title: 2009/882/ЕС: Решение на Европейския съвет от 1 декември 2009 година за приемане на Процедурен правилник на Европейския съвет

text:
               2.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 315/51

         РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ
   от 1 декември 2009 година
   за приемане на Процедурен правилник на Европейския съвет
   (2009/882/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪВЕТ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 235, параграф 3 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               С Договора от Лисабон Европейският съвет става институция на Европейския съюз.

               (2)

               Във връзка с това Европейският съвет следва да приеме своя процедурен правилник.

               (3)

               За да може този правилник да бъде приет незабавно в деня на влизането в сила на Договора от Лисабон, в настоящото решение следва да се предвиди възможност Европейският съвет да използва писмената процедура, предвидена в член 7 от неговия процедурен правилник, за приемането на същия правилник,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   1.   Европейският съвет приема своя процедурен правилник, който се съдържа в приложението.
   2.   За приемането на своя процедурен правилник Европейският съвет може да използва писмената процедура, предвидена в член 7 от същия процедурен правилник.
   Член 2
   Настоящото решение поражда действие от деня на приемането му.
   Публикува се в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 1 декември 2009 година.

            За Европейския съвет

            Председател

         H. VAN ROMPUY

   ПРИЛОЖЕНИЕ

      ПРОЦЕДУРЕН ПРАВИЛНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ

   Член 1
   Свикване и място на работа
   1.   Европейският съвет заседава два пъти на шест месеца, като се свиква от своя председател (1).
   Най-късно една година преди началото на дадено полугодие и в тясно сътрудничество с държавата-членка, която ще изпълнява председателството през това полугодие, председателят на Европейския съвет оповестява предвидените от него дати за заседанията на Европейския съвет през полугодието.
   Когато обстоятелствата го налагат, председателят свиква извънредно заседание на Европейския съвет (2).
   2.   Европейският съвет заседава в Брюксел.
   При извънредни обстоятелства председателят на Европейския съвет, със съгласието на Съвета по общи въпроси или на Комитета на постоянните представители, които действат с единодушие, може да реши Европейският съвет да заседава на друго място.
   Член 2
   Подготовка и проследяване изпълнението на решенията на Европейския съвет
   1.   Председателят на Европейския съвет осигурява подготовката и приемствеността на работата на Европейския съвет съвместно с председателя на Комисията и въз основа на работата на Съвета по общи въпроси (3).
   2.   Съветът по общи въпроси подготвя заседанията на Европейския съвет и съвместно с председателя на Европейския съвет и с Комисията следи за изпълнението на взетите решения (4).
   3.   Председателят установява тясно сътрудничество и координация с председателството на Съвета и с председателя на Комисията, по-специално чрез редовни срещи с тях.
   4.   В случай на невъзможност да изпълнява функциите си поради болест, смърт или ако мандатът му е бил прекратен в съответствие с член 15, параграф 5 от Договора за Европейския съюз, председателят на Европейският съвет се замества, при необходимост до избирането на негов приемник, от члена на Европейския съвет, представляващ държавата-членка, която изпълнява шестмесечното председателство на Съвета.
   Член 3
   Дневен ред и подготовка
   1.   За целите на подготовката, предвидена в член 2, параграф 2, най-малко четири седмици преди всяко редовно заседание на Европейския съвет съгласно член 1, параграф 1, неговият председател, в тясно сътрудничество с члена на Европейския съвет, представляващ държавата-членка, която изпълнява шестмесечното председателство на Съвета, и с председателя на Комисията, представя на Съвета по общи въпроси проект за дневен ред с обяснителни бележки.
   Материалите, които се изготвят от другите състави на Съвета за подпомагане на работата на Европейския съвет, се предават на Съвета по общи въпроси най-късно две седмици преди заседанието на Европейския съвет.
   Председателят на Европейския съвет, като действа в тясно сътрудничество, както е посочено в първа алинея, изготвя проект на насоки за заключенията на Европейския съвет и по целесъобразност — проектите на заключения и проектите на решения на Европейския съвет, по които Съветът по общи въпроси провежда дебати.
   Последното заседание на Съвета по общи въпроси се провежда в рамките на петте дни преди заседанието на Европейския съвет. Председателят на Европейския съвет изготвя предварителния дневен ред, като взема предвид дебатите на това последно заседание.
   2.   Освен по наложителни и непредвидени причини, свързани например с текущи международни събития, никой друг състав на Съвета или подготвителен орган не може да провежда дебати по въпрос, поставен пред Европейския съвет, между заседанието на Съвета по общи въпроси, в резултат на което се определя предварителният дневен ред на Европейския съвет, и заседанието на Европейския съвет.
   3.   Европейският съвет приема дневния ред в началото на заседанието си.
   По правило включените в дневния ред теми следва да са били разгледани предварително в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
   Член 4
   Състав на Европейския съвет, делегации и протичане на работата
   1.   Максималната продължителност на всяко редовно заседание на Европейския съвет е два дни, освен ако Европейският съвет или Съветът по общи въпроси не решат друго по инициатива на председателя на Европейския съвет.
   Членът на Европейския съвет, представляващ държавата-членка, която председателства Съвета, се отчита за работата на Съвета пред Европейския съвет, като се консултира с неговия председател.
   2.   Председателят на Европейския парламент може да бъде поканен за изслушване от Европейския съвет (5). Този обмен на мнения се провежда в началото на заседанието на Европейския съвет, освен ако Европейският съвет не реши друго с единодушие.
   Срещи с представители на трети държави или международни организации или с други лица в рамките на заседанието на Европейския съвет могат да се провеждат само по изключение и след предварителното съгласие на Европейския съвет, изразено с единодушие, по инициатива на председателя на Европейския съвет.
   3.   Заседанията на Европейския съвет не са открити.
   4.   Европейският съвет се състои от държавните или правителствените ръководители на държавите-членки, председателя на Европейския съвет и председателя на Комисията. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност участва в неговата работа (6).
   Когато дневният ред го налага, членовете на Европейския съвет могат да решат да бъдат подпомагани от по един министър, а що се отнася до председателя на Комисията — от един член на Комисията (7).
   Общият брой на членовете на делегациите, които се допускат в сградата, в която се провежда заседанието на Европейския съвет, е максимум двайсет лица от държава-членка и за Комисията и пет лица за върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката за сигурност. Този брой лица не включва техническия персонал, който изпълнява специфични задачи, свързани със сигурността и логистичната поддръжка. Имената и длъжностите на членовете на делегациите се съобщават предварително на генералния секретариат на Съвета.
   Председателят осигурява прилагането на настоящия процедурен правилник и следи за доброто протичане на работата.
   Член 5
   Представителство пред Европейския парламент
   Европейският съвет се представлява пред Европейския парламент от председателя на Европейския съвет.
   Председателят на Европейския съвет представя пред Европейския парламент доклад след всяко заседание на Европейския съвет (8).
   Членът на Европейския съвет, представляващ държавата-членка, която председателства Съвета, представя на Европейския парламент приоритетите на своето председателство и постигнатите през полугодието резултати.
   Член 6
   Изразяване на позиции, решения и кворум
   1.   Европейският съвет се произнася с консенсус, освен в случаите, за които в Договорите е предвидено друго (9).
   2.   Когато съгласно Договорите Европейският съвет приема решение и пристъпва към гласуване, гласуването се провежда по инициатива на неговия председател.
   Освен това председателят е длъжен да започне процедура на гласуване по инициатива на член на Европейския съвет, при условие че мнозинството от неговите членове изрази съгласие за това.
   3.   За да може Европейският съвет да пристъпи към гласуване, се изисква присъствието на две трети от членовете на Европейския съвет. В момента на гласуването председателят проверява дали има кворум. При проверката на кворума не се броят председателят на Европейския съвет и председателят на Комисията.
   4.   При гласуване всеки член на Европейския съвет може да гласува от името на не повече от един от останалите членове (10).
   Когато Европейският съвет се произнася чрез гласуване, неговият председател и председателят на Комисията не вземат участие в гласуването (11).
   5.   Европейският съвет приема решения по процедурни въпроси съгласно настоящия процедурен правилник с обикновено мнозинство (12).
   Член 7
   Писмена процедура
   Решенията на Европейския съвет по спешни въпроси могат да бъдат приети чрез писмено гласуване, когато председателят на Европейския съвет предложи да се използва тази процедура. Може да се пристъпи към писмено гласуване, когато всички членове на Европейския съвет, които имат право на глас, приемат тази процедура.
   Генералният секретариат на Съвета изготвя периодично справка за актовете, приети чрез писмената процедура.
   Член 8
   Протокол
   За всяко заседание се съставя протокол, чийто проект се изготвя от генералния секретариат на Съвета в срок от петнадесет дни. Този проект се представя на Европейския съвет за одобрение, след което се подписва от генералния секретар на Съвета.
   Протоколът посочва:

               —

               документите, представени на Европейския съвет;

               —

               одобрените заключения;

               —

               взетите решения;

               —

               изявленията на Европейския съвет и тези, чието вписване е поискано от член на Европейския съвет.

         Член 9
   Обсъждания и решения въз основа на документи и проекти, съставени на езиците, предвидени в действащия езиков режим
   1.   Освен ако поради спешност Европейският съвет не реши с единодушие друго, Европейският съвет обсъжда и приема решения само въз основа на документи и проекти, съставени на езиците, предвидени в действащия езиков режим.
   2.   Всеки член на Европейския съвет може да се противопостави на обсъждането, ако текстът на евентуалните изменения не е съставен на посочените от него езици по параграф 1.
   Член 10
   Оповестяване на гласуването, на обясненията на вота и достъп до протокола и документите
   1.   Когато Европейският съвет приема решение в съответствие с Договорите, той може да реши, съгласно приложимата за приемането на това решение процедура на гласуване, да оповести публично резултатите от гласуването, както и изявленията, вписани в протокола и точките от протокола, свързани с приемането на съответното решение.
   Когато се оповестяват публично резултатите от гласуването, обясненията на вота, направени по време на гласуването, също се оповестяват публично по искане на заинтересования член на Европейския съвет и при спазване на настоящия процедурен правилник, правната сигурност и интересите на Европейския съвет.
   2.   Разпоредбите относно публичния достъп до документите на Съвета, които се съдържат в приложение II към процедурния правилник на Съвета, се прилагат mutatis mutandis за документите на Европейския съвет.
   Член 11
   Служебна тайна и представяне на документи в рамките на съдебни производства
   При спазване на разпоредбите за публичния достъп до документи, обсъжданията на Европейския съвет са предмет на служебна тайна, освен ако Европейският съвет не реши друго.
   Европейският съвет може да разреши представянето в рамките на съдебни производства на копие или извлечение от документи на Европейския съвет, до които все още не е предоставен публичен достъп съгласно член 10.
   Член 12
   Решения на Европейския съвет
   1.   Решенията, които се приемат от Европейския съвет, се подписват от неговия председател и от генералния секретар на Съвета. Когато те не посочват адресат, те се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз. Когато имат адресат, генералният секретариат на Съвета го нотифицира за тях.
   2.   Разпоредбите относно формата на актовете, които се съдържат в приложение VI към процедурния правилник на Съвета, се прилагат mutatis mutandis за решенията на Европейския съвет.
   Член 13
   Секретариат, бюджет и сигурност
   1.   Европейският съвет и неговият председател се подпомагат от генералния секретариат на Съвета под ръководството на неговия генерален секретар.
   2.   Генералният секретар на Съвета присъства на заседанията на Европейския съвет. Той предприема всички мерки, необходими за организацията на работата.
   3.   Генералният секретар на Съвета носи пълна отговорност за управлението на бюджетните кредити, записани в раздел II — Европейски съвет и Съвет — на бюджета, и взема всички необходими мерки, за да осигури доброто им управление. Той изпълнява тези кредити съгласно разпоредбите на Финансовия регламент, приложим към бюджета на Съюза.
   4.   Правилата за сигурност на Съвета се прилагат mutatis mutandis за Европейския съвет.
   Член 14
   Кореспонденция, предназначена за Европейския съвет
   Кореспонденцията, предназначена за Европейския съвет, се адресира до неговия председател на следния адрес:

               Conseil européen

               rue de la Loi 175

               B-1048 Bruxelles

      (1)  Тази алинея възпроизвежда първото изречение на член 15, параграф 3 от Договора за Европейския съюз (наричан по-нататък „Договорът за ЕС“).

      (2)  Тази алинея възпроизвежда последното изречение на член 15, параграф 3 от Договора за ЕС.

      (3)  Този параграф възпроизвежда член 15, параграф 6, буква б) от Договора за ЕС.

      (4)  Този параграф възпроизвежда второто изречение на член 16, параграф 6, втора алинея от Договора за ЕС.

      (5)  Тази алинея възпроизвежда член 235, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „Договорът за функционирането на ЕС“).

      (6)  Тази алинея възпроизвежда член 15, параграф 2 от Договора за ЕС.

      (7)  Тази алинея възпроизвежда второто изречение на член 15, параграф 3 от Договора за ЕС.

      (8)  Тази алинея възпроизвежда член 15, параграф 6, буква г) от Договора за ЕС.

      (9)  Този параграф възпроизвежда член 15, параграф 4 от Договора за ЕС.

      (10)  Тази алинея възпроизвежда член 235, параграф 1, първа алинея от Договора за функционирането на ЕС.

      (11)  Тази алинея възпроизвежда второ изречение на член 235, параграф 1, втора алинея от Договора за функционирането на ЕС.

      (12)  В този параграф се съдържа правилото, предвидено в член 235, параграф 3 от Договора за функционирането на ЕС.


title: Решение на Съвета от 2 декември 2010 година за назначаване на двама членове на управителния съвет на Европейската агенция по химикали

text:
               3.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/4

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 2 декември 2010 година
   за назначаване на двама членове на управителния съвет на Европейската агенция по химикали
   2010/C 326/03
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) и за създаване на Европейска агенция по химикали (1), и по-специално член 79 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               Член 79 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 предвижда, че Съветът следва да назначи за членове на управителния съвет на Европейската агенция по химикали по един представител от всяка държава-членка.

               (2)

               С Решение от 7 юни 2007 г. (2) Съветът назначи 27 членове на управителния съвет на Европейската агенция по химикали.

               (3)

               Правителството на Швеция информира Съвета за своето намерение да замени шведския представител в управителния съвет и представи кандидатура за нов представител, който следва да бъде назначен за периода до 31 май 2013 г.

               (4)

               Правителството на Словения информира Съвета за своето намерение да замени словенския представител в управителния съвет и представи кандидатура за нов представител, който следва да бъде назначен за периода до 31 май 2013 г.,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Г-жа Nina CROMNIER, с шведско гражданство, родена на 14 октомври 1966 г., се назначава за член на управителния съвет на Европейската агенция по химикали на мястото на г-жа Ethel FORSBERG за периода от 4 декември 2010 г. до 31 май 2013 г.
   Член 2
   Г-жа Simona FAJFAR, със словенско гражданство, родена на 17 ноември 1970 г., се назначава за член на управителния съвет на Европейската агенция по химикали на мястото на г-жа Marta CIRAJ за периода от 4 декември 2010 г. до 31 май 2013 г.
   Член 3
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 2 декември 2010 година.

            За Съвета

            Председател

         E. SCHOUPPE

      (1)  ОВ L 396, 30.12.2006 г., стр. 1.

      (2)  ОВ C 134, 16.6.2007 г., стр. 6.


title: 2010/290/ЕС: Решение на Съвета от 19 януари 2010 година относно наличието на прекомерен дефицит в Словакия

text:
               21.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 125/48

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 19 януари 2010 година
   относно наличието на прекомерен дефицит в Словакия
   (2010/290/ЕС)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 126, параграф 6, във връзка с член 126, параграф 13 и член 136 от него,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като взе предвид съображенията, представени от Словакия,
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 126, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз държавите-членки трябва да избягват прекомерен държавен дефицит.

               (2)

               Пактът за стабилност и растеж се основава на целта за осигуряване на стабилни публични финанси като средство за засилване на предпоставките за ценова стабилност и висок и устойчив растеж, водещ до създаване на трудова заетост.

               (3)

               Процедурата при прекомерен дефицит (ППД) съгласно член 126 от Договора за функционирането на Европейския съюз, изяснена в Регламент (ЕО) № 1467/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за определяне и изясняване на прилагането на процедурата при прекомерен дефицит (1) (който е част от Пакта за стабилност и растеж), предвижда вземане на решение за наличието на прекомерен дефицит. Регламент (ЕО) № 1467/97 предвижда също така разпоредби за прилагане на член 104 от Договора за създаване на Европейската общност, който е понастоящем член 126 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Протоколът относно процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора за функционирането на Европейския съюз, определя допълнителни разпоредби, свързани с прилагането на ППД. С Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета (2) се установяват подробни правила и определения за прилагането на разпоредбите на посочения протокол.

               (4)

               Реформата на Пакта за стабилност и растеж от 2005 г. имаше за цел да засили неговата ефективност и да заздрави неговата икономическа основа, както и да запази устойчивостта на публичните финанси в дългосрочен план. По-специално, тя имаше за цел да гарантира, че икономическият и бюджетният контекст е взет предвид изцяло на всеки етап от ППД. По този начин Пактът за стабилност и растеж осигурява рамката за подкрепа на държавните политики за бързо възстановяване на стабилното състояние на бюджета, като същевременно отчита икономическата ситуация.

               (5)

               В член 104, параграф 5 от Договора за създаване на Европейската общност, който е понастоящем член 126, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз, се изисква Комисията да изпрати становище до Съвета, ако счита, че в дадена държава-членка е налице или може да възникне прекомерен дефицит. Като взе предвид доклада си по член 104, параграф 3 от Договора за създаване на Европейската общност, който е понастоящем член 126, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, и становището на Икономическия и финансов комитет в съответствие с член 104, параграф 4 от Договора за създаване на Европейската общност, който е понастоящем член 126, параграф 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз, Комисията стигна до заключението, че в Словакия е налице прекомерен дефицит. Ето защо на 11 ноември 2009 г. Комисията изпрати до Съвета становище в тази смисъл по отношение на Словакия (3).

               (6)

               В член 126, параграф 6 от Договора за функционирането на Европейския съюз се предвижда, че Съветът разглежда всички съображения, които заинтересованата държава-членка желае да представи, преди да реши след цялостна оценка, дали е налице прекомерен дефицит. В случая на Словакия цялостната оценка води до заключенията, изложени в настоящото решение.

               (7)

               Според данните, съобщени през октомври 2009 г.от словашките власти, се очаква дефицитът по консолидирания държавен бюджет на Словакия да достигне 6,3 % от БВП през 2009 г. — съществено превишаване на референтната стойност от 3 % от БВП. Планираното превишаване на референтната стойност може да се определи като извънредно по смисъла на Договора и на Пакта за стабилност и растеж. То е резултат главно на силен спад в икономиката по смисъла на Договора и Пакта за стабилност и растеж. В прогнозата на службите на Комисията от есента на 2009 г. се предвижда реалният БВП да намалее с 5,8 % през 2009 г. Въпреки че превишаването на референтната стойност от 3 % от БВП отразява главно силния икономически спад, то се дължи и на значителното влошаване на структурния баланс от 2005 г. насам. Планираното превишаване на референтната стойност обаче не може да се смята за временно, след като според прогнозата на службите на Комисията от есента на 2009 г. се очаква дефицитът по консолидирания държавен бюджет да достигне 6 % от БВП през 2010 г., при условие че политиката остане непроменена. Предвиденият в Договора критерий за дефицита не е изпълнен.

               (8)

               Съгласно данните, съобщени през октомври 2009 г. от словашките власти, брутният консолидиран държавен дълг остава далеч под референтната стойност от 60 % от БВП и се планира да възлезе на около 30 % от БВП през 2009 г. Според прогнозата на службите на Комисията от есента на 2009 г. съотношението на дълга спрямо БВП ще се увеличи бързо и ще достигне 42,7 % през 2011 г., при условие че политиката остане непроменена.

               (9)

               В съответствие с разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж в своя доклад Комисията обърна нужното внимание върху цялостните реформи на пенсионната система, с които се въвежда многостълбова система, включваща задължителен, напълно капитализиран стълб. Въпреки че прилагането на тези реформи води до временно влошаване на състоянието на бюджета, дългосрочната устойчивост на публичните финанси видимо се подобрява. Според прогнозите на словашките власти нетните разходи за тази реформа ще възлязат на 1,1 % от БВП през периода 2009—2011 г. и ще нараснат до 1,2 % от БВП през 2012 г. Съгласно Пакта за стабилност и растеж тези разходи може да бъдат отчитани на линейна дегресивна база за преходен период единствено при условие че дефицитът остава близък до референтната стойност. Тъй като дефицитът няма да бъде близък до референтната стойност през периода 2009—2011 г., разходите за пенсионната реформа не може да бъдат отчетени.

               (10)

               Съгласно член 2, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1467/97 на Съвета „значимите фактори“ може да бъдат взети предвид при етапите, водещи до вземане на решение на Съвета за наличието на прекомерен дефицит в съответствие с член 126, параграф 6 от Договора за функционирането на Европейския съюз, само ако е изпълнено двойното условие — дефицитът да бъде близък до референтната стойност и превишаването на референтната стойност да е временно. В случая на Словакия двойното условие не е изпълнено. Поради това значимите фактори не са взети предвид при етапите, водещи до приемането на настоящото решение,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   От цялостната оценка следва, че в Словакия е налице прекомерен дефицит.
   Член 2
   Адресат на настоящото решение е Словашката република.

      Съставено в Брюксел на 19 януари 2010 година.

            За Съвета

            Председател

         E. SALGADO

      (1)  ОВ L 209, 2.8.1997 г., стр. 6.

      (2)  ОВ L 145, 10.6.2009 г., стp. 1.

      (3)  Всички документи, свързани с ППД за Словакия, може да бъдат намерени на следния интернет сайт: http://ec.europa.eu/economy_finance/netstartsearch/pdfsearch/pdf.cfm?mode = _m2


title: Решение (EС) 2016/1780 на Съвета от 29 септември 2016 година за определяне на позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет, създаден със Споразумението между Европейския съюз и Грузия за улесняване на издаването на визи, във връзка с приемането на общи насоки за прилагането на посоченото споразумение

text:
               7.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 272/72

         РЕШЕНИЕ (EС) 2016/1780 НА СЪВЕТА
   от 29 септември 2016 година
   за определяне на позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет, създаден със Споразумението между Европейския съюз и Грузия за улесняване на издаването на визи, във връзка с приемането на общи насоки за прилагането на посоченото споразумение
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77. параграф 2, буква а) във връзка с член 218, параграф 9 от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               С член 12 от Споразумението между Европейския съюз и Грузия за улесняване на издаването на визи (1) („Споразумението“) се създава Съвместен комитет („Съвместният комитет“). В него се предвижда по-специално, че Съвместният комитет трябва да наблюдава прилагането на Споразумението.

               (2)

               Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (2) предвижда процедурите и условията за издаване на визи за транзитно преминаване или за планиран престой на територията на държавите членки с продължителност, която не превишава 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период.

               (3)

               Общите насоки са за осигуряване на напълно хармонизирано прилагане на Споразумението от страна на дипломатическите мисии и консулските служби на държавите членки и за изясняване на връзката между разпоредбите на Споразумението и разпоредбите на законодателството на страните по споразумението, които продължават да се прилагат по визови въпроси, попадащи извън приложното поле на Споразумението.

               (4)

               Целесъобразно е да се определи позицията, която да се заеме от името на Съюза в рамките на Съвместния комитет по отношение на приемането на общите насоки за прилагане на Споразумението.

               (5)

               Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (3). Следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.

               (6)

               Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (4). Следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.

               (7)

               В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Позицията, която трябва да се заеме от името на Европейския съюз в рамките на Съвместния комитет, създаден с член 12 от Споразумението между Европейския съюз и Грузия за улесняване на издаването на визи за краткосрочно пребиваване на граждани на Грузия, във връзка с приемането на общи насоки за прилагането на посоченото споразумение, се основава на проекта на решение на Съвместния комитет, приложен към настоящото решение.
   Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 29 септември 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         P. ŽIGA

      (1)  ОВ L 52, 25.2.2011 г., стр. 34.

      (2)  Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (ОВ L 243, 15.9.2009 г., стр. 1).

      (3)  Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43).

      (4)  Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20).

      ПРОЕКТ НА
      РЕШЕНИЕ № …/… НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ, СЪЗДАДЕН СЪГЛАСНО СПОРАЗУМЕНИЕТО МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ И ГРУЗИЯ ЗА УЛЕСНЯВАНЕ НА ИЗДАВАНЕТО НА ВИЗИ
      от …
      във връзка с приемането на общи насоки за прилагането на Споразумението
      СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ,
      като взе предвид Споразумението между Европейския съюз и Грузия за улесняване на издаването на визи (1) („Споразумението“), и по-специално член 12 от него,
      като има предвид, че Споразумението влезе в сила на 1 март 2011 г.,
      ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
      Член 1
      Общите насоки за прилагането на Споразумението между Европейския съюз и Грузия за улесняване на издаването на визи са определени в приложението към настоящото решение.
      Член 2
      Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

         Съставено в

               За Европейския съюз

               За Грузия

         (1)  ОВ L 52, 25.2.2011 г., стр. 34.

         ПРИЛОЖЕНИЕ
         ОБЩИ НАСОКИ ЗА ПРИЛАГАНЕТО НА СПОРАЗУМЕНИЕТО МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ И ГРУЗИЯ ЗА УЛЕСНЯВАНЕ НА ИЗДАВАНЕТО НА ВИЗИ
         Целта на Споразумението между Европейския съюз и Грузия за улесняване на издаването на визи („Споразумението“), което влезе в сила на 1 март 2011 г., е да се улеснят, на основата на реципрочност, процедурите за издаване на визи на гражданите на Грузия за планиран престой за срок от не повече от 90 дни в рамките на период от 180 дни.
         Със Споразумението се установяват, на основата на реципрочност, правно обвързващи права и задължения с цел да се опростят процедурите за издаване на визи за граждани на Грузия.
         С настоящите насоки, приети от създадения с член 12 от Споразумението Съвместен комитет, („Съвместният комитет“), се цели да се гарантира хармонизирано прилагане на разпоредбите на Споразумението от страна на дипломатическите представителства и консулските служби на държавите — членки на Съюза („държавите членки“). Настоящите насоки не са част от Споразумението и поради това не са правно обвързващи. Силно препоръчително е обаче дипломатическите и консулските служители да ги съблюдават последователно при прилагането на Споразумението.
         Предвижда се настоящите насоки да бъдат актуализирани в зависимост от придобития опит от прилагането на Споразумението, като отговорността за това ще се носи от Съвместния комитет.
         За да гарантират осигуряването на трайното и хармонизирано прилагане на Споразумението и в съответствие с процедурния правилник на Съвместния комитет за улесняване на издаването на визи, страните се споразумяха да осъществяват неофициални контакти в периодите между официалните заседания на Съвместния комитет с цел разрешаване на неотложните въпроси. На следващото по ред заседание на Съвместния комитет за улесняване на издаването на визи ще се докладва подробно относно тези въпроси и неофициалните контакти.
         I.   ОБЩИ ВЪПРОСИ.
         1.1.   Цел и приложно поле
         Член 1, параграф 1 от Споразумението предвижда, че:

            „1.   Целта на настоящото споразумение е да улесни издаването на визи на гражданите на Грузия за планиран престой за срок от не повече от 90 дни в рамките на период от 180 дни“.

         Споразумението се прилага за всички граждани на Грузия, които кандидатстват за виза за краткосрочно пребиваване, независимо от държавата, в която пребивават.
         Споразумението не се прилага за лицата без гражданство, които притежават разрешение за пребиваване, издадено от Грузия. За тази категория лица се прилагат правила на достиженията на правото на Съюза в областта на визите.
         Член 1, параграф 2 от Споразумението предвижда, че:

            „2.   Ако Грузия въведе отново визови изисквания за гражданите на всички държави членки или някои категории граждани на всички държави членки, същите улеснения като предоставените съгласно настоящото споразумение на грузински граждани ще се прилагат автоматично, на основата на реципрочност, за засегнатите граждани на Съюза“.

         Считано от 1 юни 2006 г. всички граждани на Съюза и лицата без гражданство, които притежават разрешение за пребиваване, издадено от държава членка, са освободени от изискването за притежаване на визи, когато пътуват до Грузия за период от време, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, или за транзитно преминаване през територията на Грузия.
         За да се избегне дискриминационно третиране от страна на Грузия на гражданите на една или няколко държави членки, или на някои категории такива граждани, в декларация, приложена към Споразумението, Съюзът обяви намерението си да спре прилагането на Споразумението, в случай че Грузия въведе отново изискването за виза за гражданите на една или няколко държави членки, или за някои категории такива граждани.
         1.2.   Приложно поле на Споразумението
         Член 2 от Споразумението предвижда, че:

            „1.   Визовите облекчения, предвидени в това споразумение, се прилагат за граждани на Грузия само дотолкова, доколкото те не са освободени от визовите изисквания съгласно законовите и подзаконовите разпоредби на Съюза или на държавите членки, настоящото споразумение или други международни споразумения.
            2.   Националното право на Грузия или на държавите-членки, или правото на Съюза се прилага по отношение на въпроси, които не са обхванати от настоящото споразумение, като отказ за издаване на виза, признаване на документи за пътуване, доказателство за достатъчни средства за издръжка, отказ за влизане и мерки за експулсиране.“

         Без да се засяга прилагането на член 10, Споразумението не засяга съществуващите разпоредби относно задълженията за издаване на визи и относно освобождаване от изискването за виза. Така например с член 4 от Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета (1) на държавите членки се дава възможност да освобождават от изискването за виза членовете на граждански въздушни и морски екипажи, наред с други категории лица. След привеждането в действие на асоциирането на Швейцария и Лихтенщайн към Шенгенското пространство, съответно на 13 декември 2008 г. и на 7 март 2011 г., разрешения за пребиваване, издавани от Швейцария и Лихтенщайн, се признават за равностойни на шенгенски визи за транзитно преминаване и краткосрочно пребиваване.
         Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (2) („Визовият кодекс“) се прилага по всички въпроси, попадащи извън приложното поле на Споразумението, като например определянето на държавата членка от Шенген, отговаряща за обработката на заявлението за виза, основанията за отказ за издаване на виза, правото на обжалване на решение за отказ и общото правило относно лично интервю с кандидата за виза. Освен това шенгенските правила и, когато е приложимо, националното право също продължават да се прилагат по отношение на въпросите, попадащи извън приложното поле на Споразумението, като например признаването на документи за пътуване, доказателството за достатъчни средства за издръжка, отказа за влизане на територията на държавите членки и мерките за експулсиране. В това отношение е необходимо предоставянето на точна информация по тези въпроси (3).
         Дори ако предвидените в Споразумението условия са изпълнени, например документите за доказване на целта на пътуването за категориите, предвидени в член 4, са представени от кандидата за виза, издаването на виза пак може да бъде отказано, ако условията предвидени в член 6 от Регламент (ЕС) № 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета (4) („Кодекс на шенгенските граници“) не са изпълнени, т.е. лицето не разполага с валиден документ за пътуване, подаден е сигнал в Шенгенската информационна система (ШИС), лицето се счита за заплаха за обществения ред, вътрешната сигурност и др.
         Продължават да се прилагат други възможности за гъвкав подход при издаването на визи, предвидени във Визовия кодекс. Например многократни визи с дълъг срок на валидност, а именно до 5 години, могат да бъдат издавани на категории пътници, различни от посочените в член 5 от Споразумението, ако са изпълнени условията, предвидени в член 24 от Визовия кодекс. Аналогично, разпоредбите в член 16, параграфи 5 и 6 от Визовия кодекс, позволяващи освобождаването от визова такса или нейното намаляване, продължават да се прилагат.
         1.3.   Видове визи, които попадат в приложното поле на Споразумението
         В член 3, буква г) от Споразумението понятието „виза“ се определя като „разрешение, издадено от държава-членка с цел транзитно преминаване или планиран престой на територията на държавите членки с продължителност от не повече от 90 дни в рамките на който и да било период от 180 дни, считано от датата на първото влизане на територията на държавите членки;“.
         Облекченията, предвидени в Споразумението, се отнасят както за единни визи, и за визи с ограничена териториална валидност, издадени за целите на транзитно преминаване или краткосрочен престой.
         1.4.   Изчисляване на продължителността на престоя, разрешен с виза, и по-специално въпросът за това как да се определя шестмесечния период
         С Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета (5) беше дадено ново определение на понятието за краткосрочен престой. Настоящото определение за краткосрочен престой е следното: „не повече от 90 дни в рамките на всеки 180-дневен период, при което се отчита 180-дневният период, предшестващ всеки ден от престоя“. Това определение влезе в сила на 18 октомври 2013 г. и се съдържа в Кодекса на шенгенските граници.
         Денят на влизане ще се отчита като първи ден от престоя на територията на държавите членки, а денят на излизане ще се отчита като последен ден от престоя на територията на държавите членки. Понятието „всеки“ предполага прилагането на „нефиксиран“ референтен период от 180 дни, като на всеки ден от престоя се взема предвид последния период от 180 дни, за да се провери дали изискването за 90 дни/180 дни все още е спазено. Това означава, че липсата на непрекъснат период от 90 дни позволява нов престой до 90 дни.
         Пример за изчисляване на престоя въз основа на новото определение:
         Лице, притежаващо многократна виза, валидна за 1 година (18.4.2010 г. — 18.4.2011 г.), влиза за първи път в страната на 19.4.2014 г. и престоява три дни. След това това лице влиза отново на 18.6.2010 г. и престоява 86 дни. Каква е ситуацията към конкретни дати? Кога ще се разреши на това лице да влезе отново?
         На 11.9.2010 г.: през последните 180 дни (16.3.2010 г.—11.9.2010 г.) лицето е пребивавало три дни (19.4.2010 г.—21.4.2010 г.) плюс 86 дни (18.6.2010 г.—11.9.2010 г.) = 89 дни = не надхвърля разрешения си срок на престой. Лицето може да остане още един ден.
         От 16.10.2010 г. нататък: лицето може да влезе за престой от три допълнителни дни (на 16.10.2010 г. престоят на 19.4.2010 г. не се взема предвид (извън 180-дневния период); на 17.10.2010 г. престоят на 20.4.2010 г. не се взема предвид (извън 180-дневния период; и т.н.)).
         От 15.12.2010 г. нататък: лицето може да влезе за престой от 86 допълнителни дни (на 15.12.2010 г. престоят на 18.6.2010 г. не се взема предвид (извън 180-дневния период); на 16.12.2010 г. престоят на 19.6.2010 г. не се взема предвид и т.н.).
         1.5.   Положение по отношение на държавите членки, присъединили се към Съюза през 2004 г. и 2005 г., които още не са изцяло интегрирани в Шенгенското пространство, държавите членки, които не участват в общата визова политика на Съюза, и асоциираните държави
         Само България, Кипър, Румъния и Хърватия все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген. Те ще продължат да издават национални визи с валидност, ограничена до тяхната собствена национална територия. След като тези държави членки започнат да прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, те ще продължат да прилагат Споразумението.
         Националното право продължава да се прилага по отношение на всички въпроси, попадащи извън приложното поле на Споразумението, до датата на пълното прилагане на достиженията на правото от Шенген от тези държави членки. Считано от тази дата, шенгенските правила и/или националното право се прилагат за въпроси, които не са уредени от Споразумението.
         На България, Хърватия, Кипър и Румъния е разрешено да признават разрешенията за пребиваване, визите от тип D и визите за краткосрочно пребиваване, издадени от държавите членки от Шенген и асоциираните държави за краткосрочен престой на тяхна територия (6).
         В съответствие с член 21 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 г. между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (7), всички държави членки от Шенген трябва да признават визите за дългосрочно пребиваване и разрешенията за пребиваване, издавани от други държави от Шенген, като валидни за краткосрочен престой на територията им. Държавите членки от Шенген приемат разрешенията за пребиваване, визите от тип D и визите за краткосрочно пребиваване, издавани от асоциираните държави за влизане и краткосрочен престой, като същото се прилага за асоциираните държави.
         Споразумението не се прилага за Дания, Ирландия и Обединеното кралство, но включва съвместни декларации относно това, че е желателно сключването на двустранни споразумения за улесняване на издаването на визи между Грузия и тези държави членки.
         Въпреки че Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и Швейцария са асоциирани към Шенген, Споразумението не се прилага за тях.
         1.6.   Споразумението и двустранни споразумения
         Член 13 от Споразумението предвижда, че:

            „Считано от влизането му в сила, настоящото споразумение има предимство пред разпоредбите на двустранни или многостранни споразумения или спогодби, сключени между отделните държави-членки и Грузия, дотолкова, доколкото разпоредбите на тези споразумения или спогодби уреждат въпроси, които са предмет на настоящото споразумение“.

         Считано от датата на влизане в сила на Споразумението, разпоредбите двустранните споразумения, които са в сила между държавите членки и Грузия, относно въпроси, които попадат в приложното поле на Споразумението, престават да се прилагат. В съответствие с правото на Съюза държавите членки трябва да предприемат необходимите мерки, за да премахнат несъвместимостта между техните двустранни споразумения и Споразумението.
         Ако в двустранно споразумение или договореност, сключени от държава членка с Грузия по въпроси, които не попадат в приложното поле на Споразумението, се предвижда например освобождаване на притежателите на служебни паспорти от изискването за виза, това освобождаване ще продължава да се прилага след влизането в сила на Споразумението.
         Следните държави членки имат двустранни споразумения с Грузия относно освобождаването на притежателите на служебни паспорти от изискването за виза: България, Кипър, Латвия, Унгария, Румъния и Словакия.
         Освобождаването на притежателите на небиометрични служебни паспорти от изискването за виза, предоставено от дадена държава членка, се прилага само за пътувания на територията на тази държава членка, но не и за пътуване до други държави членки от Шенген.
         1.7.   Съвместна декларация относно хармонизирането на информацията за процедурите за издаване на виза за краткосрочно пребиваване и документите, които се подават при кандидатстване за виза за краткосрочно пребиваване
         Към Споразумението е приложена съвместна декларация, в която се посочва ангажиментът на страните да предоставят съгласувана и еднаква информация на гражданите на Грузия относно достъпа до дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки, относно процедурите и условията за кандидатстване за визи и относно валидността на издадените визи. Тази информация може да бъде намерена на уебсайта на делегацията на Европейския съюз в Грузия: http://www.eeas.europa.eu/delegations/georgia/travel_eu/visa/index_en.htm.
         В член 47 от Визовия кодекс е установено задължението на централните органи и консулствата на държавите членки, да предоставят на обществеността цялостната информация относно заявлението за издаване на виза.
         От дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки се очаква да разпространят широко тази информация (на информационните табла на консулствата, във вид на брошури, чрез уебсайтове и др.) и също така да разпространяват точна информация относно условията за издаване на визи, представителството на държавите членки в Грузия и техния списък на необходимите придружаващи документи.
         1.8.   Информация, предоставена от грузинските органи относно Споразумението
         С цел да се информират правилно гражданите на Грузия относно предимствата на Споразумението и относно дипломатическите мисии и консулските служби на държавите членки, в които могат да се подават заявления за виза, Министерството на външните работи на Грузия е създало специален линк към уебстраница, на която може да бъде намерена посочената информация. Адресът на уебстраницата е следният:
         http://mfa.gov.ge/index.php?lang_id=GEO&sec_id=95&info_id=13448
         II.   КОНКРЕТНИ РАЗПОРЕДБИ
         2.1.   Правила, които се прилагат за всички кандидати за виза
         Припомня се, че посочените по-долу облекчения по отношение на визовата такса, продължителността на процедурите за обработване на заявленията за визи и удължаването на визата при изключителни обстоятелства се прилагат за всички кандидати за виза, включително например туристите.
         2.1.1.   Визова такса
         Член 6, параграф 1, първа алинея от Споразумениетопредвижда, че:

            „1.   Таксата за обработка на заявленията за визи на граждани на Грузия е в размер на 35 EUR.“

         Съгласно член 6, параграф 1 от Споразумението таксата за обработване на заявлението за виза е в размер на 35 EUR. Тази такса се прилага за всички грузински кандидати за виза (включително туристи) и се отнася за визите за краткосрочно пребиваване, независимо от броя на влизанията в страната.
         Член 6, параграф 2 от Споразумението предвижда, че:

            „2.   Когато държавите членки работят с външен доставчик на услуги, е възможно заплащане на такса за допълнително обслужване. Таксата за обслужване е пропорционална на разходите, направени от външния доставчик на услуги при изпълнение на неговите задачи и не може да надхвърля 30 EUR. Съответната(ите) държава(и)-членка(и) запазва(т) възможността всички кандидати да подават заявленията директно в нейното/техните консулство(а).“

         Що се отнася до условията за сътрудничество с външни доставчици на услуги, член 43 от Визовия кодекс предоставя подробна информация относно техните задачи.
         Член 6, параграф 3 от Споразумението предвижда, че:

            „3.   Следните категории граждани са освободени от такси за обработка на заявление за виза:

                        а)

                        пенсионери;“ (Забележка: за да се възползват от освобождаването от таксата за тази категория, кандидатите за виза трябва да представят доказателства за положението си на пенсионер. Освобождаването от такса е необосновано в случаите, при които целта на пътуването е доходоносна дейност.);

                        „б)

                        деца на възраст до 12 години;“(Забележка: за да се възползват от освобождаването от таксата за тази категория, кандидатите за виза трябва да представят доказателства за възрастта си.);

                        „в)

                        членове на национални и регионални правителства, Конституционния и Върховния съд, ако те не са освободени от изискването за виза с настоящото споразумение, при изпълнение на служебните им задължения;“ (Забележка: за да се възползват от освобождаването от таксата за тази категория, кандидатите за виза трябва да представят доказателства от грузинските органи, доказващи тяхното положение);

                        „г)

                        лица с увреждания и придружаващи ги лица, ако е необходимо“; (Забележка: за да се възползват от освобождаването от таксата за тази категория, и двамата кандидати следва да представят доказателство, че попадат в тази категория.).
                        За да се възползват от освобождаването от таксата за тази категория, кандидатите трябва да представят „грузинско удостоверение за лице с увреждания“ (първа или втора степен), издадено от Министерството на здравеопазването, труда и социалните въпроси на Грузия, или удостоверение, издадено от публични или частни болници или клиники. В случаите, когато увреждането на кандидатите за виза е очевидно (незрящи лица, липса на крак), е допустима визуална констатация във визовия отдел на консулската служба. По принцип придружаващи лица не трябва да представят допълнителни документи.
                        В обосновани случаи заявлението за виза може да се подаде от представител или от настойника на лицето с увреждания.

                        „д)

                        близки роднини — съпруг(а), деца (включително осиновени), родители (включително настойници), баби и дядовци или внуци — посещаващи граждани на Грузия, които са законно пребиваващи на територията на държавите членки;“.
                        Член 6, параграф 3, буква д) от Споразумението урежда положението на грузинските близки роднини, пътуващи до държавите членки с цел посещение на граждани на Грузия, законно пребиваващи на територията на държавите членки.

                        „д)

                        членове на официални делегации, които въз основа на официална покана до Грузия трябва да участват в срещи, консултации, преговори или програми за обмен, както и в мероприятия, провеждани на територията на държавите членки от междуправителствени организации;

                        ж)

                        ученици, студенти, докторанти и специализанти и придружаващи ги преподаватели, които предприемат пътувания с цел участие в обучение или образователен курс, включително в рамките на програми за обмен, както и други образователни дейности;

                        з)

                        журналисти и акредитирани лица, които ги придружават служебно“; (Забележка: за да се възползват от освобождаването от таксата за тази категория, кандидатите за виза трябва да представят доказателства, че са членове на професионални журналистически или медийни организации);

                        „и)

                        участници в международни спортни мероприятия и лица, които ги придружават служебно;“ (Забележка: поддръжниците на спортни отбори няма да се считат за придружаващи лица.);

                        „й)

                        представители на организации на гражданското общество, когато предприемат пътуване с цел участие в образователен курс, семинари, конференции, включително в рамките на програми за обмен;

                        к)

                        лица, участващи в научни, културни или артистични дейности, включително университетски и други програми за обмен;

                        л)

                        лица, които са представили документи, доказващи необходимостта от пътуването им по хуманитарни причини, включително с цел получаване на спешна медицинска помощ, и лицето, придружаващо такова лице, или с цел присъствие на погребение на близък роднина, или за посещение на близък роднина, който е сериозно болен.“

         Горепосочените категории лица са освободени от заплащането на такса. Освен това освобождаване от таксата се предоставя в съответствие с член 16, параграф 4 от Визовия кодекс.
         Съгласно член 16, параграф 6 от Визовия кодекс „[в] индивидуални случаи, когато това служи за насърчаване на културни или спортни интереси, както и интереси в областта на външната политика, политиката на развитие и други области от жизненоважен обществен интерес или по причини от хуманитарен характер размерът на визовата такса може да бъде намален или лицето да бъде освободено от заплащането ѝ“.
         Член 16, параграф 7 от Визовия кодекс предвижда, че визовата такса се събира в евро, в националната валута на третата държава, в която е подадено заявлението, или във валутата, обичайно използвана в тази трета държава, и не се възстановява освен в случаи на недопустимо заявление или в случаи, в които консулството не е компетентно.
         Когато визовата такса се събира във валута, различна от евро, нейният размер се определя и редовно се преразглежда въз основа на обменния курс на еврото, определен от Европейската централна банка. Събираната такса може да бъде закръглена и в рамките на местното шенгенско сътрудничество консулствата гарантират събирането на сходни по размер такси.
         С цел да се избегнат несъответствия, които могат да доведат до търсенето на по-изгодни варианти за получаване на виза (т.нар. „visa shopping“), дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки в Грузия следва да гарантират сходни визови такси за всички грузински кандидати за виза, когато таксите се събират в чуждестранна валута.
         На грузинските кандидати за виза се предоставя разписка за платена визова такса в съответствие с член 16, параграф 8 от Визовия кодекс.
         2.1.2.   Продължителност на процедурите за обработване на заявленията за визи
         Член 7 от Споразумението предвижда, че:

            „1.   Дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки вземат решение относно искането за издаване на виза в рамките на 10 календарни дни от датата на получаване на заявлението и документите, необходими за издаване на виза.
            2.   Срокът за вземане на решение по заявлението за виза може да бъде продължен до 30 календарни дни в отделни случаи, и по-специално когато е необходимо по-внимателно проучване на заявлението.
            3.   Срокът за вземане на решение относно заявлението за виза може да бъде съкратен до 2 работни дни или по-малко в спешни случаи“.

         Решение по заявлението за издаване на виза се взема по принцип в рамките на 10 календарни дни от датата на подаване на заявление за виза, което е допустимо.
         Този срок може да бъде удължен до 30 календарни дни, когато е необходимо по-внимателно проучване, например за консултации с централните органи.
         Всички тези срокове започват да текат само когато досието за кандидатстване за виза е пълно, т.е. считано от датата на получаване на заявлението за виза и придружаващите документи.
         За дипломатическите представителства и консулските служби на дъвжавите членки, които имат система за насрочване на срещи, срокът за получаване на среща не се отчита като част от времето за обработване. По този въпрос, както и относно другите практически условия за подаване на заявление за виза, се прилагат общите правила, установени в член 9 от Визовия кодекс. По специално, когато се изисква уговорена среща за подаване на заявление за виза, срещата по правило се провежда в срок от две седмици от датата, на която е поискана.
         При определянето на срещата трябва да се взема предвид евентуалната спешност, заявена от кандидата за виза. Решението за съкращаване на срока за вземане на решение по заявлението за виза съгласно посоченото в член 7, параграф 3 от Споразумението се взема от длъжностното лице на консулството.
         Съгласно Наръчника за обработване на заявления за издаване на визи и промяна в издадени визи (част 2, точка 3.2.2), капацитетът на консулските служби на държавите членки в Грузия за обработване на заявленията за издаване на визи следва да бъде съобразен с нуждите, така че да се спазва срокът от две седмици за провеждането на среща, предвиден във Визовия кодекс, включително по време на сезоните на пиково подаване на заявления.
         В надлежно обосновани спешни случаи (когато заявлението за визата не е било възможно да бъде подадено по-рано поради причини, които кандидатът за виза не е могъл да предвиди), следва (в съответствие с член 9, параграф 3 от Визовия кодекс) незабавно да бъде даден час за среща или да бъде разрешен пряк достъп за подаване на заявлението.
         Освен това дадено консулство може да реши да установи „ускорена процедура“ за подаването на заявления за виза, за да приеме определени категории кандидати за виза.
         2.1.3.   Удължаване на срока на виза при извънредни обстоятелства
         Член 9 от Споразумението предвижда, че:

            „Срокът на валидност на издадена виза и/или продължителността на престоя, посочен в издадена виза на гражданин на Грузия, се удължава, ако компетентният орган на държавата-членка счете, че титулярят на визата е представил доказателство за непреодолима сила или за причини от хуманитарен характер, които го възпрепятстват да напусне територията на държавите членки преди изтичането на срока на валидност или на разрешената с визата продължителност на престоя. Удължаването се извършва безплатно.“

         По отношение на възможността за удължаване на срока на валидност на визата в случаи на основателни лични причини, когато притежателят на визата няма възможност да напусне територията на държавата членка до датата, посочена на визовия стикер, се прилагат разпоредбите на член 33 от Визовия кодекс, при условие че те са съвместими със Споразумението. Съгласно Споразумението обаче удължаването на срока на визата в случай на непреодолима сила или поради хуманитарни причини се извършва безплатно.
         2.2.   Правила, които се прилагат за някои категории кандидати за виза
         2.2.1.   Документи за доказване на целта на пътуването
         За всички категории лица, изброени в член 4, параграф 1 от Споразумението, се изискват само посочените документи за доказване на целта на пътуването. Както се посочва в член 4, параграф 3 от Споразумението, не се изисква друга обосновка, покана или потвърждение във връзка с целта на пътуването. Това не означава обаче освобождаване от общото изискване за лично явяване за подаването на заявлението за виза и придружаващите документи относно средствата за издръжка, като това изискване остава незасегнато.
         Ако в отделни случаи продължава да има съмнение относно автентичността на документа, доказващ целта на пътуването, кандидатът за виза може да бъде поканен на допълнително задълбочено интервю в посолството/консулството, при което на кандидата може да му бъдат зададени въпроси относно действителната цел на посещението или намерението му да се върне (в съответствие с член 21, параграф 8 от Визовия кодекс). В такива отделни случаи кандидатът за виза може да представи допълнителни документи или такива може да бъдат поискани по изключение от длъжностното лице на консулството. Съвместният комитет ще следи отблизо този въпрос.
         За категориите лица, които не са посочени в член 4, параграф 1 от Споразумението (например туристите), продължават да се прилагат общите правила по отношение на документите, доказващи целта на пътуването. Същото се отнася за документите относно съгласието на родителите за пътуване на деца под 18 години.
         Шенгенските правила и националното право се прилагат по отношение на въпросите, които не са уредени от Споразумението, като например признаването на документите за пътуване, гаранциите по отношение на връщането и наличието на достатъчни средства за издръжка.
         По принцип оригиналът на искането, удостоверението, документа или писмото, изисквано съгласно член 4, параграф 1 от Споразумението, се подава заедно със заявлението за издаване на виза. Консулството обаче може да започне да обработва заявлението за издаване на виза, като използва факсимиле или фотокопия на искането, удостоверението, документа или писмото. Въпреки това консулството може да поиска оригиналния документ в случай на първо заявление за виза и задължително ще го изисква в отделни случаи, при които са налице съмнения.
         Член 4, параграф 1 от Споразумението предвижда, че:

            „1.   За следните категории граждани на Грузия са достатъчни следните документи за обосноваване на целта на пътуване до другата страна:

                        а)

                        за близки роднини — съпруг(а), деца (включително осиновени), родители (включително настойници/попечители), баби и дядовци, внуци, коитопосещават граждани на Грузия, които пребивават законно на територията на държавите членки:

                                    —

                                    писмено искане от лицето домакин;“

                              Член 4, параграф 1, буква а) от Споразумението урежда положението на грузинските близки роднини, пътуващи до държавите членки с цел посещение на граждани на Грузия, законно пребиваващи на територията на държавите членки. Това облекчение не се прилага за граждани на Съюза, живеещи в Съюза, които канят грузински роднини.
                        Автентичността на подписа на лицето, което отправя поканата, трябва да бъде доказана от компетентния орган в съответствие с националното законодателство на държавата на пребиваване.
                        Необходимо е също така да се докажат законното пребиваване на лицето, което отправя поканата, и семейната връзка — например чрез прилагане към писменото искане, отправено от лицето домакин, на копия от документи, обясняващи статута на това лице, като фотокопие на разрешението за пребиваване, и документ потвърждаващ семейните връзки.
                        Тази разпоредба се прилага и за роднините на служители, работещи в дипломатически мисии и консулски служби, които пътуват, за да посетят роднини за период до 90 дни на територията на държавите членки, без обаче да е необходимо доказване на законно пребиваване и на семейни връзки.

                        „б)

                        за членове на официални делегации, които въз основа на официална покана до Грузия участват в срещи, консултации, преговори или програми за обмен, както и в мероприятия, провеждани на територията на държавите членки от междуправителствени организации:

                                    —

                                    писмо, издадено от орган на Грузия, потвърждаващо, че кандидатът е член на делегация, която пътува до територията на държавите членки, за да участва в посочените мероприятия, придружено от копие на официалната покана;“.

                              Името на кандидата за виза трябва да бъде посочено в писмото, издадено от компетентния орган, потвърждаващо, че лицето е част от делегацията, която пътува до територията на другата държава, за да участва в официалната среща. Името на кандидата за виза не е нужно задължително да бъде посочено в официалната покана за участие в заседанието, въпреки че това може да бъде необходимо, когато официалната покана е адресирана до конкретно лице.
                        Тази разпоредба се прилага за членовете на официални делегации, независимо от това какъв паспорт притежават (служебeн или обикновен паспорт).

                        „в)

                        за ученици, студенти, докторанти и специализанти и придружаващи ги преподаватели, които предприемат пътувания с цел обучение или образователна подготовка, включително в рамките на програми за обмен, както и други училищни дейности:

                                    —

                                    писмено искане или удостоверение за записване от приемащия университет, колеж или училище, или студентска карта или удостоверение за курсовете, които лицето ще посещава;“

                              Студентската карта се приема като доказателство във връзка с целта на пътуването само ако е издадена от приемащия университет, колеж или училище, където ще бъдат провеждани учебните занятия или образователната подготовка.

                        „г)

                        за лица, които пътуват по медицински причини, и необходимите придружаващи лица:

                                    —

                                    официален документ от здравното заведение, потвърждаващ необходимостта от медицинско обслужване в това заведение, необходимостта от придружител и доказателство за достатъчни финансови средства за заплащане на лечението;“.

                              Трябва да се представи официалният документ от здравното заведение, потвърждаващ трите елемента (необходимостта от медицинско обслужване в това заведение, необходимостта от придружител и доказателството за достатъчни финансови средства за заплащане на лечението).

                        „д)

                        за журналисти и акредитирани лица, които ги придружават служебно:

                                    —

                                    удостоверение или друг документ, издаден от професионална организация, доказващ, че съответното лице е признат журналист или придружаващо лице в служебното си качество, и документ, издаден от неговия работодател, в който се посочва, че целта на пътуването е осъществяване на журналистическа дейност или подпомагането на такава дейност;“.

                              Тази категория не обхваща журналистите на свободна практика и техните асистенти.
                        Трябва да се представят удостоверението или документът, доказващ, че кандидатът за виза е професионален журналист или придружаващо лице в служебното си качество, и оригиналният документ, издаден от работодателя на лицето, в който се посочва, че целта на пътуването е осъществяване на журналистическа дейност или подпомагането на такава дейност.
                        Към настоящия момент в Грузия не съществуват професионални медийни сдружения, центрове, институции, съюзи или други подобни организации, които да представляват интереса на група журналисти или на придружаващите ги лица в служебното им качество и които да могат да издават удостоверения, доказващи, че въпросното лице е професионален журналист или придружаващо лице в служебното си качество в конкретна област. До създаването на такива организации консулствата могат да приемат удостоверение от работодателя и акредитация на журналисти в една от организациите на държавите членки.

                        „д)

                        за участници в международни спортни мероприятия и лицата, които ги придружават служебно:

                                    —

                                    писмено искане от приемащата организация, компетентни органи, национални спортни федерации или национални олимпийски комитети на държавите членки;“.

                              Списъкът с придружаващите лица при международни спортни мероприятия е ограничен до лицата, придружаващи спортиста служебно: треньори, масажисти, мениджъри, медицински персонал и ръководители на спортни клубове. Ето защо поддръжниците на спортни отбори няма да се считат за придружаващи лица.

                        „ж)

                        за бизнесмени и представители на стопански организации:

                                    —

                                    писмено искане от домакина — юридическо лице или дружество, организация или офис или клон на такова юридическо лице или дружество, държавни или местни власти на държавите членки или организационни комитети на търговско-промишлени изложения, конференции и симпозиуми, провеждани на територията на държавите членки, заверено от Държавната регистрационна камара на Грузия;“.

                              Националната агенция по вписванията издава документ, потвърждаващ съществуването на стопанските организации.

                        „з)

                        упражняващи свободни професии, участващи в международни изложби, конференции, симпозиуми, семинари и други подобни събития, провеждани на територията на държавите членки:

                                    —

                                    писмено искане от организацията домакин, потвърждаващо, че съответното лице е участник в проявата;

                        и)

                        за представители на организации на гражданското общество, когато предприемат пътуване с цел участие в образователен курс, семинари, конференции, включително в рамките на програми за обмен:

                                    —

                                    писмено искане, издадено от организацията домакин, потвърждение, че лицето представлява организация на гражданското общество и удостоверение за учредяване на такава организация от съответния регистър, издадено от държавен орган в съответствие с националното законодателство;“.

                              Трябва да бъде представен документ от организацията на гражданското общество, потвърждаващ, че кандидатът за виза представлява тази организация.
                        Компетентният грузински държавен орган, който издава удостоверението за учредяване на организация на гражданското общество, е Националната агенция по вписванията.
                        Удостоверенията за учредяване на организации на гражданското общество се вписват в регистъра на Националната агенция по вписванията. Министерството на правосъдието и Националната агенция по вписванията работят заедно с местните органи за създаването на електронна база данни за НПО, която след нейното създаване ще бъде достъпна посредством уебсайта на Министерството на правосъдието: https://enreg.reestri.gov.ge/main.php.
                        Членовете на организации на гражданското общество в това им качество не попадат в приложното поле на Споразумението.

                        „й)

                        за лица, участващи в научни, културни или артистични дейности, включително университетски програми и други програми за обмен:

                                    —

                                    писмено искане от организацията домакин за участие в дейностите;

                        к)

                        за шофьори, извършващи международен превоз на товари и на пътници до територията на държавите членки с превозни средства, регистрирани в Грузия:

                                    —

                                    писмено искане от националното сдружение или асоциация на превозвачите на Грузия, които осъществяват превоз по международните пътища, в което се посочват целта, продължителността и честотата на пътуванията;“.

                              Към настоящия момент в Грузия съществуват две национални асоциации на превозвачите, компетентни да предоставят писмени искания на професионални шофьори: Грузинската асоциация на международните автомобилни превозвачи (GIRCA) и Грузинската асоциация на автомобилните превозвачи на пътници (GACPR). Превозвачи, които не са членове на тези асоциации, могат да представят искане, издадено от Агенцията по сухопътния транспорт към Министерство на икономиката и устойчивото развитие на Грузия. Когато става въпрос за известни превозвачи, консулствата могат да приемат писмено искане от грузинския превозвач или транспортна компания, работодател на шофьора. В искането трябва да се посочват целта, продължителността и честотата на пътуванията.

                        „л)

                        за участници в официалните програми за обмен, организирани от побратимени градове:

                                    —

                                    писмено искане от началника на администрацията/кмета на тези градове или от общинските власти;“

                              Началникът на администрацията/кметът на града или на друго населено място, компетентен да отправи писменото искане, е началникът на администрацията/кметът на града домакин или на друго населено място, където ще се проведе дейността на побратимените градове/населени места. Тази категория обхваща само официално побратимените градове/населени места.

                        „м)

                        за посещение на военни и граждански гробища:

                                    —

                                    официален документ, потвърждаващ съществуването и поддържането на гроба, както и семейната или друга родствена връзка между кандидата и покойника;“

                              В Споразумението не се уточнява дали горепосоченият официален документ следва да бъде издаден от органите на държавата, в която се намира гробището, или от тези на държавата, в която пребивава лицето, което иска да посети гробището. Следва да се приеме, че такъв официален документ може да се издава от компетентните органи и на двете държави.
                        Трябва да се представи горепосоченият официален документ, потвърждаващ съществуването и поддържането на гроба, както и семейната или друга родствена връзка между кандидата за виза и покойника.
                        Със Споразумението не се въвеждат нови правила за отговорност на физическите или юридическите лица, отправящи писмените искания. В случай на неправомерно изготвяне на такива искания се прилага съответното право на Съюза и/или националното право.

         2.2.2.   Издаване на многократни визи
         В случаите, в които кандидатът за виза трябва да пътува често или редовно до територията на държавите членки, се издават визи за краткосрочно пребиваване за няколко посещения, при условие че общата продължителност на тези посещения не надвишава 90 дни в рамките на период от 180 дни.
         Член 5 от Споразумението предвижда, че:

            „1.   Дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки издават многократни визи със срок на валидност до пет години на следните категории граждани:

                        а)

                        съпрузи, деца (включително осиновени), които са на възраст до 21 години или са на издръжка, или родители, посещаващи граждани на Грузия, които са законно пребиваващи на територията на държавите членки, със срок на валидност, ограничен до срока на валидност на разрешението им за законно пребиваване;

                        б)

                        членове на национални и регионални правителства, Конституционния и Върховния съд, ако те не са освободени от изискването за виза с настоящото споразумение, при изпълнение на служебните им задължения, със срок на валидност, ограничен до срока на техния мандат, ако той е по-кратък от пет години;

                        в)

                        постоянни членове на официални делегации, които въз основа на официална покана до Грузия трябва редовно да участват в срещи, консултации, преговори или програми за обмен, както и в мероприятия, провеждани на територията на държавите членки от междуправителствени организации“.

         За тези категории лица, като се вземе предвид техният професионален статус или семейната им връзка с гражданин на Грузия, пребиваващ законно на територията на държавите членки, съществуват основания да им бъде предоставена многократна виза със срок на валидност до пет години, или виза, чиято валидност е ограничена до мандата или до тяхното законно пребиваване, ако те са за по-малко от пет години.
         Лицата, попадащи в обхвата на член 5, параграф 1, буква а) от Споразумението, трябва да представят доказателство за законното пребиваване на лицето, което отправя поканата.
         За лицата, попадащи в обхвата на член 5, параграф 1, буква б), следва да се представи потвърждение за професионалния им статус и продължителността на техния мандат.
         Тази разпоредба не се прилага по отношение на лица, попадащи в обхвата на член 5, параграф 1, буква б) от Споразумението, ако те са освободени от изискването за виза съгласно Споразумението, т.е. ако притежават дипломатически или служебен паспорт.
         Лицата, попадащи в обхвата на член 5, параграф 1, буква в) от Споразумението, трябва да представят доказателство за постоянния си статус като членове на официална делегация и за необходимостта редовно да участват в срещи, консултации, преговори или програми за обмен.

            „2.   Дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки издават многократни визи със срок на валидност до една година на следните категории лица, при условие че през предходната година те са получили най-малко една виза, която са използвали в съответствие със законодателството за влизане и престой на посещаваната държава-членка, и че съществуват основания за искане на многократна виза:

                        а)

                        членовете на официални делегации, които въз основа на официална покана до Грузия трябва редовно да участват в срещи, консултации, преговори или програми за обмен, както и в мероприятия, провеждани на територията на държавите членки от междуправителствени организации;

                        б)

                        представители на организации на гражданското общество, които предприемат редовни пътувания с цел участие в образователен курс, семинари, конференции, включително в рамките на програми за обмен;

                        в)

                        представители на либерални професии, участващи в международни изложения, конференции, симпозиуми, семинари и други подобни мероприятия, които пътуват редовно до държавите членки;

                        г)

                        лица, участващи в научни, културни или художествени дейности, включително университетски и други програми за обмен, които редовно пътуват до държавите членки;

                        д)

                        студенти, докторанти и специализанти, които редовно пътуват с цел участие в обучение или образователен курс, включително в рамките на програми за обмен;

                        д)

                        участници в официални програми за обмен, организирани от побратимени градове или общински органи;

                        ж)

                        лица, които се нуждаят от редовни посещения по медицински причини, и необходимите придружаващи лица;

                        з)

                        журналисти и акредитирани лица, които ги придружават служебно;

                        и)

                        бизнесмени и представители на стопански организации, които пътуват редовно до държави членки;

                        й)

                        участници в международни спортни мероприятия и лица, които ги придружават служебно;

                        к)

                        шофьори, извършващи международен превоз на товари и на пътници до територията на държавите членки с превозни средства, регистрирани в Грузия.

                  3.   Дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки издават многократни визи със срок на валидност от най-малко две години и най-много пет години на категориите лица, посочени в параграф 2 от настоящия член, при условие че през предходните две години те са използвали едногодишната многократна виза в съответствие със законодателството за влизане и престой на приемащата държава-членка и че основанията за искане на многократна виза все още са валидни.
            4.   Общият период на пребиваване на територията на държавите членки за лицата, посочени в параграфи 1—3 от настоящия член, не трябва да надвишава 90 дни в рамките на период от 180 дни.“

         По принцип многократни визи със срок на валидност една година се издават на горепосочените категории лица — кандидати за виза, ако през предходната година (12 месеца) кандидатът за виза е получил поне една виза и я е използвал в съответствие с правната уредба за влизане и пребиваване на територията(териториите) държавата/държавите, която/които е посетил, например лицето не е пресрочило позволения престой, и ако са налице основания за кандидатстване за многократна виза. В случаите, когато няма основания за издаването на виза, валидна за една година (например, ако продължителността на програмата за обмен е по-кратка от една година или на лицето не се налага да пътува през цялата година), валидността на визата ще бъде по-кратка от една година, при условие че са изпълнени другите изисквания за издаване на виза.
         Многократни визи със срок на валидност от две до пет години ще се издават на категориите лица — кандидати за виза, посочени в член 5, параграф 2 от Споразумението, при условие че през предходните две години (24 месеца) лицата са използвали своите две едногодишни многократни визи при спазване на законодателството за влизане и пребиваване на територията(ите) на посетената(ите) държава(и), както и че причините за кандидатстването за многократна виза са все още валидни. Трябва да се отбележи, че виза със срок на валидност от две до пет години се издава единствено ако през предходните две години на кандидата за виза са били издадени 2 визи, валидни поне за една година, и ако това лице е използвало тези визи в съответствие с правната уредба за влизане и престой на територията(ите) на посетената(ите) държава(и). Дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки ще определят срока на валидност на тези визи — т.е. от две до пет години — въз основа на преценката на всяко заявление за виза.
         Що се отнася до определянето на критериите по член 5, параграф 2 от Споразумението: „при условие че … съществуват основания за искане на многократна виза“, и член 5, параграф 3 от Споразумението: „при условие че … основанията за искане на многократна виза все още са валидни“, се прилагат критериите, посочени във Визовия кодекс за издаване на многократни визи. Поради това лицето трябва да докаже необходимостта да пътува често до една или няколко държави членки, например за делови цели.
         Не съществува задължение за издаване на многократна виза, ако кандидатът за виза не е използвал предишна издадена му виза.
         2.2.3.   Притежатели на дипломатически паспорти
         Член 10 от Споразумението предвижда, че:

            „1.   Гражданите на Грузия, които притежават валидни дипломатически паспорти, могат да влизат, излизат и да преминават транзитно през територията на държавите членки, без да имат визи.
            2.   Лицата, посочени в параграф 1 от настоящия член, могат да остават на територията на държавите членки за срок не по-дълъг от 90 дни в рамките на период от 180 дни“.

         Процедурите, свързани с командироването на дипломати в държавите членки, не се уреждат от Споразумението. В тези случаи се прилага обичайната процедура по акредитация.
         III.   СЪТРУДНИЧЕСТВО В ОБЛАСТТА НА СИГУРНОСТТА НА ДОКУМЕНТИТЕ
         В съвместна декларация, приложена към Споразумението, страните се договарят, че Съвместният комитет следва да оценява въздействието на нивото на сигурност на съответните документи за пътуване върху действието на Споразумението. За тази цел страните се договарят редовно да се информират взаимно относно мерките, предприети с цел да се избегне умножаването на документите за пътуване, развитието на техническите аспекти на сигурността на документите за пътуване, както и във връзка с процеса на персонализиране на издаването на документи за пътуване.
         IV.   СТАТИСТИЧЕСКИ ДАННИ
         С цел да се даде възможност на Съвместния комитет да осъществява ефективен мониторинг на прилагането на Споразумението, дипломатическите представителства и консулските служби на държавите членки следва да представят статистически данни на Комисията на всеки шест месеца, по-специално, доколкото е възможно, и с посочване по месеци на:

                     —

                     броя на издадените многократни визи;

                     —

                     броя на визите, издадени без такса.

               V.   ДЕКЛАРАЦИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ ОТНОСНО ОБЛЕКЧЕНИЯТА ЗА ЧЛЕНОВЕ НА СЕМЕЙСТВАТА
         Въпреки че Споразумението не съдържа правно обвързващи права и задължения за улесняване на движението на по-голям брой граждани на Грузия, които са членове на семейства на граждани на Грузия, които пребивават законно на територията на държавите членки, Съюзът отбелязва предложението на Грузия да се даде по-широко определение на понятието „членове на семейството“, които се ползват от визови облекчения, както и значението, което Грузия придава на опростяване на придвижването на тази категория лица.
         Поради това, с цел да се улесни мобилността на по-голям брой лица, които имат семейни връзки (по-специално сестри и братя и техните деца) с граждани на Грузия, които са законно пребиваващи на територията на държавите членки, в декларация, приложена към Споразумението, консулските служби на държавите членки се приканват да се възползват в пълна степен от съществуващите възможности в достиженията на правото на Съюза за улесняване на издаването на визи на тази категория лица, включително по-специално опростяване на документите, изисквани от кандидатите като доказателства, освобождаване от такси за обработка и където е уместно, издаване на визи за многократно влизане.

            (1)  Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите-членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (ОВ L 81, 21.3.2001 г., стр. 1).

            (2)  Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския Парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (ОВ L 243, 15.9.2009 г., стр. 1).

            (3)  Вж. точка 1.7.

            (4)  Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 г. относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (ОВ L 77, 23.3.2016 г., стр. 1).

            (5)  Регламент (ЕС) № 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 гл за изменение на Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници), Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген, регламенти (ЕО) № 1683/95 и (ЕО) № 539/2001 на Съвета и регламенти (ЕО) № 767/2008 и (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 182, 29.6.2013 г., стр. 1).

            (6)  Решение № 565/2014/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за въвеждане на опростен режим за контрола на лица на външните граници, който се основава на едностранното призн аване от страна на България, Хърватия, Кипър и Румъния на определени документи за равностойни на националните им визи за транзитно преминаване или планиран престой на тяхна територия, ненадвишаващ 90 дни в рамките на период от 180 дни, и за отмяна на Решения № 895/2006/ЕО и № 582/2008/ЕО (ОВ L 157, 27.5.2014 г., стр. 23).

            (7)  ОВ L 239, 22.9.2000 г., стр. 19.


title: 2001/913/EC: Decision of the European Central Bank of 6 December 2001 on the issue of euro banknotes (ECB/2001/15)

text:
Важна правна забележка

|

32001D0913

Официален вестник n° L 337 , 20/12/2001 стр. 0052 - 0054 специално чешко издание глава 10 том 003 стр. 54  - 56 специално испанско издание глава 10 том 003 стр. 54  - 56 специално унгарско издание глава 10 том 003 стр. 54  - 56 специално литвийско издание глава 10 том 003 стр. 54  - 56 LV.ES глава 10 том 003 стр. 54  - 56 MT.ES глава 10 том 003 стр. 54  - 56 PL.ES глава 10 том 003 стр. 54  - 56 SK.ES глава 10 том 003 стр. 54  - 56 специално словенско издание глава 10 том 003 стр. 54  - 56

		20011206Решение на Европейската централна банкаот 6 декември 2001 годинаотносно емитирането на еуробанкноти(ЕЦБ/2001/15)(2001/913/ЕО)УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност (наричан по-долу "Договорът"), по-специално член 106, параграф 1 от него, и Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка (наричан по-долу "Уставът"), по-специално член 16 от него,като има предвид, че:(1) Съгласно член 106, параграф 1 от Договора и член 16 от Устава, Управителният съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ) има изключителното право да разрешава емитирането на банкноти в рамките на Общността; съгласно тези разпоредби ЕЦБ и националните централни банки (НЦБ) могат да емитират банкноти, които са единствените банкноти със статут на законно платежно средство в участващите държави-членки. Правото на Общността предвижда плуралистична система за емитенти на банкноти. Еуробанкнотите се емитират от ЕЦБ и НЦБ.(2) Съгласно член 10 от Регламент (ЕО) № 974/98 на Съвета от 3 май 1998 г. относно въвеждането на еурото [1] от 1 януари 2002 г., ЕЦБ и НЦБ (наричани по-долу Еуросистемата) ще пуснат в обращение банкноти, деноминирани в еуро. Еуробанкнотите са изражение на същата единна валута и са предмет на единен правен режим.(3) Не е необходимо емитирането на еуробанкноти да е предмет на количествени или други ограничения, тъй като пускането на банкноти в обращение е процес, който се определя от търсенето.(4) Решение ЕЦБ/2001/7 от 30 август 2001 г. относно купюрите, спецификациите, възпроизвеждането, замяната и изтеглянето от обращение на еуробанкноти [2], изменено с Решение ЕЦБ/2001/14 [3], съдържа общи правила относно еуробанкнотите. ЕЦБ е установила общи технически спецификации за еуробанкнотите и мерките за качествен контрол, за да гарантира, че еуробанкнотите съответстват на тези спецификации. В резултат на това, всички еуробанкноти имат еднакъв външен вид и ниво на качество и не се прави разлика между банкнотите от една и съща купюра.(5) За всички еуробанкноти важат еднакви условия за приемане и обработка от членовете на Еуросистемата, независимо от това, кой ги е пуснал в обращение. Следователно сегашната практика на връщане на банкноти, деноминирани в национални парични единици на емитиращата централна банка, няма да се прилага по отношение на еуробанкнотите. Режимът на емитиране на еуробанкнотите се базира на принципа, че еуробанкноти не се връщат.(6) Съгласно член 29.1 от Устава на всеки от членовете на Европейската система на централните банки се присвоява тегло съгласно алгоритъма за записване на капитала на ЕЦБ както е предвидено в Решение ЕЦБ/1998/13 от 1 декември 1998 г. относно процентния дял на националните централни банки в алгоритъма за записване на капитала на ЕЦБ [4]; това тегло се базира на броя на населението и на брутния вътрешен продукт на всяка държава-членка и е определящо за вноските в капитала на ЕЦБ, прехвърлянето на чуждестранните резервни активи на НЦБ към ЕЦБ, разпределянето на паричния приход на НЦБ и разпределянето на печалбите и загубите на ЕЦБ.(7) Еуробанкнотите са законно платежно средство във всички участващи държави-членки, намират се в свободно обращение в Еурозоната, реемитират се от членовете на Еуросистемата и могат също така да се съхраняват или използват извън Еурозоната. Задълженията по отношение на емитирането на общата стойност на еуробанкнотите в обращение следва да се разпределят между членовете на Еуросистемата в съответствие с обективен критерий. Подходящ критерии е делът на всяка НЦБ във внесения капитал на ЕЦБ. Този дял е резултат от пропорционалното прилагане на капиталовия алгоритъм, посочен в член 29.1 от Устава. Тъй като този критерий е неприложим по отношение на ЕЦБ, процентният дял от еуробанкнотите, които се емитират от ЕЦБ, се определя от Управителния ѝ съвет.(8) Съгласно членове 9.2 и 12.1 от Устава, установяващи принципа на децентрализация на операциите в Еуросистемата, на НЦБ следва да се възложи пускането във и изтеглянето от обращение на всички еуробанкноти, включително онези, емитирани от ЕЦБ. В съответствие с принципа на децентрализация физическата обработка на еуробанкнотите следва също така да се извършва от НЦБ.(9) Разликата между стойността на еуробанкнотите, разпределени на всяка НЦБ в съответствие с алгоритъма за разпределяне на еуробанкноти, и стойността на еуробанкнотите, които тази НЦБ пуска в обращение, следва да доведе до вътрешни за Еуросистемата салда. ЕЦБ, която не пуска еуробанкноти в обращение, има вътрешни за Еуросистемата вземания към НЦБ на стойност, равна на дела от еуробанкнотите, които тя емитира. Възнаграждението по тези вътрешни за Еуросистемата салда се отразява върху приходните позиции на НЦБ и следователно е предмет на Решение ЕЦБ/2001/16 от 6 декември 2001 г. относно разпределянето на паричния приход на националните централни банки на участващите държави-членки от финансовата 2002 година [5], съгласно член 32 от Устава,РЕШИ:Член 1ОпределенияЗа целите на настоящото решение:a) "НЦБ" означава националните централни банки на държавите-членки, които са приели единната валута в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност;б) "еуробанкноти" означава банкнотите, които изпълняват изискванията на Решение ЕЦБ/2001/7 и техническите спецификации, определени от Управителния съвет;в) "алгоритъм за записване на капитала" означава процентите, които са резултат от прилагането спрямо НЦБ на теглата в алгоритъма, посочен в член 29.1 от Устава, и уреден в Решение ЕЦБ/1998/13;г) "алгоритъм за разпределяне на банкноти" означава процентите, които се получават като се вземе предвид делът на ЕЦБ в общата емисия на еуробанкнотите и като се приложи алгоритъмът за записване на капитала на НЦБ към общата емисия (закръглени до най-близкото число кратно на 0.0005 процентни пункта). Приложението към настоящото решение уточнява алгоритъма за разпределяне на банкноти, приложим от 1 януари 2002 г.Член 2Емитиране на еуробанкнотиЕуробанкнотите се емитират от ЕЦБ и НЦБ.Член 3Задължения на емитентите1. НЦБ пускат във и изтеглят от обращение еуробанкноти и извършват всяка физическа обработка по отношение на всички еуробанкноти, включително емитираните от ЕЦБ.2. НЦБ приемат всички еуробанкноти по искане на притежателя им, с оглед да ги обменят за еуробанкноти на същата стойност или, в случай на титуляр на сметка, с оглед да ги кредитират по сметка, държана при получаващата НЦБ.3. НЦБ третират всички еуробанкноти, приети от тях, като задължения и ги обработват по един и същ начин.4. НЦБ не прехвърлят приети от тях еуробанкноти към други НЦБ и държат тези еуробанкноти налични за реемитиране. По изключение и в съответствие с правилата, изложени от Управителния съвет на ЕЦБ:а) повредени, износени или изтеглени от обращение еуробанкноти могат да бъдат унищожени от получаващата НЦБ;б) еуробанкнотите, държани от НЦБ могат, по логистични причини, да бъдат преразпределени "на едро" в рамките на Еуросистемата.Член 4Разпределяне на еуробанкнотите в рамките на Еуросистемата1. Общата стойност на еуробанкнотите в обращение се разпределя между членовете на Еуросистемата чрез прилагане на алгоритъма за разпределяне на еуробанкноти.2. Разликата между стойността на еуробанкнотите, разпределени за всяка НЦБ в съответствие с алгоритъма за разпределяне на банкноти, и стойността на еуробанкнотите, които тази НЦБ е пуснала в обращение, води до вътрешни за Еуросистемата салда. ЕЦБ има вътрешни за Еуросистемата вземания спрямо НЦБ пропорционално на техния дял в алгоритъма за записване на капитала, на стойност равна на стойността на еуробанкнотите, които тя емитира.Член 5Заключителни разпоредби1. Настоящото решение влиза в сила на 1 януари 2002 г.2. Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейските общности.Съставено във Франкфурт на Майн на 6 декември 2001 година.За Управителния съвет на ЕЦБWillem F. Duisenberg[1] ОВ L 139, 11.5.1998 г., стр. 1.[2] ОВ L 233, 31.8.2001 г., стр. 55.[3] Все още непубликувано в Официален вестник.[4] ОВ L 125, 19.5.1999 г., стр. 33.[5] ОВ L 337, 20.12.2001 г., стр. 55.--------------------------------------------------20011206ПРИЛОЖЕНИЕАЛГОРИТЪМ ЗА РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА БАНКНОТИТЕ ОТ 1 ЯНУАРИ 2002 Г.Европейска централна банка | 8 % |Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique | 3,2550 % |Deutsche Bundesbank | 27,8215 % |Bank of Greece | 2,3360 % |Banco de España | 10,1020 % |Banque de France | 19,1210 % |Central Bank of Ireland | 0,9650 % |Banca d'Italia | 16,9190 % |Banque centrale du Luxembourg | 0,1695 % |De Nederlandsche Bank | 4,8595 % |Oesterreichische Nationalbank | 2,6800 % |Banco de Portugal | 2,1845 % |Suomen Pankki | 1,5870 % |Общо | 100,000 % |--------------------------------------------------