title: Решение (ОВППС) 2015/972 на Съвета от 22 юни 2015 година за започване на военна операция на Европейския съюз в южната част на Централното Средиземноморие (EUNAVFOR MED)

text:
               23.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 157/51

         РЕШЕНИЕ (ОВППС) 2015/972 НА СЪВЕТА
   от 22 юни 2015 година
   за започване на военна операция на Европейския съюз в южната част на Централното Средиземноморие (EUNAVFOR MED)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 42, параграф 4 и член 43, параграф 2 от него,
   като взе предвид Решение (ОВППС) 2015/778 на Съвета от 18 май 2015 г. за военна операция на Европейския съюз в южната част на Централното Средиземноморие (EUNAVFOR MED) (1), и по-специално член 5 от него,
   като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 18 май 2015 г. Съветът прие Решение (ОВППС) 2015/778.

               (2)

               Предвид препоръката на командващия операцията EUNAVFOR MED следва да започне на 22 юни 2015 г.

               (3)

               В съответствие с член 5 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в изготвянето и осъществяването на решения и действия на Съюза, свързани с въпросите на отбраната. Следователно Дания не участва в приемането на настоящото решение, не е обвързана от него, нито от неговото прилагане, и не участва във финансирането на настоящата операция,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Одобряват се оперативният план и правилата за използване на сила за военната операция на Европейския съюз в южната част на Централното Средиземноморие (EUNAVFOR MED).
   Член 2
   1.   EUNAVFOR MED започва на 22 юни 2015 г.
   2.   В съответствие с член 2, параграф 3 от Решение (ОВППС) 2015/778 Съветът преценява дали са изпълнени условията за преминаване на операцията към фаза след първата, като взема предвид приложимата резолюция на Съвета за сигурност на ООН и съгласието на съответните крайбрежни държави. Като се спазва преценката на Съвета и в съответствие с член 6, параграф 1 от Решение (ОВППС) 2015/778, Комитетът по политика и сигурност има правомощието да реши кога да се премине от една фаза на операцията към друга.
   Член 3
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Люксембург на 22 юни 2015 година.

            За Съвета

            Председател

         F. MOGHERINI

      (1)  ОВ L 122, 19.5.2015 г., стр. 31.


title: Решение на Съвета от 2 юни 2004 година относно сключването на Рамковата конвенция на Световната здравна организация (СЗО) за контрол на тютюна

text:
Важна правна забележка

|

32004D0513

Официален вестник n° L 213 , 15/06/2004 стр. 0008 - 0008 Официален вестник n° L 142 , 30/05/2006 стр. 0063 - 0066

		Решение на Съветаот 2 юни 2004 годинаотносно сключването на Рамковата конвенция на Световната здравна организация (СЗО) за контрол на тютюна(2004/513/EО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 95, 133 и 152, във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея, първото изречение, и член 300, параграф 3, първа алинея от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Европейския парламент [1],като има предвид, че:(1) Комисията е договорила от името на Общността Рамкова конвенция за контрол на тютюна под егидата на Световната здравна организация (СЗО).(2) Тази конвенция беше подписана от името на Европейската общност на 16 юни 2003 г. при условие за възможно сключване на по-късна дата, в съответствие с Решение на Съвета от 2 юни 2003 г.(3) Тази конвенция следва да бъде одобрена.(4) Както Общността, така и нейните държави-членки имат компетентност в сферите, обхванати от конвенцията. Следователно е желателно Общността и нейните държави-членки да станат договарящи се страни едновременно, за да могат да осъществяват заедно задълженията, залегнали в конвенцията и да упражняват заедно правата, които тя предоставя, в случаите на споделена компетентност, за да се гарантира еднообразно приложение на конвенцията,РЕШИ:Член 1Одобрява от името на Общността Рамковата конвенция на СЗО за контрол на тютюна.Текстът на конвенцията е приложен към настоящото решение като приложение I.Член 2Упълномощава председателя на Съвета да посочи лице, упълномощено да депозира от името на Европейската общност акта за одобряване, предвиден в член 35 от конвенцията, с цел да се изрази съгласието на Общността да бъде обвързана и да направи декларацията от приложение II към настоящото решение, заедно с тълкувателната декларация, изложена в приложение III към настоящото решение.Съставено в Люксембург на 2 юни 2004 година.За СъветаПредседателM. Martin[1] Становище, дадено на 21 април 2004 г. (все още непубликувано в Официален вестник).--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ I--------------------------------------------------


title: Решение на Съвета от 28 февруари 2002 година относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген

text:
Важна правна забележка

|

32002D0192

Официален вестник n° L 064 , 07/03/2002 стр. 0020 - 0023 специално чешко издание глава 19 том 04 стр. 211  - 214 специално испанско издание глава 19 том 04 стр. 212  - 215 специално унгарско издание глава 19 том 04 стр. 211  - 214 специално литвийско издание глава 19 том 04 стр. 211  - 214 LV.ES глава 19 том 04 стр. 211  - 214 MT.ES глава 19 том 04 стр. 211  - 214 PL.ES глава 19 том 04 стр. 211  - 214 SK.ES глава 19 том 04 стр. 211  - 214 специално словенско издание глава 19 том 04 стр. 211  - 214

		20020228Решение на Съветаот 28 февруари 2002 годинаотносно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген(2002/192/ЕО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид член 4 от Протокола за интегриране на достиженията на правото от Шенген в правната рамка на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейски съюз и Договора за създаване на Европейската общност (наричан по-долу "Шенгенския протокол"),като взе предвид искането на правителството на Ирландия, направено в писмата до председателя на Съвета от 16 юни 2000 г. и 1 ноември 2001 г. да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген, определени в тези писма,като взе предвид становището на Комисията от 14 септември 2000 г. по това искане,като има предвид, че:(1) Ирландия има специална позиция по отношение на проблемите обхванати в дял IV от част III от Договора за създаване на Европейската общност, която е призната в Протокола за позицията на Обединеното кралство и Ирландия и Протокола за прилагането на някои аспекти от член 14 от Договора за създаване на Европейската общност за Обединеното кралство и Ирландия, приложен от Договора от Амстердам към Договора за Европейски съюз и към Договора за създаване на Европейската общност.(2) Достиженията на правото от Шенген бяха започнати и функционират като кохерентна цялост, за да бъдат напълно приети и прилагани от държавите, които подкрепят принципите на премахване на контрола на лица на техните общи граждани.(3) Шенгенският протокол предвижда възможността за Ирландия да участва в някои от разпоредбите в достиженията на правото от Шенген, поради тази своя специална позиция на Ирландия.(4) Ирландия ще приеме задълженията на държава-членка, които произтичат от разпоредбите на Конвенцията от Шенген от 1990 г., които са изброени в настоящото решение.(5) Като се има предвид тази специална позиция на Ирландия, тя няма да участва чрез настоящото решение в тези разпоредби от Конвенцията от 1990 г., за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. (оттук нататък наричано "Шенгенската конвенция"), която засяга границите.(6) Като се отчитат сериозните проблеми, уредени в членове 26 и 27 от Шенгенската конвенция, Ирландия ще прилага тези разпоредби заедно с мерките, съгласно настоящото решение, които изграждат на тези членове.(7) Ирландия изрази желание да участва в всички разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно създаването и функционирането на Шенгенската информационна система (ШИС) освен по отношение на разпоредбите, свързани със сигналите по член 96 от Шенгенската конвенция и другите разпоредби, които се отнасят до тези сигнали.(8) Становището на Съвета е, че всяко частично участие от страна на Ирландия в достиженията на правото от Шенген трябва да спазва кохерентността на областите, които съставляват сбора на тези достижения на правото.(9) И така Съветът признава правото на Ирландия да направи искане, в съответствие с член 4 от Шенгенския протокол, за частично участие, като отбелязва в същото време, че е необходимо оценяване на такова участие от страна на Ирландия в разпоредбите относно създаването и функционирането на ШИС за тълкуването на другите релевантни разпоредби от достиженията на правото от Шенген и за неговите финансовите последици.(10) Процедурата по член 2, параграф 1 от Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия относно установяване на права и задължения между Ирландия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия от друга относно области от достиженията на правото от Шенген, които се прилагат за тези държави [1] е преценена,РЕШИ:Член 1Ирландия участва в следните разпоредби от достиженията на правото от Шенген:а) по отношение на разпоредбите от Шенгенската конвенция, свързания с нея заключителен акт и съвместни становища:i) Членове 26 и 27;Член 39;Член 44;Членове 46 и 47, освен член 47, параграф 2, буква в);Членове 48—51;Членове 52 и 53;Членове 54—58;Член 59;Членове 61—66;Членове 67—69;Членове 71—73;Членове 75 и 76;Членове 126—130 до степента, в която се отнасят до разпоредбите, в които Ирландия участва съгласно настоящата алинея);Съвместна декларация по член 71, параграф 3 към заключителния акт;ii) следните разпоредби, свързани с Шенгенската информационна система, до степента, до която не са свързани с член 96:Член 92;Членове 93—95;Членове 97—100;Член 101, с изключение на параграф 2 от него;Членове 102 —108;Членове 109—111, по отношение на личните данни, регистрирани в националната част на ШИС от Ирландия;Членове 112 и 113;Член 114, по отношение на личните данни, регистрирани в националната част на ШИС от Ирландия;Членове 115—118;iii) други разпоредби, относно Шенгенската информационна система:Член 119;б) по отношение на разпоредбите на Споразуменията за присъединяване към Шенгенската конвенция, техните заключителни актове и общи декларации:i) Споразумението, подписано на 27 ноември 1990 г. за Присъединяване на Италианската република: член 4;ii) Споразумението, подписано на 25 юни 1991 г. относно присъединяване на Кралство Испания: член 4 и заключителния акт, част III, декларация 2;iii) Споразумението, подписано на 25 юни 1991 г. за присъединяване на Португалската република: членове 4,5 и 6;iv) Споразумението, подписано на 6 ноември 1992 г. за присъединяване на Република Гърция: членове 3 и 4 и заключителния акт, част III, декларация 2;v) Споразумението, подписано на 28 април 1995 г. относно присъединяването на Република Австрия: член 4;vi) Споразумението, подписано на 19 декември 1996 г. за присъединяване на Кралство Дания: членове 4, 6 и заключителния акт, част II, съвместна декларация 3;vii) Споразумението, подписано на 19 декември 1996 г. относно присъединяването на Република Финландия: членове 4 и 5 и заключителния акт, част II, съвместна декларация 3;viii) Споразумението, подписано на 19 декември 1996 г. за присъединяване на Кралство Швеция: членове 4 и 5 и заключителния акт, част II, съвместна декларация 3;в) по отношение на разпоредбите, съгласно следните решения на Изпълнителния комитет, установени от Шенгенската конвенция, до степен, до която те се отнасят до разпоредбите, в които Ирландия участва съгласно буква а):і) SHC/Com-ex (93) 14 (за подобряване на практическото сътрудничество между съдебните органи за борба с трафика на наркотици);SHC/Com-ex (94) 28 rev (сертификат, съгласно член 75 за транспорт на наркотици и/или психотропни вещества);SHC/Com-ex (98) 26 def (за определяне на Постоянен комитет за въвеждане на Шенгенската конвенцията) предмет на вътрешни промени, които определят задълженията на участието на ирландски експерти в мисии, които се извършват под егидата на съответния работен екип към Съвета;SHC/Com-ex (98) 51 rev 3 (трансгранично полицейско сътрудничество в областта на предотвратяването на престъпления и откриване при искане);SHC/Com-ex (98) 52 (наръчник за трансграничното полицейско сътрудничество);SHC/Com-ex (99) 1 rev 2 (ситуацията с наркотиците);SHC/Com-ex (99) 6 (телекомуникация);SHC/Com-ex (99) 8 rev 2 (плащане на информатори);SHC/Com-ex (99) 11 rev 2 (споразумение за сътрудничество при процедури за пътно-транспортни нарушения);SHC/Com-ex (99) 18 (подобрение на полицейското сътрудничество при предотвратяване и откриване на престъпления);іі) SHC/Com-ex (97) 2 rev 2 (предоставяне на търгове за ШИС II предварително изследване);SHC/Com-ex (97) 18 (принос от Норвегия и Исландия към оперативни разходи за Ц.ШИС);SHC/Com-ex (97) 24 (бъдещето на ШИС);SHC/Com-ex (97) 35 (финансов регламент за Ц.ШИС);SHC/Com-ex (98) 11 (Ц.ШИС с 15/18 връзки);SHC/Com-ex (99) 5 (Наръчник за SIRENE);г) относно разпоредбите на следните декларации на Изпълнителния комитет, създаден с Шенгенската конвенция, до степента, до която се отнасят до разпоредбите, при които Ирландия участва съгласно буква а):і) SHC/Com-ex (96) decl 6 rev 2 (декларация за екстрадиция);іі) SHC/Com-ex (97) decl 13 rev 2 (похищаване на малолетни);SHC/Com-ex (99) decl 2 rev (структура на ШИС).Член 21. Компетентното министерство по член 65, параграф 2 от Шенгенската конвенция за Ирландия е Министерството на правосъдието, равенството и правната реформа.2. Ирландия участва в следните актова на Съвета:а) Решение 2000/586/ПВР от 28 септември 2000 г. за създаване на процедура за изменение на член 40, параграфи 4 и 5, член 41, параграф 7 и член 65, параграф 2 от Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. относно постепенното премахване на контрола по общите граници [2], доколкото това решение се отнася до член 65, параграф 2 от Конвенцията от 1990 г.;б) Директива 2001/40/ЕО от 28 май 2001 г. относно взаимното признаване на решения за експулсиране на граждани на трети страни [3];в) Директива 2001/51/ЕО от 28 юни 2001 г. за допълнение на разпоредбите на член 26 от Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 година [4].Член 3Делегацията в съвместния орган за надзор, съставена съгласно член 115 от Шенгенската конвенция, която представлява националната надзорен орган на Ирландия няма да има право да участва в процедурата по гласуване в рамките на надзорния орган по въпроси, които са свързани с прилагането на разпоредбите от достиженията на правото от Шенген, или разработени върху достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва.Член 41. Без да се засяга член 6, параграф 3, разпоредбите на член 1 влизат в сила между Ирландия и държавите-членки и други държави, за които тези разпоредби вече са влезли в сила, когато предпоставките за прилагането на тези разпоредби са изпълнени във всички държави-членки и други държави, и е взето решение от Съвета. Съветът може да реши да определи различни дати за влизане в сила на различни разпоредби от тази област.2. Преди разпоредбите на член 1 да влязат в сила в съответствие с параграф 1, Съветът взема решение относно подробните правни и технически споразумения, включително разпоредби, които са свързани със защита на данните, относно участието на Ирландия в разпоредбите, съгласно член 1, буква а) ii) и iii), буква в) ii) и буква г) ii).3. Всяко решение по параграфи 1 и 2 се взема от Съвета, като действа с единодушие на своите членове, съгласно член 1 от Шенгенския протокол и от представителя от правителството на Ирландия. Съгласно този член, представителят от правителството на Обединеното кралство също участва в решенията на Съвета.Член 51. Ирландия се обвързва със следните актове на Съвета:а) Решение 1999/323/ЕО от 3 май 1999 г. относно създаване на финансова уредба на бюджетните аспекти на управлението на Генералния секретар на Съвета за договори, сключени от негово име, от страна на някои държави-членки, свързани с въвеждането и функционирането на специализирания център за оказване на експертна помощ към Управителното звено и на фаза II от мрежата SIRENE [5] и всички изменения свързани с това;б) Решение 2000/265/ЕО от 27 март 2000 г. относно създаване на финансова уредба на бюджетните аспекти на управлението от Заместник генералния секретар на Съвета за договори, сключени от негово име, от страна на някои държави-членки, свързани с въвеждането и функционирането на комуникационната инфраструктура за Шенгенското пространство "Signet" [6] и всички негови изменения;в) Решение 2000/777/ЕО от 1 декември 2000 г. относно прилагането на достиженията на правото от Шенген в Дания, Финландия, Швеция, Исландия и Норвегия [7];г) Регламент (ЕО) № 2424/2001 от 6 декември 2001 г. относно разработването на второ поколение Шенгенска информационна система (ШИС II) [8];д) Решение 2001/886/ПВР от 6 декември 2001 г. относно разработването на второ поколение Шенгенска информационна система (ШИС II) [9];2. Ирландия поема всички разноски, които са свързани с техническото обезпечаване на нейното частично участие в оперирането на ШИС.Член 61. Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейските общности.То влиза в сила на 1 април 2002 г.2. От датата на приемането на настоящото решение, Ирландия се счита, че неотменимо е нотифицирала председателя на Съвета по член 5 от Шенгенския протокол, за това че тя желае да участва във всички предложени инициативи, които се основават върху достиженията на правото от Шенген, съгласно член 1.3. Мерките, които доизграждат достиженията на правото от Шенген, съгласно член 1, които са приети преди приемането на Решение на Съвета, което е посочено в член 4, параграф 1, включително мерките по член 2, параграф 2, букви а) - в), влизат в сила за Ирландия от датата или датите, за която Съветът реши, в съответствие с член 4 да влязат в сила достиженията на правото по член 1 по отношение на Ирландия, освен ако самата мярка не предвижда по-късна дата.Съставено в Брюксел на 28 февруари 2002 година.За СъветаПредседателA. Acebes Paniagua[1] ОВ L 15, 20.1.2000 г., стр. 2.[2] ОВ L 248, 3.10.2000 г., стр. 1.[3] ОВ L 149, 2.6.2001 г., стр. 34.[4] ОВ L 187, 10.7.2001 г., стр. 45.[5] ОВ L 123, 15.5.1999 г., стр. 51.[6] ОВ L 85, 6.4.2000 г., стр. 12. Решение, последно изменено от Решение 2000/664/ЕО (ОВ L 278, 31.10.2000 г., стр. 24.)[7] ОВ L 309, 9.12.2000 г., стр. 24.[8] ОВ L 328, 13.12.2001 г., стр. 4.[9] ОВ L 328, 13.12.2001 г., стр. 1.--------------------------------------------------


title: Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 464/13/COL от 27 ноември 2013 година за изменение за деветдесет и първи път на процесуалните и материалноправните норми в областта на държавните помощи чрез въвеждане на нова глава относно прилагането от 1 декември 2013 г. на правилата за държавни помощи към мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза ( „Насоки относно банковия сектор от 2013 г.“ )

text:
               4.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 264/6

         РЕШЕНИЕ НА НАДЗОРНИЯ ОРГАН НА ЕАСТ
   № 464/13/COL
   от 27 ноември 2013 година
   за изменение за деветдесет и първи път на процесуалните и материалноправните норми в областта на държавните помощи чрез въвеждане на нова глава относно прилагането от 1 декември 2013 г. на правилата за държавни помощи към мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза („Насоки относно банковия сектор от 2013 г.“)
   НАДЗОРНИЯТ ОРГАН НА ЕАСТ („НАДЗОРНИЯТ ОРГАН“),
   като взе предвид член 5, параграф 2, буква б) от Споразумението за надзор и съд,
   като има предвид, че:
   Органът счита за необходимо да издаде насоки относно правилата за държавни помощи относно/спрямо мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза.
   На 1 юли 2013 г. Европейската комисия прие Съобщение относно прилагането от 1 август 2013 г. на правилата за държавни помощи към мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза („Съобщение относно банковия сектор от 2013 г.“) (1).
   Това съобщение е от значение и за Европейското икономическо пространство.
   Следва да се осигури еднакво прилагане на правилата за държавни помощи на ЕИП в цялото Европейско икономическо пространство в съответствие с целта за еднородност, посочена в член 1 от Споразумението за ЕИП.
   Съгласно точка II от глава „ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ“ на стр. 11 от приложение XV към Споразумението за ЕИП Органът следва да приема след консултация с Европейската комисия актове, съответстващи на приетите от нея.
   На 14 август 2013 г. Органът се консултира с Европейската комисия и държавите от ЕАСТ чрез писма от 14 ноември 2013 г. относно този въпрос,
   ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Насоките относно държавните помощи се изменят чрез въвеждане на нова глава относно прилагането от 1 декември 2013 г. на правилата за държавни помощи към мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза („Насоки относно банковия сектор от 2013 г.“).
   Новата глава се съдържа в приложението към настоящото решение.
   Член 2
   Само текстът на английски език на настоящото решение е автентичен.

      Решението е съставено в Брюксел на 27 ноември 2013 година.

            За Надзорния орган на ЕАСТ

         Oda Helen SLETNES

            Председател

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            Член на колегията

      (1)  ОВ C 216, 30.7.2013 г., стр. 1.

      ПРИЛОЖЕНИЕ

         ЧАСТ VIII — ВРЕМЕННИ ПРАВИЛА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ФИНАНСОВАТА КРИЗА

         Насоки относно прилагането от 1 декември 2013 г. на правилата за държавните помощи към мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза („Насоки относно банковия сектор от 2013 г.“)
          (1)

      1.   ВЪВЕДЕНИЕ

                  (1)

                  От началото на финансовата криза Надзорният орган на ЕАСТ („Органът“) прие пет пакета от Насоки относно държавните помощи („Насоки относно кризата“), както и Насоки относно удължаването на срока на действие за 2011 и 2012 г. (2) С тях бяха предоставени подробни насоки относно критериите за съвместимост на държавните помощи в рамките на Европейското икономическо пространство (ЕИП) в съответствие с член 61, параграф 3, буква б) от Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“) за финансовия сектор по време на финансовата криза.

                  (2)

                     Насоките относно кризата осигуряват цялостна рамка за координирани действия в подкрепа на финансовия сектор, така че да се гарантира финансова стабилност, като същевременно се сведат до минимум нарушенията на конкуренцията между банките и между държавите от ЕИП. В тях се определят условията за достъп до държавна помощ и изискванията, които трябва да бъдат спазени, за да бъде определена такава помощ за съвместима с функционирането на Споразумението за ЕИП с оглед на принципите за държавната помощ, предвидени в него. Чрез Насоките относно кризата правилата за държавната помощ, уреждащи публичната подкрепа за финансовия сектор, при необходимост бяха редовно актуализирани, за да бъдат адаптирани към развитието на кризата. Поради последните развития се налага ново актуализиране на Насоките относно кризата.

         Правно основание

                  (3)

                     Насоките относно кризата, както и всички индивидуални решения по мерки и схеми за помощ, попадащи в приложното поле на тези насоки, бяха приети на основание член 61, параграф 3, буква б) от Споразумението за ЕИП, в което по изключение се разрешават помощи за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава от ЕАСТ.

                  (4)

                  От началото на кризата бяха предприети значителни действия за преодоляване на трудностите във финансовия сектор. Развитието на кризата наложи да се адаптират някои от разпоредбите на нормативната уредба на държавните помощи, отнасяща се до оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение, без да се отхвърля възможността за достъп, по изключение, до значителна публична подкрепа. Въпреки извънредното мобилизиране на бюджетни и парични инструменти, което спомогна за предотвратяване на по-нататъшното влошаване на кризата, възстановяването на икономиката остава неустойчиво и неравномерно в ЕИП. Финансовият сектор в някои държави от ЕИП е изправен пред допълнителни предизвикателства, свързани с достъпа до срочно финансиране и с качеството на активите и произтичащи от икономическата рецесия и от намаляването на задлъжнялостта в публичния или частния сектор. Запазиха се напрежението на финансовите пазари и рискът от по-широко разпространение на отрицателните ефекти.

                  (5)

                  Постоянното напрежение на пазарите на държавен дълг показва убедително продължителната нестабилност на финансовите пазари. Високата степен на взаимосвързаност и взаимозависимост във финансовия сектор в ЕИП продължава да поражда пазарно безпокойство по отношение на риска от верижен ефект. Голямата нестабилност на финансовите пазари, несигурността на икономическите перспективи и произтичащият от това постоянен риск от сериозни затруднения в икономиката на държавите от ЕАСТ оправдават запазването, като „защитна мрежа“, на възможността държавите от ЕАСТ да предоставят на финансовия сектор мерки за помощ, свързани с кризата, на основание на член 61, параграф 3, буква б) от Споразумението за ЕИП.

                  (6)

                  При тези обстоятелства на постоянно напрежение на финансовите пазари и предвид риска от по-широко разпространение на отрицателните ефекти Органът счита, че условията за прилагане на член 61, параграф 3, буква б) от Споразумението за ЕИП към държавните помощи във финансовия сектор продължават да са изпълнени. Прилагането на тази дерогация обаче остава възможно само докато продължава кризисната ситуация, пораждаща действително извънредни обстоятелства, при които финансовата стабилност като цяло е изложена на риск.

         Финансовата стабилност като приоритетна цел

                  (7)

                  В действията му спрямо финансовата криза и в Насоките относно кризата първостепенната цел на Органа е да се осигури финансовата стабилност, като същевременно се гарантира, че са ограничени до необходимия минимум държавните помощи и нарушаването на конкуренцията между банките и между държавите от ЕИП. За финансовата стабилност е необходимо да бъдат предотвратени силните отрицателни ефекти за останалата част на банковата система, които биха могли да възникнат от несъстоятелността на кредитна институция, както и да се гарантира, че банковата система като цяло продължава да предоставя подходящо кредитиране на реалната икономика. Финансовата стабилност остава от основно значение при оценката на държавната помощ за финансовия сектор, която Органът ще извършва съгласно настоящите насоки. Органът ще извършва оценката си, като взема под внимание преминаването на кризата от общо състояние, характеризиращо се с остри системни проблеми, към състояние, в което някои части на ЕИП изпитват по-основни икономически трудности, със съответния по-голям риск от фрагментиране на пазара на ЕИП.

                  (8)

                  Тази приоритетна цел се изразява не само във възможността банките в затруднение да получават достъп до държавни помощи, когато те са необходими за финансовата стабилност, но и в начина, по който се оценяват плановете за преструктуриране. Във връзка с това трябва да се подчертае, че финансовата стабилност не може да бъде осигурена без здрав финансов сектор. Ето защо плановете за набиране на капитал следва да бъдат оценявани в тясно сътрудничество с компетентния надзорен орган, за да се гарантира, че жизнеспособността може да бъде възстановена в разумен срок на солидна и дълготрайна основа. В противен случай институцията в несъстоятелност следва да бъде ликвидирана по структуриран начин.

                  (9)

                  Когато прилага правилата за държавната помощ към индивидуални случаи, Органът обаче взема предвид макроикономическата среда, която засяга както икономическата жизнеспособност на банките, така и необходимостта реалната икономика на дадена държава от ЕАСТ да запази достъпа до кредити от стабилни банки. При оценката на плановете за преструктуриране на банките Органът ще продължи да отчита особеностите на всяка институция и държава от ЕАСТ: По-специално той ще извършва пропорционална оценка на дългосрочната жизнеспособност на банките, когато нуждата от държавна помощ произтича от кризата с държавния дълг, а не е резултат от поемането на прекомерни рискове (3), и ще отразява в своята оценка нуждата от запазване на равнопоставеност в условията за конкуренция на пазара на ЕИП, особено по отношение на промените в споделянето на тежестта в ЕИП.

                  (10)

                  Освен това, когато трябва да бъдат преструктурирани големи части от финансовия сектор на държава от ЕАСТ, Органът се стреми да възприема координиран подход в своята оценка на плановете за преструктуриране на отделните банки, така че да предложи системни мерки. По-специално Органът възприе този подход към държавите от ЕАСТ, в които се изпълняват програми за икономически корекции. С оглед на това Органът следва да взема предвид по-специално съвкупните ефекти от преструктурирането на отделните институции на секторно равнище (например по отношение на пазарната структура) и върху икономиката като цяло, по-конкретно що се отнася до мерките за адекватно осигуряване на кредитиране за реалната икономика на здрава и устойчива основа.

                  (11)

                  Освен това в своята оценка на споделянето на тежестта и на мерките за ограничаване на нарушенията на конкуренцията Органът оценява осъществимостта на предложените мерки, включително преотстъпването на активи, и тяхното въздействие върху структурата на пазара и върху препятствията за навлизане. В същото време Органът трябва да се уверява, че решенията, изготвени за конкретен случай или държава от ЕАСТ, са съобразени с целта за избягване на значителни асиметрии между държавите от ЕИП, които биха могли допълнително да фрагментират пазара на ЕИП и да доведат до финансова нестабилност, като по този начин възпрепятстват възстановяването в ЕИП.

         Развитие на регулаторната рамка и необходимост от преразглеждане на Насоките относно кризата

                  (12)

                  От началото на кризата Европейският съюз предприе редица институционални и регулаторни промени, предназначени за повишаване на устойчивостта на финансовия сектор и за подобряване на превенцията, управлението и разрешаването на кризите в банковия сектор. Европейският съвет реши да предприеме допълнителни инициативи за укрепване на основите на Икономическия и паричен съюз посредством създаването на банков съюз, чийто първи етап е създаването на единен надзорен механизъм (ЕНМ) и на единен механизъм за преобразуване на кредитните институции, установени в държавите — членки на ЕС, които участват в ЕНМ. Държавите — членки на ЕС, се споразумяха също да създадат механизъм за стабилност, чрез който при необходимост да могат да бъдат предоставени финансови ресурси на неговите членове и техните банки. Към момента на приемане на настоящите насоки не е било взето решение относно възможното участие на държавите от ЕАСТ, членуващи в ЕИП, в инициативите за създаване на банков съюз (4).

                  (13)

                  Тези мерки неизбежно трябва да бъдат въведени постепенно, например за да може законодателството да влезе в сила или за да бъдат учредени фондове за преобразуване. Някои от тях се отнасят само до еврозоната. Междувременно увеличаващите се различия в икономическото възстановяване в ЕИП, необходимостта от намаляване и консолидиране на публичния и частния дълг и наличието на зони на уязвимост във финансовия сектор предизвикаха трайно напрежение на финансовите пазари и фрагментация с повече нарушения на конкуренцията в пазара на ЕИП. Целостта на пазара на ЕИП следователно трябва да бъде защитена, включително чрез по-строги правила за държавните помощи. Адаптирането на Насоките относно кризата може да помогне за осигуряването на плавен преход към бъдещия режим, предвиден в предложението на Европейската комисия за директива за възстановяването и оздравяването на кредитни институции (5), като бъде осигурена повече яснота за пазарите. Това адаптиране може също да осигури по-решително преструктуриране и по-солидно споделяне на тежестта за всички банки, които получават държавна помощ в целия пазар на ЕИП.

                  (14)

                  Упражняването на контрол върху държавната помощ за финансовия сектор понякога се припокрива с отговорностите на надзорните органи в държавите от ЕАСТ. Например в някои случаи надзорните органи биха могли да изискат корекции в области като корпоративното управление и практиките, свързани с възнагражденията, които за ползващите се от държавна помощ банки често са предвидени и в плановете за преструктуриране. В такива случаи е важно да има координация между Органа и компетентните надзорни органи, като същевременно се запазват изцяло изключителните компетенции на Органа да контролира държавните помощи. Предвид на промените в регулаторната и надзорната среда в ЕИП, и по-специално в еврозоната, Органът ще действа — както и понастоящем — в тясно сътрудничество с надзорните органи, за да осигури безпроблемно взаимодействие между различните роли и отговорности на всички участващи органи.

         Споделяне на тежестта

                  (15)

                  В Насоките относно кризата ясно се посочва, че дори по време на кризата общите принципи на контрола върху държавната помощ продължават да се прилагат. По-специално за да се ограничат нарушенията на конкуренцията между банките и между държавите от ЕИП и за да бъде отстранен моралният риск, помощта следва да бъде ограничена до необходимия минимум, а бенефициерът ѝ следва да осигури адекватен собствен принос към разходите за преструктуриране. Банката и нейните акционери следва да допринесат за преструктурирането възможно най-много със собствените си ресурси (6). Държавна подкрепа следва да се предоставя при условия за адекватно споделяне на тежестта между инвестиралите в банката.

                  (16)

                  Още от началото на кризата, когато разглежда съвместимостта на помощите за банките, Органът изисква поне минимална степен на споделяне на тежестта, свързана с размера на получената от тези банки помощ, по-специално чрез поемане на загубите с наличния капитал и чрез заплащане на адекватно възнаграждение за държавната намеса. Освен това за да се предотврати изтичането на капитали, тя въведе правила за изкупуване на хибридни инструменти и забрана за изплащане на купони и за раздаване на дивиденти. Органът обаче не е определил ex ante прагове за собствен принос, нито други допълнителни изисквания (7).

                  (17)

                  През първата фаза на кризата държавите от ЕИП като цяло не надхвърлиха минималните изисквания, определени в правилата за държавната помощ по отношение на споделянето на тежестта ex ante, а кредиторите не бяха задължени да допринесат за оздравяването на кредитни институции по съображения за финансова стабилност.

                  (18)

                  С кризата на държавния дълг обаче пролича, че такава политика не би могла да гарантира финансовата стабилност в дългосрочен план, особено за държавите от ЕИП, чието бюджетно състояние се влоши значително поради спасяването на банките. Някои държави от ЕИП трябваше да надвишат минималните изисквания, определени в правилата за държавната помощ, и като въведоха нови правни рамки, наложиха по-строги изисквания за споделяне на тежестта ex ante. Това развитие доведе до разлики между държавите от ЕИП в подходите за споделяне на тежестта, като някои от тях се задоволиха само с минималните изисквания съгласно правилата за държавната помощ, докато други надхвърлиха тези изисквания, като изискаха от инвеститорите или кредиторите да допринесат за рекапитализацията чрез вътрешни средства. Тези разлики между държавите от ЕИП в подхода за споделяне на тежестта доведоха до разлики в разходите за финансиране на банките, зависещи от вероятността, предвид на бюджетното състояние на държавата от ЕИП, рекапитализацията да бъде извършена с вътрешни средства. Те представляват заплаха за целостта на пазара на ЕИП и могат да навредят на равнопоставеността в условията за конкуренция, която контролът върху държавните помощи се стреми да предпази.

                  (19)

                  С оглед на горепосочените факти минималните изисквания за споделяне на тежестта следва да бъдат повишени. Преди да бъде отпусната помощ за преструктуриране на банка, независимо дали става дума за мярка за рекапитализация, или за обезценени активи, следва да бъдат изчерпани всички решения за генериране на собствен капитал, в това число чрез преобразуване на подчинен дълг, при условие че се зачитат основните права и финансовата стабилност не е изложена на риск. Понеже помощите за преструктуриране са необходими, за да бъде избегната евентуалната неструктурирана несъстоятелност на банка, с цел помощта да бъде ограничена до минимум, тези мерки за споделяне на тежестта следва да бъдат спазвани независимо от първоначалната платежоспособност на банката. Следователно преди да отпуснат помощ за преструктуриране на банка, държавите от ЕАСТ трябва да гарантират, че акционерите на банката и притежателите на обикновени акции правят необходимото, за да осигурят изисквания от тях принос или да създадат нужната нормативна уредба за получаването на този принос.

                  (20)

                  По принцип прилагането на мерките за ограничаване на нарушенията на конкуренцията зависи от степента на споделяне на тежестта и се извършва в зависимост от промените в равнището на споделяне на тежестта на подпомаганите банки в цялото ЕИП. При равни други условия по-доброто споделяне на тежестта следователно предполага по-малка нужда от мерки за отстраняване на нарушенията на конкуренцията. При всички случаи мерките за ограничаване на нарушенията на конкуренцията следва да бъдат определени по такъв начин, че да се доближават във възможно най-голяма степен до ситуацията, която е щяла да настъпи на пазара, ако получателят на помощта го е бил напуснал при липса на помощ.

         Ефективна процедура по преструктуриране и по-нататъшна модернизация на рамката

                  (21)

                  Макар и да е необходимо да бъдат запазени някои механизми за подкрепа на банките с цел да се преодолеят продължаващите сътресения на финансовите пазари, някои процедури и условия следва да бъдат подобрени и доразвити. Необходимо е също да продължи процесът на адаптиране на нормативната уредба към развитието на пазара, който започна през юни 2010 г. с увеличаването на таксата за издаване на гаранция (8) и продължи с Насоките за удължаване от 2011 г. (9).

                  (22)

                  Насоките относно банковия сектор от 2008 г. позволиха на държавите от ЕАСТ да въведат схеми за оздравяване, без да се изключва възможността за ad hoc намеса. Предвид на мащаба на кризата и на общия спад на доверието в целия финансов сектор на ЕИП, което се изразява, inter alia, с изчерпването на междубанковото кредитиране, Органът реши, че ще одобри всички необходими мерки, предприети от държавите от ЕАСТ за гарантиране на стабилността на финансовата система, включително оздравителните мерки и схемите за рекапитализация. Временното одобрение на помощите за оздравяване под формата на гаранции, както и на мерки за рекапитализация и за обезценени активи позволи да бъде избегната паниката и да бъде възстановено доверието на пазарите.

                  (23)

                  Пазарната ситуация обаче се промени и вече има по-малка нужда от структурни мерки за оздравяване, отпускани единствено въз основа на предварителна оценка, която почива на принципа, че практически всички банки трябва да бъдат оздравени, което отлага за по-късен етап задълбочената оценка на плановете за преструктуриране. Макар този подход да помогна да бъде избегнат непоправим срив на финансовия сектор като цяло, усилията за преструктуриране на отделните бенефициери често бяха забавяни. Поради закъснелите мерки за решаване на проблемите на банките в някои случаи окончателната сметка, платена от данъкоплатците, бе по-висока. С настоящите насоки се установява принципът, че мерките за рекапитализация и за обезценени активи ще се разрешават само след като бъде одобрен планът за преструктуриране на банката. С този подход се гарантира, че размерът на помощта се определя по-точно, че източниците на проблемите на банките се разкриват и отстраняват на по-ранен етап и че се осигурява финансова стабилност. Гаранционните схеми ще остават на разположение, за да се осигури ликвидност на банките. Тези схеми обаче могат да служат само като средство за осигуряване на ликвидност на банките, които не изпитват недостиг на капитал, както е определено от компетентния надзорен орган (10).

                  (24)

                  В настоящите насоки се определят необходимите адаптации на параметрите за съвместимост на свързаните с кризата държавни помощи, отпускани за банките от 1 декември 2013 г. По-специално с настоящите насоки:

                              а)

                              се заменят насоките относно банковия сектор от 2008 г. и се предоставят насоки относно критериите за съвместимост на подкрепата за ликвидност;

                              б)

                              се адаптират и допълват насоките относно рекапитализацията и относно обезценените активи;

                              в)

                              се допълват насоките относно преструктурирането, като се предоставят по-подробни насоки за споделянето на тежестта от акционерите и подчинените кредитори;

                              г)

                              се установява принципът, че не могат да бъдат предоставени мерки за рекапитализация или за защита на активите без предварително разрешение за план за преструктуриране и се предлага процедура за постоянното разрешение на тези мерки;

                              д)

                              се предоставят насоки относно изискванията за съвместимост на помощите за ликвидация.

            2.   ПРИЛОЖНО ПОЛЕ

                  (25)

                  Органът ще прилага принципите, определени в настоящите насоки и във всички Насоки относно кризата
                      (11), към „кредитните институции“ (наричани също „банки“) (12). Кредитните институции се отличават с висока степен на взаимосвързаност, поради което неструктурираната несъстоятелност на една кредитна институция може да има силно отрицателно въздействие върху финансовата система като цяло. Доверието в кредитните институции може да бъде изгубено внезапно, което може да има сериозни последствия за тяхната ликвидност и платежоспособност. Трудностите на една-единствена комплексна институция могат да доведат до системно напрежение във финансовия сектор, което от своя страна също може да има силно отрицателно въздействие върху икономиката като цяло, например поради ролята на кредитните институции за кредитирането на реалната икономика, и по тази причина могат да застрашат финансовата стабилност.

                  (26)

                  При необходимост Органът ще прилага mutatis mutandis принципите, определени в настоящите насоки и във всички Насоки относно кризата, към застрахователните дружества по смисъла на член 6 от Директива 73/239/ЕИО на Съвета (13), член 4 от Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14) или член 1, буква б) от Директива 98/78/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15).

                  (27)

                  Всички помощи за такива институции, регистрирани в държава от ЕАСТ, включително техните дъщерни дружества, и упражняващи значителни дейности в държава от ЕАСТ или в държава — членка на ЕС, ще бъдат разглеждани съгласно настоящите насоки.

            3.   МЕРКИ ЗА РЕКАПИТАЛИЗАЦИЯ И ЗА ОБЕЗЦЕНЕНИ АКТИВИ

                  (28)

                  Мерките за рекапитализация и за обезценени активи, включително гаранциите за активи, обикновено се предоставят за покриване на недостиг на капитал. За целите на настоящите насоки под „недостиг на капитал“ се разбира недостигът на капитал, установен при рекапитализация, „стрес тест“, анализ на качеството на активите или еквивалентна проверка, извършена на равнището на ЕИП, еврозоната или на национално равнище, и при необходимост потвърден от компетентния надзорен орган. Такава публична подкрепа обикновено е постоянна и не може лесно да бъде премахната.

                  (29)

                  Предвид на бюджетните последици за предоставящите държави от ЕАСТ и това, че на практика този вид мерки са необратими, както и с оглед на практиката за вземане на решения на Органа по време на кризата, Органът може по принцип да ги разреши само след като съответната държава от ЕАСТ докаже, че са използвани в максимална степен всички мерки за ограничаване на помощта до необходимия минимум. За тази цел държавите от ЕАСТ се приканват да представят план за набиране на капитал преди представянето на план за преструктуриране или като част от него. Планът за набиране на капитала следва да съдържа по-специално мерки за набиране на капитал, предвидени от банката, и потенциални мерки за споделяне на тежестта от акционерите и подчинените кредитори на банката.

                  (30)

                  Планът за набиране на капитал, заедно със задълбочен анализ на качеството на активите на банката и ориентирана към бъдещето оценка на капиталовата адекватност, следва да позволява на държавата от ЕАСТ, съвместно с Органа и компетентния надзорен орган, да определят точно (остатъчния) недостиг на капитал на банката, който трябва да бъде покрит с държавна помощ. За всеки остатъчен недостиг на капитал, който трябва да бъде покрит с държавна помощ, се изисква да бъде представен план за преструктуриране.

                  (31)

                  С изключение на свързаните с изискванията за набиране на капитал и за споделяне на тежестта елементи, които, както е посочено в точки 32 — 34, трябва да бъдат включени в плана за набиране на капитал, представян преди плана за преструктуриране или като част от него, плановете за преструктуриране, включващи помощ за преструктуриране, ще продължат да се оценяват въз основа на Насоките относно преструктурирането.

            3.1.   СПРАВЯНЕ С НЕДОСТИГ НА КАПИТАЛ — ПРЕДВАРИТЕЛНО УВЕДОМЛЕНИЕ И УВЕДОМЛЕНИЕ ЗА ПОМОЩ ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ

                  (32)

                  При установяване на недостиг на капитал, който вероятно ще доведе до искане за държавна помощ, следва да бъдат приведени в действие всички мерки за свеждане до минимум на разходите, които държавата от ЕАСТ поема за справянето с този недостиг. За тази цел държавите от ЕАСТ се приканват да се свържат с Органа преди уведомлението за помощта. В хода на тези доброволни контакти, предхождащи уведомлението, Органът ще помогне на държавите да гарантират съвместимостта на помощта за преструктуриране, и по-специално да спазят изискванията за споделяне на тежестта в съответствие с правилата за държавните помощи. За основа на предварителното уведомление ще служи планът за набиране на капитал, изготвен от държавата от ЕАСТ и банката и одобрен от компетентния надзорен орган. В него следва:

                              а)

                              да бъдат посочени мерките за набиране на капитал, които банката трябва да предприеме, както и (потенциалните) мерки за споделяне на тежестта от акционерите и подчинените кредитори;

                              б)

                              да се съдържат предпазни мерки срещу изтичането на капитал от банката, което може например да се случи, ако банката придобие участие в други предприятия или изплаща дивиденти и купони.

                  (33)

                  Държавата от ЕАСТ трябва да представи използваните за определянето на недостига на капитал подробна методика и входящи данни, утвърдени от компетентния надзорен орган. Методиката трябва да бъде представена за всяка отделна дейност на банката.

                  (34)

                  След като бъде представен план за набиране на капитал и бъдат включени резултатите от анализа на качеството на активите на банката, както и ориентирана към бъдещето оценка на капиталовата адекватност, държавата от ЕАСТ трябва да определи остатъчния недостиг на капитал, който трябва да бъде покрит с държавна помощ. Органът ще предложи на държавата от ЕАСТ да бъде обсъден планът за преструктуриране, преди за него да бъде подадено уведомление. След като бъде постигнато съгласие относно плана за преструктуриране, държавата от ЕАСТ може да подаде официално уведомление за него. Органът ще разреши мярка за рекапитализация или за обезценени активи като помощ за преструктуриране само след като бъде постигнато съгласие относно плана за преструктуриране.

            3.1.1.   Мерки за набиране на капитал от банката

                  (35)

                  В плана за набиране на капитал, одобрен от компетентния надзорен орган, бенефициерът следва да определи и доколкото е възможно, без да застрашава жизнеспособността, да извърши всички мерки за набиране на капитал, които могат да бъдат приведени в действие. Сред тези мерки са по-специално:

                              а)

                              емитирането на права;

                              б)

                              доброволното преобразуване на подчинен дълг в собствен капитал въз основа на стимули, свързани с риска;

                              в)

                              операциите по управление на пасивите, които по принцип следва да послужат изцяло за набиране на капитал, ако недостигът на капитал не може да бъдат напълно преодолян, поради което е необходима държавна помощ;

                              г)

                              продажбите на активи и портфейли, чрез които се набавя капитал;

                              д)

                              секюритизацията на портфейли с цел да се набави капитал от неосновни дейности;

                              е)

                              неразпределението на печалбата;

                              ж)

                              други мерки за намаляване на нуждите от капитал.

                  (36)

                  Ако в плана за набиране на капитал е посочено, че набелязаните мерки не могат да бъдат приведени в действие в срок от шест месеца от представянето на този план, Органът ще се консултира с компетентния надзорен орган, за да прецени дали следва да приеме предложените мерки като мерки за набиране на капитал.

                  (37)

                  За ръководителите на банките следва да се предвидят стимули да предприемат широкообхватно преструктуриране при благоприятна конюнктура и по този начин да сведат до минимум необходимостта от прибягване до държавна помощ. В съответствие с това, ако е основателно да се счита, че прибягването до държавна помощ е можело да бъде избегнато чрез подходящи и навременни действия от страна на ръководителите на банката, всяка банка, която разчита на държавна помощ за своето преструктуриране или структурирана ликвидация, следва да смени своя главен изпълнителен директор, както и членове на управителния съвет, ако това е целесъобразно.

                  (38)

                  По същите причини тези банки следва да прилагат строги политики за възнагражденията на изпълнителните ръководни кадри. За това е необходимо да бъде наложен таван за възнагражденията на ръководителите в комбинация със стимули, които да гарантират, че банката изпълнява своя план за преструктуриране, като преследва устойчиви дългосрочни цели. По този начин всяка банка, получаваща държавна помощ под формата на мерки за рекапитализация или за обезценени активи, следва да ограничи до подходящо равнище общото възнаграждение на персонала, включително на членовете на управителния съвет и на висшето ръководство. В горната граница на общото възнаграждение следва да са включени всички възможни неизменяеми и променливи елементи на възнагражденията, както и пенсиите, и тя трябва да е в съответствие с членове 93 и 94 от Директивата на ЕС за капиталовите изисквания (ДКИ IV) (16).
                  Предвид на това общото възнаграждение на всяко от тези лица не може да надвишава 15 пъти средната заплата в държавата членка, в която е регистриран бенефициерът (17), или 10 пъти средната заплата на служителите в банката бенефициер.
                  Ограниченията върху възнагражденията трябва да се прилагат до края на периода на преструктуриране или до момента, в който банката е изплатила държавната помощ, в зависимост от това кое от двете събития настъпи първо.

                  (39)

                  Всяка банка, получаваща държавна помощ под формата на мерки за рекапитализация или за обезценени активи, по принцип следва да не изплаща по-големи обезщетения от изискваните по закон или договор.

            3.1.2.   Споделяне на тежестта от акционерите и подчинените кредитори

                  (40)

                  Държавната подкрепа може да създаде морален риск и да подкопае пазарната дисциплина. За да бъде намален моралният риск, помощта следва да се предоставя само при условия, в които се предвижда адекватно споделяне на тежестта от страна на съществуващите инвеститори.

                  (41)

                  След поемането на загубите първо със собствен капитал адекватното споделяне на тежестта обикновено предполага за него да допринесат притежателите на хибриден капитал и на подчинен дълг. Притежателите на хибриден капитал и на подчинен дълг трябва да допринесат в максимална степен за намаляването на недостига на капитал. Този принос може да е под формата на преобразуване в базов собствен капитал от първи ред (18) или намаляване на главницата на инструментите. При всички случаи изходящите парични потоци от бенефициера към притежателите на такива ценни книжа трябва да бъдат избегнати, доколкото това е възможно от правна гледна точка.

                  (42)

                  Органът няма да изисква принос от притежателите на първостепенен дълг (по-специално от притежателите на гарантирани депозити, негарантирани депозити, облигации и други видове първостепенен дълг) като задължителен елемент от споделянето на тежестта съгласно правилата за държавната помощ, независимо дали чрез преобразуване в собствен капитал, или чрез намаляване на стойността на инструментите.

                  (43)

                  Когато капиталовата адекватност на банката, в която е установен недостиг на капитал, остава над регулаторния минимум, определен от ЕИП, банката по принцип следва да е в състояние да възстанови своята капиталова позиция със собствени средства, по-специално чрез мерките за набиране на капитал, посочени в точка 35. При липса на други възможности, включително надзорни действия, като например мерки за ранна намеса или други корективни мерки за преодоляване на недостига, потвърден от компетентния надзорен орган или орган по преобразуването, подчиненият дълг трябва да бъде преобразуван в собствен капитал, по принцип преди да бъде отпусната държавна помощ.

                  (44)

                  Когато банката вече не спазва минималните нормативни капиталови изисквания, подчиненият дълг трябва да бъде преобразуван или стойността му трябва да бъде намалена, по принцип преди да бъде отпусната държавна помощ. Държавна помощ не трябва да се отпуска, преди собственият капитал, хибридният капитал и подчиненият дълг да са допринесли напълно за компенсирането на евентуалните загуби.

                  (45)

                  Може да бъде направено изключение от изискванията в точки 43 и 44, когато привеждането в действие на подобни мерки би застрашило финансовата стабилност или би довело до несъразмерни резултати. Това изключение може да се прилага за случаи, при които размерът на помощта, която предстои да бъде получена, е малък в сравнение с претеглените спрямо риска активи на банката и недостигът на капитал е намален значително, по-специално чрез мерки за набиране на капитал, посочени в точка 35. Несъразмерните резултати или рискът за финансовата стабилност могат също да бъдат избегнати с различна последователност на мерките, предназначени за справянето с недостига на капитал.

                  (46)

                  В контекста на прилагането на точки 43 и 44 трябва да бъде спазван принципът, според който никой от кредиторите не трябва да бъде ощетен (19). По този начин подчинените кредитори не би трябвало да получават по-малко, от икономическа гледна точка, отколкото стойността на техните инструменти при липса на държавна помощ.

            3.1.3.   Предотвратяване на изтичането на капитал, преди да е взето решение за преструктуриране

                  (47)

                  С цел помощта да бъде ограничена до необходимия минимум, изтичането на капитал трябва да бъде предотвратено на възможно най-ранен етап. Предвид на това Органът счита, че от момента, в който капиталовите нужди станат известни на банката или би трябвало да ѝ станат известни, банката следва да предприеме всички необходими мерки, за да запази собствения си капитал. По-специално от този момент нататък институциите, които са установили или би трябвало да са установили своите нужди от капитал, трябва:

                              а)

                              да не изплащат дивиденти за акции или купони по хибридни капиталови инструменти (или всички други инструменти, за които изплащането на купон е по собствена преценка);

                              б)

                              да не купуват обратно своите собствени акции и да не упражняват опция за покупката на хибридни капиталови инструменти през периода на преструктуриране без предварителното одобрение на Органа; както и

                              в)

                              да не купуват обратно хибридни капиталови инструменти, освен ако тази мярка, евентуално в комбинация с други мерки, позволява на институцията да покрие изцяло своя недостиг на капитал и се осъществява по цени, достатъчно близки до актуалните пазарни равнища (20), без пазарната цена да бъде надвишена с повече от 10 %. обратното изкупуване подлежи на предварително одобрение от Органа;

                              г)

                              да не сключват сделки за управление на капитали без предварителното одобрение от Органа;

                              д)

                              да не се впускат в агресивни търговски практики; както и

                              е)

                              да не придобиват участие в предприятие, било то чрез прехвърляне на актив или на дял/акция. Това изискване не се отнася за: i) придобиванията, които се осъществяват в обичайния ход на банковата дейност при управлението на съществуващи вземания от предприятия в затруднение; ii) придобиването на дялове в предприятия, при условие че платената покупна цена е по-ниска от 0,01 % от стойността на последния наличен към момента на придобиването счетоводен баланс на институцията и че общо покупните цени, платени за всички подобни придобивания от този момент до края на периода на преструктуриране, са по-ниски от 0,025 % от стойността на последния наличен към дадения момент счетоводен баланс на институцията; iii) придобиването на предприятие, след одобрение от Органа, ако то е необходимо, при изключителни обстоятелства, за възстановяването на финансовата стабилност или за осигуряването на ефективна конкуренция;

                              ж)

                              да се въздържат от рекламиране на държавната помощ и от следване на агресивни търговски стратегии, които не биха предприели без подкрепата на държавата от ЕАСТ.

                  (48)

                  Тъй като е необходимо да се гарантира, че помощта е ограничена до необходимия минимум, ако банка предприема действия, които не спазват изискванията, посочени в точка 47, в момент, когато нуждите ѝ от допълнителен капитал би трябвало да са очевидни за едно добре управлявано предприятие, за целите на определянето на мерките, необходими за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, Органът ще увеличи размера на помощта със сума, равна на изтеклия капитал.

            3.1.4.   Покриване на остатъчния недостиг на капитал с помощ за преструктуриране

                  (49)

                  Ако след привеждането в действие на мерките за набиране на капитал и за споделяне на тежестта остава недостиг на капитал, той по принцип може да бъде покрит с рекапитализация с публични ресурси, с мерки за обезценени активи или с комбинация от двете. За да е съвместима тази помощ, на Органа трябва да бъде представен план за преструктуриране, който трябва да е съобразен със съответните раздели на Насоките относно кризата.

            3.2.   ПОМОЩ ЗА ОЗДРАВЯВАНЕ ПОД ФОРМАТА НА МЕРКИ ЗА РЕКАПИТАЛИЗАЦИЯ И ЗА ОБЕЗЦЕНЕНИ АКТИВИ

                  (50)

                  След като Органът започне да прилага принципите, посочени в настоящото съобщение, държавите от ЕАСТ ще трябва да уведомят Органа за плановете за преструктуриране и да получат одобрение за държавната помощ, преди да предприемат мерки за рекапитализация или за обезценени активи. По изключение обаче Органът може да разреши на държава от ЕАСТ да предприеме временно такива мерки като помощ за оздравяване, преди да бъде одобрен план за преструктуриране, ако тези мерки са необходими за запазване на финансовата стабилност. Ако държава от ЕАСТ се позове на тази клауза за финансова стабилност, Органът ще поиска ex ante анализ от компетентния надзорен орган в потвърждение, че е налице настоящ (а не бъдещ) недостиг на капитал, който ще принуди надзорния орган да отнеме незабавно банковия лиценз на институцията, ако тези мерки не бъдат предприети. Освен това в този анализ ще трябва да се докаже, че изключителният риск за финансовата стабилност не може да бъде избегнат с частен капитал в достатъчно кратък срок или с други временни мерки, които нарушават конкуренцията в по-малка степен, като държавна гаранция.

                  (51)

                  Органът трябва да бъде уведомен за всяка мярка за оздравяване по точка 50. С цел да бъде одобрена временно от Органа, мярката трябва да спазва определените в Насоките относно рекапитализацията, Насоките за удължаването от 2011 г. и, ако е приложимо, Насоките относно обезценените активи правила, уреждащи възнагражденията и споделянето на тежестта, присъщи за въпросните мерки.

                  (52)

                  Освен това помощта за оздравяване под формата на мерки за рекапитализация и за обезценени активи не трябва да възпрепятства спазването на изискванията за споделяне на тежестта, определени в настоящите насоки. Вследствие на това трябва или изискваните мерки за споделяне на тежестта да се изпълнят като част от помощта за оздравяване, или мерките за рекапитализация или за обезценени активи да бъдат замислени така, че изпълнението на мерките за споделяне на тежестта да е възможно ex post. Подобно ex post изпълнение може да се постигне например с рекапитализация под форма, която е първостепенна спрямо съществуващия капитал и съществуващите инструменти за подчинен дълг и която същевременно съответства на действащата нормативна и надзорна уредба.

                  (53)

                  След разрешаване на помощта за оздравяване държавата от ЕАСТ трябва да представи план за преструктуриране в съответствие с Насоките относно преструктурирането в двумесечен срок от датата на решението за временно одобрение на помощта. Планът за преструктуриране ще бъде оценен въз основа на Насоките относно преструктурирането, като се вземат предвид принципите на споделяне на тежестта, описани в настоящите насоки.

            3.3.   СХЕМИ ЗА РЕКАПИТАЛИЗАЦИЯ И ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ НА МАЛКИ ИНСТИТУЦИИ

                  (54)

                  Помощите за малки банки обикновено засягат конкуренцията по-малко от помощите, отпуснати на големи банки. По тази причина и за да се осигури пропорционално административно третиране, е целесъобразно да се предвиди опростена процедура по отношение на малките банки, като същевременно се гарантира, че нарушенията на конкуренцията са ограничени до минимум. По тази причина Органът е склонен да разрешава схеми за рекапитализация и за преструктуриране на малки институции, когато тези схеми имат ясно определени цели и са ограничени до период от шест месеца, при условие че спазват принципите, посочени в Насоките относно кризата, и по-специално изискванията за споделянето на тежестта от настоящите насоки. Освен това прилагането на такъв вид схеми трябва да бъде ограничено само до банките, чийто счетоводен баланс не надвишава общо 100 милиона евро. Сборът от балансите на банките, които получават помощ по схемата, не трябва да надвишава 1,5 % от общите активи, държани от банките на вътрешния пазар в съответната държава от ЕАСТ.

                  (55)

                  Органът ще оценява този вид схеми, за да провери дали те постигат своята цел и дали се изпълняват правилно. За тази цел на всеки шест месеца след разрешаването на схемата държавата от ЕАСТ трябва да представя доклад относно използването на схемата.

            4.   ГАРАНЦИИ И ПОМОЩ ЗА ОСИГУРЯВАНЕ НА ЛИКВИДНОСТ, РАЗЛИЧНИ ОТ ОСИГУРЯВАНЕТО НА ЛИКВИДНОСТ ОТ ЦЕНТРАЛНАТА БАНКА

                  (56)

                  Помощта за ликвидност и гаранциите по задължения стабилизират временно пасива в счетоводния баланс на банките. Поради това за разлика от мерките за рекапитализация или за обезценени активи, които, преди да могат да бъдат отпуснати, по принцип трябва да бъдат предшествани от уведомление за план за преструктуриране от съответната държава от ЕАСТ и от одобрението на този план от Органа, Органът може да приеме, преди да бъде одобрен план за преструктуриране, държавите от ЕАСТ да уведомяват за гаранции и помощи за осигуряване на ликвидност, които да бъдат отпуснати след временното им одобрение като помощ за оздравяване.

                  (57)

                  Органът може да бъде уведомяван за гаранциите и за помощите за ликвидност индивидуално. Освен това Органът може да разрешава схеми, в които се предвиждат мерки за ликвидност за максимален период от шест месеца.

                  (58)

                  Такива схеми трябва да бъдат ограничени само до банките, които не изпитват недостиг на капитал. Когато дадена банка с недостиг на капитал се нуждае спешно от ликвидност, се изисква индивидуално уведомление до Надзорния орган (21). При тези обстоятелства Надзорният орган ще прилага mutatis mutandis процедурата, определена в точки 32—34, включително изискването за план за преструктуриране или за ликвидация, освен ако помощта бъде възстановена в рамките на два месеца.

                  (59)

                  За да бъдат одобрени от Органа, гаранциите и помощите за ликвидност трябва да отговарят на следните изисквания:

                              а)

                              гаранции могат да се издават само за нови емисии на първостепенен дълг на кредитната институция (подчиненият дълг се изключва);

                              б)

                              гаранции могат да се издават само за дългови инструменти с падеж от три месеца до пет години (или максимум седем години в случая на обезпечените облигации). Освен в надлежно обосновани случаи, гаранциите с падеж над три години трябва да бъдат ограничени до една трета от стойността на действащите гаранции, издадени в полза на съответната банка;

                              в)

                              минималното възнаграждение на държавните гаранции трябва да бъде в съответствие с формулата, посочена в Насоките за удължаване от 2011 г.;

                              г)

                              в срок от два месеца на Органа трябва да бъде представен план за преструктуриране за всяка кредитна институция, в полза на която са издадени гаранции по нови задължения или по подновени задължения и за която към момента на издаването на новата гаранция общият размер на гарантираните непогасени задължения (включително гаранциите, издадени преди датата на това решение) надвишава 5 % от всички задължения и обща сума от 500 милиона евро;

                              д)

                              за всяка кредитна институция, предизвикала задействане на гаранцията, в срок от два месеца след задействането на гаранцията трябва да бъде представен индивидуален план за преструктуриране или ликвидация;

                              е)

                              получателите на гаранции и помощ за ликвидност трябва да се въздържат от рекламиране на държавната помощ и от следване на агресивни търговски стратегии, които не биха предприели без подкрепата на държавата от ЕАСТ.

                  (60)

                  За гаранции и схеми за ликвидност трябва да се спазват следните допълнителни критерии:

                              а)

                              схемата трябва да бъде ограничена до банки без недостиг на капитал, което е удостоверено от компетентния надзорен орган в съответствие с точка 28;

                              б)

                              гаранциите с падеж над три години трябва да бъдат ограничени до една трета от общата стойност на гаранциите, издадени в полза на съответната банка;

                              в)

                              на всеки три месеца държавите от ЕАСТ трябва да докладват на Органа за: i) функционирането на схемата, ii) емисиите на гарантиран дълг, и iii) действителните фактурирани такси;

                              г)

                              държавите от ЕАСТ трябва да допълнят своите доклади относно функционирането на схемата с налична актуализирана информация за разходите по емитирането на сравними негарантирани дългове (естество, обем, рейтинг, парична единица).

                  (61)

                  В изключителни случаи гаранции могат също да бъдат одобрени за покриването на експозиции на Европейската инвестиционна банка към банките с цел да бъде възстановено кредитирането на реалната икономика в държави, в които кредитните условия са много трудни в сравнение със средните в ЕИП. Когато оценява такива мерки, Органът ще разглежда по-специално дали с тях не се предоставя неоснователно предимство, което може например да послужи на тези банки да развиват други стопански дейности. Такива гаранции могат да обхващат само периоди до седем години. Ако е одобрено от Органа, издаването на такива гаранции не задължава банката да представи план за преструктуриране.

            5.   ОСИГУРЯВАНЕ НА ЛИКВИДНОСТ ОТ ЦЕНТРАЛНИТЕ БАНКИ И НАМЕСА НА СХЕМИТЕ ЗА ГАРАНТИРАНЕ НА ДЕПОЗИТИТЕ И НА ФОНДОВЕТЕ ЗА ПРЕОБРАЗУВАНЕ НА БАНКИ

                  (62)

                  Обикновените дейности на централните банки, свързани с паричната политика, като операциите на открития пазар и ликвидните улеснения с постоянен достъп, не попадат в приложното поле на правилата за държавната помощ. Специалната подкрепа за конкретна кредитна институция (обикновено наричана „спешна помощ за осигуряване на ликвидност“) може да представлява помощ, освен ако са изпълнени следните кумулативни условия (22):

                              а)

                              кредитната институция е временно неликвидна, но платежоспособна към момента на осигуряването на ликвидност, което се осъществява при изключителни обстоятелства и не е част от по-голям пакет от помощи;

                              б)

                              механизмът е изцяло гарантиран с допълнително обезпечение с подходяща степен на сигурност в зависимост от неговия характер и пазарна стойност;

                              в)

                              централната банка прилага спрямо получателя наказателен лихвен процент;

                              г)

                              мярката се взема по инициатива на централната банка и, по-специално, не е подкрепена от никаква насрещна гаранция от държавата.

                  (63)

                  Интервенции от фондове за гарантиране на депозитите да се изплащат гарантираните суми на вложителите в съответствие с наложените на страните от ЕАСТ задължения по Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (23) не представляват държавна помощ (24), но използването на тези или подобни фондове, за подпомагане на преструктурирането на кредитните институции могат да представляват държавна помощ. Въпреки че е възможно тези фондове да произхождат от частния сектор, те могат да представляват помощ, доколкото са под контрола на държавата и решението за използването им може да бъде приписано на държавата (25). Органът ще оценява съвместимостта на държавните помощи под формата на намеси от този вид съгласно настоящите насоки.

                  (64)

                  Държавните помощи под формата на намеси от фонд за преобразуване ще бъдат оценявани съгласно настоящите насоки с цел да се оцени съвместимостта им със Споразумението за ЕИП.

            6.   СПЕЦИФИЧНИ СЪОБРАЖЕНИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ПОМОЩИТЕ ЗА ЛИКВИДАЦИЯ

      6.1.   ОБЩИ ПРИНЦИПИ

                  (65)

                  Държавите от ЕАСТ следва да насърчават оттеглянето от пазара на нежизнеспособните участници, като същевременно позволяват оттеглянето да бъде структурирано, така че да се запази финансовата стабилност. Когато кредитна институция в затруднение не може убедително да си възвърне дългосрочната жизнеспособност, винаги трябва да се взема предвид възможността за структурираната ѝ ликвидация.

                  (66)

                  Органът съзнава, че поради спецификата на кредитните институции и при липсата на механизми, позволяващи преобразуването на кредитни институции, без да бъде застрашена финансовата стабилност, може да е невъзможно кредитна институция да бъде ликвидирана съгласно стандартно производство по несъстоятелност. По тази причина държавните мерки в подкрепа на ликвидацията на неплатежоспособни кредитни институции могат да се считат за съвместима помощ, при условие че изпълняват изискването, посочено в точка 44.

                  (67)

                  Целта на структурираната ликвидация трябва да бъде прекратяването на дейността на кредитната институция в затруднение през ограничен период от време. Тази цел означава, че не могат да бъдат започвани нови външни дейности. Съществуващите дейности обаче могат да бъдат приключени, ако това намалява разходите за ликвидация. Освен това ликвидацията трябва, доколкото е възможно, да има за цел продажбата на части от дейности или от активи чрез конкурентна процедура. При процедура на структурирана ликвидация се изисква постъпленията от продажбата на активи да допринесат за намаляването на разходите за ликвидация.

                  (68)

                  Държавите от ЕАСТ могат да избират между редица инструменти за организирането на ликвидацията на кредитни институции в затруднение. Всички мерки за държавна помощ, изпълнявани в подкрепа на процедурата по ликвидация, трябва да отговарят на принципите, посочени в точки 69—82.

            6.2.   УСЛОВИЯ ЗА РАЗРЕШАВАНЕТО НА ПОМОЩ ЗА ЛИКВИДАЦИЯ

                  (69)

                  Държавите от ЕАСТ трябва да представят план за структурираната ликвидация на кредитната институция.

                  (70)

                  Органът ще оценява съвместимостта на мерките за помощ, които трябва да бъдат приведени в действие с цел оздравяване на кредитни институции, като следва mutatis mutandis принципите, определени по отношение на помощите за преструктуриране в раздели 2, 3 и 4 от Насоките относно преструктурирането.

                  (71)

                  Особеното естество на структурираната ликвидация поражда съображенията, изложени в точки 72—78.

            6.2.1.   Ограничаване на разходите за ликвидация

                  (72)

                  Държавите от ЕАСТ следва да докажат, че помощта позволява ефективната структурирана ликвидация на кредитната институция, като същевременно размерът на помощта се ограничава до минимума, необходим, за да продължи институцията да функционира през ликвидацията с оглед на преследваната цел и при спазване на изискванията за споделяне на тежестта, предвидени в настоящите насоки.

            6.2.2.   Ограничаване на нарушенията на конкуренцията

                  (73)

                  За да се избегне неоправдано нарушаване на конкуренцията, фазата на ликвидация следва да бъде ограничена до минималния период, необходим за структурираната ликвидация.

                  (74)

                  Докато кредитната институция бенефициер продължава да функционира, тя не трябва да се конкурира активно на пазара или да предприема нови дейности. Нейните операции по принцип трябва да се ограничават до продължаването и приключването на текущите дейности със съществуващите клиенти. Всяка нова дейност със съществуващи клиенти трябва да се ограничава до промяната на условията на съществуващите договори и до преструктурирането на съществуващите заеми, при условие че тези промени подобряват нетната настояща стойност на съответните активи.

                  (75)

                  Ценовата политика на кредитната институция, която предстои да бъде ликвидирана, трябва да бъде замислена така, че да насърчава клиентите да намерят по-изгодни алтернативи.

                  (76)

                  Когато е необходим банков лиценз, например за лоша банка или за временна институция, създадена единствено за структурираната ликвидация на кредитна институция („мостова“ банка), лицензът трябва да бъде издаден само за дейностите, които са абсолютно необходими за ликвидацията. Компетентният надзорен орган следва да отнеме банковия лиценз веднага щом това е възможно.

            6.2.3.   Споделяне на тежестта

                  (77)

                  В контекста на структурираната ликвидация трябва да се направи необходимото моралният риск да бъде сведен до минимум, особено като се избягва отпускането на допълнителна помощ в полза на акционерите и притежателите на подчинени дългове. С оглед на това вземанията на акционерите и на притежателите на подчинени дългове не трябва да бъдат прехвърляни към текуща икономическа дейност.

                  (78)

                  Раздели 3.1.2 и 3.1.3 трябва да се спазват mutatis mutandis.

            6.3.   ПРОДАЖБА НА КРЕДИТНА ИНСТИТУЦИЯ ПРИ ПРОЦЕДУРА ЗА СТРУКТУРИРАНА ЛИКВИДАЦИЯ

                  (79)

                  Продажбата на кредитна институция при процедура за структурирана ликвидация може да включва държавна помощ за купувача, освен ако продажбата е организирана чрез открита и безусловна конкурентна тръжна процедура и активите се продадат на предложилия най-високата цена. При необходимост при такава конкурентна тръжна процедура следва да е възможно части от институцията да бъдат продадени на различни участници в търга.

                  (80)

                  По-специално когато определя дали е налице помощ в полза на купувача на кредитната институция или на части от нея, Органът ще провери дали:

                              а)

                              продажбата е открита, безусловна и недискриминационна;

                              б)

                              продажбата се извършва при пазарни условия;

                              в)

                              финансовата институция или правителството, в зависимост от избраната структура, определят възможно най-високата продажна цена на съответните активи и пасиви.

                  (81)

                  Когато Органът установи, че е налице помощ за купувача, той ще оцени съвместимостта на тази помощ отделно.

                  (82)

                  Ако помощта е отпусната за икономическа дейност, която ще бъде продадена (за разлика от купувача на тази дейност), съвместимостта на тази помощ подлежи на отделно оценяване съгласно настоящите насоки. Ако в процеса на ликвидация е включена продажбата на икономически субект, който притежава значителен пазарен дял, Органът ще прецени дали са необходими мерки, с които да бъде ограничено нарушението на конкуренцията, предизвикано от помощта за този икономически субект, и ще провери жизнеспособността на произлезлия от продажбата нов субект. Когато оценява жизнеспособността, Органът ще обърне нужното внимание на големината и мощта на купувача спрямо големината и мощта на придобития икономически субект.

            6.4.   УСЛОВИЯ ЗА РАЗРЕШАВАНЕ НА СХЕМИ ЗА СТРУКТУРИРАНА ЛИКВИДАЦИЯ

                  (83)

                  При въвеждането от държавите от ЕАСТ на схеми за справяне с проблемите на кредитни институции, които изпитват трудности, може да се предвиди възможността да бъде отпусната помощ, с която да се гарантира структурираната ликвидация на тези институции, като същевременно се ограничат отрицателните ефекти върху сектора и икономиката като цяло.

                  (84)

                  Органът счита, че схемите за помощ за ликвидация в полза на ограничени по големина кредитни институции (26) могат да бъдат одобрявани, при условие че са замислени така, че да се осигури спазването на посочените в точка 44 изисквания за споделяне на тежестта от акционерите и притежателите на подчинен дълг и да се премахнат моралният риск и другите опасения по отношение на конкуренцията.

                  (85)

                  Съвместимостта на такива схеми за помощ ще бъде оценявана по условията, установени в раздел 3. Когато уведомяват Органа за схема за помощ, държавите от ЕАСТ трябва да представят подробна информация за процеса, както и за условията за намеса в полза на институциите бенефициери.

                  (86)

                  Тъй като степента, в която се нарушава конкуренцията, може да варира в зависимост от естеството на институцията бенефициер и позицията ѝ на пазара, може да е необходима индивидуална оценка, за да се гарантира, че процесът не причинява неоправдани нарушения на конкуренцията. С оглед на това за мерките за помощ по одобрена схема в полза на кредитни институции с общи активи от над 3 000 милиона евро трябва да бъде подадено индивидуално уведомление с цел те да бъдат одобрени.

            6.5.   КОНТРОЛ

                  (87)

                  Държавите от ЕАСТ трябва да представят редовни доклади, поне веднъж годишно, относно функционирането на всяка схема за помощ, разрешена съгласно раздел 6.4. В тези доклади трябва също да се предоставя информация за всяка кредитна институция, която е в процес на ликвидация съгласно раздел 6.4.

                  (88)

                  За да е възможно Органът да наблюдава напредъка в процеса на структурираната ликвидация и неговото въздействие върху конкуренцията, държавите от ЕАСТ трябва да представят редовни доклади (поне веднъж годишно) за това как се развива процесът на ликвидация за всяка банка в ликвидация и окончателен доклад в края на процедурата по ликвидация. В някои случаи могат да бъдат назначени контролиращ доверител, доверител по продажбите или и двамата с цел да се гарантира, че се спазват условията и задълженията, на които се основава разрешението на помощта.

            7.   ДАТА НА ПРИЛАГАНЕ И СРОК НА ДЕЙСТВИЕ

                  (89)

                  Органът ще прилага принципите, определени в настоящите насоки, от 1 декември 2013 г.

                  (90)

                  Уведомленията, регистрирани от Органа преди 1 декември 2013 г., ще се разглеждат по критериите, действащи към момента на уведомяването.

                  (91)

                  Органът ще разглежда съвместимостта със Споразумението за ЕИП на всяка помощ, предоставена без негово разрешение и следователно в нарушение на част I, член 1, параграф 3 от протокол 3 към Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, въз основа на настоящите насоки, в случай че цялата помощ или част от нея е предоставена след публикуването на настоящите насоки в Официален вестник на Европейския съюз и в притурката за ЕИП към него.

                  (92)

                  Във всички останали случаи Органът ще разглежда съвместимостта въз основа на Насоките относно кризата, действащи към момента на отпускане на помощта.

                  (93)

                  Ако сметне за уместно, Органът ще преразгледа настоящите насоки, по-специално за да вземе предвид промените в пазарните условия или в регулаторната среда, които могат да се отразят на правилата, определени в него.

                  (94)

                  Насоките относно банковия сектор от 2008 г. се отменят, считано от 30 ноември 2013 г.

                  (95)

                  Точка 47 от Насоките относно обезценените активи и приложение 5 към него се заличават.

                  (96)

                  Насоките относно преструктурирането се адаптират, както следва:

                              В точка 4 първото изречение се заменя със следното: „Държавата от ЕАСТ, която отпуска помощ на финансова институция, следва да представи план за преструктуриране, с който да потвърди или възстанови нейната дългосрочна жизнеспособност без държавна помощ.“

                              Бележка под линия 6 към точка 4 се заличава.

                              В точка 7 третото тире се заменя със следното: „Органът ще прилага основния принцип на подходящо споделяне на тежестта между държавите от ЕАСТ и банките бенефициери, като взема предвид общата ситуация на финансовия сектор.“

                              Точка 8 се заличава.

                              В бележка под линия 28 към точка 21 първото изречение се заменя със следното: „Вж. раздел 6 от Насоките относно банковия сектор от 2013 г.“

                              Точка 25 се заменя със следното: „Всяка дерогация от адекватно ex ante споделяне на тежестта, която по съображения за финансова стабилност може по изключение да е предоставена, преди да е одобрен план за преструктуриране, трябва да бъде компенсирана чрез допълнителен принос на по-късен етап от преструктурирането, например под формата на клаузи за възвръщане на предоставени средства и/или чрез по-задълбочено преструктуриране, включващо допълнителни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.“

         (1)  Настоящите насоки съответстват на Съобщението на Европейската комисия относно прилагането от 1 август 2013 г. на правилата за държавните помощи към мерките за подкрепа на банки в контекста на финансовата криза („Съобщение относно банковия сектор от 2013 г.“) (ОВ C 216, 30.7.2013 г., стр. 1).

         (2)  Насоки за прилагане и тълкуване на членове 61 и 62 от Споразумението за ЕИП и член 1 от Протокол 3 към Споразумението за надзор и съд („Насоките относно държавните помощи“), приети и издадени от Органа на 19 януари 1994 г., публикувани в Официален вестник на Европейския съюз (наричан по-нататък „ОВ“) (ОВ L 231, 3.9.1994 г., стр. 1) и в притурката за ЕИП № 32, 3.9.1994 г., стр. 1. Насоките бяха последно изменени на 23 октомври 2013 г. Актуализираната версия на Насоките относно държавната помощ е публикувана на уебсайта на Органа: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/. В част VIII от Насоките относно държавните помощи се посочват временните правила по отношение на финансовата криза в следния набор от Насоки относно кризата:

                  1)

                  прилагането на правилата за държавните помощи към мерките, взети във връзка с финансови институции („Насоки относно банковия сектор“) (ОВ L 17, 20.1.2011 г., стр. 1 и притурката за ЕИП № 3, 20.1.2011 г., стр. 1);

                  2)

                  рекапитализацията на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза („Насоки относно рекапитализацията“), ОВ L 17, 20.1.2011 г., стр. 1 и притурката за ЕИП № 3, 20.1.2011 г., стр. 1);

                  3)

                  временната рамка за мерките за държавна помощ за подпомагане на достъпа до финансиране при настоящата финансова и икономическа криза („Насоки относно временната рамка“) (ОВ L 17, 20.1.2011 г., стр. 1 и притурката за ЕИП № 3. 20.1.2011 г., стр. 1);

                  4)

                  обработването на обезценените активи в банковия сектор на ЕИП („Насоки относно обезценените активи“) (ОВ L 23, 27.1.2011 г., стр. 31 и притурката за ЕИП № 4, 27.1.2011 г., стр. 1);

                  5)

                  връщането на жизнеспособността и оценката на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза („Насоки относно преструктурирането“) (ОВ L 282, 24.10.2013 г., стр. 72 и притурката за ЕИП № 58, 24.10.2013 г., стр. 1).
                  Срокът на действие на Насоките относно финансовата криза беше удължаван два пъти — през 2011 г. („Насоки за удължаването, 2011 г.“) (ОВ L 332, 15.12.2011 г., стр. 20 и притурката за ЕИП № 67, 15.12.2011 г., стр. 7), и през 2012 г. („Насоки за удължаването, 2012 г.“) (ОВ L 282, 24.10.2013 г., стр. 72 и притурката за ЕИП № 58, 24.10.2013 г., стр. 1).

         (3)  Вж. Насоките за удължаване от 2011 г., точка 14.

         (4)  Инициативите за създаване на банковия съюз бяха изготвени преди всичко за еврозоната, тъй като нейните членове разполагат с няколко общи инструмента, но не и със съвместен надзор. Държавите — членки на ЕС, извън еврозоната обаче ще имат възможността да участват, ако желаят. Към настоящия момент не е ясно до каква степен държавите — членки на ЕС, които не са част от еврозоната, могат да решат да участват в тези инициативи. Що се отнася до държавите от ЕАСТ, членуващи в ЕИП, работната група на ЕАСТ относно финансовите услуги следи развитията в ЕС с голям интерес, като от страна на ЕС ѝ бе предоставена информация относно банковия съюз. Все още обаче не е било обсъждано евентуалното участие на държавите от ЕАСТ.

         (5)  Предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за създаване на рамка за възстановяване и оздравяване на кредитни институции и инвестиционни посредници от 6 юни 2012 г. COM(2012) 280 final. Работната група на ЕАСТ относно финансовите услуги следи отблизо развитието в ЕС. Изглежда, че това предложение може да се счита за предложение от значение за ЕИП и по тази причина да е вероятно то да бъде включено в Споразумението за ЕИП, след като бъде прието от страна на ЕС.

         (6)  Вж. напр. Насоките относно преструктурирането, точка 22.

         (7)  Пак там, точка 24.

         (8)  Вж. раздел 1.2 от Насоките на Органа относно временната рамка и позоваването в тях на работния документ на ГД „Конкуренция“ от 30 април 2010 г.„Прилагането на правилата за държавни помощи към схеми за правителствени гаранции за банкови задължения, издавани след 30 юни 2010 г.“

         (9)  В тези насоки се въвежда изискването да бъде представен план за преструктуриране за всички банки, възползващи се от държавна подкрепа под формата на капитал или мерки за обезценени активи, независимо от размера на помощта.

         (10)  „Компетентен надзорен орган“ е национален компетентен орган, определен от участващите държави — членки на ЕИП, в съответствие с Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (ОВ L 177, 30.6.2006 г., стр. 1), адаптирана към Споразумението за ЕИП с Решение № 65/2008 на Съвместния комитет на ЕИП (ОВ L 257, 25.9.2008 г., стр. 27 и притурката за ЕИП № 58; 25.9.2008 г., стр. 9), или Европейската централна банка, когато упражнява своите надзорни функции, предоставени ѝ съгласно член 1 от предложението на Комисията за регламент на Съвета за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции за тези от тях, които са установени в държава членка, участваща в единния надзорен механизъм. Що се отнася до предложението на Комисията за регламент на Съвета, посочено по-горе, работната група на ЕАСТ по финансови услуги следва отблизо развитието на ситуацията в ЕС.

         (11)  Вж. бележка под линия 2.

         (12)  Съгласно определението в член 4, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, адаптирана към Споразумението за ЕИП с Решение № 65/2008 на Съвместния комитет на ЕИП (вж. бележка под линия 10 за данните за публикуването в ОВ.

         (13)  Първа Директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (ОВ L 228, 16.8.1973 г., стр. 3), адаптирана към Споразумението за ЕИП с Решение № 78/2011 на Съвместния комитет на ЕИП (ОВ L 262, 6.10.2011 г., стр. 45 и притурката за ЕИП № 54, 6.10.2011 г., стр. 57).

         (14)  Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането (ОВ L 345, 19.12.2002 г., стр. 1), адаптирана към Споразумението за ЕИП с Решение № 60/2004 на Съвместния комитет на ЕИП (ОВ L 277, 26.8.2004 г., стр. 172 и притурката за ЕИП № 43, 26.8.2004 г., стр. 156).

         (15)  Директива 98/78/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 27 октомври 1998 г. относно допълнителния надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група (ОВ L 330, 5.12.1998 г., стр. 1), адаптирана към Споразумението за ЕИП с Решение № 95/1999 на Съвместния комитет на ЕИП от 16 юли 1999 г. (ОВ L 296, 23.11.2000 г., стр. 61 и притурката за ЕИП № 55, 23.11.2000 г., стр. 160).

         (16)  Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 338). Актът не е включен в Споразумението за ЕИП.

         (17)  Съгласно публикуваното на сайта на ОИСР в рубриката „Средни годишни заплати в постоянни цени“ за последната година, за която има данни, http://stats.oecd.org/Index.aspx.

         (18)  Съгласно определението в член 26 от Регламент (EС) No 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1). От страна на ЕАСТ се провежда подготовка за включването на акта.

         (19)  Това може да се постигне например чрез създаване на холдингово дружество. Собствеността на банката се вписва в активите на холдинга, докато собственият капитал, хибридните инструменти и подчиненият дълг, фигуриращи в счетоводния баланс на банката преди намесата на държавата, съставляват пасива на холдинговото дружество със същата структура по отношение на степенуването като съществуващата в банката структура преди намесата.

         (20)  Например ако с цел да се реализира печалба обратното изкупуване се извършва с двуцифрена в процентни пунктове отстъпка от номиналната стойност спрямо пазарната цена (или, при липсата на пазар, спрямо заместител на пазарната цена) или ако обратното изкупуване е част от размяна, която позволява на кредитната институция да разполага с капитал с по-високо качество, с което се намалява недостигът на капитал.

         (21)  Банките, които вече са получили одобрена помощ за оздравяване към датата на влизането в сила на настоящите насоки, но все още не са получили окончателно одобрение на помощта за преструктуриране, могат да бъдат подпомогнати по схема за ликвидност без индивидуално уведомление.

         (22)  В такива случаи впоследствие мерките ще бъдат оценени като част от плана за преструктуриране.

         (23)  Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити (ОВ L 135, 31.5.1994 г., стр. 5), посочена в глава II ii), точка 19а от приложение IX към Споразумението за ЕИП.

         (24)  Вж., по аналогия, Решение по дело T-351/02 Deutsche Bahn/Комисия (Recueil 2006 г. стр. II-1047, точка 114), както и Решение по дело C-460/07 Puffer (Сборник 2009 г., стр. I-3251, точка 70).

         (25)  Вж. Danish winding up scheme, ОВ C 312, 17.11.2010 г., стр. 5.

         (26)  Вж. напр. дело N 407/2010, Danish winding-up scheme for banks, ОВ C 312, 17.11.2010 г., стр. 7.