title: 2009/89/ЕО: Решение на Съвета от 4 декември 2008 година за подписване от името на Европейската общност на протокола за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието към Конвенцията за защита на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието

text:
               4.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 34/17

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 4 декември 2008 година
   за подписване от името на Европейската общност на протокола за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието към Конвенцията за защита на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието
   (2009/89/ЕО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея, първо изречение от него,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като има предвид, че:

               (1)

               Конвенцията за опазване на Средиземно море от замърсяване, впоследствие преименувана на Конвенция за защита на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието (наричана по-долу „Конвенцията от Барселона“) беше сключена от името на Европейската общност с решения 77/585/ЕИО (1) и 1999/802/ЕО (2) на Съвета.

               (2)

               В съответствие с член 4, параграф 3, буква д) от Конвенцията от Барселона договарящите се страни се задължават да насърчават комплексното управление на крайбрежните зони, като обръщат внимание на защитата на важни екологични и ландшафтни обекти, както и на рационалното използване на природните ресурси.

               (3)

               Препоръката на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2002 г. относно прилагането на комплексно управление на крайбрежните зони в Европа (3), и по-специално глава V от нея, насърчава прилагането на комплексно управление на крайбрежните зони в контекста на съществуващите конвенции със съседните държави, включително държави, които не са членки на ЕС, разположени на едно и също регионално море.

               (4)

               Общността насърчава комплексното управление в по-широк мащаб посредством хоризонтални инструменти, включително в областта на опазването на околната среда. Следователно тези дейности допринасят за комплексното управление на крайбрежните зони.

               (5)

               Комплексното управление на крайбрежните зони е част от интегрираната морска политика на ЕС, утвърдена от Европейския съвет, който се проведе в Лисабон на 13 и 14 декември 2007 г.

               (6)

               По силата на решение на Съвета от 27 ноември 2006 г. Комисията взе участие от името на Общността, след консултация с представители на държавите-членки, в преговорите, организирани от Конвенцията за защита на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието с оглед съставяне на протокол за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието (наричан по-долу „протокола за КУКЗС“).

               (7)

               В резултат на тези преговори на 20 януари 2008 г. текстът на протокола за КУКЗС бе приет от конференцията на пълномощните представители, като протоколът ще бъде открит за подписване до 20 януари 2009 г.

               (8)

               Крайбрежните зони в Средиземноморието продължават да изпитват силен натиск върху околната среда и деградация на крайбрежните ресурси. Протоколът за КУКЗС предоставя рамка за насърчаване на по-съгласуван и интегриран подход, който ангажира заинтересованите страни от обществения и частния сектор, включително представители на гражданското общество и икономически субекти. Подобен интегриран подход е необходим за по-ефективното решаване на посочените проблеми, както и за постигане на по-устойчиво развитие на крайбрежните зони в Средиземноморието.

               (9)

               Протоколът за КУКЗС включва различни разпоредби, които е необходимо да бъдат приложени на различни административни равнища, като се спазват принципите на субсидиарност и пропорционалност. Макар че е уместно Общността да предприеме действия в подкрепа на комплексното управление на крайбрежните зони, като отчита, inter alia, трансграничния характер на повечето екологични проблеми, държавите-членки и техните компетентни органи носят отговорност за набелязването и изпълнението на определени подробни мерки, посочени в протокола за КУКЗС, в рамките на крайбрежната територия, като например определянето на зони, в които са забранени строителните дейности.

               (10)

               Целесъобразно е протоколът за КУКЗС да бъде подписан от името на Общността, при условие че бъде сключен на по-късна дата,

         РЕШИ:
   Член 1
   Подписването на протокола за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието към Конвенцията за защита на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието се одобрява от името на Европейската общност, при условие че бъде сключен на по-късна дата.
   Текстът на протокола за КУКЗС е приложен към настоящото решение (4).
   Член 2
   Председателят на Съвета е оправомощен да определи лицето/ата, упълномощено/и да подпише/ат протокола за КУКЗС от името на Европейската общност.

      Съставено в Брюксел на 4 декември 2008 година.

            За Съвета

            Председател

         N. KOSCIUSKO-MORIZET

      (1)  ОВ L 240, 19.9.1977 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 322, 14.12.1999 г., стр. 32.

      (3)  ОВ L 148, 6.6.2002 г., стр. 24.

      (4)  Вж. страница 19 от настоящия брой на Официален вестник.
    ---documentbreak---

               4.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 34/19

         ПРЕВОД
   ПРОТОКОЛ
   за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието
   ДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИ ПО НАСТОЯЩИЯ ПРОТОКОЛ,
   СТРАНИ по Конвенцията за защита на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието, приета в Барселона на 16 февруари 1976 г. и изменена на 10 юни 1995 г.,
   КАТО ЖЕЛАЯТ да бъдат изпълнени задълженията, установени в член 4, параграф 3, буква д) и параграф 5 от горепосочената конвенция,
   КАТО ОТЧИТАТ, че крайбрежните зони в Средиземно море са общо природно и културно наследство на народите от Средиземноморието и че те трябва да бъдат съхранени и благоразумно използвани в интерес на сегашното и бъдещите поколения,
   ЗАГРИЖЕНИ от нарастващото натоварване от страна на човешката дейност върху крайбрежните зони на Средиземно море, което застрашава тяхната уязвима природна среда и желаейки да спрат и преобърнат процеса на деградация в крайбрежните зони и да намалят значително загубата на биоразнообразие в крайбрежните екосистеми,
   ОБЕЗПОКОЕНИ от рисковете, които застрашават крайбрежните зони във връзка с промяната в климата, която може да доведе, наред с други неща, до покачване на морското равнище, както и имайки предвид необходимостта от вземане на устойчиви мерки за намаляване на отрицателното влияние на природните явления,
   УБЕДЕНИ, че тъй като крайбрежните зони представляват незаменим екологичен, стопански и обществен ресурс, с оглед на тяхното запазване и устойчиво развитие е необходим специфичен комплексен подход за планиране и управление, прилаган на равнището на Средиземноморието като цяло и на съответните крайбрежни държави, като се отчита тяхното многообразие и по-специално специфичните нужди на островите във връзка с техните геоморфологични характеристики,
   КАТО ВЗЕМАТ ПРЕДВИД Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, изготвена в Монтего Бей на 10 декември 1982 г., Конвенцията за влажните зони от международно значение, особено в качеството на местообитания на водни птици, изготвена в Рамсар на 2 февруари 1971 г. и Конвенцията за биологичното разнообразие, изготвена в Рио де Жанейро на 5 юни 1992 г., по които конвенции много от крайбрежните средиземноморски държави и Европейската общност са страни,
   ЗАИНТЕРЕСОВАНИ по-специално да действат съвместно за разработването на подходящи комплексни планове за управление на крайбрежните зони съгласно член 4, параграф 1, буква д) от Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменението на климата, изготвена в Ню Йорк на 9 май 1992 г.,
   КАТО ОТЧИТАТ съществуващия опит в областта на комплексното управление на крайбрежни зони и работата на различни организации, включително на европейските институции,
   КАТО СЕ ОСНОВАВАТ на препоръките и работата на Средиземноморската комисия за устойчиво развитие и на препоръките от срещите на договарящите се страни, проведени съответно в Тунис през 1997 г., в Монако през 2001 г., в Катания през 2003 г. и в Порторож през 2005 г., както и на Средиземноморската стратегия за устойчиво развитие, приета в Порторож през 2005 г.,
   РЕШЕНИ да засилят на равнището на Средиземноморието усилията на отделни крайбрежни държави за осигуряване на комплексно управление на крайбрежните зони,
   ТВЪРДО РЕШЕНИ да стимулират националните, областните и местните инициативи чрез съгласувана насърчителна дейност, сътрудничество и партньорство с различните действащи лица, заинтересовани да допринесат за ефективно ръководство за целите на комплексното управление на крайбрежните зони,
   КАТО ЖЕЛАЯТ да осигурят постигането на съгласуваност по отношение на прилагането на комплексно управление на крайбрежните зони, в изпълнение на горепосочената конвенция и протоколите към нея,
   СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:
   ЧАСТ I
   ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
   Член 1
   Основни задължения
   В съответствие с Конвенцията за защита на морската среда и крайбрежните райони в Средиземноморието и съответните протоколи към нея страните ще създадат обща рамка за комплексно управление на крайбрежната зона в Средиземноморието и ще вземат необходимите мерки за засилване на регионалното сътрудничество за тази цел.
   Член 2
   Определения
   По смисъла на настоящия протокол:

               а)

               „Страни“ означава договарящите се страни по настоящия протокол.

               б)

               „Конвенция“ означава Конвенцията за защита на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието, приета в Барселона на 16 февруари 1976 г., изменена на 10 юни 1995 г.

               в)

               „Организация“ означава структурата, посочена в член 17 от Конвенцията.

               г)

               „Център“ означава Центърът за регионални дейности по програмата за приоритетни действия.

               д)

               „Крайбрежна зона“ означава геоморфологичен район от двете страни на морския бряг, в който взаимодействието между неговата морска и сухоземна част се проявява под формата на сложни екологични и ресурсни системи, съставени от живи и неживи компоненти, съществуващи съвместно и взаимодействащи с човешките общности и техните обществено-икономически дейности.

               е)

               „Комплексно управление на крайбрежните зони“ означава динамичен процес за устойчиво управление и използване на крайбрежните зони, като в същото време се отчита уязвимостта на крайбрежните екосистеми и ландшафти, разнообразието на дейностите и видовете ползвания, техните взаимодействия, морската ориентация на някои дейности и видове ползвания и тяхното въздействие както върху морските, така и върху сухоземните части на крайбрежните зони.

         Член 3
   Географско покритие
   1.   Районът, по отношение на който се прилага настоящият протокол, е Средиземноморският район, както е определен в член 1 от Конвенцията. Този район се определя също от:

               а)

               границата на крайбрежната зона по посока на морето, която се определя от външната граница на териториалните води на страните; и

               б)

               границата на крайбрежната зона по посока на сушата, която съвпада с границите на съответните териториални единици, определени от страните.

         2.   Ако в рамките на своя суверенитет дадена страна установи различни граници от посочените в параграф 1 от настоящия член, тя трябва да съобщи това с декларация до депозитаря по време на депозирането на нейния инструмент за ратификация, приемане, одобрение или присъединяване към настоящия протокол или във всеки следващ момент от времето, като следва да са изпълнени следните условия:

               а)

               границата по посока на морето да е по-близо от границата на териториалните води;

               б)

               ако границата по посока на сушата се различава, било като е по-отдалечена или по-близка в сравнение с тази на посочените по-горе териториални единици, това следва да е с оглед на прилагането, inter alia, на екосистемен подход и икономически и социални критерии, както и за да бъдат взети под внимание специфичните нужди на островите във връзка с техните геоморфологични характеристики и с отчитането на отрицателните последици от изменението на климата.

         3.   Всяка страна ще възприема или насърчава на подходящото институционално равнище адекватни действия за информиране на населението и на всички съответни действащи лица за географския обхват на настоящия протокол.
   Член 4
   Запазване на права
   1.   Нищо в настоящия протокол, нито в актовете, приети въз основа на настоящия протокол, не накърнява правата, съществуващите и бъдещи претенции или правни възгледи на някоя от страните по отношение на морското право, по-специално природата и големината на морските райони, определянето на границите на морските райони между държавите с отсрещни или съседни брегове, правото и условията за преминаване през проливи, използвани за международно корабоплаване, и правото на позволено преминаване през териториални води, както и характера и обхвата на юрисдикцията на крайбрежните държави, на държавата на флага и на държавата на пристанището.
   2.   Нито един акт или действие, предприети въз основа на настоящия протокол, не представляват основание за претенции, оспорване или разискване на каквато и да е претенция към националния суверенитет или юрисдикция.
   3.   Разпоредбите на настоящия протокол не засягат по-строгите разпоредби за защита и управление на крайбрежните зони, съдържащи се в други съществуващи или бъдещи национални или международни инструменти или програми.
   4.   Нищо в настоящия протокол не засяга дейностите и съоръженията за национална сигурност и отбрана; от друга страна, всяка страна изразява съгласие, че тези дейности и съоръжения ще бъдат използвани или създавани, доколкото това е разумно и практически възможно, по начин, който съответства на настоящия протокол.
   Член 5
   Цели на комплексното управление на крайбрежните зони
   Целите на комплексното управление на крайбрежните зони са, както следва:

               а)

               улесняване, чрез рационално планиране на дейностите, на устойчивото развитие на крайбрежните зони чрез осигуряване на необходимото внимание към околната среда и ландшафтите, в хармония със стопанското, общественото и културното развитие;

               б)

               опазване на крайбрежните зони в интерес на сегашното и бъдещите поколения;

               в)

               осигуряване на устойчиво използване на природните ресурси, по-специално на водните ресурси;

               г)

               осигуряване на опазване на целостта на крайбрежните екосистеми, ландшафти и геоморфология;

               д)

               предотвратяване и/или облекчаване на последиците от природни бедствия, по-специално на изменението на климата, които могат да се дължат на естествени причини или на човешка дейност;

               е)

               постигане на съгласуваност между публичните и частните инициативи и между всички решения на публичните органи на национално, областно или местно равнище, които имат отношение към използването на крайбрежните зони.

         Член 6
   Общи принципи на комплексното управление на крайбрежните зони
   При прилагането на настоящия протокол страните ще се ръководят от следните принципи на комплексното управление на крайбрежните зони:

               а)

               Ще се обръща особено внимание на биологичното богатство и естествената динамика и функциониране на покривания от приливните води район, както и взаимнодопълващия се и взаимозависим характер съответно на морската част и сухоземната част на крайбрежните зони, които образуват единно цяло.

               б)

               Ще се разглеждат комплексно всички елементи, свързани с хидроложките, геоморфологичните, обществено-икономическите и културните системи, така че да не се претоварва капацитетът на крайбрежните зони и да се предотвратяват отрицателните последици от природните бедствия и от развитието.

               в)

               Ще се прилага екосистемен подход за крайбрежно планиране и управление, така че да се осигури устойчиво развитие на крайбрежните зони.

               г)

               Ще се осигурява подходящо ръководство, даващо възможност за адекватно и навременно участие на местните жители и на заинтересованите страни от гражданското общество, които са загрижени за крайбрежните зони, в прозрачен процес на вземане на решения.

               д)

               Ще се изисква организирането на междусекторно институционално сътрудничество между различните административни служби и областните и местните органи, които са компетентни по отношение на крайбрежните зони.

               е)

               Ще се изисква формулиране на стратегии за земеползване, планове и програми, които да обхващат градоустройствените и обществено-икономическите дейности, както и други съответни секторни политики.

               ж)

               Ще се вземат под внимание многообразието и големият брой на дейностите в крайбрежните зони, като ще се дава приоритетно значение, когато е необходимо, на публичните услуги и на тези дейности, които поради характера и местоположението им трябва да се провеждат в непосредствена близост до морето.

               з)

               Разпределението на видовете ползвания по цялата крайбрежна зона следва да е уравновесено, като се избягват излишното съсредоточаване и разпростирането на градски райони.

               и)

               Ще се правят предварителни оценки на рисковете, произтичащи от различните човешки дейности и от инфраструктурата, така че да се предотвратят или намалят съответните отрицателни въздействия върху крайбрежните зони.

               й)

               Ще се предотвратяват вредите върху крайбрежната околна среда, а ако такива настъпят, ще се провеждат подходящи възстановителни действия.

         Член 7
   Координация
   1.   С оглед на постигането на комплексно управление на крайбрежните зони страните:

               а)

               ще осигуряват институционална координация, при необходимост чрез подходящи органи и механизми, с оглед да се избегне прилагането на тясно секторни видове подход и да се улесни използването на цялостни подходи;

               б)

               ще организират подходяща координация между различните органи, компетентни по отношение както на морските, така и на сухоземните части от крайбрежните зони — от страна на различните административни служби на национално, областно и местно равнище;

               в)

               ще организират близка координация между националните органи и областните и местните органи по отношение на крайбрежните стратегии, планове и програми и във връзка с различните разрешения за дейности, като тази координация би могло да бъде постигната чрез смесени консултативни органи или процедури за съвместно вземане на решения.

         2.   Компетентните национални, областни и местни органи за крайбрежните зони ще работят съвместно, доколкото е практически възможно, за увеличаване на съгласуваността и ефективността на установените крайбрежни стратегии, планове и програми.
   ЧАСТ II
   ЕЛЕМЕНТИ НА КОМПЛЕКСНОТО УПРАВЛЕНИЕ НА КРАЙБРЕЖНИТЕ ЗОНИ
   Член 8
   Защита и устойчиво използване на крайбрежните зони
   1.   В съответствие с целите и принципите, установени в членове 5 и 6 от настоящия протокол, страните ще полагат усилия да осигурят устойчиво използване и управление на крайбрежните зони с оглед опазване на крайбрежните природни местообитания, на ландшафтите, на природните ресурси и на екосистемите в съответствие с международните и регионалните правни инструменти.
   2.   За тази цел страните:

               а)

               Ще установят в крайбрежните зони, над равнището на най-високото зимно водно ниво, зона, в която строежите не са разрешени. Като се вземат под внимание, inter alia, районите, които пряко са подложени на отрицателното влияние на изменението на климата и на природните бедствия, тази зона следва да бъде с ширина не по-малко от 100 метра, освен в случаите, посочени в буква б) по-долу. Тези национални мерки, които са по-строги при определянето на гореспоменатата ширина, ще продължат да се прилагат.

               б)

               Имат право да приспособяват гореспоменатите разпоредби по начин, съответстващ на целите и принципите на настоящия протокол, в следните случаи:

                           1.

                           за проекти от обществен интерес;

                           2.

                           в райони с особени географски или други ограничения от местен характер, особено във връзка с гъстотата на населението или социалните нужди, където индивидуалното жилищно строителство, градоустройство или развитие се осигуряват от национални правни инструменти.

               в)

               Следва да уведомяват Организацията за своите национални правни инструменти, прилагани за тези цели.

         3.   Също така страните ще имат грижата да осигурят присъствие в техните национални правни инструменти на критерии за устойчиво развитие на крайбрежните зони. Тези критерии, при отчитане на специфичните местни условия, следва да включват, inter alia, следните положения:

               а)

               идентифициране и разграничаване извън защитените зони на открити зони, в които се ограничава или където е необходимо — се забранява развитието на градски райони, както и други дейности;

               б)

               ограничаване на линейното разпростиране на изграждането на градски райони и на създаването на нова транспортна инфраструктура покрай морския бряг;

               в)

               осигуряване на включването на екологичните съображения в правилата за управление и ползване в публичния морски сектор;

               г)

               предоставяне на свободен публичен достъп до морето и покрай морския бряг;

               д)

               ограничаване или където е необходимо — забрана на движението и паркирането на сухоземни превозни средства, както и на движението и закотвянето на морски съдове в райони с уязвима природна среда, намиращи се на сушата или в морето, включително плажове и дюни.

         Член 9
   Стопански дейности
   1.   В съответствие с целите и принципите, посочени в членове 5 и 6 от настоящия протокол, а също и отчитайки съответните разпоредби на Барселонската конвенция и протоколите към нея, страните:

               а)

               ще отделят специално внимание на стопанските дейности, които изискват близост до морето;

               б)

               ще осигуряват свеждане до минимум на използването на природни ресурси за различните стопански дейности, като бъдат вземани предвид нуждите на бъдещите поколения;

               в)

               ще осигуряват спазване на изискванията на комплексното управление на водните ресурси и на екологосъобразното управление на отпадъците;

               г)

               ще осигуряват приспособяване на крайбрежната и морска икономика към уязвимостта на природната среда на крайбрежните зони, както и защита на морските ресурси от замърсяване;

               д)

               ще определят такива показатели за развитие на стопанските дейности, които да осигуряват устойчиво използване на крайбрежните зони и намаляване на натоварванията, които надхвърлят техния капацитет;

               е)

               ще популяризират кодекси на добра практика сред публичните органи, стопанските субекти и неправителствените организации.

         2.   В допълнение, по отношение на стопанските дейности страните се споразумяват, както следва:

               а)

               в областта на селското стопанство и промишлеността
               да гарантират висока степен на защита на околната среда в съответните райони и провеждане на селскостопанските и промишлените дейности по начин, осигуряващ опазване на крайбрежните екосистеми и ландшафти, както и предотвратяване на замърсяване на морето, водите, въздуха и почвите;

               б)

               в областта на риболова:

                           i)

                           да вземат под внимание необходимостта от защита на риболовните райони във връзка с проектите за развитие;

                           ii)

                           да осигуряват съответствие на риболовните практики с устойчивото използване на природните морски ресурси;

               в)

               в областта на аквакултурите:

                           i)

                           да вземат под внимание необходимостта от защита на районите с аквакултури и черупчести видове организми във връзка с проектите за развитие;

                           ii)

                           да регулират аквакултурите чрез контрол върху използването на примеси във водите и върху третирането на отпадъците;

               г)

               в областта на туризма, спортните и развлекателните дейности:

                           i)

                           да насърчават устойчиво развития крайбрежен туризъм, при който се опазват екосистемите, природните ресурси, културното наследство и ландшафтите;

                           ii)

                           да популяризират специфични форми на крайбрежен туризъм, включително културен, селски и екотуризъм, като при това се уважават традициите на местното население;

                           iii)

                           да регулират или, ако е необходимо, да забраняват практикуването на различни спортни и развлекателни дейности, включително любителски риболов и събиране на черупчести видове организми;

               д)

               в областта на използването на специфични природни ресурси:

                           i)

                           да прилагат разрешителен режим за добива на минерали, включително по отношение на използването на морска вода в обезсоляващи инсталации и добив на камъни;

                           ii)

                           да регулират добива на пясък, включително от морското дъно и речните наноси или изцяло да го забранят в случаите, когато такъв добив би могъл да повлияе отрицателно на равновесието на крайбрежните екосистеми;

                           iii)

                           да наблюдават крайбрежните водоносни слоеве и динамичните зони на контакт и взаимодействие между прясна и солена вода, които могат да бъдат отрицателно повлияни от изпомпването на подпочвена вода или от изпускането на отпадна вода в природната среда;

               е)

               по отношение на инфраструктурата, енергийните съоръжения, пристанищата и морските инсталации и конструкции
               да прилагат разрешителен режим за такива инфраструктурни обекти, съоръжения, инсталации и конструкции, така че да се сведе до минимум тяхното отрицателно въздействие върху крайбрежните екосистеми, ландшафти и геоморфология или, където това е уместно, да бъде компенсирано с нефинансови мерки;

               ж)

               в областта на дейностите по морско дело
               да провеждат дейностите по морско дело по такъв начин, че да осигурят опазването на крайбрежните екосистеми в съответствие с правилата, стандартите и процедурите на съответните международни конвенции.

         Член 10
   Специфични крайбрежни екосистеми
   Страните ще вземат мерки за защита на характеристиките на някои специфични крайбрежни райони, както следва:

               1.

               Влажни зони и устия
               В допълнение към създаването на защитени райони и с оглед предотвратяване на изчезването на влажните зони и устията страните:

                           а)

                           ще вземат под внимание в националните крайбрежни стратегии и крайбрежни планове и програми, както и при издаването на разрешения, стопанската и обществената функция на влажните зони и устията;

                           б)

                           ще вземат необходимите мерки за регулиране и, ако е необходимо — за забрана на дейностите, които биха могли да имат отрицателни последици за влажните зони и устията;

                           в)

                           ще предприемат, доколкото е възможно, възстановяване на деградиралите крайбрежни влажни зони, с оглед подновяване на тяхната положителна роля в крайбрежните екологични процеси.

               2.

               Морски местообитания
               Признавайки необходимостта от защита на морските райони с местообитания и биологични видове, които се нуждаят от опазване, независимо от класификацията им като защитени райони, страните:

                           а)

                           ще приемат мерки за осигуряване на защита и опазване на морските и крайбрежните райони — чрез законодателни средства, планиране и управление, и по-специално на тези от тях, в които има местообитания и биологични видове, които се нуждаят от опазване;

                           б)

                           ще насърчават регионалното и международното сътрудничество за прилагане на общи програми за защита на морските местообитания.

               3.

               Крайбрежни гори
               Страните ще приемат мерки, насочени към опазване и разрастване на крайбрежните гори, по-специално на тези от тях, които са разположени извън специалните защитени райони.

               4.

               Дюни
               Страните поемат задължение да опазват и в случаите, когато това е възможно, да възстановяват по устойчив начин дюните и крайбрежните плитчини.

         Член 11
   Крайбрежни ландшафти
   1.   Оценявайки специфичната естетична, природна и културна стойност на природните ландшафти, независимо от тяхната класификация като защитени райони, страните ще предприемат мерки — чрез законодателни средства, планиране и управление, за осигуряване на защита на крайбрежните ландшафти.
   2.   Страните поемат задължение да насърчават регионалното и международното сътрудничество в защитата на ландшафтите, и по-специално да прилагат, където е уместно, съвместни дейности по отношение на трансграничните крайбрежни ландшафти.
   Член 12
   Острови
   Страните поемат задължение да предоставят специална защита на островите, включително на малките острови, като за тази цел те:

               а)

               ще насърчават екологосъобразните дейности в такива райони и ще вземат специални мерки за осигуряване на участие на жителите им в защита на крайбрежните екосистеми, въз основа на техните местни обичаи и знания;

               б)

               ще вземат под внимание специфичните характеристики на островната околна среда и необходимостта от осигуряване на взаимодействие между островите в националните крайбрежни стратегии, планове, програми и управленски инструменти, особено по отношение на транспорта, туризма, рибарството, отпадъците и водите.

         Член 13
   Културно наследство
   1.   Страните ще предприемат, индивидуално или колективно, всички подходящи мерки за опазване и защита на културното наследство — по-специално археологическото и историческото наследство на крайбрежните зони, включително подводното културно наследство, в съответствие с приложимите национални и международни правни инструменти.
   2.   Страните ще осигурят разглеждането на опазването на място на културното наследство като първи възможен вариант преди каквато и да е намеса, насочена към това наследство.
   3.   Страните ще осигурят по-специално, че тези елементи на подводното културно наследство на крайбрежните зони, които биват премествани от морската среда, ще бъдат консервирани и стопанисвани по начин, осигуряващ тяхното дългосрочно опазване, а няма да бъдат търгувани, продавани или заменяни като търговски стоки.
   Член 14
   Участие
   1.   С оглед осигуряване на ефективно ръководство по време на процеса на комплексно управление на крайбрежните зони страните ще предприемат необходимите стъпки за осигуряване на подходящо участие на различните заинтересовани страни във фазите на формулиране и прилагане на крайбрежните и морските стратегии, планове и програми или проекти, а също и при издаването на различни видове разрешения, като тези заинтересовани страни включват:

               —

               териториалните общини и съответните публични организации,

               —

               стопанските субекти,

               —

               неправителствените организации,

               —

               обществените дейци,

               —

               заинтересованата общественост.

         Това участие следва да включва, inter alia, провеждането на консултативни форуми, анкети или публични обсъждания и би могло да прерасне в партньорства.
   2.   С оглед осигуряването на такова участие страните ще предоставят информация по адекватен, навременен и ефективен начин.
   3.   Следва да съществуват процедури за посредничество и помирение и право на административни или правни възражения, които да могат да се използват от всяка заинтересована страна, която оспорва решения, актове или пропуски, при спазване на установените от страните разпоредби за участие по отношение на плановете, програмите или проектите, засягащи крайбрежните зони.
   Член 15
   Подобряване на осведомеността, обучение и научни изследвания
   1.   Страните поемат задължение да провеждат на национално, областно и местно равнище дейности за подобряване на осведомеността относно комплексното управление на крайбрежните зони и за разработване на образователни програми, обучения и публично образование по този предмет.
   2.   Страните ще организират — пряко, многостранно или двустранно, или с помощта на Организацията, на Центъра или на съответните международни организации — образователни програми, обучения и публично образование по комплексно управление на крайбрежните зони с оглед осигуряване на тяхното устойчиво развитие.
   3.   Страните ще провеждат интердисциплинарни научни изследвания на комплексното управление на крайбрежните зони и на взаимната зависимост между дейностите и техните въздействия върху крайбрежните зони. За тази цел те следва да създадат или поддържат специализирани научни центрове. Целта на тези научни изследвания е, по-специално, да се увеличат познанията относно комплексното управление на крайбрежните зони, да се даде принос за информирането на обществеността и да се улесни публичното и частното вземане на решения.
   ЧАСТ III
   ИНСТРУМЕНТИ ЗА КОМПЛЕКСНО УПРАВЛЕНИЕ НА КРАЙБРЕЖНИТЕ ЗОНИ
   Член 16
   Механизми и мрежи за мониторинг и наблюдение
   1.   Страните ще използват и засилят съществуващите подходящи механизми за мониторинг и наблюдение и при необходимост, ще създадат нови такива механизми. Също така те ще подготвят и редовно ще актуализират национални описи на крайбрежните зони, които ще обхващат, доколкото е възможно, информация за ресурсите и дейностите, както и за институциите, законодателството и планирането, които биха могли да имат влияние върху крайбрежните зони.
   2.   С оглед да се насърчи обменът на научен опит, данни и добри практики страните ще участват, на подходящо административно и научно равнище, в Средиземноморската мрежа на крайбрежните зони, в сътрудничество с Организацията.
   3.   С оглед улесняване на редовните наблюдения на състоянието и развитието на крайбрежните зони страните ще установят съгласуван референтен формат и процес за събиране на съответните данни в националните описи.
   4.   Страните ще вземат всички необходими мерки за осигуряване на публичен достъп до информацията, получена от механизмите и мрежите за мониторинг и наблюдение.
   Член 17
   Средиземноморска стратегия за комплексно управление на крайбрежните зони
   Страните поемат ангажимент да си сътрудничат за насърчаване на устойчивото развитие и комплексното управление на крайбрежните зони, като при това ще вземат под внимание Средиземноморската стратегия за устойчиво развитие и я ще допълват при необходимост. За тази цел страните ще определят, със съдействието на Центъра, обща рамка за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието, която ще бъде приложена посредством регионални планове за действие и други оперативни инструменти, както и посредством съответните национални стратегии.
   Член 18
   Национални крайбрежни стратегии, планове и програми
   1.   Всяка от страните ще засили допълнително или ще формулира национална стратегия за комплексно управление на крайбрежните зони и крайбрежни планове и програми за изпълнение съгласно общата регионална рамка и в съответствие с целите и принципите за комплексно управление, посочени в настоящия протокол, а също така ще информира Организацията за въведения координационен механизъм за целите на тази стратегия.
   2.   В националната стратегия, основаваща се на анализ на съществуващото положение, следва да са зададени цели, да са определени приоритети — с посочване на съответните причини за тях, да са идентифицирани крайбрежните екосистеми, които се нуждаят от управление, както и съответните действащи лица и процеси, да се изброят планираните мерки и съответните разходи за тях, а също и институционалните инструменти и наличните правни и финансови средства и да се зададе времеви график за изпълнение.
   3.   Крайбрежните планове и програми, които могат да са самостоятелни или включени в други планове и програми, следва да уточняват насоките на националната стратегия и да я прилагат на подходящото териториално равнище, като определят, inter alia и когато е уместно, съответните капацитетни възможности за издържане на натоварване, както и условията за разпределение и използване на съответните морски и сухоземни части на крайбрежните зони.
   4.   Страните следва да определят подходящи показатели за оценка на ефективността на стратегиите, плановете и програмите за комплексно управление на крайбрежните зони, както и на напредъка в прилагането на настоящия протокол.
   Член 19
   Оценки на околната среда
   1.   Отчитайки уязвимостта на крайбрежните зони, страните ще осигурят, че при процедурата и съответните проучвания за оценка на въздействието върху околната среда във връзка с публични и частни проекти, които биха могли да имат значителни въздействия върху околната среда на крайбрежните зони и по-специално върху техните екосистеми, ще бъде вземана под внимание специфичната чувствителност на околната среда и взаимните влияния между морските и сухоземните части на крайбрежната зона.
   2.   В съответствие със същите критерии страните ще формулират, както е подходящо, стратегическа оценка за въздействието върху околната среда на плановете и програмите, засягащи крайбрежните зони.
   3.   Оценките на околната среда ще вземат под внимание кумулативните въздействия върху крайбрежните зони, като ще бъде отделяно необходимото внимание, inter alia, на техния капацитет за издържане на натоварвания.
   Член 20
   Политика за земите
   1.   За целите на насърчаването на комплексното управление на крайбрежните зони, намаляването на икономическите натоварвания, поддържането на открити райони и осигуряването на публичен достъп до морето покрай морския бряг страните ще приемат подходящи инструменти и мерки по политиката за земите, включително във връзка с процеса на планиране.
   2.   За тази цел, както и с оглед да се осигури устойчиво управление на публичните и частните земи в крайбрежните зони, страните биха могли, inter alia, да приемат механизми за придобиване, цесия, дарение или прехвърляне на земи към публичния сектор и да въведат сервитутни права върху поземлената собственост.
   Член 21
   Икономически, финансови и данъчни инструменти
   С оглед на прилагането на националните крайбрежни стратегии, планове и програми страните биха могли да вземат подходящи мерки за въвеждането на съответни икономически, финансови и/или данъчни инструменти, предназначени да подкрепят местните, областните и националните инициативи за комплексно управление на крайбрежните зони.
   ЧАСТ IV
   РИСКОВЕ ПО ОТНОШЕНИЕ НА КРАЙБРЕЖНИТЕ ЗОНИ
   Член 22
   Природни бедствия
   В рамките на националните стратегии за комплексно управление на крайбрежните зони страните ще разработват политики за предотвратяване на природни бедствия. За тази цел те ще изготвят оценки на уязвимостта и опасностите от природни бедствия в крайбрежните зони и ще предприемат мерки за предотвратяване, облекчаване и приспособяване към последиците от природни бедствия и по-специално от изменението на климата.
   Член 23
   Брегова ерозия
   1.   В съответствие с целите и принципите, установени в членове 5 и 6 от настоящия протокол, и с оглед на по-ефективното предотвратяване и облекчаване на последиците от бреговата ерозия страните ще се заемат с въвеждане на необходимите мерки за поддържане или възстановяване на естествения капацитет на брега да се приспособява към промените, включително към такива промени, които биха произтекли от покачване на морското равнище.
   2.   При разглеждането на нови дейности и работи в крайбрежните зони, включително морски конструкции и съоръжения за укрепване на брега, страните ще обръщат особено внимание на съответните отрицателни ефекти във връзка с бреговата ерозия, както и върху преките и косвените щети, които биха могли да последват. По отношение на съществуващите дейности и конструкции страните ще вземат мерки за свеждане до минимум на техните последици във връзка с бреговата ерозия.
   3.   Чрез комплексното управление на дейностите страните ще положат усилия да предотвратяват въздействията във връзка с бреговата ерозия, включително чрез вземане на специални мерки за бреговите наноси и крайбрежните съоръжения.
   4.   Страните поемат ангажимент да споделят научни данни, които биха могли да подобрят състоянието и развитието на бреговата ерозия и последиците от нея.
   Член 24
   Реагиране при природни бедствия
   1.   Страните поемат ангажимент да насърчават международното сътрудничество във връзка с реагирането при природни бедствия, както и да вземат всички необходими мерки за навременно вземане на мерки във връзка с последиците от такива бедствия.
   2.   Страните поемат ангажимент да координират използването на средствата за откриване, предупреждаване и комуникация, с които те разполагат, като за тази цел използват съществуващите механизми и инициативи за осигуряване на възможно най-бързо предаване на спешна информация, отнасяща се до големи природни бедствия. Страните ще уведомят Организацията кои национални органи са компетентни да изпращат и получават такава информация в контекста на съответните международни механизми.
   3.   Страните поемат ангажимент да насърчават взаимното сътрудничество, както и сътрудничеството между националните, областните и местните органи, неправителствените организации и другите компетентни организации във връзка със спешното оказване на хуманитарна помощ при природни бедствия, засягащи крайбрежните зони на Средиземноморието.
   ЧАСТ V
   МЕЖДУНАРОДНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
   Член 25
   Обучение и научноизследователска дейност
   1.   Страните поемат ангажимент, пряко или със съдействието на Организацията или на компетентните международни организации, да си сътрудничат при обучението на научен, технически и административен персонал в областта на комплексното управление на крайбрежните зони, с оглед по-специално на:

               а)

               идентифициране и засилване на капацитетните възможности;

               б)

               разработване на научни и технически изследвания;

               в)

               утвърждаване на специализирани научни центрове за комплексно управление на бреговите зони;

               г)

               разгръщане на програми за обучение на местни специалисти.

         2.   Страните поемат ангажимент, пряко или със съдействието на Организацията или на компетентните международни организации, да насърчават научните и техническите изследвания по отношение на комплексното управление на крайбрежните зони, особено чрез обмена на научна и техническа информация и координирането на техните научноизследователски програми по теми от взаимен интерес.
   Член 26
   Научно-техническа помощ
   За целите на комплексното управление на крайбрежните зони страните поемат ангажимент, пряко или със съдействието на Организацията или на компетентните международни организации, да сътрудничат при оказването на научно-техническа помощ, включително чрез достъп до екологосъобразни технологии и чрез техния трансфер, както и чрез други възможни форми за оказване на помощ на страните, поискали такава помощ.
   Член 27
   Обмен на информация и дейности от взаимен интерес
   1.   Страните поемат ангажимент, пряко или със съдействието на Организацията или на компетентните международни организации, да си сътрудничат при обмена на информация за прилагането на най-добрите екологични практики.
   2.   Със съдействието на Организацията страните, по-специално:

               а)

               ще определят показатели за управлението на крайбрежните зони, като имат предвид съществуващите такива показатели, и ще си сътрудничат при използването на тези показатели;

               б)

               ще подготвят и актуализират оценки на използването и управлението на крайбрежните зони;

               в)

               ще провеждат дейности от взаимен интерес, като например демонстрационни проекти за комплексно управление на крайбрежните зони;

         Член 28
   Трансгранично сътрудничество
   Страните ще положат усилия, пряко или със съдействието на Организацията или на компетентните международни организации, двустранно или многостранно, да координират в случаите, когато това е уместно, техните национални крайбрежни стратегии, планове и програми, свързани със съседни крайбрежни зони. В това координиране ще вземат участие съответните национални административни органи.
   Член 29
   Трансгранични оценки на околната среда
   1.   В рамките на настоящия протокол страните, преди да разрешават или одобряват планове, програми и проекти, които биха могли да имат значително отрицателно въздействие върху крайбрежните зони на други страни, ще си сътрудничат посредством уведомяване, обмен на информация и консултации при оценката на въздействията върху околната среда на такива планове, програми и проекти, вземайки под внимание член 19 от настоящия протокол, както и член 4, параграф 3, буква г) от Конвенцията.
   2.   За тази цел страните поемат ангажимент да сътрудничат при формулирането и приемането на подходящи насоки за определяне на процедурите за уведомяване, обмен на информация и консултации на всички етапи от процеса.
   3.   Страните биха могли, когато е уместно, да сключат двустранни или многостранни споразумения за ефективното прилагане на настоящия член.
   ЧАСТ VI
   ИНСТИТУЦИОНАЛНИ РАЗПОРЕДБИ
   Член 30
   Национални координатори
   Всяка от страните ще определи национален координатор, който да изпълнява ролята на връзка с Центъра относно техническите и научните аспекти при прилагането на настоящия протокол и да разпространява информация на национално, областно и местно равнище. Националните координатори ще се срещат периодично, за да изпълняват функциите си, произтичащи от настоящия протокол.
   Член 31
   Доклади
   Страните ще представят на обикновените срещи на договарящите се страни доклади за прилагането на настоящия протокол, като формата и периодичността на докладите ще бъдат определени от тези срещи на договарящите се страни и докладите ще отразяват включително взетите мерки, тяхната ефективност и срещнатите проблеми при тяхното прилагане.
   Член 32
   Институционална координация
   1.   Организацията ще отговаря за координацията по прилагането на настоящия протокол. За тази цел тя ще бъде подпомагана от Центъра, на който тя може да прехвърли следните функции:

               а)

               да съдейства на страните за дефинирането на обща регионална рамка за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието съгласно член 17;

               б)

               да подготвя периодичен доклад за състоянието и развитието на комплексното управление на крайбрежните зони в Средиземно море с оглед улесняване на прилагането на настоящия протокол;

               в)

               да обменя информация и да провежда дейности от взаимен интерес съгласно член 27;

               г)

               при поискване да съдейства на страните да:

                           —

                           участват в Средиземноморската мрежа на крайбрежните зони съгласно 16,

                           —

                           подготвят и прилагат своите национални стратегии за комплексно управление на крайбрежните зони съгласно член 18,

                           —

                           си сътрудничат в дейностите за обучение и в програмите за научно-технически изследвания съгласно член 25,

                           —

                           координират, където е уместно, управлението на трансграничните крайбрежни зони съгласно член 28;

               д)

               да организира срещи на националните координатори съгласно член 30;

               е)

               да изпълнява всякакви други функции, които му бъдат възложени от страните.

         2.   За целите на прилагането на настоящия протокол страните, Организацията и Центърът могат съвместно да установят сътрудничество с неправителствени организации, чиито дейности са свързани с протокола.
   Член 33
   Срещи на страните
   1.   Обикновените срещи на страните по настоящия протокол ще се провеждат заедно с обикновените срещи на страните по Конвенцията, провеждащи се съгласно член 18 от Конвенцията. Страните могат също така да провеждат извънредни срещи в съответствие с посочения член.
   2.   Срещите на страните по настоящия протокол имат следните цели:

               а)

               да следят за изпълнението на настоящия протокол;

               б)

               да гарантират, че протоколът се изпълнява в координация и единство с другите протоколи;

               в)

               да контролират работата на Организацията и на Центъра по прилагането на настоящия протокол и да дават политически насоки за осъществяването на техните дейности;

               г)

               да разглеждат ефективността на взетите мерки за комплексно управление на крайбрежните зони и необходимостта от други мерки, по-специално под формата на приложения или изменения на настоящия протокол;

               д)

               да дават препоръки на страните относно мерките, които да бъдат приети за прилагане на настоящия протокол;

               е)

               да проучват препоръките от срещите на националните координатори съгласно член 30 от настоящия протокол;

               ж)

               да разглеждат докладите, предадени от страните, и да дават съответни препоръки съгласно член 26 от Конвенцията;

               з)

               да проучват всякаква друга релевантна информация, подадена чрез Центъра;

               и)

               да проучват всякакви други въпроси във връзка с настоящия протокол, когато е уместно.

         ЧАСТ VII
   ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
   Член 34
   Връзка с Конвенцията
   1.   Разпоредбите на Конвенцията, които се отнасят до който и да е протокол, ще се прилагат и по отношение на настоящия протокол.
   2.   Процедурният правилник и финансовите правила, приети в съответствие с член 24 от Конвенцията, ще се прилагат и по отношение на настоящия протокол, освен ако страните по настоящия протокол не решат друго.
   Член 35
   Взаимоотношения с трети страни
   1.   Когато е уместно, страните могат да канят държави, които не са страни по настоящия протокол, както и международни организации, да сътрудничат при прилагането на протокола.
   2.   Страните поемат задължението да приемат подходящи мерки, съответстващи на международното право, за да гарантират, че никоя от страните не извършва дейности, които противоречат на принципите и целите на настоящия протокол.
   Член 36
   Подписване
   Настоящият протокол е открит за подписване в Мадрид, Испания, от 21 януари 2008 г. до 20 януари 2009 г., от всяка договаряща се страна по Конвенцията.
   Член 37
   Ратификация, приемане или одобряване
   Настоящият протокол подлежи на ратификация, приемане или одобряване. Инструментите за ратификация, приемане или одобрение се депозират при правителството на Испания, което осъществява функциите на депозитар.
   Член 38
   Присъединяване
   От 21 януари 2009 г. настоящият протокол ще бъде открит за присъединяване от всяка от страните по Конвенцията.
   Член 39
   Влизане в сила
   Настоящият протокол влиза в сила на тридесетия (30) ден след депозирането на поне шест (6) инструмента за ратификация, приемане, одобряване или присъединяване.
   Член 40
   Автентични текстове
   Оригиналът на настоящия протокол, чиито текстове на арабски, английски, френски и испански език са еднакво автентични, се депозира при депозитаря.

      В ДОКАЗАТЕЛСТВО ЗА КОЕТО долуподписаните упълномощени представители полагат подписите си под настоящия протокол.
      СЪСТАВЕНО В МАДРИД, ИСПАНИЯ, на двадесет и първи януари две хиляди и осма година.


title: 2009/230/ЕО: Решение на Европейския парламент от 22 април 2008 година относно приключването на сметките на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз за финансовата 2006 година

text:
               31.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 88/233

      РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ

   от 22 април 2008 година
   относно приключването на сметките на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз за финансовата 2006 година
   (2009/230/ЕО)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ,
   като взе предвид окончателните годишни отчети на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз за финансовата 2006 година (1),
   като взе предвид доклада на Сметната палата относно окончателните годишни отчети на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз за финансовата 2006 година, придружен от отговорите на Агенцията (2),
   като взе предвид препоръката на Съвета от 12 февруари 2008 г. (5843/2008 — C6-0084/2008),
   като взе предвид Договора за ЕО, и по-специално член 276 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (3), и по-специално член 185 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета от 26 октомври 2004 година за създаване на Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз (4), и по-специално член 30 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕО, Евратом) № 2343/2002 на Комисията от 19 ноември 2002 г. относно създаването на рамков Финансов регламент за органите, посочени в член 185 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (5), и по-специално член 94 от него,
   като взе предвид член 71 и приложение V към своя правилник,
   като взе предвид доклада на Комисията по бюджетен контрол и становището на Комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи (A6-0126/2008),

               1.

               Отбелязва, че окончателните годишни отчети на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз са приложени към доклада на Сметната палата;

               2.

               Одобрява приключването на сметките на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз за финансовата 2006 година;

               3.

               Възлага на своя председател да предаде настоящото решение съответно на изпълнителния директор на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз, на Съвета, Комисията и Сметната палата и да осигури публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз (серия L).

            Председател

         Hans-Gert PÖTTERING

            Генерален секретар

         Harald RØMER

      (1)  ОВ C 261, 31.10.2007 г., стр. 7.

      (2)  ОВ C 309, 19.12.2007 г., стр. 29.

      (3)  ОВ L 248, 16.9.2002 г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 349, 25.11.2004 г., стр. 1.

      (5)  ОВ L 357, 31.12.2002 г., стр. 72.


title: Искане за снемане на парламентарния имунитет на г-н Miloslav Ransdorf Решение на Европейския парламент от 5 май 2010 г. относно искане за снемане на имунитета на Miloslav Ransdorf (2009/2208(IMM))

text:
               15.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               CE 81/146

         Сряда, 5 май 2010 г.Искане за снемане на парламентарния имунитет на г-н Miloslav Ransdorf
   P7_TA(2010)0093
   Решение на Европейския парламент от 5 май 2010 г. относно искане за снемане на имунитета на Miloslav Ransdorf (2009/2208(IMM))
   2011/C 81 E/25

      Европейският парламент,
   като взе предвид искането за снемане на имунитета на Miloslav Ransdorf, предадено от компетентния орган на Чешката република на 16 септември 2009 г.и обявено в пленарно заседание на 23 ноември 2009 г.,
   като изслуша Miloslav Ransdorf съгласно член 7, параграф 3 от своя правилник,
   като взе предвид член 9 от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз от 8 април 1965 г. и член 6, параграф 2 от Акта за избирането на членове на Европейския парламент чрез всеобщи преки избори от 20 септември 1976 г.,
   като взе предвид решенията на Съда на Европейския съюз от 12 май 1964 г. и 10 юли 1986 г. (1),
   като взе предвид член 6, параграф 2 и член 7 от своя правилник,
   като взе предвид доклада на комисията по правни въпроси (A7-0107/2010),

               A.

               като има предвид, че Miroslav Ransdorf е член на Европейския парламент,

               Б.

               като има предвид, че съгласно член 9 от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейските общности от 8 април 1965 г., по време на сесиите на Европейския парламент неговите членове притежават на територията на тяхната собствена държава имунитетите, предоставяни на членовете на националните парламенти, че не може да има позоваване на имунитета, когато член на Парламента бъде заловен на мястото на извършване на нарушението; и като има предвид, че имунитетът не е пречка за Европейския парламент да упражни правото си на снемане на имунитета на негов член,

               В.

               като има предвид, че съгласно член 27, параграф 4 от Чешката конституция, срещу член на Парламента или сенатор не може да бъде възбуждано наказателно преследване без съгласието на камарата, на която е член, и в случай на отказ на съгласие от страна на съответната камара, наказателното преследване се изключва завинаги,

               1.

               Реши да снеме имунитета на Miloslav Ransdorf;

               2.

               Възлага на своя председател незабавно да предаде настоящото решение и доклада на своята компетентна комисия на съответните органи на Чешката република.

      (1)  Дело 101/63, Wagner с/у Fohrmann и Krier, ССП 1964 г., стр. 383 и Дело 149/85, Wybot с/у Faure и други, ССП 1986 г., стр. 2391.


title: Решение 2008/178/ОВППС на Съвета от 28 януари 2008 година за сключване на споразумение между Европейския съюз и Република Камерун относно статута на силите, ръководени от Европейския съюз, които преминават транзитно през територията на Република Камерун

text:
               1.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 57/30

         РЕШЕНИЕ 2008/178/ОВППС НА СЪВЕТА
   от 28 януари 2008 година
   за сключване на споразумение между Европейския съюз и Република Камерун относно статута на силите, ръководени от Европейския съюз, които преминават транзитно през територията на Република Камерун
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 24 от него,
   като взе предвид препоръката на Председателството,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 25 септември 2007 г. Съветът за сигурност на Организацията на Обединените нации прие Резолюция 1778 (2007), с която се упълномощава именно Европейският съюз да проведе в Чад и Централноафриканската република операция за изпълнение на мандата, определен в резолюцията, за период от дванадесет месеца, считано от датата на деклариране на първоначална оперативна готовност.

               (2)

               Освен това Резолюция 1778 (2007) призовава всички държави-членки на ООН, и най-вече съседните на Чад и на Централноафриканската република страни, да улеснят свободното, безпрепятствено и своевременно придвижване към Чад и Централноафриканската република на целия персонал, както и на оборудването, храните и доставките и другите стоки, предназначени за операцията на Европейския съюз.

               (3)

               На 15 октомври 2007 г. Съветът прие Съвместно действие 2007/677/ОВППС относно военната операция на Европейския съюз в Република Чад и Централноафриканската република (1) (EUFOR Чад/ЦАР).

               (4)

               Съществена част от EUFOR Чад/ЦАР ще премине транзитно през територията на Република Камерун.

               (5)

               След упълномощаване от Съвета на 18 септември 2007 г., в съответствие с член 24 от Договора за Европейския съюз, Председателството, подпомагано от генералния секретар/върховен представител, договори споразумение между Европейския съюз и Република Камерун относно статута на силите, ръководени от Европейския съюз, които преминават транзитно през територията на Република Камерун.

               (6)

               Това споразумение следва да бъде одобрено,

         РЕШИ:
   Член 1
   Споразумението между Европейския съюз и Република Камерун относно статута на силите, ръководени от Европейския съюз, които преминават транзитно през територията на Република Камерун, се одобрява от името на Европейския съюз.
   Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение.
   Член 2
   Председателят на Съвета е оправомощен да посочи лице, упълномощено да подпише споразумението, с което да се обвърже правно Европейският съюз.
   Член 3
   Настоящото решение поражда действие от датата на приемането му.
   Член 4
   Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 28 януари 2008 година.

            За Съвета

            Председател

         D. RUPEL

      (1)  ОВ L 279, 23.10.2007 г., стр. 21.
    ---documentbreak---

               1.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 57/31

         ПРЕВОД
   СПОРАЗУМЕНИЕ
   между Европейския съюз и Република Камерун относно Статута на силите, ръководени от Европейския съюз, които преминават транзитно през територията на Република Камерун
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, наричан по-долу „ЕС“,
   от една страна, и
   РЕПУБЛИКА КАМЕРУН, наричана по-долу „държава на транзитното преминаване“,
   от друга страна,
   наричани по-долу „страните“,
   КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД:

               —

               Резолюция 1778 (2007) на Съвета за сигурност на Организацията на Обединените нации от 25 септември 2007 г.;

               —

               Съвместно действие 2007/677/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2007 г. относно военната операция на Европейския съюз в Република Чад и Централноафриканската република (EUFOR Чад/ЦАР);

               —

               че настоящото споразумение не засяга правата и задълженията на страните, произтичащи от споразумения и други международни правни инструменти за създаване на международни съдилища и трибунали, включително статута на Международния наказателен съд,

         СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:
   Член 1
   Обхват и определения
   1.   Целта на настоящото споразумение е да се определят редът и условията на транзитното преминаване на персонал и оборудване на EUFOR, пътуващи за Чад и Централноафриканската република, през територията на Република Камерун.
   2.   Разпоредбите на настоящото споразумение се прилагат към силите, действащи под ръководството на Европейския съюз, и към техния персонал.
   3.   Разпоредбите на настоящото споразумение се прилагат само на територията на държавата на транзитното преминаване.
   4.   За целите на настоящото споразумение:

               а)

               „сили, действащи под ръководството на Европейския съюз (EUFOR)“ означава военните щабове на ЕС и националните контингенти, които участват в операцията, тяхното оборудване и транспортни средства;

               б)

               „операция“ означава подготовката, установяването, изпълнението и поддръжката на военната мисия в резултат на мандата, предоставен с Резолюция 1778 (2007) на Съвета за сигурност на Организацията на Обединените нации от 25 септември 2007 г.;

               в)

               „командващ силите на ЕС“ означава командващият в театъра на бойните действия;

               г)

               „военен щаб на ЕС“ означава военният щаб и неговите подразделения, независимо от местоположението им, поставени под ръководството на военните командири на ЕС, които осъществяват военното командване или контрол на операцията;

               д)

               „национални контингенти“ означава бойни части и подразделения на държавите-членки на Европейския съюз и на други държави, участващи в операцията;

               е)

               „личен състав на EUFOR“ означава членовете на гражданския и военен персонал, зачислен към EUFOR, персонала, изпратен на място с оглед подготовката на операцията, както и командирования в рамките на операцията персонал от участваща държава или институция на ЕС, които, освен ако не е предвидено друго в настоящото споразумение, се намират на територията на държавата на транзитното преминаване, с изключение на местния персонал и персонала, нает от международни търговски фирми;

               ж)

               „местен персонал“ означава членове на персонала, които са граждани на държавата на транзитното преминаване или пребивават постоянно на нейна територия;

               з)

               „база“ означава всички помещения, жилища и терени, необходими на EUFOR и на личния състав на EUFOR;

               и)

               „участваща държава“ означава всяка държава, която е предоставила национален контингент на разположение на EUFOR.

         Член 2
   Общи разпоредби
   1.   EUFOR и личният състав на EUFOR спазват законите и подзаконовите актове на държавата на транзитното преминаване и се въздържат от всяко действие или дейност, които са несъвместими с целите на настоящото споразумение.
   2.   EUFOR редовно информира правителството на държавата на транзитното преминаване за числеността и самоличността на личния състав, който се намират на територията на държавата на транзитното преминаване.
   Член 3
   Документи за самоличност и отличителни знаци
   1.   Членовете на личния състав на EUFOR трябва винаги да носят със себе си своя паспорт или военна лична карта.
   2.   Моторните превозни средства, летателните апарати, плавателните съдове и другите превозни средства на EUFOR носят отличителни знаци и/или регистрационни табели на EUFOR, които се нотифицират на компетентните органи на държавата на транзитното преминаване.
   3.   EUFOR имат право да поставят знамето на ЕС и отличителни знаци като военни емблеми, титли и официални символи в базата и върху свои превозни и други транспортни средства. Върху униформите на личния състав на EUFOR има отличителна емблема на EUFOR. По решение на командващия силите на ЕС националното знаме или емблеми на участващите в операцията национални контингенти могат да се поставят в базата на EUFOR, върху превозни и други транспортни средства и върху униформи на EUFOR.
   Член 4
   Преминаване на границите и предислокация на територията на държавата на транзитното преминаване
   1.   Членовете на личния състав на EUFOR се допускат на територията на държавата на транзитното преминаване само след представяне на документите, предвидени в член 3, параграф 1, а при първото влизане — след представяне на издадена от EUFOR индивидуална или колективна командировъчна заповед. Нормативните изисквания относно визите не се прилагат към тях. При влизане, напускане или пребиваване на територията на държавата на транзитното преминаване те са освободени от формалности, свързани с емиграционните и имиграционните процедури и с митническия контрол.
   2.   Членовете на личния състав на EUFOR са освободени от нормативните изисквания на държавата на транзитното преминаване относно регистрацията и контрола на чужденците, но не придобиват право на пребиваване или постоянно местоживеене на територията на държавата на транзитно преминаване.
   3.   Списъкът с ресурсите и транспортните средства на EUFOR, предназначени за поддръжка на операцията, които влизат на територията на държавата на транзитното преминаване, се предоставя на държавата на транзитното преминаване за информация. С цел да се позволи бързата им идентификация, тези ресурси и транспортни средства носят отличителната емблема на EUFOR. Държавата на транзитното преминаване облекчава административните и митническите формалности за EUFOR. EUFOR се освобождава от представянето на всякакви други митнически документи, както и от всякакви проверки.
   4.   Членовете на личния състав на EUFOR могат да управляват моторни превозни средства, плавателни съдове или летателни апарати на територията на държавата на транзитното преминаване, при условие че притежават съответно национална, международна или военна шофьорска книжка, правоспособност за капитан на кораб или за пилот с неизтекъл срок на валидност.
   5.   За нуждите на операцията държавата на транзитното преминаване предоставя на EUFOR и на личния състав на EUFOR свобода на движение и придвижване на територията си посредством транзитните коридори, установени в разпоредбите, предвидени в член 18 по-долу, включително териториалните води и въздушното пространство. Свободата на движение в териториалните води на държавата на транзитното преминаване включва спиране и хвърляне на котва при всякакви обстоятелства.
   6.   За нуждите на операцията EUFOR може да използва пътищата, мостовете, подвижните платформи, летищата и пристанищата, без да заплаща дължими суми, данъци или други подобни налози. EUFOR не се освобождава от налозите върху теглото на товара, пътната такса и пристанищната такса за компютризация, чиито ред и условия за плащане са определени в разпоредбите, предвидени в член 18 по-долу.
   Член 5
   Привилегии и имунитети, предоставени на EUFOR от държавата на транзитното преминаване
   1.   Базата на EUFOR е неприкосновена. Длъжностните лица на държавата на транзитното преминаване нямат право да влизат в нея без съгласието на командващия силите на ЕС.
   2.   Базата на EUFOR, нейното оборудване и други вещи в нея, както и превозните средства на EUFOR, не подлежат на претърсване, изземване, запор или изпълнителна мярка.
   3.   EUFOR не дава убежище на лицата, издирвани от правосъдието на държавата на транзитното преминаване.
   4.   EUFOR, както и имуществото и средствата, с които разполага, се ползват с имунитет по отношение на юрисдикцията.
   5.   Архивите и документацията на EUFOR са неприкосновени.
   6.   Официалната кореспонденция на EUFOR е неприкосновена. Под „официална кореспонденция“ се разбира всяка кореспонденция, свързана с операцията и нейните функции.
   7.   EUFOR, както и доставчиците на услуги за мисията или подизпълнителите, при условие че не са граждани на държавата на транзитното преминаване, са освободени от всякакви национални, регионални и общински данъци, такси и налози от подобно естество по отношение на закупените и внесени стоки, предоставените услуги и използваните от EUFOR съоръжения за нуждите на операцията.
   8.   Държавата на транзитното преминаване разрешава внасянето на стоки, предназначени за операцията, и ги освобождава от всякакви мита, данъци, такси, с изключение на пристанищната такса за компютризация, посочена в член 4, параграф 6 по-горе, и подобни налози, освен от разходите за съхранение, превоз и други предоставени услуги.
   Член 6
   Привилегии и имунитети, предоставени от държавата на транзитното преминаване на личния състав на EUFOR
   1.   Личният състав на EUFOR не подлежи на арест или задържане под никаква форма.
   2.   Документите, кореспонденцията и имуществото на личния състав на EUFOR са неприкосновени, освен в случай на изпълнителни мерки, разрешени по силата на параграф 6.
   3.   Личният състав на EUFOR се ползва с имунитет от наказателната юрисдикция на държавата на транзитното преминаване.
   Участващата държава или съответната институция на ЕС, според случая, може да се откаже от имунитета на личния състав на EUFOR по отношение на наказателната юрисдикция. Отказът трябва винаги да бъде изричен.
   4.   Личният състав на EUFOR се ползва с имунитет по отношение на гражданската и административната юрисдикция на държавата на транзитното преминаване във връзка с действия, предприети в изпълнение на неговите официални функции. Когато пред съд на държавата на транзитното преминаване се открие гражданско производство срещу член на личния състав на EUFOR, за това незабавно се уведомяват командващият силите на ЕС и компетентният орган на участващата държава или съответната институция на ЕС. Преди откриването на съдебното производство пред компетентния съд командващият силите на ЕС и компетентният орган на участващата държава или съответната институция на ЕС удостоверяват, след като са получили официалното становище на компетентните органи на държавата на транзитното преминаване, дали въпросното действие е извършено от член на личния състав на EUFOR в изпълнение на неговите официални функции или не.
   Когато действието е извършено в изпълнение на официални функции, производство не се открива и се прилагат разпоредбите на член 15. Ако действието не е извършено в изпълнение на официални функции, производството може да продължи. Удостоверението на командващия силите на ЕС и компетентния орган на участващата държава или на съответната институция на ЕС има обвързващ характер за юрисдикцията на държавата на транзитното преминаване, която не може да го оспори.
   Ако член на личния състав на EUFOR заведе дело, това го лишава от правото да се позовава на имунитета по отношение на юрисдикцията при предявяване на насрещен иск, пряко свързан с основния иск.
   5.   Личният състав на EUFOR не е длъжен да дава свидетелски показания.
   6.   Срещу член на личния състав на EUFOR не могат да се предприемат никакви изпълнителни мерки, освен ако срещу него е заведено гражданско дело, което не е свързано с официалните му функции. Имуществото на личния състав на EUFOR, което командващият силите на ЕС е удостоверил като необходимо за изпълнението на официалните функции, не подлежи на изземване в изпълнение на съдебно решение. При граждански производства член на личния състав на EUFOR не подлежи на ограничения по отношение на личната свобода или на други ограничителни мерки.
   7.   Имунитетът на личния състав на EUFOR по отношение на юрисдикцията на държавата на транзитното преминаване не го освобождава от юрисдикцията на участващата държава.
   8.   Що се отнася до услугите, предоставени на EUFOR, личният състав на EUFOR е освободен от прилагане на разпоредбите за социална сигурност, които могат да бъдат в сила в държавата на транзитното преминаване.
   9.   Личният състав на EUFOR е освободен от всякаква форма на данъчно облагане в държавата на транзитното преминаване върху заплатите и възнагражденията, които получава от EUFOR или от участващата държава, както и върху всеки друг доход, получен извън държавата на транзитното преминаване.
   10.   В зависимост от законовите и подзаконови разпоредби, които може да приеме, държавата на транзитното преминаване разрешава внасянето на вещи, предназначени за лично ползване на личния състав на EUFOR, и ги освобождава от всякакви мита, данъци и други сродни такси, различни от таксите за съхранение, транспорт и други подобни услуги.
   Личният състав на EUFOR е освободен от проверка на личния багаж, освен ако има сериозни основания да се предполага, че този багаж съдържа вещи, които не са предназначени за лично ползване, или вещи, чийто внос или износ е забранен по закон или е подчинен на нормативната уредба за карантина в държавата на транзитното преминаване. В този случай проверката се извършва само в присъствие на засегнатия член на личния състав на EUFOR или на упълномощен представител на EUFOR.
   Член 7
   Местен персонал
   Наетият на място персонал не се ползва от никакви привилегии, нито имунитет. Държавата на транзитното преминаване следва обаче да упражнява юрисдикцията си така, че да не пречи прекомерно на изпълнението на функциите на операцията.
   Член 8
   Наказателна юрисдикция
   Компетентните органи на участваща държава имат право да упражняват на територията на държавата на транзитното преминаване, в сътрудничество с компетентните органи на последната, всички правомощия на наказателна и дисциплинарна юрисдикция, дадени им от законодателството на участващата държава по отношение на всеки член от личния състав на EUFOR, подчинен на това законодателство.
   Член 9
   Униформа и оръжия
   1.   Носенето на униформа се урежда с правила, постановени от командващия силите на ЕС.
   2.   Членовете на военния персонал на EUFOR могат да носят индивидуални малокалибрени оръжия и съответните боеприпаси, при условие че имат разрешение за това от висшестоящ. Списъкът на гореспоменатите оръжия и на лицата, на които те са зачислени, се предоставя на компетентните органи на държавата на транзитното преминаване.
   Член 10
   Подпомагане от страна на държавата на транзитното преминаване и сключване на договори
   1.   Държавата на транзитното преминаване приема да подпомогне EUFOR при намирането на подходящи бази, ако ѝ бъде отправена такава молба.
   2.   Държавата на транзитното преминаване предоставя безвъзмездно, в случай че притежава, бази, които са нейна собственост, доколкото такива са поискани с оглед на осъществяването на административните и оперативни дейности на EUFOR.
   3.   В рамките на своите средства и възможности държавата на транзитното преминаване подпомага подготовката, установяването, изпълнението и поддръжката на операцията. Мерките за сигурност, предприети от държавата на транзитното преминаване в изпълнение на разпоредбите на член 13, параграф 1 по-долу, са безвъзмездни.
   4.   Правото, приложимо към договори, сключени от EUFOR в държавата на транзитното преминаване, е подчинено на вътрешното законодателство. Посочената по-долу в член 15, параграфи 3, 4 и 5 процедура за разрешаване на спорове се прилага за спорове, произтичащи от изпълнението на договорите.
   5.   Държавата на транзитното преминаване улеснява изпълнението на договорите, сключени между EUFOR и търговски дружества за целите на операцията.
   Член 11
   Промени в базата
   1.   EUFOR е упълномощен да строи или да видоизменя базата в зависимост от нуждите на транзитното преминаване и в рамките на продължителността на операцията, в съответствие с реда и условията, определени в предвидените в член 18 по-долу договорености.
   2.   Държавата на транзитното преминаване не изисква от EUFOR обезщетение за подобни строежи или изменения, освен при значително влошаване на състоянието на началната база.
   Член 12
   Смърт на членове на личния състав на EUFOR
   1.   Командващият силите на ЕС има право да поеме разходите за репатриране на починал член на личния състав на EUFOR, както и на личното му имущество, и да предприеме за тази цел необходимите разпоредителни действия.
   2.   Не се допуска извършване на аутопсия на починал член на EUFOR без съгласието на засегнатата държава и без присъствието на представител на EUFOR и/или на тази държава.
   3.   Държавата на транзитното преминаване и EUFOR си сътрудничат в максимална степен за бързото репатриране на всеки починал член на личния състав на EUFOR.
   Член 13
   Сигурност на EUFOR и военна полиция
   1.   Държавата на транзитното преминаване предприема всички необходими мерки за гарантиране сигурността на EUFOR и на нейния персонал.
   2.   EUFOR е упълномощен да предприема необходимите мерки за защита на своите бази и военни конвои в тясно сътрудничество с компетентните органи на държавата на транзитното преминаване.
   3.   Националните контингенти могат да разполагат с полицейски служители за извършване на разследванията, необходими във връзка с упражняването на правомощията на наказателна юрисдикция, предвидени в член 8 по-горе.
   Член 14
   Комуникации
   1.   EUFOR може да инсталира и използва радиопредавателни и радиоприемни устройства, както и системи за комуникация чрез сателит. EUFOR си сътрудничи с компетентните органи на държавата на транзитното преминаване, за да избегне конфликти по отношение използването на съответните честоти. Достъпът до честотния спектър се предоставя в съответствие с действащото законодателство на държавата на транзитното преминаване.
   2.   EUFOR има право на неограничена комуникация по радио (включително сателитно, мобилно и преносимо радио), телефон, телеграф, факс и други средства, както и правото да инсталира необходимото оборудване за поддръжка на тези комуникации в базите на EUFOR и между тях.
   3.   В собствените си бази EUFOR може да вземе необходимите мерки, за да осигури доставянето на поща, адресирана до или от EUFOR или личния състав на EUFOR.
   Член 15
   Искове за обезщетение в случай на смърт, нараняване, щета или загуба
   1.   Исковете за обезщетение при повреждането или за загубата на гражданско или публично имущество, исковете за обезщетение при смърт или нараняване на лице, както и за повреждане или загуба на имущество на EUFOR, произтичащи от нуждите на транзитното преминаване на EUFOR, се уреждат с извънсъдебно споразумение.
   2.   Горепосочените искове се предават на EUFOR чрез компетентните органи на държавата на транзитното преминаване, когато се отнася за искове, предявени от юридически или физически лица от държавата на транзитното преминаване, или на компетентните органи на държавата на транзитното преминаване, когато се отнася за искове, предявени от EUFOR.
   3.   Когато е невъзможно да се постигне извънсъдебно споразумение, искът за обезщетение се предава на комисия по обезщетяване, съставена от равен брой представители на EUFOR и на държавата на транзитното преминаване. Уреждането на исковете става по общо съгласие.
   4.   Когато е невъзможно да се постигне споразумение в комисията по обезщетяване, исковете се отнасят до арбитражен орган, чиито решения са задължителни.
   5.   Арбитражният орган се състои от трима арбитри, като един от тях се определя от държавата на транзитното преминаване, вторият от EUFOR, а третият по общо съгласие от държавата на транзитното преминаване и EUFOR. Когато една от страните не определи арбитър в срок от два месеца или при липса на съгласие по определянето на третия арбитър между държавата на транзитното преминаване и EUFOR, този арбитър се назначава служебно от председателя на Съда на Европейските общности.
   6.   EUFOR и административните органи на държавата на транзитното преминаване се договарят относно необходимите административни мерки за определяне мандата на комисията по обезщетяване и на арбитражния орган, относно приложимите в рамките на тези органи процедури и условията за предявяване на искове за обезщетение.
   Член 16
   Сътрудничество и спорове
   1.   Всички въпроси, свързани с прилагането на настоящото споразумение, се разглеждат съвместно от представители на EUFOR и на компетентните органи на държавата на транзитното преминаване.
   2.   Ако не е постигнато предварително споразумение, споровете относно тълкуването или прилагането на настоящото споразумение се разрешават изключително по дипломатически път между държавата на транзитното преминаване и представители на ЕС.
   Член 17
   Други разпоредби
   1.   Когато настоящото споразумение се позовава на привилегиите, имунитетите и правата на EUFOR и на личния състав на EUFOR, правителството на държавата на транзитното преминаване отговаря за прилагането и спазването им от страна на компетентните органи на държавата на транзитното преминаване.
   2.   Никоя разпоредба на настоящото споразумение няма за цел да нарушава, и не може да се разглежда като нарушаване на правата, признати по силата на други споразумения, на държава-членка на ЕС или на друга държава, участваща в EUFOR.
   Член 18
   Ред и условия за прилагане
   За целите на прилагането на настоящото споразумение въпросите от оперативен, административен или технически характер могат да бъдат предмет на отделни договорености между командващия силите на ЕС и административните органи на държавата на транзитното преминаване.
   Член 19
   Влизане в сила и прекратяване
   1.   Настоящото споразумение влиза в сила от деня на подписването му и остава в сила до датата на напускане на последния член на личния състав на EUFOR съгласно извършената от EUFOR нотификация на държавата на транзитното преминаване.
   2.   Независимо от разпоредбите в параграф 1, предвидените в член 4, параграф 6, член 5, параграфи 1, 2, 4, 7 и 8, член 6, параграфи 1, 3, 4, 6 и 8—10, член 10, параграф 2, член 11, член 13, параграфи 1, 2 и 3 и член 15 разпоредби се прилагат от датата на разполагане на първия член на личния състав на EUFOR, ако тази дата предхожда датата на влизане в сила на настоящото споразумение.
   3.   Настоящото споразумение може да се изменя с писмено споразумение между страните.
   4.   Прекратяването на настоящото споразумение не засяга правата или задълженията, произтичащи от изпълнението му преди това прекратяване.

      Съставено в Яунде на 6 февруари 2008 година в четири оригинални екземпляра на френски и английски език, като и двата варианта имат еднаква сила.

            За Европейския съюз

            За държавата на транзитното преминаване


title: 2012/108/ЕС: Решение на Съвета от 14 декември 2011 година за подписване от името на Съюза и временно прилагане на Споразумението под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Руската федерация във връзка с въвеждането или увеличението на износните мита върху суровините

text:
                  29.2.2012

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  L 57/52

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
         от 14 декември 2011 година
         за подписване от името на Съюза и временно прилагане на Споразумението под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Руската федерация във връзка с въвеждането или увеличението на износните мита върху суровините
         (2012/108/ЕС)
         СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
         като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 4, първа алинея във връзка с член 218, параграф 5 от него,
         като взе предвид предложението на Европейската комисия,
         като има предвид, че:

                     (1)

                     Предвид икономическата значимост за Съюза на достъпа до суровини и значението, което Руската федерация има за Съюза като доставчик на суровини, Комисията договори с Руската федерация ангажименти от страна на последната за намаляване или премахване на прилаганите понастоящем от нея износни мита.

                     (2)

                     Тези ангажименти, които ще бъдат включени в протокола за присъединяване на Руската федерация към Световната търговска организация (СТО), не обхващат суровините, по отношение на които Руската федерация понастоящем не прилага износни мита.

                     (3)

                     За да се намали рискът от въвеждането в бъдеще от страна на Руската федерация на нови износни мита и произтичащите от тях последици за доставките на суровини, Комисията договори, от името на Съюза, с Руската федерация Споразумение под формата на размяна на писма във връзка с въвеждането или увеличението на износните мита върху суровините (наричано по-нататък „споразумението“).

                     (4)

                     Споразумението следва да бъде подписано.

                     (5)

                     С оглед на необходимостта да се гарантира, че ангажиментите на Руската федерация по отношение на новите износни мита върху суровините се прилагат от датата на присъединяване на Руската федерация към СТО, споразумението следва да се прилага временно от посочената дата до приключване на процедурите по сключването му,

               ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

            Член 1
            Подписването на Споразумението под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Руската федерация във връзка с въвеждането или увеличението на износните мита върху суровините се одобрява от името на Съюза при условие за скючване на посоченото споразумение.
            Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение.

            Член 2
            Председателят на Съвета се оправомощава да посочи лицето(ата), упълномощено(и) да подпише(ат) споразумението от името на Съюза.

            Член 3
            В съответствие с разпоредбите на споразумението то се прилага временно от датата на присъединяване на Руската федерация към СТО до приключване на процедурите по сключване на споразумението (1).

            Член 4
            Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

            Съставено в Женева на 14 декември 2011 година.

                  За Съвета

                  Председател

               M. NOGAJ

            (1)  Началната дата на временното прилагане на споразумението ще бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз от Генералния секретариат на Съвета.


title: Решение на Комисията от 6 декември 2006 година за определяне на позицията на Общността относно решение на Съвместния комитет, създаден със Споразумението между Европейската общност и Съединените американски щати за взаимно признаване на сертификатите за съответствие на морското оборудване, за приемане на неговия процедурен правилник

text:
Важна правна забележка

|

32006D0884

Официален вестник n° L 341 , 07/12/2006 стр. 0039 - 0042 Официален вестник n° L 142 , 05/06/2007 стр. 0743 - 0746

		Решение на Комисиятаот 6 декември 2006 годиназа определяне на позицията на Общността относно решение на Съвместния комитет, създаден със Споразумението между Европейската общност и Съединените американски щати за взаимно признаване на сертификатите за съответствие на морското оборудване, за приемане на неговия процедурен правилник(2006/884/EО)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид Решение 2004/425/EО на Съвета [1] от 21 април 2004 г. относно сключването на Споразумение между Европейската общност и Съединените американски щати за взаимно признаване на сертификатите за съответствие на морското оборудване (наричано по-долу "споразумението"), и по-специално член 3, параграф 2 от него,като има предвид, че:(1) С оглед приемането на позиция на Общността Комисията се консултира със специалния комитет, определен от Съвета.(2) Член 7, параграф 2 от споразумението предвижда, че Съвместният комитет, създаден съгласно член 7 от Споразумението, приема свой процедурен правилник,РЕШИ:Член единственПозицията, която Европейската общност заема относно решение на Съвместния комитет, създаден съгласно член 7 от Споразумението между Европейската общност и Съединените американски щати за взаимно признаване на сертификатите за съответствие на морското оборудване, за приемане на неговия процедурен правилник, се основава на проекторешението на Съвместния комитет, приложено към настоящото решение.Съставено в Брюксел на 6 декември 2006 година.За КомисиятаPeter MandelsonЧлен на Комисията[1] ОВ L 150, 30.4.2004 г., стр. 42.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ""ПРОЕКТРЕШЕНИЕ № …/… НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ, СЪЗДАДЕН СЪС СПОРАЗУМЕНИЕТО МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ И СЪЕДИНЕНИТЕ АМЕРИКАНСКИ ЩАТИза взаимно признаване на сертификатите за съответствие на морското оборудване, за приемане на неговия процедурен правилникСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ,като взе предвид Споразумението между Европейската общност и Съединените американски щати за взаимно признаване на сертификатите за съответствие на морското оборудване, и по-специално член 7 от него,като има предвид, че член 7, параграф 2 от споразумението предвижда Съвместният комитет да приеме свой процедурен правилник,ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:1. Приема се процедурният правилник на Съвместния комитет, както е установен в приложението към настоящото решение.Настоящото решение, съставено в два екземпляра, се подписва от представителите на Съвместния комитет, упълномощени да действат от името на страните за целите на изменение на споразумението. Настоящото решение влиза в сила от датата на последния от подписите.Подписано във Вашингтон наОт името на Съединените американски щатиПодписано в БрюкселОт името на Европейската общност""ПРИЛОЖЕНИЕПРОЦЕДУРЕН ПРАВИЛНИК НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ, СЪЗДАДЕН СЪС СПОРАЗУМЕНИЕТО МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ И СЪЕДИНЕНИТЕ АМЕРИКАНСКИ ЩАТИ,за взаимното признаване на сертификатите за съответствие на морското оборудванеЧлен 1ПредседателствоСъвместният комитет се председателства съвместно от представител на Европейската общност и представител на Съединените щати.Член 2Заседания1. Съвместният комитет заседава регулярно поне веднъж годишно по взаимно удобно време. Ако някоя от страните счита, че е наложително да има допълнителни заседания, другата страна следва да се съобрази с исканетко за заседание във възможно най-голяма степен.2. Страните се редуват при домакинството на заседанията, освен ако не е договорено друго. Може да се използва провеждане на теле- или видеоконференции, ако страните се договорят за това.3. Съпредседателите свикват заседанията на съвместния комитет.4. Съпредседателите определят дата на заседанието и обменят необходимите документи достатъчно рано, за да се осигури добра подготовка, ако е възможно, три седмици преди заседанието.5. Страната домакин на заседанието или страната, която иска видео- или телеконференция, отговаря за логистичната подготовка.Член 3ДелегацииСтраните се уведомяват взаимно най-малко една седмица преди заседанието за състава на своите делегации.Член 4Дневен ред на заседанията1. Съпредседателите съставят примерен дневен ред за всяко заседание не по-късно от 14 дни преди заседанието. Примерният дневен ред включва точките, за които е получена заявка за включване в дневния ред не по-късно от 14 дни преди заседанието.2. Всяка страна може да добавя точки към примерния дневен ред по всяко време преди заседанието, ако другата страна се съгласи. Ако е възможно, заявките от едната страна за добавяне на точки към дневния ред се подават в писмен вид до другата страна.3. Съпредседателите приемат окончателния дневен ред в началото на всяко заседание. Точки, които не са заложени в примерния дневен ред, могат да се включат в дневния ред, ако страните са съгласни, и следва да се приспособи доколкото е възможно.Член 5Протоколи от заседанията1. Съпредседателят от страната домакин подготвя проект на протокола от всяко заседание във възможно най-кратък срок.2. По правило за всяка точка от дневния ред протоколът посочва следното:a) документацията, внесена във Съвместния комитет;б) декларации, за които някоя от страните е помолила да бъдат включени; ив) взети решения и приети заключения относно специфични точки.3. Протоколът също така посочва участващите членове на съответните делегации, както и министерството или агенцията, която представляват.4. Съпредседателите одобряват протокола.Член 6Решения на Съвместния комитет1. Съвместният комитет взима решения единодушно.2. Съвместният комитет може да приеме решение с писмена процедура извън официалните заседания на Съвместния комитет.3. Решенията на Съвместния комитет се наричат "решения", следвани от сериен номер и описание на предмета. Посочва се и датата, на която решението влиза в сила. Решенията се подписват от представители на Съвместния комитет, които са упълномощени да действат от името на страните. Решенията се съставят в два екземпляра, като всяка от версиите е еднакво автентична.Член 7Консултации с експертиКомитетът може да се консултира с експерти относно особени случаи, ако страните се съгласят.Член 8Разходи1. Всяка страна отговаря за разходите, които извършва във връзка с участието си в заседанията на Съвместния комитет, включително разходи за персонал, пътуване и командировъчни, както и разходи за пощенски и телекомуникационни услуги.2. Обикновено страната домакин поема разходите по организирането на заседанията.Член 9Административни процедури1. Ако страните не се договорят за друго, заседанията на Съвместния комитет няма да бъдат отворени за обществен достъп.2. Протоколите и други документи на Съвместния комитет се смятат за обмен на информация съгласно член 17 от споразумението с цел запазване на конфиденциалност.3. Могат да бъдат поканени и други участници освен официални лица на страните, ако съпредседателите са съгласни, като се и за тях се прилага член 17 от споразумението.4. Страните могат да организират обществени брифинги или по друг начин да информират заинтересованите обществени представители за резултатите от заседанията на Съвместния комитет.""--------------------------------------------------