title: Решение(ЕС) 2016/634 на Комисията от 21 януари 2016 година относно мярка за държавна помощ SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 и ex CP 115/2004), приведена в действие от Нидерландия — Освобождаване от корпоративен данък на публични предприятия (нотифицирано под номер С(2016) 167) (само текстът на нидерландски език е автентичен)Текст от значение за ЕИП

text:
               27.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 113/148

         РЕШЕНИЕ(ЕС) 2016/634 НА КОМИСИЯТА
   от 21 януари 2016 година
   относно мярка за държавна помощ SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 и ex CP 115/2004), приведена в действие от Нидерландия — Освобождаване от корпоративен данък на публични предприятия
   (нотифицирано под номер С(2016) 167)
   (само текстът на нидерландски език е автентичен)
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
   като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
   като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
   като има предвид, че:
   1.   ПРОЦЕДУРА

               (1)

               През 1997 г. отделите на Комисията предприеха проучване на специалните данъчни правила, приложими за публичните предприятия в държавите членки. В отговор на въпросника на Комисията с писмо от 23 януари 1998 г. нидерландските органи предоставиха информация относно нидерландския Кодекс за корпоративно подоходно облагане (Wet Vennootschapsbelasting 1969 — Wet Vpb от 1969 г.).

               (2)

               На 2 юли 2004 г. отделите на Комисията започнаха производство по собствена инициатива, регистрирано под номер CP 115/2004, относно освобождаването от корпоративен данък на нидерландските публични предприятия, предвидено в Wet Vpb от 1969 г. Те изпратиха искания за информация на 9 юли 2004 г., 22 ноември 2004 г., 29 юни 2006 г. и 2 юли 2007 г., на които нидерландските органи отговориха на 3 септември 2004 г., 4 април 2005 г., 26 септември 2006 г., 13 декември 2006 г., 22 януари 2007 г. и 27 юли 2007 г.

               (3)

               С писмо от 9 юли 2008 г. („писмото по член 17“) отделите на Комисията започнаха процедурата на сътрудничество, предвидена в член 17, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (2) („процедурният регламент“). Те информираха нидерландските органи, че според тяхното предварително становище освобождаването на публичните предприятия от корпоративен данък, предвидено в Wet Vpb от 1969 г., изглежда представлява несъвместима държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Те отправиха искане до нидерландските органи да предоставят своите коментари в съответствие с член 17, параграф 2 от процедурния регламент.

               (4)

               През месец септември 2010 г., след като беше изпратила писмото по член 17, Комисията получи жалба, отнасяща се до освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия, предвидено в Wet Vpb от 1969 г. Жалбата се отнасяше до провинциално летище — правен субект, учреден като акционерно дружество (NV), за което се твърдеше, че не подлежи на облагане с корпоративен подоходен данък. Жалбоподателят твърдеше, че тъй като правното и фактическото положение е сравнимо с това по делото Schiphol (3), летището следва да бъде включено в списъка на облаганите с данък непреки публични предприятия по член 2, алинея 7 от Wet Vpb от 1969 г. Отделите на Комисията приобщиха жалбата към делото, разглеждано по реда на процедурата на сътрудничество.

         ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА ПОДХОДЯЩИ МЕРКИ

               (5)

               На 2 май 2013 г. Комисията прие решение, в което предлага подходящи мерки в съответствие с член 18 от процедурния регламент с цел премахване на освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия, предвидено в член 2, алинея 1, буква g) и алинеи 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г., с цел да се гарантира, че режимът на облагане с корпоративен данък за публичните предприятия, които участват в стопанска дейност по смисъла на правото на ЕС, е същият както за частните предприятия.

               (6)

               От нидерландските органи беше поискано да приемат безусловно и недвусмислено предложението за подходящи мерки в писмен вид в рамките на един месец в съответствие с член 19 от процедурния регламент.

               (7)

               В писмо от 24 май 2013 г. нидерландските органи информираха Комисията, че „при условие че получи парламентарна подкрепа, нидерландското правителство възнамерява да приеме законодателство в рамките на 18 месеца, за да гарантира, че публичните предприятия, които осъществяват стопански дейности, ще бъдат облагани с корпоративен данък по същия начин както частните предприятия. Това законодателство ще влезе в сила най-късно през следващата данъчна година. Това означава на практика, че законодателството ще бъде в сила на 1 януари 2015 г. и ще действа и ще започне да се прилага на 1 януари 2016 г.“.

               (8)

               Комисията счете, че изложеното в писмото не представлява безусловно приемане, тъй като в него се заявява само зависещо от условия намерение за приемане на законодателството.

               (9)

               В писмо от 11 март 2014 г. Комисията обърна внимание на условния характер на приемането и прикани нидерландските органи да информират отделите на Комисията в рамките на три седмици от получаването на писмото дали Нидерландия е приела безусловно и недвусмислено подходящите мерки. Нидерландия не отговори на това писмо.

         ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ

               (10)

               С писмо от 9 юли 2014 г. Комисията информира Нидерландия за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, във връзка с мярката за държавна помощ („решението за откриване на процедурата“).

               (11)

               Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз
                   (4). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на мярката.

               (12)

               След като на 27 юли 2014 г. удължи първоначалния краен срок, Комисията получи мненията от Нидерландия с писмо от 10 септември 2014 г. С писмо от 19 септември 2014 г. Комисията получи и съвместните коментари от заинтересованите страни и ги препрати на Нидерландия за мнение с писмо с дата 3 октомври 2014 г. Мненията от Нидерландия бяха получени с писмо от 3 ноември 2014 г.

         ЗАКОНОДАТЕЛСТВО ЗА ОСЪВРЕМЕНЯВАНЕ НА ДАНЪЧНОТО ЗАДЪЛЖЕНИЕ ЗА КОРПОРАТИВЕН ДАНЪК НА ПУБЛИЧНИТЕ ПРЕДПРИЯТИЯ

               (13)

               На 14 април 2014 г. нидерландските органи пуснаха за публично обсъждане проект на законодателно предложение за изменение на Wet Vpb от 1969 г. Предложението имаше за цел да осъвремени данъчното задължение за корпоративен данък на публичните предприятия, за да се създадат еднакви условия на конкуренция между публичните и частните предприятия съгласно корпоративното данъчно право.

               (14)

               На 16 септември 2014 г. законодателното предложение беше внесено в нидерландския парламент. Първата камара прие предложението на 26 май 2015 г. и новият закон, наречен Wet Modernisering Vpb-plicht overheidsondernemingen (Wet Vpb от 2015 г.), беше подписан на 4 юни 2015 г. Новият закон има за цел облагането с корпоративен данък на публичните предприятия по същия начин както частните предприятия и е приложим за първи път по отношение на финансовите години, започващи на или след 1 януари 2016 г. Нидерландските органи не уведомиха Комисията за новия закон съгласно член 108 от ДФЕС.

               (15)

               В Wet Vpb от 2015 г. обаче има някои изключения:

                           а)

                           В него изрично се запазва освобождаването от корпоративен данък на определени публични предприятия, по-специално на шест предприятия, които са оператори на нидерландски публични морски пристанища, т.е. Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, NV Port of Den Helder и Zeeland Seaports NV. Организации, чиито дейности се състоят основно в управлението, развитието или експлоатацията на морско пристанище, също са освободени. За тези нидерландски морски пристанища остава в сила освобождаването от корпоративен данък до дата, която ще бъде определена от нидерландските органи с кралски декрет (5).

                           б)

                           В него се освобождават и правни субекти, които осъществяват обучение или научни изследвания, ако са спазени определи условия (6).

               (16)

               Отделите на Комисията проведоха среща с нидерландските органи на 27 август 2015 г. С писмо от 10 септември 2015 г. нидерландските органи обясниха причините, които според тях обосновават наличието на преходен период за въвеждането на задължение за облагане с корпоративен данък на нидерландските публични морски пристанища.

               (17)

               В настоящото решение не се разглежда само освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия, което е в сила към момента на решението за откриване на официалната процедура по разследване, т.е. на 9 юли 2014 г., но и се вземат предвид измененията, направени с Wet Vpb от 2015 г., на освобождаването от корпоративен данък на нидерландските публични предприятия, предвидено в член 2, алинея 1, буква g) и алинеи 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г. Настоящото решение не засяга оценката на евентуални други изменения на Wet Vpb от 1969 г., които са извън обхвата на настоящото разследване. По-специално, в настоящото решение не се прави оценка на освобождаването, предвидено в членове 5 и 6 от Wet Vpb от 1969 г. или техни изменения. Настоящото решение се ограничава до освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия, предвидено в член 2, алинеи 1, 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г. (7)

         2.   ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА

   2.1.   Нидерландският закон за облагане с корпоративен данък

               (18)

               Съгласно Wet Vpb от 1969 г. корпоративните правни субекти в Нидерландия подлежат на корпоративно подоходно облагане.

               (19)

               Съгласно Wet Vpb от 1969 г., преди изменението на член 2, алинея 1, буква g) и алинеи 3 и 7 с новия закон, по отношение на частните и публичните предприятия се прилага различен данъчен режим. Частните предприятия подлежат на облагане с корпоративен данък по общия режим. Частноправните юридически лица, създадени за осъществяване на стопанска дейност, като акционерните дружества (NV) и дружествата с ограничена отговорност (BV), са в пълна степен данъчно задължени за корпоративен данък върху целия свой доход. Фондациите (stichtingen) и сдруженията (verenigingen) подлежат на облагане с корпоративен данък, доколкото извършват стопанска дейност (член 2, алинея 1, буква e) от Wet Vpb от 1969 г.). Извършването на стопанска дейност (het drijven van een onderneming) е определено в член 4 от Wet Vpb от 1969 г. като всяка дейност, посредством която е налице конкуренция с други предприятия.

               (20)

               Wet Vpb от 2015 г. има за цел да премахне освобождаването от корпоративен данък на повечето публични предприятия при определени условия. За целта с него се изменя член 2, алинея 1, буква g) и алинеи 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г., така че публичните предприятия стават данъчнозадължени лица. Въпреки това новите разпоредби запазват освобождаването от корпоративен данък на морските пристанища и учебните и научноизследователските институции, които отговарят на определени условия (вж. съображение 15).

         2.2.   Освобождаване на публичните предприятия съгласно Wet Vpb от 1969 г.

               (21)

               Публичните предприятия подлежат на облагане с корпоративен данък по специални правила, предвидени в член 2, алинеи 1, 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г. (8)

               (22)

               В Wet Vpb от 1969 г. се прави разграничение между преки и непреки публични предприятия. Пряко публично предприятие (direct overheidsbedrijf) е част от публичноправно юридическо лице (publiekrechtelijke rechtspersoon). Примери за преки публични предприятия са агенция за управление на общинска собственост или общинска служба за сметосъбиране.

               (23)

               Непряко публично предприятие е частноправна организация (обикновено акционерно дружество или дружество с ограничена отговорност или фондация), която е под контрола на публична институция. Това е случаят, когато a) единствените притежатели на дялове/акции в предприятието са нидерландски публични институции или б) в случая на други частноправни субекти, чийто капитал не е разделен на дялове/акции (фондации и сдружения), директорите могат да бъдат назначавани или уволнявани само от публични институции и при ликвидация имуществото се предава само на публични институции.

               (24)

               Съгласно член 2, алинея 1, буква g) от Wet Vpb от 1969 г. предприятията, собственост на публичноправни юридически лица (ondernemingen van publiekrechtelijke rechtspersonen), подлежат на облагане с корпоративен данък само ако са в списъка по член 2, алинея 3. Този изчерпателен списък обхваща:

                           а)

                           земеделски стопанства (landbouwbedrijven);

                           б)

                           промишлени предприятия (nijverheidsbedrijven), освен ако те се занимават изключително или почти изключително с водоснабдяване (9);

                           в)

                           минни предприятия;

                           г)

                           търговски предприятия (handelsbedrijven), които не търгуват изключително или почти изключително с недвижими имоти или права, свързани с недвижими имоти (10);

                           д)

                           транспортни предприятия, с изключение на предприятия, които се занимават изключително или почти изключително с превоза на пътници в рамките на дадена община;

                           е)

                           жилищно-спестовни дружества (bouwkassen).

               (25)

               Списъкът от предприятия по член 2, алинея 3 се е запазил в основата си непроменен от въвеждането на Wet Vpb през 1969 г., който наследява правилата за облагане с корпоративен данък, съществуващи от 1956 г. По-специално, в него не се включват публични предприятия, предоставящи услуги. Например публични предприятия, които осъществяват дейност в областта на управлението на отпадъците или обслужването, общинските кредитни институции, пристанищата, летищата и Holland Casino — фондацията, която управлява казина, не са освободени от корпоративен данък съгласно член 2, алинея 1, буква g) (11).

               (26)

               Преките и непреките публични предприятия подлежат на облагане с корпоративен данък само ако отговарят на критериите по член 2, алинея 1, буква g) във връзка с член 2, алинея 3 от Wet Vpb от 1969 г. С други думи, и преките, и непреките публични предприятия са данъчно задължени за корпоративен данък само ако са в списъка по член 2, алинея 3 от Wet Vpb от 1969 г.

               (27)

               Освен непреките публични предприятия, изброени в член 2, алинея 3, редица непреки публични предприятия също са били данъчно задължени за корпоративен данък в отделни случаи. Тези предприятия са изчерпателно изброени в член 2, алинея 7 от Wet Vpb от 1969 г. и включват:

                           а)

                           het Nederlands Meetinstituut NV;

                           б)

                           de NV Nederlands Inkoopcentrum (NIC);

                           в)

                           de Stichting Exploitatie Nederlandse Staatsloterij;

                           г)

                           de Koninklijke Nederlandse Munt NV;

                           д)

                           организации, в които дяловете/акциите се държат от юридическо лице, собственик на разпределително предприятие в приложното поле на Закона за енергийното разпределение (Wet energiedistributie), и организации, които заедно с такова юридическо лице образуват група по смисъла на член 24б от том 2 на Гражданския кодекс (Burgerlijk Wetboek), доколкото организацията осъществява дейности, които член 12, алинея 1 от Закона за енергийното разпределение не допуска притежаващото дяловете/акциите юридическо лице да извършва, освен ако организацията се занимава изключително или почти изключително с водоснабдяване;

                           е)

                           организации, които имат промишлена дейност по смисъла на член 2, алинея 3, второ тире от Wet Vpb от 1969 г., с изключение на организациите, които се занимават изключително или почти изключително с водоснабдяване;

                           ж)

                           NOB Holding NV;

                           з)

                           de NV Luchthaven Schiphol;

                           и)

                           de NV KLIQ;

                           й)

                           de NV Bank Nederlandse Gemeenten;

                           к)

                           de Nederlandse Waterschapsbank NV;

                           л)

                           Fortis Bank (Nederland) NV;

                           м)

                           ASR Nederland NV;

                           н)

                           ABN AMRO Group NV;

                           о)

                           de Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV;

                           п)

                           Ultra Centrifuge Nederland NV;

                           р)

                           SNS REAAL NV;

                     и всички организации, в които гореспоменатите предприятия притежават дялове/акции, и всички организации, чиито директори са назначавани или уволнявани от гореспоменатите предприятия, с изключение на организациите, които се занимават изключително или почти изключително с водоснабдяване.

               (28)

               Списъкът е изменян редовно и са добавени някои непреки публични предприятия. Иначе тези непреки публични предприятия не биха подлежали на корпоративен подоходен данък, тъй като те не са в списъка по член 2, алинея 3 от Wet Vpb от 1969 г. Така например са добавени следните дружества:

                           а)

                           NOB Holding NV (1999 г.);

                           б)

                           Weerbureau HWS BV (2002 г.);

                           в)

                           Luchthaven Schiphol NV (2002 г.) — в отговор на решение на Комисията от 3 юли 2001 г. за предлагане на подходящи мерки по дело E45/2000;

                           г)

                           KLIQ NV (2002 г.);

                           д)

                           Bank Nederlands Gemeenten (2005 г.);

                           е)

                           Nederlandse Waterschapsbank NV (2005 г.);

                           ж)

                           ABN AMRO Group NV и SNS REAAL NV, след тяхната национализация.

               (29)

               Непреките публични предприятия, които не са в списъка по член 2, алинея 7 от Wet Vpb от 1969 г. и не попадат в обхвата на член 2, алинея 3, не подлежат на облагане с корпоративен данък. Примери за такива предприятия са De Nederlandse Bank NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, NV Luchthaven Maastricht, Twinning Holding BV, NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij, NV Industriebank LIOF, NV Brabantse Ontwikkelingsmaatschappij, Ontwikkelingsmaatschappij Oost Nederland NV и Holland Casino (12).

         2.3.   Освобождаване на публичните предприятия съгласно Wet Vpb от 2015 г.

               (30)

               С Wet Vpb от 2015 г. се цели принципно публичните предприятия да бъдат облагани с корпоративен данък по същия начин като частните предприятия. По-специално, с него се изменя член 2 от Wet Vpb от 1969 г., за да станат данъчно задължени за корпоративен данък публичноправните юридически лица, които осъществяват стопанска дейност, и предприятията, управлявани от държавата.

               (31)

               Въпреки това, както вече беше обяснено в съображение 15, в Wet Vpb от 2015 г. има някои изключения:

                           а)

                           С Wet Vpb от 2015 г. се добавя нов член 6c в Wet Vpb от 1969 г. С разпоредбата изрично се запазва освобождаването от корпоративен данък на редица нидерландски публични морски пристанища и организации, чиито дейности се състоят главно в управлението, развитието или експлоатацията на морско пристанище, при условие че са изпълнени определени условия (13).

                           б)

                           С Wet Vpb от 2015 г. се добавя и нов член 6b в Wet Vpb от 1969 г. С разпоредбата се освобождават правни субекти с учебна дейност или правни субекти, осъществяващи научни изследвания, при условие че разходите за обучението или научните изследвания се покриват от публични ресурси, от изисквани по закон такси за обучение в университет или от такси за обучените в университет, посочени в глава 7, раздел 3, точка 2 от Закона за висшето образование и научните изследвания, от учебни такси от вида, посочен в член 3 от Закона за учебните такси и таксите за курсове, от плащания от чужбина, които по своето естество и цел са равностойни на такси за обучение в университет и учебни такси, или от плащания от институции от общ интерес без заявени договорни съображения.

         3.   МНЕНИЯ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ

               (32)

               Комисията получи общи мнения от шест заинтересовани страни, а именно шест нидерландски оператори на морски пристанища: Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, Port of Den Helder NV и Zeeland Seaports NV („заинтересованите морски пристанища“).

               (33)

               Заинтересованите морски пристанища твърдят, че решението за откриване на процедурата е неправомерно, тъй като Нидерландия е приела безусловно подходящите мерки и се е ангажирала да приеме законодателство в рамките на 18 месеца, за да гарантира, че публичните предприятия ще бъдат облагани с корпоративен данък по същия начин, както частните предприятия. Тъй като неприемането на предложението на Комисията за подходящи мерки е предварително условие за започване на официалната процедура по разследване, решението за започване на процедурата не е трябвало да се приема. Заинтересованите морски пристанища твърдят също така, че като не е посочила основанията за своите решения, Комисията е нарушила основен принцип на правото на Съюза, кодифициран в член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               (34)

               Според заинтересованите морски пристанища нидерландските морски пристанища са в пряка конкуренция с други европейски морски пристанища, по-специално в района Хамбург — Хавър, които се ползват от различни форми на публична подкрепа. Фактът, че разследванията на Комисията на облагането на пристанищата в Европа са се извършвали с различна скорост и са започнали по различно време, крие риск от предоставяне на конкурентно предимство на пристанищата на тези държави членки, които са на по-ранен етап на разследване. Това противоречи на принципа на равно третиране и забрана на дискриминацията на основата на националност. Заинтересованите нидерландски морски пристанища твърдят, че желаят да спазват правилата за държавна помощ, но само при стриктното условие, че се прилагат еднакви условия на конкуренция за всички морски пристанища във всички европейски държави.

               (35)

               Заинтересованите морски пристанища твърдят, че всички морски пристанища в Нидерландия подлежат на облагане по еднакъв начин според действащото нидерландско законодателство относно корпоративния данък. Следователно освобождаването от корпоративен данък, прилагано за пристанищата, не предоставя избирателно предимство, не е дискриминационно и не нарушава конкуренцията на национално равнище.

               (36)

               Според заинтересованите морски пристанища съществуват значителни различия, що се отнася до размера на публичната подкрепа, предоставяна на различните морски пристанища в района Хамбург — Хавър. Освобождаването от данък не води до преференциално третиране на нидерландските морски пристанища, а най-много до незначително по-малко неблагоприятно положение на нидерландските морски пристанища в сравнение с други европейски морски пристанища. Следователно няма нарушение на конкуренцията на европейско равнище нито при режима на облагане с корпоративен данък, обект на настоящото решение, нито по новия закон.

         4.   МНЕНИЯ ОТ НИДЕРЛАНДИЯ

               (37)

               Нидерландия представи мнения с писмо от 10 септември 2014 г. Нидерландските органи изтъкнаха само процедурни аргументи и не дадоха мнение по оценката по същество на държавната помощ в решението за откриване на процедурата. Нидерландия твърди, че нидерландските органи са приели подходящите мерки в съответствие с член 19, параграф 1 от процедурния регламент.

               (38)

               Според Нидерландия в процедурния регламент не се изисква изрично подходящите мерки да бъдат приети „безусловно“ и „недвусмислено“ и не се изключва условието, че трябва да бъде осигурено парламентарно одобрение. Независимо от това дали такова условие е упоменато в писмото за приемане, или не, правителствено предложение, в което са изложени подходящите мерки, трябва да бъде прието от парламента. Нидерландските органи се позовават на член 4, параграф 2 от Договора за Европейския съюз, в който е постановено, че Европейският съюз зачита основните конституционни структури на държавите — членки.

               (39)

               Според нидерландските органи Комисията би могла да направи заключението, че подходящите мерки (де факто) не са били приети едва след като правителството внесе законопроект в парламента, или когато парламентът не одобри законопроекта. Едва тогава може да съществуват мотиви за откриване на официалната процедура по разследване. Нидерландските органи твърдят, че към 9 юли 2014 г. ситуацията не е била такава.

               (40)

               По мнение на нидерландските органи Комисията не е посочила официално, че според нея отговорът на Нидерландия не съставлява приемане на подходящите мерки. Нидерландските органи считат, че писмото, изпратено от Комисията на 11 март 2014 г., не е официално писмо за целите на настоящата процедура. То е било подписано от заместник-генералния директор и е било адресирано до заместник-генералния директор по данъчно облагане в нидерландското министерство на финансите. То не е било изпратено чрез официалния канал на постоянното представителство, а по електронна поща.

               (41)

               По съществото нидерландските органи отбелязват, че по тяхно мнение към настоящия момент желаните европейски еднакви условия на конкуренция не са налице. Нидерландските органи посочват освен това, че от най-голямо значение е позицията на нидерландските морски пристанища спрямо онези на съседните държави членки.

               (42)

               Нидерландските органи считат, че те са одобрили подходящите мерки от 2 май 2013 г. и са в процес на предприемането на необходимите стъпки. Поради това нидерландските органи не виждат основания за отговор по същество на оценката на Комисията в решението за откриване на процедурата.

               (43)

               Становищата на заинтересованите страни бяха изпратени на Нидерландия на 3 октомври 2014 г. Нидерландските органи отговориха с писмо от 3 ноември 2014 г. Нидерландските органи споделят мнението на заинтересованите морски пристанища, че Нидерландия е приела подходящите мерки. Нидерландските органи също така потвърждават мнението на заинтересованите пристанища, че еднаквите условия на конкуренция за пристанищата в Европа са от решаващо значение. Според нидерландските органи в настоящия момент не са налице еднакви условия на конкуренция за пристанищата в Европа. Нидерландските органи не са представили мнения по мненията на заинтересованите страни по съществото на оценката на държавната помощ.

               (44)

               С писмо от 10 септември 2015 г. Нидерландия посочва, че ако запазеното освобождаване от корпоративен данък на заинтересованите пристанища бъде счетено за несъвместима държавна помощ, би бил оправдан преходен период за отмяна на мярката. Тя твърди, че не е било възможно да се вмени задължение за корпоративен данък на нидерландските държавни пристанища до 1 януари 2016 г. Тя е представила три аргумента като обосновка за преходен период.

               (45)

               На първо място, съставянето на встъпителен баланс за заинтересованите пристанища за данъчни цели би било една много сложна и продължителна операция. В баланса за счетоводни цели активите и пасивите са били оценени по историческа стойност, но за данъчни цели те са били оценени по справедлива пазарна стойност. Определянето на справедливата пазарна стойност на активите и пасивите е било трудно и отнемашо време начинание. Това е така, тъй като повечето активи на морските пристанища са били нетъргуеми артикули, които са били обект на сложна система от отношения на собственост и права на ползване между различни юридически лица. Проблемът с оценяването може да е свързан например с активи като кейове, пътища, водни пътища, железопътни линии, докове, сгради със специфични функции или съоръжения за акостиране. Пристанищата, които понастоящем дължат корпоративен данък — малки по мащаб яхтени или рибарски пристанища — не могат да се използват като база за сравнение, тъй като техните дейности се различават значително от онези на по-големите морски пристанища, които се занимават основно с дейности като трансбордиране на товари или управление на инфраструктура.

               (46)

               На второ място, Нидерландия твърди, че не е имало ясно разграничение между стопанските и нестопанските дейности на пристанищата и че Комисията следва да предостави допълнителни насоки в това отношение. За нидерландските органи и морските пристанища е била трудна задачата да определят кои пристанищни дейности следва да се класифицират като стопански дейности и кои — като дейности с нестопанска цел. Освен това не е имало последователна линия от страна на Комисията и сигурност на европейско равнище относно това кои пристанищни дейности трябва да се считат за стопански дейности и кои — за обществени задачи.

               (47)

               На трето място, нидерландските органи считат, че необходимостта Комисията да гарантира еднакви условия на конкуренция между конкуриращите се пристанища е въпрос от съществено значение. Не е имало лоялна конкуренция между европейските морски пристанища: те са поискали от Комисията да гарантира, че всички пристанища в Европа са обект на облагане с корпоративен данък, или поне онези от тях, които се конкурират с нидерландските морски пристанища.

               (48)

               На последно място, нидерландските органи предлагат с кралски декрет 1 януари 2017 г. да се определи като датата, на която трябва да престане да се прилага освобождаването от корпоративен данък за нидерландските морски пристанища. Задължението за плащане на корпоративен данък от морските пристанища ще възникне на първия ден от данъчната година, започваща след 1 януари 2017 г. На практика това би означавало, че нидерландските пристанища ще подлежат на облагане с корпоративен данък, считано от 1 януари 2018 г.

         5.   ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ

               (49)

               Както нидерландските органи, така и заинтересованите трети страни изтъкват, че Комисията не е имала право да открие официална процедура по разследване. Комисията не е съгласна с това гледище. Комисията е имала пълното право, или дори е била задължена, да открие официална процедура по разследване, тъй като Нидерландия не е приела подходящите мерки в съответствие с член 19, параграф 1 от процедурния регламент и опасенията, изразени в решението за предлагане на подходящи мерки, не са били напълно отстранени.

               (50)

               Като се има предвид, че нидерландските органи са направили приемането обект на одобрение от парламента и в писмото на нидерландските органи от 24 май 2013 г. се заявява намерение, а не поемане на задължение, писмото не представлява безусловно и недвусмислено приемане за целите на член 19, параграф 1 от процедурния регламент.

               (51)

               Член 19, параграф 2 от процедурния регламент гласи, че когато съответната държава членка не приеме предложените мерки и Комисията, след като е взела предвид аргументите на съответната държава членка, продължава да счита, че тези мерки са необходими, тя открива официална процедура по разследване.

               (52)

               Освен това от проекта на законодателно предложение става ясно, че Нидерландия не е имала намерение да премахне освобождаването от корпоративен данък за всички публични предприятия. Вследствие на това Комисията е разполагала със сериозни индикации, че Нидерландия няма да приведе закона в пълно съответствие с правилата за държавна помощ.

               (53)

               Що се отнася до довода на Нидерландия, че Комисията не е уведомила Нидерландия по надлежния ред, че тя не счита отговора за приемане по смисъла на член 19, параграф 1 от процедурния регламент, Комисията посочва, че писмото ѝ от 11 март 2014 г. е било изпратено до компетентния национален орган, действително е било получено от този орган и е било обсъдено между Комисията и органите на Нидерландия. Нидерландия е била добре запозната с оценката на Комисията и не може да се позовава на чисто формални аргументи по отношение на адресата на писмото.

               (54)

               Комисията е открила официалната процедура по разследване, тъй като е имала опасения, че освобождаването на публичните предприятия, участващи в стопанска дейност, от корпоративен данък може да им даде предимство пред други предприятия, които са обект на облагане с корпоративен данък в Нидерландия. Публичните предприятия и частните предприятия са в подобно фактическо и правно положение по отношение на целта на нидерландския закон за корпоративно данъчно облагане, която е корпоративните предприятия да бъдат обект на данъчно облагане върху техните корпоративни печалби.

         6.   НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС

               (55)

               Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, е несъвместима с вътрешния пазар, ако тя засяга търговията между държавите членки.

         6.1.   Предприятия

               (56)

               В съответствие с установената съдебна практика „понятието за предприятие обхваща всеки субект, осъществяващ стопанска дейност, независимо от неговия правен статут и начин на финансиране“ (14). Фактът, че даден субект не се стреми към реализиране на печалба, не е от решаващо значение, за да се установи дали той представлява предприятие (15). Стопанска дейност е всяка дейност, състояща се в предлагането на стоки и услуги на пазара. Образуванията с нестопанска цел също могат да предлагат стоки и услуги на пазара (16).

               (57)

               Нидерландските органи не са оспорили, че публичните предприятия, включително публичните пристанища, могат в допълнение към обичайните си задачи на публични организации да предлагат стоки и услуги на пазара. Нидерландските органи са признали, че публичните предприятия все по-често осъществяват стопански дейности. Освен това заинтересованите трети страни изрично са признали, че през последните години пристанищните дейности са се развили в пълноценни стопански дейности. Ето защо публични предприятия, които извършват стопанска дейност, могат да бъдат класифицирани като предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

               (58)

               Що се отнася до освобождаването за институции, които осъществяват учебна или изследователска дейност, установено в член 6, буква б) от Wet Vpb, изменен с Wet Vpb от 2015 г., в параграфи 26—28 от Съобщението за УОИИ (17) се посочва, че в съответствие с установената съдебна практика „общественото образование, организирано в рамките на националната образователна система и контролирано от държавата, може да се счита за неикономическа дейност“. Фактът, че може да се изисква принос под формата на такси за обучение или записване не променя нестопанското естество на услугата. В член 6, буква б от Wet Vpb ясно се изисква разходите за учебната или изследователската дейност да се финансират от публични средства или такси за обучение, предвидени в закона. Следователно, като се има предвид нестопанското естество на услугите по обучение или изследователска дейност, образователните институции не следва да бъдат класифицирани като предприятия в съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС.

               (59)

               По отношение на институциите, които осъществяват изследователска дейност, в параграф 29 от Съобщението за УОИИ се посочва, че изследванията, провеждани в университети, и основните дейности на научноизследователските организации попадат извън сферата на правилата за държавната помощ.

         6.2.   Използване на държавни ресурси

               (60)

               В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, мярката трябва да бъде предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси, под каквато и да било форма. Загубата на приходи от данъци е равностойна на изразходването на държавни ресурси под формата на бюджетни разходи.

               (61)

               Както Съдът на Европейския съюз е определил по делото Banco Exterior de España, мярка, чрез която публичните органи предоставят на определени предприятия освобождаване от данъци, което, въпреки че не е свързано с паричен превод на държавни ресурси, поставя лицата, за които се прилага освобождаването от данък, в по-благоприятно финансово положение в сравнение с други данъкоплатци, е предоставена „чрез държавна ресурси“ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС (18).

               (62)

               Нидерландските органи пропускат приходи, които представляват държавни ресурси, като освобождават публичните предприятия, които осъществяват стопанска дейност, включително и публичните пристанища, от корпоративен данък. Поради това Комисията счита, че освобождаването от корпоративен данък на нидерландските публични предприятия, което се съдържа в Wet Vpb от 1969 г., включва загуба на държавни ресурси и следователно е предоставено от държавата чрез държавни ресурси. Аналогично, освобождаването от корпоративен данък на някои нидерландски морски пристанища, запазено в Wet Vpb от 2015 г., включва загуба на държавни ресурси и следователно то е предоставено от държавата чрез държавни ресурси. Това не е било оспорено нито от нидерландските органи, нито от заинтересованите трети страни.

         6.3.   Наличие на предимство

               (63)

               В допълнение мярката трябва да предоставя на получателя финансово предимство. Понятието предимство включва не само положителните престации, но и други видове намеса, които под различна форма облекчават тежестите, обичайно натоварващи бюджета на едно предприятие (19).

               (64)

               Нидерландските органи не са оспорили твърдението, че със запазеното освобождаване на някои публични предприятия от корпоративен данък се предоставя икономическо предимство на въпросните предприятия.

               (65)

               Съгласно Wet Vpb от 1969 г. публичните предприятия по принцип са освободени от корпоративен данък, докато частните предприятия по принцип подлежат на облагане с корпоративен данък. Следователно публичните предприятия, които извършват стопанска дейност, се ползват от явно данъчно предимство. Комисията посочва, че в новия закон (Wet Vpb от 2015 г.) изрично се запазва освобождаването от корпоративен данък на някои нидерландски публични морски пристанища, които следователно ще продължат да се ползват от данъчното предимство. Освобождаването от данък намалява таксите, които обичайно са включени в оперативните разходи на предприятие, осъществяващо стопанска дейност. Следователно то предоставя икономическо предимство за тези публични предприятия спрямо предприятията, които са обект на облагане с нидерландския корпоративен данък, които не получават това данъчно предимство.

         6.4.   Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията

               (66)

               Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС мярка, която следва да бъде разглеждана като държавна помощ, трябва да засяга търговията между държавите членки и да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията. В настоящия случай публичните предприятия, които извършват стопанска дейност и които отговарят на условията за освобождаване от данък, могат да участват в търговията в рамките на Съюза. Публичните морски пристанища, които продължават да бъдат освободени от данък съгласно Wet Vpb от 1969 г. — дори и след изменението му с Wet Vpb от 2015 г. — безспорно са публични предприятия, участващи в търговията между държавите членки. Следователно Wet Vpb от 1969 г., в който е предвидено освобождаване от данъчно облагане на публичните предприятия, неизбежно засяга търговията между държавите членки и нарушава или заплашва да наруши конкуренцията. По същия начин, освобождаването от корпоративен данък, запазено в Wet Vpb от 2015 г. за заинтересованите пристанища, засяга търговията между държавите членки и нарушава или заплашва да наруши конкуренцията.

               (67)

               Според заинтересованите морски пристанища няма нарушение на конкуренцията на европейско равнище нито при режима на облагане с корпоративен данък, обект на настоящото решение, нито по новия закон. Заинтересованите морски пристанища твърдят, че морските пристанища в района Хамбург — Хавър получават различни видове обществена подкрепа. Поради това те твърдят, че освобождаването от данък не води до преференциално третиране на нидерландските морски пристанища, а най-много до незначително по-малко неблагоприятно положение на нидерландските морски пристанища в сравнение с други европейски морски пристанища.

               (68)

               Комисията не е съгласна с довода на заинтересованите трети страни. Счита се, че мярка, предоставена от държавата, нарушава или заплашва да наруши конкуренцията, когато тя е в състояние да подобри конкурентната позиция на получателя в сравнение с други предприятия, с които той се конкурира (20). Поради това е достатъчно, че помощта позволява на получателя да запази по-силна конкурентна позиция в сравнение с тази, която би имал, ако не беше предоставена помощта. Следователно фактът, че някои морски пристанища на европейско равнище могат да получават държавна помощ, не означава, че не е налице нарушаване на конкуренцията чрез освобождаване от корпоративен данък на публичните предприятия като цяло и на публичните пристанища в частност.

         6.5.   Избирателност

               (69)

               За да бъде счетена за държавна помощ, дадена мярка трябва да е избирателна (21), в смисъл че поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. В съответствие с установената съдебна практика (22) избирателността по същество на дадена мярка трябва да се оценява на три етапа: първо, необходимо е да се установи общият или „обичайният“ режим („референтна система“), приложим в съответната държава членка. На второ място, именно по отношение на този общ или „обичаен“ данъчен режим трябва да се прецени дали евентуално предимство, предоставено от разглежданата данъчна мярка, може да бъде избирателно. Това трябва да бъде направено, като се докаже, че мярката се отклонява от обичайния режим, доколкото въвежда диференциация между икономически оператори, намиращи се с оглед на целта, която е определена за тази система, в сходно фактическо и правно положение. На трето място, ако има такова отклонение, е необходимо да се провери дали то произтича от естеството или общата структура на данъчната система и дали то може да бъде оправдано с оглед на естеството или общата структура на тази данъчна система. В този контекст държавата членка е тази, която трябва да докаже, че диференцираното данъчно третиране произтича пряко от основните или ръководните принципи на тази система (23).

      Референтна система

               (70)

               В настоящия случай като референтна система трябва да се определи нидерландската система за корпоративно данъчно облагане, установена в Wet Vpb от 1969 г. От този закон следва, че в съответствие с обичайните правила предприятията, установени в Нидерландия, са предмет на облагане с корпоративен данък върху техните печалби.

               (71)

               Що се отнася до освобождаването от корпоративен данък на заинтересованите морски пристанища, което се съдържа в Wet Vpb от 2015 г., като референтна система отново трябва да се определи нидерландската система за корпоративно данъчно облагане, установена в Wet Vpb от 2015 г. От този закон също следва, че в съответствие с обичайните правила предприятията, установени в Нидерландия, са предмет на облагане с корпоративен данък върху техните печалби.

      Отклонения от референтната система

               (72)

               Съгласно Wet Vpb от 1969 г. публичните предприятия, за разлика от частните предприятия, по принцип са освободени от облагане с корпоративен данък. Публичните предприятия подлежат на облагане с данък, само ако те са изброени в член 2, алинеи 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г.

               (73)

               Списъкът на предприятията в член 2, алинея 3 от Wet Vpb от 1969 г. не е променян от 1956 г. В списъка не е отчетен фактът, че от 1956 г. нататък публичните предприятия, преки и косвени, все по-често предлагат стоки и услуги на пазара в конкуренция с частните дружества, които подлежат на облагане с корпоративен данък. По-специално, има несъответствие между предприятията, които са изброени в член 2, параграф 3 от Wet Vpb от 1969 г. и които подлежат на облагане с данък, и понятието за „стопанска дейност“ в правото на ЕС. Настоящото нидерландско законодателство позволява освобождаване от данък на значителен брой публични предприятия, които осъществяват стопанска дейност, макар че в светлината на целта на закона за корпоративното данъчно облагане те се намират в същото фактическо и правно положение като предприятията частна собственост.

               (74)

               Фактът, че нидерландските органи са решили, за всеки случай поотделно, да направят ограничен брой непреки публични предприятия обект на облагане с корпоративен данък, не премахва избирателния характер на настоящия данъчен режим. Нидерландските органи признават, че този подход, основан на отделни случаи, не гарантира, че всички публични предприятия, които осъществяват стопанска дейност, също ще подлежат на облагане с корпоративен данък. Настоящото законодателство явно облагодетелства публични предприятия, които извършват стопанска дейност и които не са включени в списъка.

               (75)

               Следователно голям кръг публични предприятия, които извършват стопанска дейност, са освободени от корпоративен данък. Комисията отбелязва, че дори и при новия закон това освобождаване от данъци се запазва по-специално за заинтересованите морски пристанища. Това е отклонение от общата система за корпоративно данъчно облагане, приложима в Нидерландия, и предоставя избирателно предимство на публични предприятия, които извършват стопанска дейност.

               (76)

               Съгласно Wet Vpb от 2015 г. публичните предприятия по принцип подлежат на облагане с корпоративен данък. Законът обаче освобождава определени публични морски пристанища от корпоративен данък. Wet Vpb от 2015 г. позволява на заинтересованите морски пристанища да бъдат освободени от данък, въпреки че те се намират в същото фактическо и правно положение като други предприятия частна и публична собственост от гледна точка на целта на закона за корпоративно данъчно облагане, която е корпоративните предприятия да бъдат облагани върху техните печалби.

               (77)

               Нидерландските органи не оспорват, че освобождаването от корпоративен данък предоставя избирателно предимство на публичните предприятия. От друга страна, заинтересованите морски пристанища, които са получателите по запазеното освобождаване от корпоративен данък, оспорват съществуването на избирателно предимство. Те твърдят, че сегашното нидерландско законодателство за корпоративно данъчно облагане се прилага по същия начин за всички морски пристанища в Нидерландия. Поради това освобождаването от корпоративен данък, приложимо за пристанища, не предоставя избирателно предимство.

               (78)

               Комисията не е съгласна с този довод. Избирателността в законодателството на ЕС в областта на държавната помощ трябва да се оценява въз основа на вътрешна съпоставка в рамките на една държава членка между предприятия, които се намират в сходно фактическо и правно положение в светлината на целите на съответното данъчно законодателство. Предприятията с корпоративни приходи, които се ползват от освобождаване от корпоративен данък, като например заинтересованите морски пристанища, безспорно се ползват от избирателно предимство в сравнение с предприятията, осъществяващи дейност в същия сектор и в други сектори. С оглед целта на закона за корпоративното данъчно облагане двете групи са в сравнимо фактическо и правно положение.

               (79)

               При липса на хармонизация на прякото данъчно облагане положението за данъчни цели на пристанищата в различните държави членки винаги ще се различава до известна степен. Така например, в различни държави членки се прилагат различни ставки на корпоративния данък. Утвърдена съдебна практика е, че дадена държава членка не може да оправдае поддържането на данъчни облекчения, които представляват държавна помощ, като се позовава на други държави членки, които могат да имат въведени подобни мерки (24).

      Обосновка въз основа на логиката на системата

               (80)

               Като се има предвид, че Комисията счита, че разглежданото освобождаване от данък на пръв поглед е избирателно, тя ще трябва да определи, в съответствие с практиката на европейските съдилища, дали това освобождаване може да бъде оправдано с оглед на естеството или общата структура на системата, от която то е част. Мярка, която представлява изключение от прилагането на общата данъчна система, може да бъде оправдана, ако държавата членка може да докаже, че тази мярка произтича пряко от основните или ръководните принципи на данъчната ѝ система.

               (81)

               Съществуването на подобни освобождавания за публичните предприятия в други държави членки или липсата на еднакви условия на конкуренция на европейско равнище не оправдават неприлагането на решението на Комисията за предлагане на подходящи мерки по отношение на публичните морски пристанища. Съгласно законодателството на ЕС в областта на държавната помощ предприятия, които са правно и фактически сравними с оглед на целта на данъчната система на дадена държава членка, следва да бъдат третирани по същия начин в рамките на тази държава членка. Оценката за избирателност съгласно законодателството на ЕС в областта на държавната помощ следователно се основава на вътрешна съпоставка в рамките на една държава членка (25). При липса на хармонизация на равнище ЕС на прякото данъчно облагане положението за данъчни цели на пристанищата в различните държави членки винаги ще се различава до известна степен.

               (82)

               Нидерландските органи не са представили никакви аргументи, с които да обосноват освобождаването чрез позоваване на логиката на нидерландската система за корпоративно данъчно облагане. Комисията също не е била в състояние да намери такава обосновка. Логиката на системата за корпоративно данъчно облагане е да се облагат печалбите. Третирането на публичните предприятия, включително публичните морски пристанища, които участват в стопанска дейност, при по-благоприятни условия, отколкото частните предприятия, не съответства на тази логика.

         6.6.   Заключение

               (83)

               Следователно Комисията заключава, че освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия, предвидено в Wet Vpb от 1969 г., води до диференцирано данъчно третиране на публичните и частните предприятия, които извършват стопанска дейност. Това диференцирано третиране може да бъде приписано на държавата и е финансирано чрез държавни ресурси. То предоставя на тези публични предприятия избирателно предимство, което не може да бъде оправдано с оглед на естеството и общата структура на нидерландската система за корпоративно данъчно облагане. Освен това по-благоприятното третиране нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите членки. Следователно освобождаването от данък, предоставено на публичните предприятия, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС (26).

               (84)

               Комисията признава, че с измененията, внесени с Wet Vpb от 2015 г., считано от 1 януари 2016 г. освобождаването от корпоративен данък се премахва за повечето нидерландски публични предприятия, които първоначално не са били облагани съгласно член 2, алинея 1, буква g) и алинеи 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г. Въпреки това в Wet Vpb от 2015 г. освобождаването от корпоративен данък е запазено за някои публични морски пристанища, които участват в стопанска дейност. Това диференцирано третиране може да бъде приписано на държавата и е финансирано чрез държавни ресурси. То предоставя на тези публични предприятия избирателно предимство, което не може да бъде оправдано с оглед на естеството и общата структура на нидерландската система за корпоративно данъчно облагане. Освен това по-благоприятното третиране нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите членки. Следователно данъчното освобождаване, предоставено на заинтересованите морски пристанища, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.

         7.   СЪВМЕСТИМОСТ

   7.1.   Член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС

               (85)

               Тъй като разглежданата схема представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, трябва да бъде преценено дали тя е съвместима с вътрешния пазар по силата на изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.

               (86)

               Нидерландските органи не са представили аргументи по отношение на приложимостта на изключенията, описани в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, спрямо общото освобождаване от корпоративен данък, предоставено на публичните предприятия.

               (87)

               Комисията счита, че нито едно от изключенията в член 107, параграф 2 от ДФЕС не се прилага, тъй като разглежданата мярка не е насочена към някоя от целите, посочени в тази разпоредба. По-конкретно, разглежданата мярка изглежда не се отнася до помощи със социален характер, предоставени на отделни потребители, нито до помощи за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, нито до помощи, предоставени на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия.

               (88)

               По-нататък в член 107, параграф 3 от ДФЕС се уточнява, че следните мерки могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар: а) помощите за насърчаване на развитието на определени региони, б) помощите за определени важни проекти от общоевропейски интерес, в) помощите за развитието на някои икономически дейности или региони, г) помощите за насърчаване на културата и опазване на наследството и д) помощи, определени с решение на Съвета.

               (89)

               Що се отнася до евентуалното прилагане на изключенията, предвидени в член 107, параграф 3, букви а) и д) от ДФЕС, Комисията отбелязва, че освобождаването от данък на нидерландските публични предприятия е оперативна помощ и се предоставя, без да се прави разграничение по отношение на целите, преследвани от въпросните предприятия. Поради това Комисията счита, че като цяло изключенията по член 107, параграф 3 от ДФЕС не се прилагат. Освен това нидерландските органи не са предоставили информация, доказваща, че тези изключения са приложими в някои специфични случаи. В резултат на гореизложеното Комисията стигна до заключението, че нито едно от основанията на член 107, параграф 3 от ДФЕС не е приложимо.

         7.2.   Член 106, параграф 2 от ДФЕС

               (90)

               В допълнение към основанията на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, помощ може да бъде съвместима и при прилагане на член 106, параграф 2 от ДФЕС, когато получателят е натоварен от държавата с функцията да оказва услуги от общ икономически интерес.

               (91)

               Нидерландските органи не са предоставили информация, от която може да се заключи, че освобождаването от корпоративен данък за (определени) публични предприятия може да бъде оправдано по силата на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Комисията отбелязва във връзка с това, че при всички положения в разглеждания случай освобождаването от корпоративен данък на нидерландските публични предприятия се предоставя, без да се прави разграничение по отношение на целите, преследвани от въпросните предприятия. Също така нидерландските органи не са предоставили каквато и да е информация, която да направи възможно прилагането на член 106, параграф 2 от ДФЕС за специфични случаи. Съответно Комисията стигна до заключението, че член 106, параграф 2 от ДФЕС не се прилага.

         8.   ПРЕХОДЕН ПЕРИОД ЗА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ МОРСКИ ПРИСТАНИЩА

               (92)

               Когато Комисията вземе окончателно решение относно съществуваща държавна помощ и заключи, че мярката за помощ не е съвместима с вътрешния пазар, мярката трябва да бъде премахната или изменена във възможно най-кратък срок. На този етап от процедурата по принцип на държавата членка не трябва да се разрешава преходен период. Във всеки случай в разглеждания случай не е налице изключително обстоятелство, което може да послужи като основание за преходен период. Доводите, изтъкнати от Нидерландия, не могат да се разглеждат като изключителни обстоятелства.

               (93)

               Що се отнася до довода, че разграничението между стопански и нестопански дейности не е достатъчно ясно за пристанищата, Комисията отбелязва, че публичните предприятия, различни от пристанища, също трябва да определят какво съставлява стопанска дейност и какво — обществена задача, и в тази връзка не е бил предоставян преходен период. В допълнение, Комисията вече е приела над 20 решения относно пристанища, в които са предоставени достатъчно насоки по отношение на обстоятелствата, при които пристанищните дейности са стопански дейности (27).

               (94)

               По същия начин, доводът относно необходимостта да се гарантират еднакви условия на конкуренция на равнище ЕС не може да послужи като основание за преходен период. Както е обяснено в съображение 82 по-горе, от гледна точка на държавната помощ, освобождаване от данък на публичните пристанища не може да бъде оправдано от съществуването на подобни мерки в някои други държави членки или от липсата на еднакви условия на конкуренция на европейско равнище. При липса на хармонизация на равнище ЕС в областта на прякото данъчно облагане в положението за данъчни цели на пристанищата могат да съществуват някои различия между държавите членки. Следователно прилагането на подходящите мерки, съдържащи се в решението на Комисията от 2 май 2013 г., не трябва да зависи от данъчното облагане на публичните пристанища в други държави членки.

               (95)

               Що се отнася до довода на Нидерландия, че въвеждането на данъчно задължение за облагане с корпоративен данък за пристанищата може да бъде сложно и продължително начинание, Комисията отбелязва, че специфичните характеристики на пристанищата изглежда не са значително по-различни от онези на летищата, и че на летище Schiphol е наложено задължение за облагане с корпоративен данък шест месеца след приемането на решението на Комисията за предлагане на подходящи мерки (28). Във всеки случай, доколкото специфичните характеристики на активите, притежавани от пристанищата, и структурата на собствеността на тези активи правят сложно съставянето на встъпителен баланс за данъчни цели, тези проблеми могат да бъдат обсъдени с данъчните органи, дори и след като образуванията са станали обект на облагане с данък. Освен това с оглед на факта, че следващата финансова година за засегнатите морски пристанища в Нидерландия започва на 1 януари 2017 г., морските пристанища ще имат време да се подготвят за новата ситуация. Поради това Комисията счита, че доводите относно възможността за справяне от административна гледна точка, изтъкнати от Нидерландия, не могат да послужат като основание за преходен период за заинтересованите морски пристанища.

         9.   СЪЩЕСТВУВАЩА ПОМОЩ

               (96)

               След като установи, че освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия съставлява несъвместима държавна помощ, Комисията трябва да определи дали мерките представляват нова или съществуваща помощ.

               (97)

               Съществуваща мярка за помощ според определението в член 1, буква б) от процедурния регламент е мярка, която е била въведена преди влизането в сила на Договора за ЕО в Нидерландия, или мярка, която е била разрешена преди това, или мярка, която се счита за съществуваща помощ съгласно член 15 от процедурния регламент, или мярка, която в момента на въвеждането ѝ в действие не е представлявала помощ, но в последствие е станала помощ поради еволюцията на вътрешния пазар. Всяка помощ, която не попада в обхвата на определението на съществуваща помощ, трябва да се счита за нова помощ съгласно член 1, буква в) от процедурния регламент.

               (98)

               Нидерландските органи са посочили, че ако освобождаването от данък на корпоративни предприятия, предвидено в Wet Vpb от 1969 г., е помощ, то представлява съществуваща помощ.

               (99)

               Комисията споделя тази позиция. От информацията, предоставена от нидерландските органи, следва, че съществените разпоредби относно освобождаването от данък на публичните предприятия в Wet Vpb от 1969 г., предвидени в член 2, алинея 1, буква g) и алинея 3 от Wet Vpb от 1969 г., са съществували преди влизането в сила на Договора за ЕО в Нидерландия. В Wet Vpb от 1969 г., който е въведен през 1969 г., са пренесени разпоредбите, които вече присъстват в данъчния кодекс от 1956 г. (преди влизането в сила на Договора за ЕО), и след това не са въвеждани нови изключения.

               (100)

               В Wet Vpb от 2015 г. е премахнато, считано от 1 януари 2016 г., освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия, установено в член 2, алинея 1, буква g) и алинеи 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г., но изрично е запазено освобождаването от корпоративен данък за някои нидерландски публични морски пристанища. Комисията отбелязва, че по отношение на тези публични предприятия новият закон не е изменил същностно съществуващото освобождаване от корпоративен данък. С него не са въведени нови елементи на помощ и не е увеличен броят на получателите. Поради това Комисията стига до заключението, че запазеното освобождаване от корпоративен данък на заинтересованите морски пристанища е запазило своя характер на съществуваща помощ.

         10.   ЗАКЛЮЧЕНИЕ

               (101)

               Освобождаването от корпоративен данък на някои нидерландски публични морски пристанища представлява несъвместима държавна помощ.

               (102)

               Комисията отбелязва, че с новия закон Wet Vpb от 2015 г. за изменение на Wet Vpb от 1969 г. е премахнато освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия, считано от 1 януари 2016 г.

               (103)

               По силата на Wet Vpb от 2015 г. освобождаването от корпоративен данък е запазено за някои нидерландски публични морски пристанища. Това освобождаване следва да бъде премахнато от Нидерландия в рамките на два месеца от датата на уведомяване за настоящото решение и така изменената схема за корпоративно данъчно облагане следва да се прилага най-късно считано от данъчната година след приемането на настоящото решение,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Освобождаването от корпоративен данък на Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, NV Port of Den Helder и Zeeland Seaports NV по отношение на стопанските дейности на заинтересованите морски пристанища представлява държавна помощ и е несъвместимо с вътрешния пазар.
   Член 2
   Нидерландия премахва освобождаването от корпоративен данък на морските пристанища, посочени в член 1, в рамките на два месеца от датата на уведомяване за настоящото решение и така изменената схема за корпоративно данъчно облагане се прилага най-късно считано от данъчната година след приемането на настоящото решение.
   Член 3
   Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца, считано от датата на съобщението за настоящото решение, за мерките, предприети за неговото спазване
   Член 4
   Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.

      Съставено в Брюксел на 21 януари 2016 година.

            За Комисията

         Margrethe VESTAGER

            Член на Комисията

      (1)  ОВ C 280, 22.8.2014 г., стр. 68.

      (2)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 83, 27.3.1999 г., стр. 1). Считано от 14 октомври 2015 г. Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета беше отменен от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 24.9.2015 г., стр. 9). Всички процедурни стъпки в рамките на това производство бяха предприети съгласно Регламент (ЕО) № 659/1999.

      (3)  Вж. решение на Комисията от 3 юли 2001 г. по дело SA.16035 (ex E 45/2000) (ОВ C 37, 11.2.2004 г., стр. 13). Комисията счете, че освобождаването от корпоративен данък на Schiphol Group — публична собственост, е представлявало съществуваща помощ.

      (4)  Вж. бележка под линия 1.

      (5)  Член I D (за добавяне на нов член 6c), член II и член VIII, алинея 2 от Wet Vpb от 2015 г.

      (6)  Член I D (за добавяне на нов член 6b) от Wet Vpb от 2015 г. В новия член 6б се предвижда освобождаване и на учебните болници, които осъществяват дейностите, посочени в член 1.4, алинея 1 от Закона за висшето образование и научните изследвания. Целта на това освобождаване е да се създадат еднакви условия на конкуренция между публичните и частните болници. То се отнася до освобождаването по член 5 от Wet Vpb от 1969 г., което е извън обхвата на настоящото производство, и следователно този случай на освобождаване не се разглежда в настоящото решение. Настоящото решение не засяга оценката на освобождаването на учебните болници, предвидено в Wet Vpb от 2015 г.

      (7)  Вж. бележка под линия 6 към решението за подходящи мерки и бележка под линия 2 към решението за откриване на процедурата.

      (8)  Членове 5 и 6 от Wet Vpb от 1969 г. в съчетание с правилника за прилагане Uitvoeringsbesluit Vennootschapsbelasting 1971 освобождават от корпоративен данък някои организации, които имат социална, нестопанска или ограничена стопанска цел. Това включва болници, грижи за възрастни хора, погребални услуги и библиотеки. Както Комисията отбелязва в писмото по член 17, съгласно правото на ЕС в областта на конкуренцията стопанската цел не е критерий, който трябва да се взема предвид, когато се решава дали даден правен субект е предприятие, или не, и освобождаването по членове 5 и 6 от Wet Vpb от 1969 г. в някои случаи също може да представлява държавна помощ. Тези разпоредби обаче не са анализирани по-нататък в настоящото решение, което се ограничава до освобождаването от корпоративен данък на публичните предприятия, предвидено в член 2, алинеи 1, 3 и 7 от Wet Vpb от 1969 г.

      (9)  Съгласно Wet Vpb от 1969 г. понятието „промишлени предприятия“ (nijverheidsbedrijven) обхваща предприятия, които произвеждат, пренасят или доставят газ, електрическа или топлинна енергия, и предприятия, които изграждат или управляват мрежи за пренос на газ, електрическа или топлинна енергия.

      (10)  Това се отнася за предприятия, които купуват и продават стоки, а не общо за предприятия, които осъществяват стопански дейности по смисъла на правилата на ЕС. Нидерландските органи потвърдиха, че член 2, алинея 1, буква g) от Wet Vpb от 1969 г. не се прилага за предоставянето на услуги.

      (11)  В бележка към ОИСР (OECD) от 2002 г. са изброени и висшето образование (наемането на помещения и заседателни зали и нелоялното съчетаване на образование и научни изследвания и търговски дейности, например в проучванията на пазара), възлагането на договори за строителни и монтажни работи, областни и общински инженерни служби, наемането на конферентни и заседателни зали, съпътстващата търговска дейност в общински сгради, субсидираните грижи за деца, търговската експлоатация на яхтени пристанища, противопожарните услуги и услугите за свободното време и жилищните асоциации. Вж. OECD, DAFFE/COMP/WD(2002)54, 19 септември 2002 г., точка 7.

      (12)  Вж. парламентарен документ Belastingplicht overheidsbedrijven — Inventarisatie van de gevolgen van de ondernemingsvariant, 11 mei 2012, Kamerstukken II 31213, nr. 7, стр. 26 и 46.

      (13)  Условията са следните: 1) Техните директори са назначавани или уволнявани пряко или непряко изключително от споменатите оператори на морски пристанища и при закриване тяхното имущество се предава на разположение изключително на тези оператори; 2) всички лица, които държат дялове/акции в тях, партньори, участници или членове пряко или непряко са от кръга на споменатите оператори на морски пристанища.

      (14)  Решение от 23 април 1991 г., Klaus Höfner и Fritz Elser/Macrotron GmbH, C-41/90, EU:C:1991:161, точка 21.

      (15)  Решение от 1 юли 2008 г., MOTOE/Elliniko Dimosio, C-49/07, EU:C:2008:376, точки 27 и 28.

      (16)  Решение от 29 октомври 1980 г., Heintz van Landewyck SARL и др./Комисия, 209/78—215/78 и 218/78, EU:C:1980:248, точка 21; Решение от 16 ноември 1995 г., FFSA и др./Ministère de l’Agriculture et de la Pêche, C-244/94, EU:C:1995:392; и делото MOTOE, цитирано по-горе, EU:C:2008:376, точки 27 и 28.

      (17)  Съобщение на Комисията за прилагането на правилата на Европейския съюз към компенсацията, предоставена за предоставянето на услуги от общ икономически интерес (ОВ C 8, 11.1.2012 г., стр. 4).

      (18)  Решение от 15 март 1994 г., Banco de Crédito Industrial SA, сега Exterior de España SA/Ayuntamiento de Valencia, C-387/92, EU:C:1994:100, точка 14.

      (19)  Решение от 23 февруари 1961 г., De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg/High Authority of the European Coal and Steel Community, 30/59, EU:C:1961:2, и решение от 8 ноември 2001 г., Adria-Wien Pipeline и др./Finanzlandesdirektion für Kärnten, C-143/99, EU:C:2001:598, точка 38.

      (20)  Решение от 17 септември 1980 г., Philip Morris/Комисия, 730/79, EU:C:1980:209, точка 11.

      (21)  Решение от 15 декември 2005 г., Италианска република/Комисия, C-66/02, EU:C:2005:768, точка 94.

      (22)  Вж. inter alia решение от 6 септември 2006 г., Португалска република/Комисия, C-88/03, EU:C:2006:511, точка 56, и решение от 8 септември 2011 г. по съединени дела C-78/08 — C-80/08, Ministero dell’Economia e delle Finanze and Agenzia delle Entrate/Paint Graphos etc., EU:C:2011:550, точка 49.

      (23)  Решение на съда по делото Adria-Wien Pipeline, цитирано по-горе, EU:C:2001:598, точка 42.

      (24)  Решение от 1 юли 2004 г., Salzgitter/Комисия, T-308/00, EU:T:2004:199, точка 81.

      (25)  Решение по делото Salzgitter, цитирано по-горе, EU:T:2004:199, точка 81.

      (26)  През 2002 г. по подобен случай, свързан с освобождаване от корпоративен данък за срок от три години, предоставено на някои италиански публични предприятия, създадени от местните органи, Комисията е приела отрицателно решение с възстановяване (Решение 2003/193/ЕО на Комисията от 5 юни 2002 г. относно държавна помощ чрез освобождаване от данъци и заеми при преференциални условия, предоставена от Италия на предприятия за обществени услуги, чийто акционерен състав е с мажоритарно публично участие (ОВ L 77, 24.3.2003 г., стp. 21). Това решение е потвърдено с решение от 21 декември 2011 г., A2A SpA, преди ASM Brescia SpA/Европейска комисия, C-318/09 P, EU:C:2011:856.

      (27)  Вж. например Решение на Комисията от 15 декември 2009 г. относно държавна помощ С 39/09 (ex N 385/2009) — Латвия — Публично финансиране на пристанищна инфраструктура на пристанище Ventspils (ОВ C 62, 13.3.2010 г., стр. 7); Решение на Комисията от 15 юни 2011 г. относно държавна помощ SA.30381 (N 44/2010) — Латвия — N 44/10 — Публично финансиране на пристанищна инфраструктура в Криеву Сала (ОВ C 215, 21.7.2011 г., стр. 2); Решение на Комисията от 22 февруари 2012 г. относно държавна помощ SA.30742 (N 137/2010) — Литва — Изграждане на инфраструктура за фериботния терминал на Клайпеда (ОВ C 121, 26.4.2012 г., стр. 1); Решение на Комисията от 2 юли 2013 г. относно държавна помощ SA.35418 (2012/N) — Гърция — Разширяване на пристанище Пиреус (ОВ C 256, 5.9.2013 г., стр. 2); Решение на Комисията от 18 септември 2013 г. относно държавна помощ SA.36953 (2013/N) — Испания — Пристанищен орган на Bahía de Cádiz (ОВ C 335, 5.9.2013 г., стр. 5); Решение на Комисията от 18 декември 2013 г. относно държавна помощ SA.37402 — Унгария — Развитие на интермодалния транспорт на свободно пристанище Будапеща (ОВ C 141, 9.5.2014 г., стр. 5); Решение на Комисията от 17 октомври 2012 г. относно държавна помощ SA.34501 — Германия — Разширяване на вътрешно пристанище Königs Wusterhausen/Wildau (ОВ C 176, 21.6.2013 г., стр. 1); Решение на Комисията от 1 октомври 2014 г. относно държавна помощ SA.38478 — Унгария — Развитие на публично пристанище Győr-Gőnyű (ОВ C 418, 21.11.2014 г., стр. 9). Вж. също Решение на Комисията от 20 октомври 2004 г. относно държавна помощ N 520/2003 — Белгия — Финансова помощ за инфраструктурни дейности на фламандските пристанища (ОВ C 176, 16.7.2005 г., стp. 12).

      (28)  Решение на Комисията от 3 юли 2001 г. относно държавна помощ SA.16035 (ex E 45/2000).


title: 2007/668/ЕО: Решение на Съвета от 25 юни 2007 година за присъединяване на Европейските общности към Световната митническа организация и упражняване на права и задължения, сходни с тези на временните ѝ членове

text:
               18.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 274/11

      РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

   от 25 юни 2007 година
   за присъединяване на Европейските общности към Световната митническа организация и упражняване на права и задължения, сходни с тези на временните ѝ членове
   (2007/668/ЕО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 от него във връзка с член 300, параграф 2, втора алинея от него;
   като взе предвид, че:

               (1)

               Съветът реши на 19 март 2001 г. да упълномощи Комисията да договори от името на Европейската общност присъединяването на Европейската общност към Световната митническа организация (1).

               (2)

               Конвенцията, учредяваща Съвет за митническо сътрудничество, предстои да бъде изменена от Съвета на Световната митническа организация на нейната 109-а/110-а сесия през юни 2007 г., за да разреши на митници или икономически съюзи, измежду които Европейската общност, да получат членство в Световната митническа организация.

               (3)

               Държавите-членки на Европейската общност следва да подкрепят проекта за изменение, който след приемането му от Съвета на Световната търговска организация следва да позволи присъединяването на Общността към изменената конвенция.

               (4)

               След предварителни разговори със Световната митническа организация Европейската общност и Световната митническа организация разгледаха възможността Европейската общност да упражнява права и задължения на член на Световната митническа организация, докато се очаква ратифицирането на изменената Конвенция, с която се учредява Съвет за митническо сътрудничество от всички членове на Световната митническа организация.

               (5)

               Очаква се Европейската общност да е в състояние да приеме тези права и задължения в рамките на Конвенцията, с която се учредява Съвет за митническо сътрудничество, по въпроси от компетентността на Общността.

               (6)

               Държавите-членки на ЕС ще поддържат статута си в Световната митническа организация.

               (7)

               Европейската общност и нейните държави-членки са компетентни в областите, засегнати от Конвенцията, с която се учредява Съвет за митническо сътрудничество.

               (8)

               По въпроси, които попадат извън компетентността на Европейската общност, следва да се изработи позиция на Европейската общност. По въпроси, които попадат в националната компетентност, държавите-членки на ЕС следва да се стремят да приемат обща позиция за осигуряване на единство на външното представителство на Европейската общност и нейните държави-членки.

               (9)

               С оглед на това Съветът следва да приеме необходимото решение да направи възможно членството на Европейската общност в Световната митническа организация и да осигури упражняването на права и задължения, сходни с тези на временни членове,

         РЕШИ:
   Член единствен
   1.   Държавите-членки на ЕС ще гласуват за решенията на Съвета на Световната митническа организация, според които на Европейската общност, като временна мярка, ще бъдат предоставени права, сходни с тези на член на Световната митническа организация, според условията, които се съдържат там.
   2.   Европейската общност приема правата и задълженията, подобни на тези на членовете на Световната търговска организация, така както са уредени в решението на Съвета на Световната търговска организация, до влизането в сила на изменението на Конвенцията за установяване на Съвета за митническо сътрудничество.
   3.   Европейската комисия се оправомощава да съобщи на Световната митническа организация, че Европейската общност приема правата и задълженията, подобни на тези на членовете на Световната търговска организация, и представя на Световната търговска организация изискваната декларация за компетнетност, както е посочена в приложението.
   4.   Европейската общност заплаща годишна вноска на Световната митническа организация, за да подкрепи работата на организацията и да покрие допълнителните разходи към 1 юли 2007 г.

      Съставено в Люксембург на 25 юни 2007 година.

            За Съвета

            Председател

         A. SCHAVAN

      (1)  Световната митническа организация е учредена от конвенция, с която се учредява Съвет за митническо сътрудничество (подписана на 15 декември 1950 г.). Конвенцията влезе в сила през 1952 г. През 1994 г. Съветът за митническо сътрудничество прие работното име „Световна митническа организация“ (СМО), за да изрази по-ясно обхвата си. Понастоящем СМО има 171 членки.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      Декларация за компетентност от Европейските общности по въпроси, засегнати от Конвенцията, с която се учредява Съвет за митническо сътрудничество
      В съответствие с Договора за създаване на Европейската общност и поправките към него тази декларация урежда компетентността, която държавите-членки на ЕС прехвърлят към Европейската общност по въпроси, управлявани от Конвенцията, с която се учредява Съвет за митническо сътрудничество.
      Европейската общност декларира, че в съответствие с членове 131—134 от Договора за създаване на Европейската общност има изключителна компетност по Общата търговска политика.
      Европейската общност може да сключи международни споразумения, когато вътрешната компетентност вече е била използвана, за да се приемат мерки за прилагане на общите политики или ако международно споразумение е необходимо, за да се изпълни една от целите на Европейската общност. Външната компетентност на Европейската общност е изключителна до степента, до която международно споразумение засяга вътрешните правила на Европейската общонст или променя техния обхват. Когато случаят е такъв, не държавите-членки, а европейската общност следва да поеме международни задължения с трети страни или международни организации. Списък на мерките относно митническите въпроси, които са приети от Общността, се прилага към списъка от правни инструменти в приложението към настоящата декларация.
      Упражняването на компетентност, която държавите-членки на Европейската общност са прехвърлили към Европейските общности съобразно с Договорите, подлежи по своя характер на постоянна промяна. Следователно Европейските общности си запазват правото да адаптират декларацията.

         Приложение
         ЗАКОНОДАТЕЛСТВО НА ЕО
         Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността
         Решение от 17 март 2003 г. на Съвета за присъединяване на Европейската общност към Протокола за изменение на Международната конвенция за опростяване и хармонизиране на митническите процедури (Конвенция от Киото)
         Директива 2002/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 февруари 2002 г. относно формалностите за подаване на заявления за кораби, пристигащи и/или заминаващи във/от пристанища на държавите-членки на Общността
         Решение 80/271/ЕИО на Съвета от 10 декември 1979 г. за сключване на многостранните споразумения в резултат на търговските преговори, проведени през периода 1973—1979 г. (ОВ L 71, 17.3.1980 г., стр. 1)
         Няколко решения на Съвместния комитет с трети страни, например 2006/343/ЕО: Решение № 2/2005 на Съвместния комитет ЕО—Исландия от 22 декември 2005 г. за изменение на протокол 3 към Споразумението за определяне на понятието за продукти с произход и методите на административно сътрудничество
         Решение 87/369/ЕИО на Съвета от 7 април 1987 г. за сключване на Международна конвенция по Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките и протокола за изменение към нея
         Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година за тарифата и статистическата номенклатура, както и за Общата митническа тарифа
         Регламент (ЕО) № 1549/2006 на Комисията от 17 октомври 2006 г. за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа
         Членове 26 и 133 от Договора за създаване на Европейската общност
         Регламент (ЕО) № 2506/96 на Съвета от 20 декември 1996 г. за откриване и управление на тарифните квоти на Общността за определени селскостопански и промишлени продукти и за изменение на Регламент (ЕО) № 3059/95 за откриване и управление на тарифните квоти на Общността за определени селскостопански и промишлени продукти (първа серия 1996 г.)
         Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност, както е изменен
         Регламент (ЕО) № 2026/97 на Съвета от 6 октомври 1997 г. за защита срещу субсидиран внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност, както е изменен
         Регламент (ЕО) № 3285/94 на Съвета от 22 декември 1994 г. относно общите правила за внос и за отмяна на Регламент (ЕО) № 518/94 както е изменен
         Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 г. относно взаимната помощ между административните власти на държавите-членки и сътрудничеството между последните и Комисията за осигуряване на правилното прилагане на правото по митнически и селскостопанските въпроси
         Регламент (ЕИО) № 3677/90 на Съвета от 13 декември 1990 г. за определяне на мерки, които следва да се предприемат с цел да се ограничи отклоняването на някои вещества за незаконно производство на наркотични и психотропни вещества
         Регламент (ЕИО) № 3769/92 на Комисията от 21 декември 1992 г. за прилагане и изменяне на Регламент (ЕИО) № 3677/90 на Съвета за определяне на мерки, които следва да се предприемат с цел да се ограничи отклоняването на някои вещества за незаконно производство на наркотични и психотропни вещества
         Регламент (ЕО) № 111/2005 на Съвета от 22 декември 2004 г. за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите
         Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 г. относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост
         Регламент (ЕО) № 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността
         Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г. за изменение на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
         Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за установяване на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
         Конвенция между Европейската икономическа общност и Република Австрия, Република Финландия, Република Исландия, Кралство Норвегия, Кралство Швеция и Конфедерация Швейцария за общ режим на транзит от 20 май 1987 г.
         Решение 93/329/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 г. за сключване на Конвенция за временния внос и приемане на нейните приложения


title: Решение № H7 от 25 юни 2015 година относно преразглеждането на Решение № Н3 относно датата, която се взема предвид при определяне на обменния курс, посочен в член 90 от Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета (Текст от значение за ЕИП и за Споразумението между ЕО и Швейцария)

text:
               11.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/13

         РЕШЕНИЕ № H7
   от 25 юни 2015 година
   относно преразглеждането на Решение № Н3 относно датата, която се взема предвид при определяне на обменния курс, посочен в член 90 от Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета
   (текст от значение за ЕИП и за Споразумението между ЕО и Швейцария)
   (2016/C 52/08)
   АДМИНИСТРАТИВНАТА КОМИСИЯ ЗА КООРДИНАЦИЯ НА СИСТЕМИТЕ ЗА СОЦИАЛНА СИГУРНОСТ,
   като взе предвид член 72, буква а) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност (1), съгласно който Административната комисия е натоварена с разглеждането на всички административни въпроси и въпросите, свързани с тълкуването, произтичащи от разпоредбите на Регламент (ЕО) № 883/2004 и Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност (2),
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно параграф 8 от Решение № Н3 (3), се изисква преразглеждане на посоченото решение след първата година от началото на прилагането на Регламент (ЕО) № 883/2004 и Регламент (ЕО) № 987/2009.

               (2)

               За да бъде по-ясна терминологията, използвана в Решение № H3, тя следва да бъде последователна. Поради това изразът „публикуван за“ следва да бъде заменен с „публикуван на“. Изразът „обменния курс, приложим“ следва да бъде заменен с „обменния курс, публикуван“.

               (3)

               Формулировката на параграф 6 от Решение № Н3 доведе до трудности при тълкуването на текста и той се прилага по различен начин от държавите членки. Поради това е необходимо тази разпоредба да бъде изменена с цел да се изясни процедурата, която трябва да се прилага,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               1.

               В параграф 3, букви а) и б) от Решение № Н3 изразът „публикуван за“ се заменя с „публикуван на“.

               2.

               В параграф 5 от Решение № Н3 изразът „обменния курс, приложим“ се заменя с „обменния курс, публикуван“.

               3.

               Параграф 6 от Решение № Н3 се заменя със следното:
               „За целите на член 90 от Регламент (ЕО) № 987/2009 датата, която се взема предвид за определяне на приложимия обменен курс между две парични единици, е:

                           а)

                           в случай на искане за прихващане от просрочени задължения/текущи плащания — работният ден, непосредствено предхождащ деня, в който страната заявител изпраща окончателното искане за прихващане от просрочени задължения/текущи плащания; или

                           б)

                           в случай на искане за събиране на вземане — работният ден, непосредствено предхождащ деня, в който страната заявител изпраща първото искане за събиране.

                     За целите на настоящия параграф работен ден се отнася за работен ден на Европейската централна банка, в който банката публикува референтен курс за деня за обмяна на валута.“

               4.

               Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз. То влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му.

            Председател на Административната комисия,

         Liene RAMANE

      (1)  ОВ L 166, 30.4.2004 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 284, 30.10.2009 г., стр. 1.

      (3)  Решение № Н3 от 15 октомври 2009 г. относно датата, която се взема предвид при определяне на обменния курс, посочен в член 90 от Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ C 106, 24.4.2010 г., стр. 56).


title: Решение на Съвета от 22 декември 2009 година за назначаване на петима членове и петима заместник-членове на управителния съвет на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия

text:
               28.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 21/1

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 22 декември 2009 година
   за назначаване на петима членове и петима заместник-членове на управителния съвет на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия
   2010/C 21/01
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 713/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за създаване на Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (1), и по-специално член 12 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Член 12 от Регламент (ЕО) № 713/2009 предвижда, че Съветът следва да назначи петима членове и петима заместник-членове на управителния съвет на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия.

               (2)

               Член на управителния съвет следва да не е член на съвета на регулаторите. Членовете на управителния съвет следва да действат независимо и обективно в интерес на обществеността.

               (3)

               Следва да се гарантира приемственост във функционирането на управителния съвет. За целта мандатът на първоначално назначените членове следва да не изтича по едно и също време. Следователно трима членове и трима заместник-членове следва да бъдат назначени за период от шест години, а двама членове и двама заместник-членове — за период от четири години,

         РЕШИ:
   Член 1
   Следните лица се назначават за членове на управителния съвет на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия за период от шест години, считано от датата на публикуване на настоящото решение:

               —

               Г-н Guido BORTONI, Италия,

               —

               Г-н Razvan Eugen NICOLESCU, Румъния,

               —

               Г-н Piotr Grzegorz WOZNIAK, Полша.

         Следните лица се назначават за членове на управителния съвет на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия за период от четири години, считано от датата на публикуване на настоящото решение:

               —

               Г-н Detlef DAUKE, Германия,

               —

               Г-н Philippe GUILLARD, Франция.

         Член 2
   Следните лица се назначават за заместник-членове на управителния съвет на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия за период от шест години, считано от датата на публикуване на настоящото решение:

               —

               Г-н Alfonso GONZALEZ FINAT, Испания,

               —

               Г-н Kristian MØLLER, Дания,

               —

               Г-н William RICKETT, Обединено кралство.

         Следните лица се назначават за заместник-членове на управителния съвет на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия за период от четири години, считано от датата на публикуване на настоящото решение:

               —

               Г-н Peter GORDOS, Унгария,

               —

               Г-жа Мая ХРИСТОВА, България.

         Член 3
   Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 22 декември 2009 година.

            За Съвета

            Председател

         A. CARLGREN

      (1)  ОВ L 211, 14.8.2009 г., стр. 1.


title: Решение (ЕС, Евратом) 2015/1569 на представителите на правителствата на държавите членки от 16 септември 2015 година за назначаване на съдии в Общия съд

text:
               22.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 245/5

         РЕШЕНИЕ (ЕС, ЕВРАТОМ) 2015/1569 НА ПРЕДСТАВИТЕЛИТЕ НА ПРАВИТЕЛСТВАТА НА ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ
   от 16 септември 2015 година
   за назначаване на съдии в Общия съд
   ПРЕДСТАВИТЕЛИТЕ НА ПРАВИТЕЛСТВАТА НА ДЪРЖАВИТЕ — ЧЛЕНКИ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взеха предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 19 от него,
   като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 254 и 255 от него,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 106а, параграф 1 от него,
   като имат предвид, че:

               (1)

               Мандатът на четиринадесет съдии от Общия съд изтича на 31 август 2016 г. Следва да се пристъпи към назначения за периода от 1 септември 2016 г. до 31 август 2022 г.

               (2)

               Беше предложено функциите на съдии в Съда на Европейския съюз на г-н Heikki KANNINEN и г-н Juraj SCHWARCZ да бъдат подновени.

               (3)

               Комитетът, създаден съгласно член 255 от Договора за функционирането на Европейския съюз, даде становище относно годността на г-н Heikki KANNINEN и на г-н Juraj SCHWARCZ да упражняват функциите на съдии в Общия съд,

         ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   За съдии в Общия съд за периода от 1 септември 2016 г. до 31 август 2022 г. се назначават:

               —

               г-н Heikki KANNINEN,

               —

               г-н Juraj SCHWARCZ.

         Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 16 септември 2015 година.

            Председател

         C. BRAUN