title: Решение на Комисията от 26 ноември 2013 година за уведомяване на третите държави, които Комисията счита за потенциално определими като несътрудничещи трети държави, съгласно Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов

text:
               27.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/26

         РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
   от 26 ноември 2013 година
   за уведомяване на третите държави, които Комисията счита за потенциално определими като несътрудничещи трети държави, съгласно Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов
   2013/C 346/03
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (1), и по-специално на член 32 от него,
   като има предвид, че:
   1.   ВЪВЕДЕНИЕ

               (1)

               С Регламент (ЕО) № 1005/2008 (наричан по-долу „Регламентът относно ННН риболов“) се създава система на Съюза за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов.

               (2)

               В глава VI от Регламента относно ННН риболов се определя процедурата по отношение на определянето на несътрудничещи трети държави, предприетите действия спрямо държави, определени за несътрудничещи трети държави, съставянето на списък на несътрудничещи трети държави, заличаването от списъка на несътрудничещи трети държави, оповестяването на списъка на несътрудничещи трети държави и всякакви извънредни мерки.

               (3)

               В съответствие с член 32 от Регламента относно ННН риболов Комисията следва да уведоми съответните трети държави за възможността да бъдат определени за несътрудничещи трети държави. Това уведомяване има предварителен характер. Уведомяването на третите държави за възможността да бъдат определени за несътрудничещи трети държави се основава на критериите, определени в член 31 от Регламента относно ННН риболов. Комисията също така следва да предприеме всички действия, предвидени в член 32, по отношение на тези държави. По-специално Комисията следва да включи в уведомлението информация относно основните факти и съображения в основата на това определяне, да даде възможност на тези държави да отговорят и да предоставят доказателства, които опровергават определянето или, когато е целесъобразно, план за действие и предприетите мерки за подобряване на положението. Комисията следва да даде на съответната трета държава подходящ срок за отговор на уведомлението и разумен срок, за да коригира положението.

               (4)

               В съответствие с член 31 от Регламента относно ННН риболов Европейската комисия може да определя трети държави за несътрудничещи в борбата с ННН риболов трети държави. Дадена трета държава може да бъде определена за несътрудничеща трета държава, ако не изпълнява предвидените в международното право задължения да предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.

               (5)

               Определянето на несътрудничещите трети държави се основава на прегледа на цялата информация, посочена в член 31, параграф 2 от Регламента относно ННН риболов.

               (6)

               В съответствие с член 33 от Регламента относно ННН риболов Съветът може да съставя списък на несътрудничещите държави. По отношение на тези държави се прилагат мерките, определени inter alia в член 38 от Регламента относно ННН риболов.

               (7)

               В съответствие с член 20, параграф 1 от Регламента относно ННН риболов трети държави на знамето трябва да уведомят Комисията за своята организация за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които нейните риболовни кораби са длъжни да спазват.

               (8)

               В съответствие с член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов Комисията установява административно сътрудничество с трети държави в области, свързани с прилагането на разпоредбите на този регламент.

         2.   ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА РЕПУБЛИКА КОРЕЯ

               (9)

               На 1 януари 2010 г. Комисията прие уведомлението на Република Корея (Корея) като държава на знамето в съответствие с член 20 от Регламента относно ННН риболов.

               (10)

               В рамките на административното сътрудничество, предвидено в член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов, през периода 11—15 юли 2011 г. Комисията осъществи мисия в Корея с подкрепата на Европейската агенция за контрол на рибарството (EFCA).

               (11)

               Целта на мисията беше да провери информацията относно организацията на Корея за прилагането, контрола и изпълнението на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които корейските риболовни кораби са длъжни да спазват, предприетите от Корея мерки за изпълнение на задълженията ѝ в борбата с ННН риболов и изпълнението на изискванията и точките, свързани с прилагането на схемата на Съюза за сертифициране на улова.

               (12)

               Окончателният доклад от мисията беше изпратен на Корея на 5 октомври 2011 г.

               (13)

               Становището на Корея по окончателния доклад от мисията беше получено на 28 март 2012 г.

               (14)

               С писмо от 11 октомври 2011 г. Комисията предостави на корейските органи информация относно установени дейности по извършване на ННН риболов от корейски кораби.

               (15)

               През периода 17—18 април 2012 г. Комисията проведе последваща мисия в Корея, за да проследи предприетите действия след първата мисия.

               (16)

               Корея представи допълнително писмено становище на 16 май 2012 г., 25 юни 2012 г., 21 декември 2012 г., 19 юни 2013 г. и 21 юни 2013 г. Освен това тя предостави отговори по време на срещите, които бяха проведени в Брюксел на 26 януари 2012 г., 8 юни 2012 г., 6 септември 2012 г., 9 октомври 2012 г., 8 март 2013 г., 13 март 2013 г., 22 април 2013 г., 31 май 2013 г. и 25 юли 2013 г. Двете страни обмениха писмени становища на политическо равнище на 27 юни 2013 г. и 17 юли 2013 г.

               (17)

               Корея е договаряща страна по Комисията за опазване на антарктическите живи морски ресурси (CCAMLR), Комисията за опазване на южния червен тон (CCSBT), Междуамериканската комисия за тропическа риба тон (IATTC), Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT), Комисията по рибата тон в Индийския океан (IOTC), Регионалната организация за управление на рибарството в южната част на Тихия океан (SPRFMO), Комисията за опазването и управлението на далекомигриращите рибни запаси в Западния и Централния Тихи океан (WCPFC), Организацията за риболова в северозападната част на Атлантическия океан (NAFO) и Организацията за риболова в Югоизточния Атлантически океан (SEAFO). Южна Корея е ратифицирала Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (UNCLOS) и Споразумението на ООН за рибните запаси (UNFSA). Тя е приела Споразумението от 2003 г. на Организацията на ООН за прехрана и земеделие (ФАО) за насърчаване на спазването на международните мерки за опазване и управление от риболовните кораби в открито море (Споразумение на ФАО за съответствие).

               (18)

               Комисията анализира цялата съответна информация, за да оцени дали Корея спазва своите международни задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара (2), предвидени в международните споразумения и установени от регионалните организации за управление на рибарството (РОУР), посочени в съображение 17.

               (19)

               Комисията използва информация, получена от наличните данни, публикувани от CCMALR, IOTC и ICCAT или под формата на доклади за съответствие, или под формата на списъци на кораби, извършващи ННН риболов, както и общественодостъпна информация, получена от представения през януари 2013 г. доклад на Министерството на търговията на Съединените щати до Конгреса съгласно раздел 403, буква а) от „Magnuson-Stevens Fisheries Conservation and Management Reauthorisation Act“ от 2006 г. (доклад на Националната морска риболовна служба — NMFS).

         3.   ВЪЗМОЖНОСТ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА РЕПУБЛИКА КОРЕЯ ЗА НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА

               (20)

               Съгласно член 31, параграф 3 от Регламента относно ННН риболов Комисията анализира задълженията на Корея като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, изброени в член 31, параграфи 4—7 от Регламента относно ННН риболов.

         3.1.   Повтарящо се извършване на ННН риболов от кораби и търговски потоци на продукти от ННН риболов (член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов)

               (21)

               Въз основа на получената информация от своите мисии на място и от писмени потвърждения от съответните засегнати трети крайбрежни държави Комисията установи, че през 2011 и 2012 г. деветнадесет кораба, плаващи под корейско знаме, са извършили сериозни нарушения, свързани с ННН риболов.

               (22)

               Въз основа на събраните доказателства се счита, че тези кораби, плаващи под корейско знаме, са извършили следните сериозни нарушения в разрез с мерките за опазване и управление, приложими в рамките на въпросните риболовни зони, тъй като те са: извършвали риболов без валиден лиценз, разрешение или разрешително, издадени от държавата на знамето или от съответната крайбрежна държава; извършвали риболов в затворени зони или по време на забранен сезон; използвали подправени административни документи на крайбрежната държава, за да внасят в ЕС продукти, получени от риболов при незаконни условия в териториалните води на крайбрежната държава; използвали подправени или невалидни документи с цел валидиране на сертификати за улов от корейските органи и внос на продуктите в ЕС; подправили или прикрили своята маркировка, самоличност или регистрация; възпрепятствали длъжностните лица на крайбрежната държава при изпълнение на техните задължения във връзка с инспекция дали се спазват приложимите мерки за опазване и управление; не са заплатили нито една от санкциите, наложени от компетентните органи на крайбрежната държава; едностранно и неправомерно са преименували корабите и са изменили техните позивни. Освен това, когато е било взето решение тези кораби да напуснат изключителната икономическа зона (ИИЗ) на крайбрежната държава, те не са изпълнили задълженията си да отчетат и декларират данните за улова или свързаните с него данни и не са уведомили предварително органите на крайбрежната държава. И накрая, те са участвали в операции по трансбордиране без да спазят условията, описани в техните разрешителни за трансбордиране, издадени от компетентните крайбрежни държави, без да уведомят предварително крайбрежните държави и без да кандидатстват и да получат разрешително за трансбордиране от компетентните държави. Всички тези факти бяха представени на корейските органи с писмото от 11 октомври 2011 г.

               (23)

               Освен това Комисията счете, че моделът на поведение на тези кораби, плаващи под корейско знаме, следва да бъде взет предвид при установяването на особената тежест на фактите. Стойността, степента и повторението на извършените незаконни дейности, описани в съображение 22, са допълнителни признаци за сериозността на извършените нарушения.

               (24)

               Неспазването на правните изисквания на крайбрежните държави за определяне на забранени сезони, мораториум или затворена зона, запазена за непромишлен риболов, е особено вредно за устойчивостта на рибните ресурси в засегнатите развиващи се крайбрежни държави и влошава препитанието на местното население.

               (25)

               Освен това при извършването на описаните в съображение 22 операции тези кораби са попречили на възможностите на компетентните органи в областта на рибарството на крайбрежните държави да упражняват наблюдение и надзор на техните дейности в открито море. Комисията счете, че извършването на трансбордиране в открито море в разрез с условията, наложени от ICCAT, или без разрешението на съответната крайбрежна държава в противоречие с нейните закони и подзаконови актове, представлява особено тежко нарушение и би могло да попречи сериозно на постигането на целите на нарушените закони, да застраши устойчивостта на рибните ресурси в съответните крайбрежни държави и да лиши компетентните органи от единствената възможност да упражняват наблюдение на тези дейности, което поражда риск от гледна точка на проследимостта и контрола на рибните продукти. В някои случаи продължаващият отказ от сътрудничество на корейските кораби утежнява сериозността на извършените нарушения. И накрая, законите на компетентните крайбрежни държави определят повечето от тези нарушения като тежки.

               (26)

               Въз основа на събраната информация Комисията заключи, че Корея не е предприела подходящи мерки за предотвратяване, откриване и санкциониране на повтарящи се дейности на ННН риболов, осъществявани от риболовни кораби в нейните води. Всъщност наличната информация потвърждава, че плаващите под корейско знаме риболовни кораби, извършващи дейност във водите на трети държави, са извършвали повтарящи се нарушения. Комисията установи, че в няколко случая въпреки съответната налична информация компетентните корейски органи: — не са образували производства; — не са санкционирали съответните кораби; — не са гарантирали действителното изпълнение на санкциите, когато са ги наложили; — в някои случаи те дори са понижили равнището на съпътстващите санкции. Освен това поради липса на сътрудничество от страна на държавата на знамето (Корея) съответните крайбрежни държави не са били в състояние да предприемат ефективни принудителни действия. Освен това Комисията установи, че в случаите, в които корейските органи са наложили санкции, равнището на наложените глоби на тези кораби, плаващи под корейско знаме, очевидно не е било подходящо и че санкциите не са били с пропорционален, ефективен и възпиращ характер, както се изисква съгласно международните правила и препоръки, по-специално член 19 от UNFSA и точка 21 от Международния план за действие на ФАО за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов (МПД за ННН риболов).

               (27)

               От информация, предоставена от корейско дружество, и информацията, събрана по време на мисията на Комисията през март 2011 г., Комисията установи, че в продължение на 4 години са извършвани незаконни трансбордирания в открито море в разрез със законите и подзаконовите актове на Панама и на крайбрежните държави по крайбрежието на Западна Африка от Ангола до Гвинея Бисау.

               (28)

               Комисията разполага с доказателства за незаконни трансбордирания, извършвани от притежавани от корейци кораби. В съответствие с член 62 от UNCLOS гражданите на други държави, които извършват риболов в ИИЗ на крайбрежна държава, трябва да спазват мерките за опазване и другите условия, установени в законите и подзаконовите актове на крайбрежната държава. Поради това Комисията счита, че извършването на трансбордирания в открито море в разрез с наложените условия или без разрешението на съответните крайбрежни държави в противоречие с техните закони и подзаконови актове, представлява особено тежко нарушение, свързано с ННН риболов, и може сериозно да застраши устойчивостта на рибните ресурси в съответната крайбрежна държава.

               (29)

               С оглед на положението, разяснено в настоящия раздел от решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, както и на всички изявления, направени от засегнатата държава, съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов би могло да се определи, че Корея не е изпълнила задълженията си съгласно международното право като държава на знамето по отношение на корабите, извършващи ННН риболов, и ННН риболов, който се извършва или подкрепя от риболовни кораби, плаващи под нейното знаме, или от нейни граждани, и не е предприела достатъчни действия за противодействие на документирания и повтарящ се ННН риболов, извършван от кораби, които преди това са плавали под нейното знаме.

         3.2.   Липса на сътрудничество и правоприлагане (член 31, параграф 5 от Регламента относно ННН риболов)

               (30)

               По отношение на това дали Корея си сътрудничи ефективно с Комисията и крайбрежните държави по отношение на разследванията на ННН риболов и свързаните с него дейности се отбелязва, че събраните от Комисията доказателства сочат, че Корея не е изпълнила своите задължения като държава на знамето съгласно международното право.

               (31)

               По отношение на плаващите под корейско знаме деветнадесет кораба, посочени в съображение 21, се отбелязва, че предвид факта, че корейските органи не са си сътрудничили с Комисията в рамките на член 26 от Регламента относно ННН риболов, Комисията започна процедурата съгласно член 27 от този регламент спрямо въпросните оператори.

               (32)

               Това положение показва, че Корея също така не е сътрудничила и не е координирала с ЕС и други държави действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов по начина, посочен в точка 28 от МПД за ННН риболов. Корея също така не е взела предвид препоръките в точка 24 от МПД за ННН риболов, която приканва държавите на знамето да осигурят всеобхватни и ефективни мерки за наблюдение, контрол и надзор на риболова, от самото му начало през пристанището на разтоварване до крайното местоназначение, включително чрез прилагането на система за наблюдение на риболовните кораби (VMS) съгласно съответните национални, регионални и международни стандарти. Това включва изискването за кораби под нейната юрисдикция да имат VMS на борда си. По същия начин Корея не е взела предвид препоръките в точка 45 от МПД за ННН риболов, която приканва държавите на знамето да гарантират, че всеки кораб, който има право да плава под тяхното знаме и извършва риболов извън техните териториални води или юрисдикция, притежава валидно разрешение за риболов, издадено от въпросната държава на знамето. Освен това Корея не спазва точка 47, параграф 7 от МПД за ННН риболов, тъй като преди издаване на лиценз за риболов не изисква информация за извършвани в миналото дейности на кораба от гледна точка на евентуални нарушения.

               (33)

               Следва също така да се отбележи, че националният план за действие на Корея срещу ННН риболов от 2005 г. (НПД) не е актуализиран, което е в разрез с препоръките в точки 26 и 27 от МПД за ННН риболов. Планът на Корея от май 2013 г. за засилване на механизма за предотвратяване и възпиране на дейности по ННН риболов от плаващи под корейско знаме кораби е проект, който не може да се разглежда като подробен и ясен национален план за действие срещу ННН риболов. Корея не е подобрила своето равнище на изпълнение на НПД, така че да гарантира вътрешна координация на националните усилия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов. По-специално не са изпълнени редица цели от гледна точка на наблюдението, контрола и надзора на флота за далечно плаване. По време на своите мисии Комисията констатира, че равнището на обмен на информация с крайбрежните държави е незадоволително. Корея все още не отговаря на изискванията за изпълнение на своите задължения като държава на знамето и пристанищна държава съгласно международното право.

               (34)

               По време на мисията, проведена в Корея през юли 2011 г., Комисията констатира, че няма действащ център за наблюдение на риболова (ЦНР), който да контролира корейския риболовен флот за далечно плаване, и че операторите от дирекцията за риболовния флот за далечно плаване не могат да потвърдят дали даден кораб се намира във или извън даден географски район и дали, когато извършва риболов в даден район (ИИЗ или РОУР), конкретният кораб действително има разрешение да извършва дейност на това място. Освен това по отношение на заверяването на сертификати за улов на флота за далечно плаване бе установено, че компетентният корейски орган, националната служба за инспекция на качеството на рибните продукти, не разполага със средства за кръстосана проверка на информацията, посочена в сертификатите за улов, т.е. да я сравнява с други надеждни източници на информация като лицензите за риболов, издадени на икономическия оператор, координатите според VMS на риболовните кораби, докладите за улова или копия от корабните дневници. Според информацията, предоставена от правителството на Корея, бе създадено ново министерство на океаните и рибарството и на ЦНР ще бъде възложено да извършва контрол на неговия флот. Въпреки това понастоящем приложимото законодателство все още не отговаря на член 18, параграф 3, буква д), член 18, параграф 3, буква ж), точка iii) и член 18, параграф 4 от UNFSA. Във връзка с това трябва да бъдат коригирани констатираните недостатъци по отношение на човешките ресурси, наличността на данни за координатите на риболовните кораби в реално време или данни за минали периоди, използваните методи и обучението на отговорните длъжностни лица.

               (35)

               По отношение на административните правила във връзка с трансбордирането на риба в открито море Корея заяви, че такива правила съществуват само в случаите, обхванати от РОУР, или ако крайбрежните държави регулират тази дейност. Във втория случай бе изяснено, че правителството на Корея не получава доклади за такива операции по трансбордиране в открито море. В това отношение е важно да се отбележи, че трансбордиранията в открито море, извършени от корейски риболовни кораби в западноафрикански води, доведоха до нарушенията, описани в съображения 21—28, и във връзка с тях през 2011 г. бяха отправени искания за проверка от различни държави-членки (3).

               (36)

               Наличието на процедура съгласно член 27 от Регламента относно ННН риболов представлява допълнителен признак, че Корея не е изпълнила своите задължения в съответствие с член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA спрямо своите кораби, извършващи дейност в открито море. В допълнение към това, съгласно член 19, параграф 1 от UNFSA от държавата на знамето се изисква да гарантира спазването на правилата на РОУР за опазване и управление от страна на плаващите под нейно знаме кораби.

               (37)

               Комисията анализира дали Корея е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за ННН риболов, и дали са наложени санкции с достатъчна тежест, за да бъдат лишени нарушителите от изгодите, произтичащи от ННН риболов.

               (38)

               Повторението на описаните в съображения 21—28 случаи на ННН риболов показва, че Корея не е предприела действия за принудително изпълнение в отговор на този ННН риболов след отправените съответни искания от страна на Комисията.

               (39)

               Фактът, че Корея не прилага ефективен контрол и не санкционира участието на корейски кораби в тези незаконни дейности подронва нейната способност на изпълни своите задължения съгласно член 117 от UNCLOS, в който са посочени задълженията на държавите да приемат национални мерки по отношение на своите съответни граждани с оглед опазването на живите ресурси в открито море. В това отношение също така следва да се отбележи, че значението на ефективните действия спрямо действителните собственици се потвърждава от съответната документация на ФАО и ОИСР, което подчертава колко важна за борбата с незаконните дейностие информацията относно действителните собственици (4), както и нуждата от записване на риболовните кораби и на действителните собственици (5). Тази административна практика, която би могла да привлече оператори, извършващи ННН риболов, да регистрират кораби, които извършват ННН риболов, не е в съответствие с член 94 от UNCLOS.

               (40)

               Неизпълнението от страна на Корея, в качеството ѝ на държава на знамето, на нейните задължения за спазване и правоприлагане, определени в член 19 от UNFSA, също така се потвърждава от информацията, събрана по време на мисиите, проведени през 2011 и 2012 г., и от информацията, събрана от Комисията в съответствие с член 25 от Регламента относно ННН риболов. Комисията установи, че плаващи под корейско знаме риболовни кораби извършваха повтарящи се дейности по ННН риболов. Тази ситуация наложи стартирането на процедури по членове 26 и 27 от Регламента относно ННН риболов. Процедурите по член 27 се осъществяват в момента, за да се установи дали дейностите по извършване на ННН риболов се санкционират адекватно и по начин, по който се гарантира спазването на правилата, възпират се нарушенията и нарушителите се лишават от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Корейските органи бяха уведомени за тези процедури с писма от 11 октомври 2011 г., 22 декември 2011 г. и 2 март 2012 г.

               (41)

               По силата на точки 34 и 35 от МПД за ННН риболов държавите следва да гарантират, че риболовните кораби, които имат право да плават под тяхното знаме, не участват в дейности по или не подпомагат ННН риболов, и преди да регистрират даден кораб те могат да изпълнят своите отговорности да гарантират, че корабът не участва в дейности по ННН риболов. Освен това действията, посочени в съображение 59 във връзка с дейностите на корейски граждани в областта на улова на тропическа риба тон в Гвинейския залив, които включват забранени трансбордирания от кораби, плаващи под знамето на Гана, отслабват способността на Корея да изпълни своите задължения съгласно член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно националното си право върху всеки кораб, плаващ под нейно знаме, и неговия капитан, офицери и екипаж.

               (42)

               Наличните доказателства потвърждават, че Корея не е изпълнила своите задължения съгласно международното право по отношение на ефективни принудителни мерки. В това отношение се припомня, че съгласно корейския Закон за развитие на морската индустрия от 2007 г., изменен през март 2013 г., от плаващите под корейско знаме риболовни кораби се изисква да са оборудвани с VMS единствено когато извършват риболов в рамките на РОУР с изискване за VMS или когато извършват дейност в национални води съгласно споразумения за риболов, които Корея е сключила с трети държави (6). Следователно няма правно изискване корабите да са оборудвани с VMS, ако извършват риболов в открито море извън обхвата на компетентност на РОУР или във водите на крайбрежни държави, с които не е сключено споразумение за риболов. Според информацията, предоставена от корейските органи на 25 юли 2013 г., понастоящем 97 от 344-те корейски риболовни кораби за далечно плаване не са оборудвани със система за VMS. Съгласно Закона за развитие на морската индустрия от юли 2013 г. инсталирането на VMS не е предвидено изрично като задължително за целия корейски риболовен флот за далечно плаване, независимо от това къде извършва дейност. Задължителното проследяване с VMS понастоящем представлява международно възприета практика, която поради това по подразбиране е част от задълженията на държавите на знамето съгласно член 18, параграф 3, буква д) от UNFSA. Фактите, описани в настоящото съображение и в съображения 21—28, показват, че Корея не е изпълнила условията на член 94 от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно националното си право върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, и върху неговия капитан, офицери и екипаж. Освен това Корея не изпълнява своите задължения за спазване и правоприлагане съгласно член 19 от UNFSA, тъй като не е показала, че действа и предприема мерки в съответствие с подробните правила, определени в този член.

               (43)

               Освен това по отношение на принудителните мерки, предприети от Корея, по време на проведените от Комисията мисии в Корея също така бе установено, че трябва да се преразгледат приложимите санкции във връзка с нарушения, предвидени в корейската министерска наредба от 29 декември 2009 г. относно правилата на ЕС за ННН риболов — „Закона за контрол на рибните ресурси“. В наказателните санкции, предвидени в правната система на Корея, се предвижда обща горна граница от 1 000 щатски долара на глобите за нарушения. Равнището на тези санкции е очевидно неадекватно и видимо не отговаря на сериозността на евентуалните нарушения, потенциалното въздействие на нарушенията върху ресурсите и потенциалните изгоди, които могат да произтичат от такива незаконни действия за извършителите. В наскоро приетия (юли 2013 г.) Закон за развитие на морската индустрия не се определя ясен списък с възпиращи санкции (наказателни и административни) и съпътстващи санкции. В настоящата преработена система се предвиждат няколко дерогации от временното отнемане на лицензи, не се определят очевидно тежки нарушения, посочват се неясни определения и неясни методи за изчисляване на равнището на санкциите. По време на мисията, проведена през март 2011 г., и последващата кореспонденция с Корея Комисията констатира, че въпреки наличието на достатъчна информация за уведомяване за нарушения, извършени от техни риболовни кораби, извършващи дейност в открито море и във водите на трети държави, компетентните корейски органи не са предприели незабавни действия за образуване на производства и, когато е целесъобразно, за подходящо санкциониране на съответните кораби. В съответствие с член 62 от UNCLOS гражданите на други държави, които извършват риболов в ИИЗ на трета държава, трябва да спазват мерките за опазване и другите условия, установени в законите и подзаконовите актове на крайбрежната държава. В това отношение административните практики, наблюдавани в Корея, не отговарят на нейните международни задължения като държава на знамето съгласно UNCLOS.

               (44)

               Важно е да се отбележи, че Корея също така е посочена в доклада на NMFS (7). Установено бе, че Корея не прилага достатъчно строги санкции, с които да възпре свои кораби от извършване на риболовни дейности, които нарушават мерките за опазване и управление, изисквани съгласно международно споразумение за управление на риболова. NMFS по-специално е загрижена поради факта, че Корея не контролира ефективно своите девет риболовни кораба, които понастоящем имат разрешение за риболов в района на Конвенцията CCAMLR. Подобни опасения бяха изразени по време на 18-та специална среща на ICCAT през ноември 2012 г. по отношение на дейностите на корейски граждани, които участват в евентуално незаконни трансбордирания, както е обяснено по-подробно в съображение 59. Правителството на Корея освен това посочи, че е приело изменение на съответното законодателство с цел засилване на санкциите срещу дейности по ННН риболов. Въпреки Закона за развитие на морската индустрия от юли 2013 г. новата система за санкциониране все още е недостатъчна за възпиране на дейностите по ННН риболов, както е обяснено в съображение 43.

               (45)

               С оглед на положението, разяснено в съображения 43 и 44, се заключава, че равнището на санкциите за нарушения, свързани с ННН риболов, които са предвидени в законодателството на Корея, не е в съответствие с член 19, параграф 2 от UNFSA, в който се предвижда, че санкциите, приложими по отношение на нарушения, следва да бъдат с подходяща тежест, за да могат ефективно да осигурят съответствието и да възпират нарушенията, когато има такива, като следва да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Освен това действията на Корея по отношение на ефективните принудителни мерки също не отговарят на препоръките в точка 21 от МПД за ННН риболов, с които държавите се приканват да гарантират, че санкциите за кораби, извършващи ННН риболов, са с достатъчна тежест, за да могат ефективно да предотвратяват, възпират и премахват ННН риболов и да лишават извършителите от изгодите, произтичащи от този риболов.

               (46)

               Неизпълнението от страна на Корея на нейните задължения за спазване и правоприлагане, обяснено в настоящия раздел, също така представлява нарушение на член 3, параграф 8 от Споразумението на ФАО за съответствие, според който всяка страна следва да предприема принудителни мерки по отношение на риболовните кораби, които имат право да плават под нейно знаме и които действат в нарушение на разпоредбите на Споразумението на ФАО за съответствие, включително, по целесъобразност, да разглеждат нарушаването на тези разпоредби като престъпление съгласно националното законодателство. Санкциите, които се прилагат по отношение на такива нарушения, следва да бъдат достатъчно строги, за да могат ефективно да осигуряват спазването на изискванията на Споразумението на ФАО за съответствие и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности.

               (47)

               По отношение на историята, характера, обстоятелствата, степента и тежестта на проявите на разглеждания ННН риболов Комисията е взела под внимание периодично и често повтарящите се дейности по извършването на ННН риболов от кораби, плаващи под знамето на Корея до 2013 г., посочени в съображения 21—24.

               (48)

               По отношение на съществуващите възможности на корейските органи следва да се отбележи, че според индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (8) Корея се счита за държава с много висок индекс на човешко развитие (12–то място от 186 държави). Предвид това нейно положение не се счита за необходимо да се анализират съществуващите възможности на компетентните корейски органи. Това е така, тъй като равнището на развитие на Корея, както е посочено в настоящото съображение, не може да се счита за фактор, който застрашава възможностите на компетентните органи да сътрудничат с други държави и да прилагат принудителни действия.

               (49)

               Съгласно анализа в съображение 48 също така се отбелязва, че въз основа на информацията, получена от мисията през юли 2011 г., не може да се счита, че корейските органи не разполагат с достатъчно финансови ресурси; а напротив тези органи са засегнати по-скоро от липсата на необходимите правни и административни предпоставки и правомощия, за да изпълняват своите задължения.

               (50)

               Предвид положението, разяснено в настоящия раздел на решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, както и на всички изявления, направени от държавата, съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 5 от Регламента относно ННН риболов, би могло да се определи, че Корея не е изпълнила своите задължения съгласно международното право като държава на знамето по отношение на усилията за сътрудничество и правоприлагане.

         3.3.   Неизпълнение на международни правила (член 31, параграф 6 от Регламента относно ННН риболов)

               (51)

               Корея е ратифицирала UNCLOS и UNFSA. Тя е приела Споразумението на ФАО за съответствие. Освен това Корея е договаряща страна по CCAMLR, CCSBT, IATTC, ICCAT, IOTC, SPRFMO, WCPFC, NAFO и SEAFO.

               (52)

               Комисията анализира всяка информация, която счете за свързана със статута на Корея като договаряща страна на CCAMLR, IOTC и ICCAT.

               (53)

               На заседанието на CCAMLR от 2011 г. (9) във връзка с кораба Insung № 7 бяха изразени опасения относно равнището на санкции на Корея спрямо оператора, кораба и капитана предвид сериозността на незаконната дейност. Постоянният комитет на CCAMLR за изпълнение и съответствие (SCIC) Insung № 7 да бъде включен в списъка с кораби на договарящата страна, извършващи ННН риболов, но Корея блокира неговото включване по време на тридесетото заседание на CCAMLR.

               (54)

               В доклада на IOTC относно съответствието за Корея, изготвен от Комитета по изпълнение на задълженията на неговата сесия през 2011 (10), бе определено, че Корея не изпълнява задължителни статистически изисквания, определени в Резолюции 05/05, 09/06 и 10/06 (непредоставяне на данни за прилова на морски костенурки и морски птици, предоставяне на непълни данни за акулите). Освен това Комитетът констатира няколко нарушения на Корея на задължения за докладване, а имено по отношение на: Резолюция 10/04 относно схемата за регионални наблюдения, тъй като Корея не представи доклади от наблюдателите; и Резолюции 01/06 и 03/03 относно програмата на IOTC за статистическа документация за големооката риба тон, тъй като Корея не докладва на IOTC своята оценка на данните за износа спрямо данните за вноса. Опасенията на Комитета относно спазването на разпоредбите от страна на Корея бяха съобщени на държавата от председателя на IOTC в писмо от 22 март 2011 г.

               (55)

               Според информацията, получена от доклада на IOTC относно съответствието, представен на 10 март 2012 г. (11), Корея не е спазвала или е спазвала само отчасти няколко резолюции на IOTC през 2011 г. По-специално не са били обозначени всички риболовни уреди, както се изисква съгласно Резолюция 01/02 относно стандартите за управление. По отношение на VMS Корея не спазва Резолюция 10/01, тъй като в доклада за изпълнение не е предоставена информация за резюме на записите на VMS. Корея е изпълнила само отчасти своето задължение да представи данни относно акулите, както се изисква съгласно Резолюция 05/05. Освен това председателят на Комитета по спазване на задълженията констатира сериозни нарушения на правната уредба на IOTC. В това отношение Корея не е представила доклади от наблюдателите, както се изисква съгласно Резолюция 11/04 на IOTC, и не е представила доклад за резултатите от проучването на данните за износа на големоока риба тон.

               (56)

               В допълнение към това, в съответствие с циркулярното писмо на IOTC за 2013—2014 г. (12), през 2012 г. е докладвано, че един корейски кораб участва в евентуални нарушения, констатирани в рамките на програмата за регионално наблюдение на IOTC, по която се наблюдават трансбордирания в открито море.

               (57)

               Напомня се, че ICCAT издаде писмо за идентификация на Корея през 2010 г. (13) В писмото Корея е определена като държава, която не изпълнява напълно и ефективно своето задължение да съобщава статистически данни съгласно посоченото в Препоръка 05-09 на ICCAT. В същото писмо ICCAT подчертава, че Корея не е предоставила всички необходими данни и информация като: данни по задача I (данните са предоставени след крайния срок); задача II (данните за улова и риболовното усилие са предоставени след крайния срок и не са предоставени данни за размера на улова); таблиците за съответствието са предоставени след крайния срок; не са предоставени доклади за трансбордиране; информацията относно стандарта за управление на големи кораби с парагади за улов на риба тон е предоставена след крайния срок; докладът за изпълнението на Препоръка 08-05 е предоставен след крайния срок; докладът за изпълнението на годишен план за риболов е получен след крайния срок и планът за управление на капацитета е предоставен след крайния срок. Освен това Комитетът констатира следните превишавания на разрешения улов от страна на Корея: превишаване на улова на южноатлантически бял тон в разрез с Препоръка 07-03; превишаване на улова на южноатлантическа риба меч за втора поредна година в разрез с Препоръка 06-03 и превишаване на улова на североатлантическа риба меч за трета поредна година в разрез с Препоръка 08-02. По отношение на Препоръка 08-01, като държава с малък улов за Корея не е било определено конкретно ограничение на улова на големоока риба тон. При все това Комитетът също така подчерта, че не беше предвидено държавите с малък улов да увеличат своя улов над 2 100 метрични тона. Комитетът изрази своята загриженост относно възходящата тенденция на улова на големоока риба тон от страна на Корея. Комитетът също така изрази загриженост относно факта, че Корея не е предприела ефективни действия за ограничаване на улова на бял марлин в границите, определени с Препоръка 06-09.

               (58)

               През 2010 г. на Корея бе издадено писмо за идентификация във връзка с няколко недостатъци при спазването на мерки за управление и изисквания за докладване (14). С това писмо Корея се уведомява, че ICCAT е взела решение да поддържа идентификацията на Корея съгласно своята Препоръка 06-13 относно търговски мерки. Освен това Корея бе определена за неспазваща своите задължения, определени в следните препоръки на ICCAT: Препоръка 05-09 относно спазване на изискванията за докладване на статистически данни; Препоръка 06-09 за засилване на плана за възстановяване на популациите от син и бял марлин и Препоръка 07-03 относно ограниченията за улова на южен бял тун за 2008, 2009, 2010 и 2011 г. В този смисъл Комитетът по спазване на задълженията заключи, че Корея не е предоставила всички необходими данни и доклади в рамките на определените крайни срокове. Бяха установени проблеми във връзка с недокладване, предоставяне на данни след крайния срок, непълно докладване и ниско качество на данните. Комитетът също така изрази загриженост, че Корея не е предприела ефективни действия за контролиране на улова на южен бял тон в границите, определени в Препоръка 07-03, и улова на зарган, определени в Препоръка 06-09, както е видно от свръхулова на южен бял тон и бял марлин през 2008 и 2009 г. В резултат на тези констатирани недостатъци в същото писмо за идентификация ICCAT поиска от Корея: да отговори незабавно на годишното циркулярно писмо на секретариата относно приложимостта на изискванията за докладване на ICCAT и в тази връзка да преразгледа своите процедури за събиране и докладване на данни; да предостави на секретариата предварителни планове за управление на улова на южен бял тон и зарган, включително мерки, които следва да бъдат предприети с цел поддържане на разтоварванията на улова на сушата в рамките на установените целеви равнища, както и информация за капацитета на флота за районите на риболов, в които имаше свръхулов.

               (59)

               През 2011 г. ICCAT изпрати на Корея писмо в израз на загриженост във връзка с няколко недостатъци по отношение на съответствието (15). Всъщност Комитетът по спазване на задълженията взе решение да изрази своята загриженост, че Корея не спазва напълно своите задължения съгласно препоръката на ICCAT за насърчаване на спазване на мерките на ICCAT за опазване и управление от страна на гражданите на договарящи страни по конвенцията, сътрудничещи страни, които не са договарящи страни по конвенцията, организации или риболовни организации (Препоръка 06-14). Комитетът също така изрази загриженост във връзка с дейностите на корейски граждани за улов на тропическа риба тон в Гвинейския залив, които може да включват забранени трансбордирания от кораби, плаващи под знамето на Гана. Комитетът насърчи Корея да предприеме мерки във връзка с участието на корейски граждани в незаконни действия, които се извършват в този район. Накрая, от Корея бе поискано да уведоми ICCAT за действията, които е предприела с цел насърчаване на спазването на изискванията от страна на нейните граждани, които извършват дейност в районите за улов на тропическа риба тон в Гвинейския залив.

               (60)

               ICCAT изпрати на Корея писмо в израз на загриженост във връзка с дейностите на корейски граждани за улов на тропическа риба тон в Гвинейския залив, които може да включват забранени трансбордирания в открито море през 2012 г. (16). В това писмо ICCAT поиска от Корея да предприеме всички необходими действия, за да гарантира, че корейските кораби и граждани не участват в незаконни дейности в този риболов.

               (61)

               Като не упражнява контрол върху корабите в открито море в съответствие с правилата на РОУР и не гарантира спазването на препоръките на CCAMLR, ICCAT и IOTC от плаващите под нейно знаме кораби, Корея действа в разрез с член 18, параграф 3, буква a) от UNFSA, според който от държавите, чиито кораби извършват риболов в открито море, се изисква да предприемат мерки за контрол с цел да се гарантира спазването на правилата на РОУР от страна на тези кораби.

               (62)

               Както е описано в съображение 57, Корея не изпълнява своите задължения съгласно член 18, параграф 3, буква б), точка ii) от UNFSA, тъй като позволява на свои кораби да извършват риболов в нарушение на условията, определени от ICCAT. Тъй като не спазва стандартите за управление относно обозначаването на риболовните уреди, Корея не изпълнява член 18, параграф 3, буква г) от UNFSA. Корея не изпълнява изискванията за записване и навременно докладване, определени в член 18, параграф 3, букви д) и ж) от UNFSA, тъй като не е предоставила на IOTC и ICCAT информация за годишни, статистически и изготвени от наблюдателите доклади, търговски данни и данни за прилова. Корея не изпълнява условията, предвидени в член 18, параграф 3, буква ж) от UNFSA, тъй като не изпълнява задълженията си да докладва на IOTC относно резюмето на записите на VMS и да наблюдава трансбордиранията в открито море.

               (63)

               Накрая следва да се отбележи, че в разрез с препоръките в точки 25, 26 и 27 от МПД за ННН риболов Корея всъщност не е актуализирала своя национален план за действие срещу ННН риболов.

               (64)

               Предвид положението, разяснено в настоящия раздел на решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, както и на всички направени от държавата изявления, съгласно член 31, параграфи 3 и 6 от Регламента относно ННН риболов би могло да се определи, че Корея не е изпълнила своите задължения съгласно международното право по отношение на международните правила и разпоредби и мерките за опазване и управление.

         3.4.   Специфични ограничения на развиващите се държави

               (65)

               Припомня се, че в съответствие с индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (17) Корея се счита за държава с много висок индекс на човешко развитие (12–то място от 186 държави). От друга страна, Корея е посочена в приложение V към Регламент (ЕО) № 1905/2006 като държава, непопадаща в категорията на развиващите се страни и територии.

               (66)

               Предвид това класиране Корея не може да се счита за държава със специфични ограничения, които пряко произтичат от нейното равнище на развитие.

               (67)

               Следва да се отбележи, че уведомлението на Корея като държава на знамето бе прието от Комисията в съответствие с член 20 от Регламента относно ННН риболов, считано от 1 януари 2010 г. Следователно Корея потвърди, в съответствие с член 20, параграф 1 от Регламента относно ННН риболов, че е създала вътрешна организация за прилагането, контрола и изпълнението на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които нейните риболовни кораби са длъжни да спазват.

               (68)

               Комисията уведоми Корея за различните недостатъци, които констатира по време на проведените от нея мисии и срещи. Целта на Комисията бе да се постигне сътрудничество с корейските органи и напредък по корективните действия по отношение на установените недостатъци. Корея не предприе достатъчни корективни действия и не постигна положителен напредък по отстраняване на установените недостатъци. Комисията анализира извършеното наскоро преразглеждане на корейския Закон за развитие на морската индустрия, чиято цел е да се определят санкции, да се създаде център за наблюдение на рибарството, да се разшири задължението за оборудване с VMS за всички риболовни кораби за далечно плаване и да се създадат нови програми за обучение на моряци. Въпреки това този нов текст от националното законодателство продължава да не отговаря на изискванията на членове 62, 94, 117 и 118 от UNCLOS, членове 18, 19 и 20 от UNFSA, както и на различни препоръки на РОУР (по които Корея е договаряща страна) поради причините, разяснени в раздел 3 от настоящото решение. Във връзка с другите посочени елементи след поредица от срещи, проведени с корейските органи в периода април—юли 2013 г., Комисията потвърди, че Корея не е въвела конкретен и реален план за изпълнение на тези действия и все още не е в състояние да прилага своето национално законодателство и да контролира своя флот извън районите на своя суверенитет или юрисдикция.

               (69)

               Положението, описано по-горе в настоящия раздел, потвърждава, че Корея е страна с висока степен на развитие и достатъчни средства, за да коригира и отстрани установените недостатъци, но въпреки това корейските органи не въвеждат и не прилагат мерки за борба с дейностите по ННН риболов.

               (70)

               Предвид положението, разяснено в настоящия раздел на решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, както и на всички направени от държавата изявления, съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов би могло да се определи, че състоянието на развитие и общите възможности на Корея по отношение на рибарството не са засегнати от нейното равнище на развитие.

         4.   ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА РЕПУБЛИКА ГАНА

               (71)

               Уведомлението на Република Гана (Гана) като държава на знамето беше прието от Комисията в съответствие с член 20 от Регламента относно ННН риболов, считано от 1 януари 2010 г.

               (72)

               През периода 28—31 май 2013 г. Комисията, със съдействието на EFCA, проведе мисия в Гана в рамките на административното сътрудничество, предвидено в член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов.

               (73)

               Целта на мисията беше да провери информацията относно организацията на Гана за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които нейните риболовни кораби са длъжни да спазват, мерките, предприети от Гана за изпълнение на нейните задължения в борбата срещу ННН риболов и на изискванията и аспектите, свързани с прилагането на схемата на Съюза за сертифициране на улова.

               (74)

               Окончателният доклад от мисията беше изпратен на Гана на 14 юни 2013 г.

               (75)

               През периода 16—18 юли 2013 г. Комисията проведе последваща мисия в Гана, за да проследи действията, предприети от Гана след първата мисия. На 17 юли 2013 г. Комисията предостави на Гана писмено становище относно установеното положение в страната. На 23 юли бе проведена работна срещна на нива технически експерти под форма на видеоконференция между органите на Гана и Комисията. Комисията предостави на Гана съответния доклад от срещата на 1 август 2013 г.

               (76)

               На 23 септември 2013 г. бе получена допълнителна информация от Гана.

               (77)

               Гана е договаряща страна по ICCAT, Международната комисия по китолова (IWC), Комитета по вътрешния риболов и аквакултурите на Африка (CIFAA), Комитета по риболова в централната западна част на Гвинейския залив (FCWC) и Комитета по риболова в централната източна част на Атлантическия океан (CECAF), които са подрегионални консултативни органи в областта на рибарството.

               (78)

               Гана е ратифицирала UNCLOS. Тя е подписала Споразумението на ФАО от 2009 г. за мерки на държавния пристанищен контрол за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов (Споразумение на ФАО за мерки на държавния пристанищен контрол).

               (79)

               С цел да оцени спазването от страна на Гана на нейните международни задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара (18), предвидени в международните споразумения, посочени в съображение 76, и установени от РОУР, споменати в съображения 76 и 79, Комисията събра и анализира цялата информация, която счете за необходима за целите на тази дейност.

               (80)

               Комисията използва информация, получена от наличните данни, публикувани от ICCAT, Комисията за риболова в североизточните части на Атлантическия океан (NEAFC), Организацията за риболова в Югоизточния Атлантически океан (SEAFO) и Организация за риболова в северозападната част на Атлантическия океан (NAFO) или под формата на доклади относно съответствието, или под формата на списъци на кораби, извършващи ННН риболов, както и общественодостъпна информация, получена от доклада на NMFS към Министерство на търговията на Съединените щати (19). Освен това Комисията използва резултатите от мисиите, проведени в Гана през 2013 г.

         5.   ВЪЗМОЖНОСТ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ГАНА ЗА НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА

               (81)

               Съгласно член 31, параграф 3 от Регламента относно ННН риболов Комисията анализира задълженията на Гана като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, посочени в член 31, параграфи 4—7 от Регламента относно ННН риболов.

         5.1.   Повтарящо се извършване на ННН риболов от кораби и търговски потоци на продукти от ННН риболов (член 31, параграф 4, букви а) и б) от Регламента относно ННН риболов).

               (82)

               Въз основа на информацията от списъците на РОУР с кораби, извършващи ННН риболов, и събраната информация по време на мисиите на място в Гана през май и юли 2013 г., Комисията установи, че извършващият ННН риболов кораб „Yucatan Basin“, включен в списъците на РОУР NAFO, SEAFO и NEAFC, е бил преименуван на „Trinity“ и понастоящем е регистриран под знамето на Гана (20).

               (83)

               В това отношение се напомня, че съгласно член 94, параграфи 1 и 2 от UNCLOS във връзка със задълженията на държавата на знамето всяка държава на знамето упражнява ефективно своята юрисдикция и контрол върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, както и неговия капитан, офицери и екипаж. В този член също така се определя задължение за поддържане на регистър на корабите, плаващи под знамето на държавата. В това отношение, в контекста на този конкретен случай и въведените процедури, Комисията счита, че Гана не е в състояние да предотврати регистрацията на извършващи ННН риболов кораби под нейно знаме, което е признак, че Гана не изпълнява своите задължения като държава на знамето съгласно международното право.

               (84)

               Освен това в рамките на прилагането на Регламента на ЕС относно ННН риболов от държавите-членки на ЕС Комисията събра доказателства за повтарящи се нарушения, извършвани от плаващи под знамето на Гана кораби в разрез с мерките на ICCAT за опазване и управление, което е довело до официалното уведомление на Гана от ЕС до секретариата на ICCAT на 23 април 2013 г. ЕС предостави на секретариата на ICCAT цялата придружаваща информация в подкрепа на фактите. Нарушенията са свързани с повтарящи се трансбордирания в открито море, извършвани от кораби с мрежи гъргър за улов на риба тон, плаващи под знамето на Гана, в зоната на ICCAT в разрез със забраната за трансбордиране в открито море съгласно правилата на ICCAT (Препоръка 12-06 на ICCAT). В допълнение в това официално уведомление до секретариата на ICCAT бе подчертано предполагаемото неспазване от страна на Гана на Препоръка 03-14 на ICCAT относно минимални стандарти за установяване на VMS в зоната на Конвенцията ICCAT. След като получи тази информация, на 30 април 2013 г. секретариатът на ICCAT уведоми органите на Гана за тези възможни нарушения на правилата на ICCAT и прикани Гана да предостави резултатите от своите разследвания по тези въпроси преди 18 октомври 2013 г.

               (85)

               Няколко кораби с мрежи гъргър, плаващи под знамето на Гана, са извършвали незаконни трансбордирания в открито море в периода 2009—2012 г. в зоната на ICCAT, като уловът е бил трансбордиран на два транспортни кораба, също плаващи под знамето на Гана. В съответствие с Препоръка 06-11 (21) кораби с мрежи гъргър нямат право да трансбордират риба тон в открито море в района на ICCAT. Комисията установи, че са извършвани повтарящи се трансбордирания в нарушение на тази препоръка на ICCAT, и констатира, че тези незаконни операции са били заверени от органите на Гана в сертификатите за улов, издавани от Гана, които придружаваха изнасяни за ЕС рибни продукти.

               (86)

               Успоредно с това Комисията събра доказателства, които сочат, че преди 1 октомври 2012 г. Гана никога не е задължавала своите риболовни кораби за риба тон, извършващи дейност в зоната на ICCAT, да докладват географските си координати, което е в разрез с параграфи 3, 4 и 5 от Препоръка 03-14 на ICCAT.

               (87)

               По същия начин в рамките на прилагането на Регламента относно ННН риболов от държавите-членки на ЕС, Комисията събра доказателства за повтарящи се нарушения, свързани с ННН риболов, извършени от плаващи под знамето на Гана кораби, които са извършили дейност без разрешителни за риболов във води под юрисдикцията на съседни държави (например ИИЗ на Того, Бенин, Кот д'Ивоар и Нигерия). Комисията констатира, че държавите-членки са открили нарушения в рамките на проверката на информацията, посочена в сертификатите за улов, заверени от органите на Гана.

               (88)

               Комисията също така констатира, че в качеството си на крайбрежна държава Гана не е предприела подходящи мерки по отношение на повтарящи се дейности по ННН риболов на риболовни кораби, извършващи дейност в нейните териториални води или използващи нейните пристанища. Тези дейности по ННН риболов са надлежно документирани в последните три годишни доклада за наблюдение, контрол и надзор, предоставени на Комисията от органите на Гана по време на мисията през май 2013 г.

               (89)

               В съответствие с член 31, параграф 4, буква б) Комисията също така проучи мерките, предприети от Гана във връзка с достъпа до нейния пазар на рибни продукти, получени от ННН риболов.

               (90)

               В това отношение Комисията констатира, че Гана не е предприела подходящи мерки във връзка с повтарящия се достъп на рибни продукти, получени от ННН риболов, до своя пазар и промишленост. В рамките на прилагането на Регламента относно ННН риболов от държавите-членки Комисията събра доказателства, че рибни продукти (най-вече риба тон), получени от незаконен улов или трансбордиране в зоната на ICCAT или в ИИЗ на съседни държави, извършвани от ганайски или чуждестранни кораби, са били разтоварвани в ганайското пристанище Тема, след това са били продавани от ганайски риболовни оператори на ганайски компании, преработвани в ганайски заводи, без да бъдат открити или възпрепятствани от компетентните органи на Гана да навлязат в ганайската верига на доставки.

               (91)

               Предвид положението, обяснено в настоящия раздел на решението, Комисията счита, че е доказано повтарящото се извършване на ННН риболов от ганайски кораби и от кораби, извършващи дейност в териториалните води на Гана.

               (92)

               Предвид на положението, обяснено в настоящия раздел от решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, както и на всички изявления, направени от държавата, съгласно член 31, параграфи 3 и 4 от Регламента относно ННН риболов би могло да се определи, че Гана не е изпълнила задълженията си съгласно международното право като държава на знамето по отношение на корабите, извършващи ННН риболов, както и ННН риболов, който се извършва или подкрепя от риболовни кораби, плаващи под нейното знаме, или от нейни граждани, и не е предприела достатъчни действия за противодействие на документирания и повтарящ се ННН риболов, извършван от кораби, които преди това са плавали под нейното знаме, както и че не е изпълнила задълженията си съгласно международното право като държава на пазара относно възпрепятстването на достъпа на рибни продукти от ННН риболов до своя пазар.

         5.2.   Липса на сътрудничество и правоприлагане (член 31, параграф 5 от Регламента относно ННН риболов)

               (93)

               По отношение на това дали Гана си сътрудничи ефективно с Комисията и държавите-членки на ЕС, при разследванията на ННН риболова и свързаните дейности събраните от Комисията доказателства сочат, че Гана не е изпълнила своите задължения като държава на знамето съгласно международното право.

               (94)

               По-специално Комисията анализира как Гана сътрудничи в рамките на процедурите, предвидени в Регламента относно ННН риболов, дали Гана е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за извършването на ННН риболов, посочен в съображения 83—85, и дали са били приложени санкции с достатъчна тежест, така че нарушителите да бъдат лишени от изгодите, произтичащи от ННН риболов.

               (95)

               По отношение на задължения на Гана за сътрудничество и принудително изпълнение се припомня ситуацията във връзка с няколко кораба за улов на риба тон, плаващи под знамето на Гана, които са извършвали дейност в разрез с мерките на ICCAT за опазване и управление или в разрез с националните закони и подзаконови актове на съседни държави (по-специално Того, Бенин, Кот д'Ивоар и Нигерия). Във връзка с тези конкретни случаи Комисията събра доказателства, които сочат, че Гана нееднократно не е реагирала или не е реагирала достатъчно във връзка с искания за съдействие, отправени от държавите-членки на Съюза, съгласно Регламента относно ННН риболов. Комисията счита, че неразрешените риболовни дейности на тези ганайски кораби в изключителната икономическа зона на съседни крайбрежни държави представлява нарушение на член 62, параграф 4 от UNCLOS, тъй като тези дейности са били извършени в нарушение на условията, определени в законите и подзаконовите актове на тези крайбрежни държави. Освен това по време на мисията през май 2013 г. Комисията установи, че Гана не е съобщила за открити нарушения на съседните крайбрежни държави, които са били пряко засегнати от тези нелицензирани риболовни дейности, насочени към далекомигриращи видове в техните води, което представлява нарушение на задълженията на Гана за сътрудничество съгласно член 64 от UNCLOS.

               (96)

               С оглед на това положение Комисията констатира, че Гана не е контролирала ефективно тези риболовни дейности и не е установила повтарящи се случаи на нарушения на международните и националните правила, извършвани от нейни кораби. Комисията установи, че Гана не разполага с информация къде и в кои чуждестранни води всъщност извършват дейност нейните риболовни кораби. Тези елементи също показват неспособността на Гана да наблюдава и контролира риболовните дейности на своя флот и да упражнява юрисдикция върху всеки кораб, плаващ под нейно знаме, както е предвидено в член 94 от UNCLOS.

               (97)

               Предвижда се също така за корабите, за които е докладвано, че се занимават с дейности, които застрашават ефективността на мерките на РОУР за опазване и управление, договарящите държави по ICCAT да могат да прилагат процедурите на РОУР за възпиране на такива кораби от предприемането на подходящи действия от държавата на знамето.

               (98)

               Действията на Гана по отношение на регистрацията на риболовни кораби също не са в съответствие с препоръките в точки 34 и 44 от МПД за ННН риболов, според които държавите на знамето следва да гарантират, че риболовните кораби, които имат право да плават по тяхно знаме, не подпомагат или участват в ННН риболов, и държавите на знамето се приканват да приемат мерки за гарантиране, че корабите нямат право да извършват риболов в зоните под юрисдикцията на дадена държава, освен ако им е разрешено в съответствие с националното ѝ законодателство.

               (99)

               По-специално по време на мисията, проведена през май 2013 г., Комисията събра доказателства, че преди април 2013 г. Гана не е разполагала с процедура за проверка и потвърждение на информацията, предоставяна от ганайските икономически оператори относно риболовните операции, посочени в сертификатите за улов, заверявани от Гана. Въз основа на този факт и потвърждаващата го информация, предоставена от компетентните органи на държавите-членки, Комисията установи, че Гана не е в състояние да упражнява ефективен контрол върху риболовните дейности на своя риболовен флот и че Гана среща значителни трудности при гарантирането на надеждно сертифициране на рибните продукти, получени от улов от нейните риболовни кораби. По време на мисията на място през май 2013 г. Комисията констатира, че от април 2013 г. са били предприети някои корективни действия с цел подобряване на надеждността на системата за сертифициране на улова. Независимо от това Комисията счита, че поради липсата на реален контрол и наблюдение на риболовните дейности на ганайския флот въведените през април 2013 г. нови процедури не решават в достатъчна степен констатираните проблеми, свързани с принудителното изпълнение.

               (100)

               В това отношение проверките и инспекциите, извършени от държавите-членки във връзка с рибните продукти, обхванати от ганайски сертификати за улов, разкриха повтарящи се дейности по ННН риболов, извършвани от ганайски кораби за улов на риба тон, и стана видно, че Гана заверява сертификати за улов без реални проверки или потвърждаване на информацията, предоставяна от икономическите оператори. В съответствие с това държави-членки на Съюза, няколко пъти отказаха на границата на Съюза внос на рибни продукти, уловени по незаконен начин от ганайски кораби.

               (101)

               В допълнение към това Комисията събра доказателства, които потвърждават, че Гана не е в състояние да сътрудничи със Съюза във връзка с предоставяне на обратна информация относно предполагаеми дейности по ННН риболов, извършвани от нейни кораби в зоната на ICCAT. В това отношение Комисията установи, че Гана не беше в състояние да предостави на държавите-членки на ЕС, географските координати на своите риболовни кораби, които извършват дейност в зоната на ICCAT, за периода преди 1 октомври 2012 г., което е в разрез с Препоръка 03-14 на ICCAT (22). Комисията констатира, че в рамките на горепосочения период Гана не е инсталирала устройства за VMS на борда на риболовните кораби за улов на риба тон, които извършват дейност в зоната на ICCAT, и че Гана не е наложила на своите риболовни кораби никакви задължения за докладване на информация, което е в разрез с параграфи 3, 4 и 5 от Препоръка 03-14 на ICCAT. Това положение показва, че Гана не е била в състояние да разследва по подходящ начин, да предостави обратна информация или да предприеме последващи мерки във връзка с предполагаеми дейности по ННН риболов и свързани с тях дейности, установени от държавите-членки на ЕС.

               (102)

               Горепосочените факти, описани в съображения 92—100, показват, че в качеството си на държава на знамето Гана не е спазила условията на член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно националното си право върху всеки кораб, плаващ под нейно знаме, и върху неговия капитан, офицери и екипаж.

               (103)

               Действията на Гана по отношение на сътрудничеството с други държави също не са в съответствие с препоръките в точка 28 от МПД за ННН риболов, които приканват държавите да координират своите дейности и да си сътрудничат пряко за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, по-специално чрез разработване на механизми за сътрудничество, които inter alia позволяват бързо реагиране на действия по ННН риболов.

               (104)

               Действията на Гана по отношение на извършваното от нея наблюдение, контрол и надзор също не са в съответствие с препоръките в точка 24 от МПД за ННН риболов, които приканват държавите на знамето да гарантират всеобхватно и ефективно наблюдение, контрол и надзор на риболовните дейности. Комисията констатира, че описаното положение е попречило на Гана да сътрудничи ефективно с държавите-членки на ЕС. Гана не е била в състояние да реагира на техните искания, нито пък да разследва, да предоставя обратна информация или да предприема последващи действия във връзка с открития предполагаем ННН риболов.

               (105)

               В допълнение към тази липса на капацитет за разследване, предоставяне на обратна информация или предприемане на последващи действия във връзка с предполагаем ННН риболов Комисията констатира, че Гана също така не е предприела ефективни принудителни мерки и санкции по отношение на кораби и икономически оператори, които са участвали в нарушенията и престъпленията, описани в съображения 83—85. В това отношение по време на мисията на място през май 2013 г. Комисията установи, че Гана е създала междуведомствен комитет за разследване и предприемане на принудителни действия във връзка с горепосочените предполагаеми нарушения, но към настоящия момент не се наблюдава конкретен напредък.

               (106)

               Въз основа на подзаконовите разпоредби в областта на рибарството и предоставените от Гана годишни доклади относно наблюдението, контрола и надзора за последните три години Комисията констатира, че Гана разполага с нормативна уредба, в която се предвижда система от възпиращи санкции, но доскоро не са били прилагани почти никакви конкретни санкции, а процедурите по наказателно преследване и принудително изпълнение не водят до резултати.

               (107)

               В допълнение към това по време на мисията от май 2013 г. Комисията установи, че Министерството за развитие на рибарството и аквакултурите на Гана не разполага с правна служба, която да отговаря за завеждането на съдебни дела срещу физически лица или компании, отговорни за извършването на дейности по ННН риболов. В това отношение Комисията установи, че съгласно действащите правни процедури съгласно членове 115 и 116 от Закона за рибарството на Гана от 2002 г. съдилищата са компетентни да разглеждат нарушения на закона и подзаконовите актове в областта на рибарството, освен в случаите, когато със съгласието на прокурора на нарушителите могат да се налагат административни наказания. Комисията също така констатира, че съществуват значителни проблеми при прилагането на правните процедури на Гана за принудително изпълнение и санкциониране (например прекомерна продължителност на процедурите; слаби резултати от гледна точка на установените нарушения и наложените санкции). В този контекст Комисията счита, че приложимите понастоящем правни процедури за принудително изпълнение и наказателно преследване не дават възможност на компетентните органи на Гана да предприемат ефективни принудителни мерки, и по-специално не им дават възможност да налагат ефективни санкции с достатъчна тежест, за да могат нарушителите да бъдат лишени от изгодите, произтичащи от ННН риболов.

               (108)

               Горепосочените факти, описани в съображения 103—106, представляват доказателство, че в качеството си на държава на знамето Гана не е в състояние да упражнява своята пълна юрисдикция върху своите риболовни кораби, и показват, че Гана не е спазила условията на член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно националното си право върху всеки кораб, плаващ под нейно знаме, и върху неговия капитан, офицери и екипаж.

               (109)

               Освен това въз основа на информацията, получена от мисиите на Комисията, може да бъде заключено, че Гана не разполага с актуален регистър. Органите на Гана докладваха, че в регистъра на държавата 327 риболовни кораба са вписани под знамето на Гана. Този брой обаче не съответства на данните, получени от мисията на Комисията, съгласно които ганайските кораби с валиден лиценз за риболов са 117. В това отношение, предвид очевидното несъответствие между броя на риболовните кораби, плаващи под знамето на Гана, и броя на корабите, притежаващи ганайски лиценз за риболов, по време на мисията, проведена през май 2013 г., морският орган на Гана (GMA) призна необходимостта от проверка и актуализиране на ганайския регистър на риболовни кораби. Предвид това положение Комисията заключи, че Гана не е изпълнила своите задължения като държава на знамето съгласно международното право, и по-специално с оглед на член 94, параграф 2 от UNCLOS във връзка със задължението на всяка държава на знамето да поддържа надежден регистър на плаващите под нейно знаме кораби.

               (110)

               Действията на Гана във връзка с регистрацията на риболовни кораби също не са в съответствие с препоръката в точки 36 и 38 от МПД за ННН риболов, която приканва държавите на знамето да избягват да разрешават на кораби с прояви на несъответствие в миналото да плават под тяхно знаме и държавите на знамето се приканват да възпират корабите да плават под друго знаме за цели в разрез с мерките или разпоредбите за опазване и управление, приети на национално, регионално или международно равнище.

               (111)

               Действията на Гана във връзка с ефективните принудителни мерки също не са в съответствие с препоръките в точка 21 от МПД за ННН риболов, която приканва държавите да гарантират, че санкциите за кораби, които извършват ННН риболов, са с достатъчна тежест, за да могат ефективно да предотвратяват, възпират и премахват ННН риболов и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от този риболов. Освен това Гана не прилага национален план за действие за борба с ННН риболов и следователно не спазва препоръките в точки 25, 26 и 27 от МПД за ННН риболов.

               (112)

               По време на мисията през май 2013 г. Комисията установи, че в законите и подзаконовите актове на Гана не се предвижда задължение за риболовните кораби на трети държави, извършващи дейност в Гана с ганайски лицензи за риболов, да докладват своите координати по VMS на компетентните органи на Гана. Освен това Гана не изисква от чуждестранни кораби, извършващи дейност в нейната ИИЗ, да получат ганайски лиценз за риболов. Комисията заключи, че при тези обстоятелства Гана, в качеството си на крайбрежна държава, не може да гарантира достатъчен контрол и наблюдение на дейностите на риболовни кораби на трети държави, извършващи дейност в нейни води, тъй като по правило се счита, че VMS е надежден инструмент за наблюдение на риболовните дейности. Повтарящите се дейности по ННН риболов, отчетени в представените от Гана доклади за наблюдение, контрол и надзор за последните три години, потвърждават този анализ. По-специално в тези официални доклади се подчертава, че органите на Гана често задържат или наказват ганайски кораби за промишлен или полупромишлен риболов заради незаконен риболов в зони, запазени за непромишлен риболов (зони с дълбочина по-малка от 30 m). В този контекст Комисията счита, че тази липса на контрол и наблюдение от страна на Гана на тези кораби, извършващи дейност в нейните териториални води, създава благоприятни условия за дейности по ННН риболов в ИИЗ на Гана.

               (113)

               По същия начин по време на мисията през май 2013 г. Комисията констатира, че компетентният ганайски орган, отговорен за наблюдението, контрола и надзора на риболовните дейности в ИИЗ на Гана, не разполага със средства за провеждане на операции и инспекции в открито море. Комисията по рибарство зависи изцяло от логистичните средства и патрулните кораби на ганайския военноморски флот. Освен това Комисията констатира, че координацията и сътрудничеството между Комисията по рибарство и ганайския военноморски флот са недостатъчни, за да се гарантира ефективна система за наблюдение, контрол и надзор на риболовните дейности в ИИЗ на Гана. Комисията счита, че тази липса на средства за интервенция в открито море застрашава всички усилия за принудително изпълнение и създава благоприятни условия за извършване на потвърдените дейности по ННН риболов в ИИЗ на Гана.

               (114)

               Комисията констатира съществен дисбаланс между административния капацитет на Гана за наблюдение и контрол на риболовните дейности на кораби за промишлен риболов, извършващи дейност в нейните води, и броя на лицензите за риболов, издадени на кораби за промишлен риболов, на които е разрешено да извършват дейност в ИИЗ на Гана (117 кораба за промишлен риболов имат разрешение да извършват дейност в ИИЗ на Гана в допълнение към 12 000 кораба за непромишлен риболов). Това положение потвърждава, че в сравнение с обема на риболовната дейност, която се извършва във водите под нейна юрисдикция, Гана разполага с недостатъчен капацитет за принудително изпълнение. Освен това Комисията констатира, че Гана не е приела национален план за управление на рибарството въз основа на най-добрата налична научна информация съгласно член 61, параграф 2 и член 62, параграф 4 от UNCLOS.

               (115)

               В съответствие с фактите, описани в съображения 111—113, Комисията счита, че в качеството си на крайбрежна държава Гана не е изпълнила своите задължения, предвидени в член 61, параграф 2 и член 62, параграф 1 от UNCLOS, който гласи, че дадена крайбрежна държава трябва да насърчава целта за оптимално използване на живите ресурси в своята ИИЗ, като взема предвид най-добрите научни данни, с които разполага, и по-специално като гарантира чрез подходящи мерки за опазване и управление запазването на тези живи ресурси и предотвратяването на прекомерната им експлоатация.

               (116)

               Що се отнася до историята, характера, обстоятелствата, степента и тежестта на проявите на разглеждания ННН риболов, Комисията е взела предвид периодично и често повтарящите се дейности по извършването на ННН риболов от кораби, плаващи под знамето на Гана, до 2013 г.

               (117)

               В това отношение следва да се отбележи, че Гана неколкократно е посочвана в писма в израз на загриженост на ICCAT в периода 2011—2013 г. за това, че не е изпълнила напълно и ефективно своите задължения в съответствие с препоръки 09-01, 10-01 и 11-01 относно многогодишна програма за опазване и управление на големооката риба тон. Флотът на Гана, който извършва дейност в района на ICCAT, в течение на няколко години не е спазвал ограниченията за улов на големоока риба тон, наложени от ICCAT, и Гана не е предприела ефективни действия за коригиране на ситуацията на системен свръхулов на големоока риба тон. Гана не спазва квотните ограничения за улов на големоока риба тон, определени съгласно препоръките на ICCAT. Въпреки че Комисията признава, че през последните години Гана е постигнала напредък по отношение на възстановяването на количествата от превишаване на улова на големоока риба тон, тя констатира, че Гана само е преустановила увеличаването на своя капацитет за промишлен риболов, но не е предприела мерки за намаляването му с оглед спазване на горепосочените препоръки на ICCAT. В този контекст Комисията счита, че този постоянен свръхкапацитет на ганайския флот за улов на риба тон в района на ICCAT и последващата ситуация със свръхулова на големоока риба тон (особено през 2008, 2009 и 2010 г.) представляват структурно проявление на ННН риболов, извършван от ганайския флот за улов на риба тон в района на ICCAT, и са в нарушение на общите условия, определени в член 62 от UNCLOS относно експлоатацията на живите ресурси.

               (118)

               По отношение на съществуващите възможности на ганайските органи следва да се отбележи, че според индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (23) Гана се счита за държава със среден индекс на човешко развитие (135-то място от 186 държави). Това е потвърдено също така от приложение II към Регламент (ЕО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. за създаване на финансов инструмент за развитие на сътрудничеството (24), където Гана е включена в категорията на държавите с нисък среден доход.

               (119)

               Въпреки анализа в съображение 117 се отбелязва, че въз основа на информацията, събрана по време на мисията през май 2013 г., може да се счита, че ганайските органи притежават достатъчно правомощия съгласно правната уредба на Гана, но в системата липсват най-вече необходимите административни и организационни структури за улесняване на изпълнението на техните служебни задължения. Това положение също така представлява фактор, който подронва капацитета на компетентните органи за сътрудничество с други държави и за предприемане на принудителни действия.

               (120)

               С оглед на положението, обяснено в настоящия раздел на решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, както и на всички изявления, направени от държавата, съгласно член 31, параграфи 3 и 5 от Регламента относно ННН риболов би могло да се определи, че Гана не е изпълнила задълженията си съгласно международното право като държава на знамето по отношение на усилията за сътрудничество и правоприлагане.

         5.3.   Неизпълнение на международни правила (член 31, параграф 6 от Регламента относно ННН риболов)

               (121)

               Гана е ратифицирала UNCLOS. Тя подписа Споразумението на ФАО за мерки на държавния пристанищен контрол през 2010 г. Освен това Гана е договаряща страна по ICCAT. Гана също така е член на FCWC, който представлява подрегионален консултативен орган в областта на рибарството.

               (122)

               Комисията анализира цялата информация относно спазването на разпоредбите на FCWC от страна на Гана. През декември 2009 г. е бил приет регионален план за действие във връзка с ННН риболов в морските зони на държавите-членки на FCWC (РПД на FCWC). След заседанието на работната група по ННН риболов към FCWC през април 2010 г. бяха договорени някои действия, които следва да бъдат предприети на национално равнище, по-специално във връзка с методите за регистрация на кораби, сътрудничеството между държавите-членки на FCWC, с цел повишаване на осведомеността, споразумение относно мерки на държавния пристанищен контрол и създаване на списък на упълномощените кораби за промишлен риболов на всяка държавa-членкa на FCWC (25). Освен това по време на първата сесия на Министерската конференция на FCWC, проведена през декември 2009 г., в „Декларация от Акра за борба с незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов“ бе решено, че всички държави-членки на FCWC, ще спазват изцяло МПД.

               (123)

               Гана не е предприела никакви стъпки за изпълнение на РПД на FCWC или препоръките от първото заседание на работната група по ННН риболов към FCWC.

               (124)

               Комисията анализира всяка информация, която счете за свързана с изпълнението от страна на Гана на нейното задължение, произтичащо от статута ѝ на договаряща държава по ICCAT.

               (125)

               Припомня се, че през 2010 г. ICCAT издаде писмо за идентификация на Гана във връзка с нейни слабости по отношение на докладването (26). В това писмо Гана бе идентифицирана съгласно препоръката на ICCAT относно търговските мерки (Препоръка 06-13) за това, че не изпълнява напълно и ефективно своите задължения в съответствие с Препоръка 05-09 на ICCAT относно задълженията за докладване на статистически данни. В същото писмо ICCAT подчерта, че Гана не е предоставила всички необходими данни и доклади в определените крайни срокове, например: данни относно „Задача I“ и „Задача II“, таблици за съответствието, информация, свързана със стандартите за управление на големи кораби с парагади за улов на риба тон. Секретариатът на ICCAT изрази загриженост относно ефективното прилагане на Препоръка 08-01, по-специално относно значителния свръхулов от страна на Гана на големоока риба тон за трета поредна година. Секретариатът на ICCAT подчерта също, че макар в Препоръка 09-01 да беше коригирано ограничението за улов на големоока риба тон за Гана за 2010 г., отчасти чрез прехвърляне от Европейския съюз, съгласно Препоръка 08-01 Гана обаче бе задължена да коригира своя улов през 2009 и/или 2010 г. заради свръхулова през 2008 г. Освен това Гана бе задължена да предприеме мерки по този проблем в плана за действие, който се изисква съгласно Препоръка 09-01. В допълнение бе отправено искане за преразглеждане на нейните процедури за събиране и докладване на данни във връзка с изискванията на ICCAT.

               (126)

               В своето писмо за идентификация на Гана, издадено през 2011 г. (27), ICCAT взе решение да запази нейното идентифициране съгласно Препоръка 06-03 относно търговските мерки. Всъщност Гана все още не изпълнява напълно и ефективно своите задължения в съответствие с Препоръка 05-09 на ICCAT относно спазване на задълженията за докладване на статистически данни и препоръката за изменение на препоръката относно многогодишна програма за опазване и управление на големооката риба тон (Препоръка 09-01). В същото писмо ICCAT подчерта, че Гана отново не е предоставила всички необходими данни и доклади в определените крайни срокове, например: данни относно „Задача I“ (във връзка с характеристиките на флота), доклада за вътрешни действия за кораби с дължина над 20 m, за стандарта за управление на големи кораби с парагади за улов на риба тон и докладите по програмата на ICCAT за статистически документи. Секретариатът на ICCAT също така изрази загриженост, че Гана не предприема ефективни действия за контрол върху улова на атлантическа големоока риба тон в рамките на ограниченията, определени в препоръки 08-01 и 09-01, а също така във връзка с евентуално нарушение на ограниченията за капацитет, определени в Препоръка 04-01. Гана отново бе приканена да преразгледа своите процедури за събиране и докладване на данни в съответствие с изискванията на ICCAT. Отправено бе искане за предоставяне на секретариата на ICCAT на предварителен план за подобряване на данните, който по-специално да включва информация относно програми за наблюдение, програми за наблюдатели, инспекции на пристанища и програми за вземане на проби в обласття на непромишления риболов с цел да се гарантира, че Гана изпълнява всички свои изисквания за докладване на ICCAT в рамките на съответните крайни срокове. Освен това бе отправено искане за предоставяне на секретариата на ICCAT на предварителен план за възстановяване на квотата за риболов на големоока риба тон от Гана, като се вземат предвид мерките по отношение на големооката риба тон, приети през 2010 г., а също така информация за капацитета на флота.

               (127)

               В писмото в израз на загриженост, издадено от ICCAT през 2012 г. (28), бе определено, че Гана не изпълнява напълно и ефективно своите задължения в съответствие с препоръката на ICCAT относно спазване на задълженията за докладване на статистически данни (Препоръка 05-09) и съгласно препоръката на ICCAT относно многогодишна програма за опазване и управление на големооката риба тон (Препоръка 04-01). В същото писмо ICCAT подчерта, че Гана отново не е предоставила информация за характеристиките на флота по „Задача I“ (формуляр ST01) и доклада относно вътрешните действия на кораби с дължина над 20 m. Таблиците за съответствието бяха предоставени след крайния срок. Също така бе разглеждан проблемът със свръхулова на южноатлантическа риба меч в разрез с Препоръка 09-03. Във връзка с неизпълнението от страна на Гана на мерките на ICCAT за опазване и управление на големооката риба тон от Гана бе поискано да коригира тези слабости, и по-специално: да предприеме ефективни мерки за забрана на трансбордиранията в открито море от ганайски кораби с мрежи гъргър; да спази разпоредбите за капацитета на флота, посочени в препоръки 09-01 (29), 10-01 (30) и 11-01 (31); да изпълни плана за възстановяването на количествата от превишаване на улова на големоока риба тон, установен в Препоръка 11-01; да сътрудничи с Кот д'Ивоар при инспекциите на кораби, плаващи под знамето на Гана, в пристанището на Абиджан.

               (128)

               В писмото в израз на загриженост, което ICCAT издаде през 2013 г. (32), секретариатът на ICCAT изрази загриженост, че Гана не е положила достатъчно усилия за пълното спазване на Препоръка 11-01 на ICCAT относно многогодишна програма за опазване и управление на големооката риба тон и жълтоперия тунец. ICCAT отчете напредъка, постигнат от Гана по отношение на възстановяването на количествата от превишаване на улова на големоока риба тон през предишни години, но поиска от Гана да продължи да полага усилия за пълното спазване на приложимите ограничения на корабите и своя план за управление на улова на червен тон, както и във връзка с докладването на данни съгласно Препоръка 11-01.

               (129)

               Освен това във връзка с фактите, установени от службите за проверка към Комисията, с писмо от 23 април 2013 г. Комисията уведоми секретариата на ICCAT за фактите, които могат да доведат до евентуално заключение, че Гана не спазва Препоръка 08-09 на ICCAT относно процеса на преглед и докладване на информация за съответствието. С писмо от 30 април 2013 г. Секретариатът на ICCAT информира Гана (33), че е възможно да бъде определено, че тя не спазва Препоръка 12-06 на ICCAT относно трансбордиране в открито море; Препоръка 11-16 на ICCAT относно споразумения за достъп и Препоръка 03-14 на ICCAT относно предаване на данни от VMS. Гана бе приканена да предостави на ICCAT заключенията от всички предприети разследвания във връзка с тези констатации за неспазване на препоръките и всички предприети действия в отговор на опасенията, че препоръките не се спазват.

               (130)

               Освен това по време на мисиите на Комисията, проведени през май и юли 2013 г. в Гана, бяха установени редица други недостатъци. Въпреки че на борда на корабите, които извършват дейност в зоната на ICCAT, трябва да се инсталират устройства за VMS (в съответствие с Препоръка 03-14 на ICCAT), бяха установени проблеми, свързани с липсата на VMS сигнал или прекъсването му по време на риболовни кампании, в периода преди октомври 2012 г. По отношение на оперативните възможности на VMS беше установено, че Гана е положила известни усилия за подобряване на своята система за наблюдение, контрол и надзор чрез създаване на център за VMS. Тези усилия обаче не коригират в достатъчна степен установените недостатъци във връзка със системата за VMS.

               (131)

               VMS системата на борда на ганайските кораби не се използва по подходящ начин за проверка дали риболовът е в съответствие с обхвата на лицензите за риболов. В тази система липсват административните и организационните процедури и ресурси за нейното функциониране: няма нито насоки, нито постоянни инструкции за инсталирането на системата; системата не може да показва в същата среда данните от VMS и други източници на данни за установяване на местонахождението; тя не отчита защитени за риболов зони. Съществува само една точка за достъп до данните от VMS, която е достъпна единствено за отдела за наблюдение, контрол и надзор, и поради това другите ганайски служби, включително другите административни органи, отговорни за издаването на сертификатите за улов (както в Акра, така и в Тема), не разполагат с достъп до тези данни.

               (132)

               По същия начин, макар че отчете усилията на Гана през 2011 г. за прозрачност в нейните риболовни дейности, секретариатът на ICCAT също така изрази две сериозни и конкретни опасения: липсата на функционираща система за VMS и повтарящи се незаконни трансбордирания на риба тон в открито море от ганайски кораби с мрежи гъргър.

               (133)

               През 2012 г. Гана получи определена финансова помощ от секретариата на ICCAT съгласно Меморандум за разбирателство (МР), за да инсталира нова система за VMS с цел спазване на правилата на ICCAT във връзка с докладването на данни от VMS. Тази система функционира, считано от 1 октомври 2012 г. При все това по време на етапа на постепенно прилагане на МР (от февруари до октомври 2012 г.) органите на Гана не наложиха никакви задължения на ганайските риболовни кораби, които извършват дейност в зоната на ICCAT, за докладване на ежедневни координати, което е в разрез с разпоредбите на Препоръка 03-14 на ICCAT относно VMS и с член 47 от националното законодателство на Гана в областта на рибарството от 2010 г.

               (134)

               В допълнение към това системата за наблюдение, контрол и надзор (MCS) и центърът за VMS, създадени от Гана, обхващат единствено националния флот на Гана. Инсталирането на устройство за VMS не е поставено като предварително условие за кораби на трети държави във връзка с издаването на ганайски лиценз за риболов. Поради това ганайските органи не получават данни от VMS за риболовни кораби на трети държави, извършващи дейност в нейните води, което създава благоприятни условия за извършване на дейности по ННН риболов в ИИЗ на Гана. Гана не докладва на секретариата на ICCAT резултатите от изпълнението на МР във връзка с инсталирането на система за VMS.

               (135)

               Що се отнася до системата от упълномощени наблюдатели, Гана не спазва напълно схемата за наблюдатели съгласно Препоръка 10-10 на ICCAT относно установяването на минимални стандарти за програми за научни наблюдатели на риболовни кораби.

               (136)

               Що се отнася до прилагането на схемата на ICCAT за инспекции на пристанищата съгласно Препоръка 97-10 на ICCAT, дори в правната уредба на Гана да са предвидени достатъчни правомощия на нейните органи, за да изпълняват своите задължения, поради липса на опит и обучение на ганайските инспектори по рибарство схемата на ICCAT за инспекции на пристанища не се прилага или изпълнява принудително в Гана.

               (137)

               Освен това Гана не е открила повтарящи се нарушения на препоръките на ICCAT от кораби, плаващи под нейно знаме, във връзка с незаконни трансбордирания в открито море и дейности по нелицензиран риболов в съседните ИИЗ. Поради липсата на квалификация на персонала, на схема за инспекции на пристанищата и ръководство за инспекции, инспекциите на пристанищата са с много ниско качество и не се изпълняват по ефективен начин. Наблюдателите не са осведомени за правилата на ICCAT. Инспекторите по рибарство зависят от информация и логистични средства, предоставяни от обхванатите от инспекцията икономически оператори. Тези недостатъци допринасят за неизпълнението от страна на Гана на задълженията съгласно Препоръка 06-11 на ICCAT за създаване на програма за трансбордиране.

               (138)

               По същия начин по време на мисиите на Комисията бе установено, че от 2009 до 2012 г. няколко ганайски транспортни кораба и кораби за улов на риба тон не са спазвали Препоръка 06-11 на ICCAT. Органите на Гана са заверили сертификатите за улов на оператори, които са извършили забранени трансбордирания в открито море, подписани от капитаните на двата участващи кораба. Както е описано в съображение 126, с писмо в израз на загриженост от секретариата на ICCAT от 21 февруари 2012 г. на Гана изрично бе напомнено да предприеме ефективни мерки за забрана на трансбордиранията в открито море за ганайски кораби с мрежи гъргър. Както е описано в съображение 128, с писмо от 30 април 2013 г. секретариатът на ICCAT също така уведоми Гана относно евентуално неспазване на Препоръка 12-06 на ICCAT във връзка с трансбордирания в открито море.

               (139)

               След писмото в израз на загриженост на ICCAT от 21 февруари 2012 г., с което бе отправено искане за отстраняване на слабостите по изпълнението на разпоредбите за капацитет на флота в съответствие с препоръки 09-01, 10-01 и 11-01, по време на своята мисия през май 2013 г. Комисията проучи намаляването на риболовния капацитет на Гана. Както бе признато от морския орган на Гана, увеличаването на риболовния капацитет само е било преустановено, но капацитетът не е бил намален. Органът приема замяна на капацитета на кораби, които са бракувани или заличени от регистъра като плаващи под знамето на Гана, но отказва да регистрира нови риболовни кораби за улов на риба тон под знамето на Гана. В това отношение Гана не е предприела достатъчно ефективни мерки, за да гарантира действително намаляване на този капацитет, така че рискът от свръхулов на големоока риба тон не е смекчен.

               (140)

               Недостатъците, установени по време на мисиите на Комисията през май и юли 2013 г., и допълнителната информация, посочена в съображения 129—138, представляват доказателства, че Гана не е изпълнила своето задължение като държава на знамето и крайбрежна държава, определено в членове 62, 94 и 118 от UNCLOS.

               (141)

               Както е описано в съображение 133, Гана не изпълнява своите задължения като крайбрежна държава, определени в член 62, параграф 4, буква д) от UNCLOS по отношение на изискването за представяне на доклади за координатите съгласно VMS от риболовни кораби, които извършват дейност в нейните териториални води. Тези слабости в националната нормативна уредба също така не са в съответствие с точка 24, параграф 3 от МПД, съгласно която държавите следва да осъществяват всеобхватно и ефективно наблюдение, контрол и надзор на риболова от самото му начало, през пристанището на разтоварване до крайното местоназначение, включително чрез прилагането на система за VMS, съгласно съответните национални, регионални и международни стандарти, в това число изискването за кораби под нейната юрисдикция да разполагат с VMS на борда си.

               (142)

               Освен това действията, описани в съображения 129—138, подронват способността на Гана да изпълнява своите задължения съгласно член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, съгласно който държавата на знамето има юрисдикция съгласно националното си право върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, и неговия капитан, офицери и екипаж.

               (143)

               В допълнение към това фактите, установени по време на мисиите на Комисията, разкриват, че в ганайските процедури за регистрация на кораби не се отчитат предишно участие на корабите и техните собственици в дейности по ННН риболов. Този подход е в разрез с член 94 от UNCLOS.

               (144)

               Освен това непредоставянето на информация относно мерките за опазване и управление, статистически данни, списъци на кораби и таблици за съответствието подронва способността на Гана да изпълнява своите задължения съгласно член 118 от UNCLOS, в който се установява задължение за сътрудничество между държавите по отношение на опазването и управлението на живите ресурси в зоните на открито море.

               (145)

               Комисията анализира цялата информация, която счете за важна по отношение на евентуални действия или бездействия на Гана, които е възможно да са намалили ефективността на приложимите закони и подзаконови актове или международните мерки за опазване и управление.

               (146)

               В това отношение следва да се отбележи, че в ганайската правна уредба се предвиждат мерки за контрол, например подзаконовите разпоредби в областта на рибарството от 2010 г., в които се установява задължение за ганайските риболовни кораби да получат предварително разрешение преди да започнат да извършват риболовни операции на територията на други държави. В това отношение Комисията констатира, че в разрез с тази национална уредба ганайските органи не следят за спазването на тези задължения, което води до намаляване на ефективността на приложимите закони и подзаконови актове за борба с ННН риболов през 2010, 2011 и 2012 г.

               (147)

               По същия начин по време на мисията от май 2013 г. Комисията констатира, че Гана не е изпълнила член 94 от Закона за рибарството от 2002 г., в който се предвижда създаване на звено за наблюдение, контрол, надзор и принудително изпълнение в областта на рибарството, в който да участват всички засегнати държавни агенции. В този контекст съгласно член 95 от Закона за рибарството от 2002 г. служители от военноморските сили на Гана, военновъздушните сили на Гана и Института за изследвания в областта на водите могат да бъдат назначавани като упълномощени служители, които да следят за спазването на законите и подзаконовите актове в областта на рибарството. В това отношение Комисията констатира, че Гана не е изпълнила тези разпоредби, което води до намаляване на ефективността на приложимите закони и подзаконови актове за борба с ННН риболов.

               (148)

               По време на мисията от май 2013 г. Комисията констатира, че преди 1 октомври 2012 г. Гана нито веднъж не е наложила принудително задължението на своите риболовни кораби за улов на риба тон, извършващи дейност в зоната на ICCAT, да докладват географските си координати, което е в разрез с нейните задължения като договаряща страна на ICCAT съгласно параграфи 3, 4 и 5 от Препоръка 03-14 на ICCAT. По този начин Гана също така не е изпълнила разпоредбите на членове 42, 47, 48 и 49 от подзаконовите разпоредби в областта на рибарството от 2010 г. В това отношение и в разрез с тази национална уредба Комисията констатира, че Гана не е изпълнила тези задължения, което води до намаляване на ефективността на приложимите закони и подзаконови актове и международните мерки за опазване и управление с цел борба с ННН риболов.

               (149)

               По време на мисията от май 2013 г. Комисията също така констатира, че Гана не е изпълнила член 42 от Закона за рибарството от 2002 г. и член 1 от подзаконовите разпоредби в областта на рибарството от 2010 г., в които се предвижда задължение за приемане на национален план за управление и развитие на рибарството. В съответствие с ганайските закони и подзаконови актове този план, който следва да се основава на най-добрата налична научна информация, следва да гарантира оптимално използване на риболовните ресурси и следователно избягване на свръхулова и следва да съответства на принципите за добро управление. В това отношение Комисията констатира, че в разрез с тази национална нормативна уредба Гана не е изпълнила тези разпоредби, което води до намаляване на ефективността на приложимите закони и подзаконови актове за борба с ННН риболов.

               (150)

               И накрая, важно е да се отбележи, че Гана също така беше спомената в доклада на NMFS (34). Определено бе, че Гана не управлява своите риболовни кораби в съответствие с мерките за опазване и управление, приети от ICCAT, и по-специално препоръки 05-09, 11-01, 04-01, 11-01 и 06-11. В допълнение към това NMFS изрази загриженост по отношение на способността на Гана да изпълни изискванията на ICCAT за ограничаване на капацитета и да приеме и ефективно да изпълнява забрани за трансбордирания в открито море. NMFS също така вярва, че Гана трябва да постигне напредък по спазването на препоръките на ICCAT, като изпълни договорения план за възстановяването на количествата от превишаване на улова на големоока риба тон и подобрява събирането на данни. Освен това NMFS призова за подобряване на точността на установените количества улов на Гана с цел да се подобри оценката на ICCAT на запасите от големоока риба тон.

               (151)

               Действията на Гана във връзка с изпълнението на международните инструменти не отговарят на препоръките в точка 10 от МПД за ННН риболов, съгласно която държавите се приканват да отдадат приоритет на ратифицирането, приемането или присъединяването към UNFSA. Комисията счита, че в случая с Гана, която разполага със значителен флот от риболовни кораби, които извършват риболов на далекомигриращи видове (най-вече риба тон в зоната на ICCAT), тази препоръка е от особено голямо значение.

               (152)

               Предвид положението, обяснено в настоящия раздел на решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, както и на всички направени от държавата изявления, съгласно член 31, параграфи 3 и 6 от Регламента относно ННН риболов би могло да се определи, че Гана не е изпълнила задълженията си съгласно международното право по отношение на международните правила и разпоредби и мерките за опазване и управление.

         5.4.   Специфични ограничения на развиващите се държави

               (153)

               Напомня се, че в съответствие с индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (35) Гана се счита за държава със среден индекс на човешко развитие (135-то място от 186 държави). Напомня се също, че съгласно Регламент (ЕО) № 1905/2006 Гана е включена в категорията на държавите с нисък среден доход. Предвид класирането на Гана Комисията направи анализ дали събраната от нея информация би могла да бъде свързана със специфичните ограничения на Гана като развиваща се държава.

               (154)

               Макар че може като цяло да има специфични ограничения на капацитета по отношение на контрола и наблюдението, специфичните ограничения на Гана, произтичащи от нейното равнище на развитие, не могат да обосноват липсата на специфични разпоредби в националната нормативна уредба, които да се позовават на международните инструменти за предотвратяване, възпиране и премахване на дейностите по извършване на ННН риболов. Освен това тези ограничения не могат да обосноват факта, че Гана не прилага ефективно националното законодателство за санкциониране на нарушения, свързани с ННН риболов. Освен това има признаци, че неспазването на международните правила зависи в голяма степен от липсата на сътрудничество между националните органи, както и ефективното изпълнение на националните правила и международното право. И накрая се отбелязва, че равнището на развитие на Гана е по-високо от равнището на държавите в тази част на света, което логично води до заключението, че Гана се намира в по-добра позиция в сравнение с много други африкански държави, за да изпълни своите задължения съгласно международното право като държава на знамето, крайбрежна държава, пристанищна държава или държава на пазара.

               (155)

               Освен това е важно да се отбележи, че Съюзът вече е финансирал специфична мярка за техническа помощ в Гана във връзка с борбата с ННН риболов (36). Не съществуват доказателства, че Гана е взела под внимание предоставените съвети за отстраняване на съответните недостатъци.

               (156)

               Предвид положението, обяснено в настоящия раздел на решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, както и на всички направени от държавата изявления, съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов би могло да се определи, че в този случай не са налице съответни ограничения във връзка с развитието. Като се има предвид характерът на установените недостатъци в Гана, равнището на развитие на държавата не може да оправдае или по друг начин да обоснове цялостната дейност на Гана като държава на знамето или крайбрежна държава по отношение на рибарството и недостатъчните ѝ действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов.

               (157)

               Предвид положението, обяснено в настоящия раздел на решението, и въз основа на всички факти, събрани от Комисията, и на всички направени от държавата изявления, съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов би могло да се определи, че състоянието на развитие и общата дейност на Гана по отношение на рибарството не са засегнати от нейното равнище на развитие.

         6.   ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА КЮРАСАО

               (158)

               Допреди 10 октомври 2010 г. Кюрасао бе част от Нидерландските Антили (Curacao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius и Saba). Нидерландските Антили прекратиха съществуването си, считано от 10 октомври 2010 г. Уведомлението на Нидерландските Антили като държава на знамето бе прието от Комисията на 12 февруари 2010 г. Кюрасао уведоми своите компетентни органи за целите на Регламента относно ННН риболов на 28 март 2011 г.

               (159)

               През периода 4—8 март 2013 г. Комисията, с подкрепата на EFCA, проведе мисия в Кюрасао в рамките на административното сътрудничество, предвидено в член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов.

               (160)

               Целта на мисията беше да провери информацията по отношение на организацията на Кюрасао за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които нейните риболовни кораби са длъжни да спазват, предприетите от Кюрасао мерки за изпълнение на своите задължения за борба срещу ННН риболов и за изпълнение на изискванията и аспектите, свързани с прилагането на схемата на Съюза за сертифициране на улова.

               (161)

               Докладът от мисията беше предоставен на представителите на Кюрасао на 8 март 2013 г.

               (162)

               През периода 3—6 юни 2013 г. в Кюрасао беше проведена последваща мисия от Комисията.

               (163)

               На 5 юни 2013 г. Комисията представи писмени констатации относно установеното положение в държавата.

               (164)

               Кюрасао предостави коментари с писмо, получено на 31 юли 2013 г.

               (165)

               Кюрасао е сътрудничеща страна към ICCAT, която не е член на нея. Кюрасао е ратифицирала UNCLOS.

               (166)

               С цел да оцени спазването от страна на Кюрасао на международните задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара, предвидени в UNCLOS и ICCAT, Комисията събра и анализира цялата информация, която счете за необходима за целите на тази дейност.

               (167)

               За тази цел Комисията използва информация от достъпните данни, публикувани от РОУР, в този случай ICCAT. Освен това при оценяването дали Кюрасао изпълнява своите международни задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара, както и действията на Кюрасао във връзка с определените от РОУР правила, Комисията също така отчете намерението на Кюрасао, изразено по време на мисията на Комисията през юни 2013 г., да развие своя международен риболов и да стане пълноправен член на ICCAT.

         7.   ВЪЗМОЖНОСТ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА КЮРАСАО ЗА НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА

               (168)

               Съгласно член 31, параграф 3 от Регламента относно ННН риболов Комисията анализира задълженията на Кюрасао като държава на знамето, пристанищна държава или крайбрежна държава. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, посочени в член 31, параграфи 4—7 от Регламента относно ННН риболов.

         7.1.   Повтарящо се извършване на ННН риболов от кораби и търговски потоци на продукти от ННН риболов (член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов)

               (169)

               По отношение на извършващи ННН риболов кораби, които плават под знамето на Кюрасао, се отбелязва, че въз основа на информацията, получена от списъците на РОУР с кораби, няма такива кораби в предварителните или окончателните списъци с кораби, извършващи ННН риболов, и няма доказателства за предишни случаи на плаващи под знамето на Кюрасао кораби, извършващи ННН риболов, което би позволило на Комисията да анализира действията на Кюрасао по отношение на повтарящи се дейности по ННН риболов. Независимо от това е важно да се посочи, че въз основа на информацията, получена от Комисията, е имало няколко инцидента с предполагаеми дейности по ННН риболов на два кораба, плаващи под знамето на Кюрасао. По-специално през 2011 г. Министерството на икономическото развитие (МИР) бе уведомено от правителствата на Япония и Нова Зеландия, че кораб, плаващ под знамето на Кюрасао, извършва улов на дълбоководни видове акули посредством дълбоководни хрилни мрежи в зоната на Конвенцията за опазване и управление на рибните ресурси в открито море в южната част на Тихия океан (SPRFMO). Използването на дълбоководни хрилни мрежи е забранено в този район съгласно мерките, договорени в заключителния акт от международните консултации относно създаването на предложената регионална организация за управление на рибарството в южната част на Тихия океан (заключителният акт) от 2009 г. (37). Освен това Кюрасао е заверила сертификатите за улов на този кораб за въпросния период. Кюрасао започна процедура за разследване по отношение на кораба и взе предпазни мерки за преустановяване на неговите риболовни дейности в обхванатата от конвенцията SPRFMO риболовна зона. На кораба обаче не бяха наложени санкции. В заключение, като е действала по горепосочения начин, Кюрасао е нарушила членове 117 и 118 от UNCLOS.

         7.2.   Липса на сътрудничество и правоприлагане (член 31, параграф 5 от Регламента относно ННН риболов)

               (170)

               Комисията анализира дали Кюрасао е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за ННН риболов, и дали са наложени санкции с достатъчна тежест, за да бъдат лишени нарушителите от изгодите, произтичащи от ННН риболов.

               (171)

               По време на мисиите на Комисията, проведени в Кюрасао през март и юни 2013 г., бяха установени редица факти, които разкриха, че Кюрасао не изпълнява своята роля на държава на знамето. По-специално отговорностите на държавата на знамето включват задължение за ефективно упражняване на нейната юрисдикция и контрол по отношение на административните, техническите и социалните въпроси, свързани с корабите, плаващи под нейно знаме, както е предвидено в член 94 от UNCLOS и правилата на МПД за ННН риболов. По време на горепосочените мисии на Комисията бяха установени съществени проблеми във връзка с възможностите на Кюрасао в областта на рибарството и системата за управление на флота, свързани с качеството на прилагане на мерки и процедури за наблюдение, контрол и надзор.

               (172)

               На първо място, въз основа на информацията, получена от мисиите на Комисията през март и юни 2013 г., бе установено, че е налице недостатъчна система от санкции срещу дейности по ННН риболов, които не са ефективни за гарантиране на спазването, не възпират извършването на нарушения и не лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности.

               (173)

               На второ място, по време на мисиите бяха установени значителни слабости в схемата на Кюрасао за проследимост на рибните продукти. Както бе установено от различните проверки на документи, извършени на място, органите на Кюрасао не са в състояние да гарантират проследимостта на всички етапи на риболовните дейности: улов, трансбордиране, разтоварване, транспортиране, износ и търговия.

               (174)

               На трето място, съществуват сериозни слабости в контрола на Кюрасао по отношение на неговия флот за далечно плаване. Контролът над този флот и неговия улов са отговорност на Министерството на икономическото развитие (МИР), което също така е отговорно за издаването, прекратяването и отнемането на лицензите за риболов. Кюрасао не разполага с ЦНР. Предвид техническите характеристики на флота за далечно плаване на Кюрасао, капацитетът за контрол на Кюрасао върху поведението на нейния флот за далечно плаване и спазването на задълженията и правилата от страна на флота показва значителни административни, организационни и технически слабости. Въпреки че корабите с мрежи гъргър на Кюрасао са оборудвани с модерни средства за предаване, ограничените функции на софтуера за VMS, инсталиран в помещенията на МИР, в съчетание със система за събиране на данни на основата на хартиен носител не позволяват необходимото равнище на проверка и отчетност на предоставените данни.

               (175)

               На четвърто място, органите на Кюрасао не гарантират постоянно наблюдение на получаваните данни от VMS. Що се отнася до техническите и оперативните слабости, софтуерът, който се използва за четене и събиране на данни от VMS, разполага с ограничени функции. Помощните кораби са оборудвани с VMS и следва системно да предават данни, докато транспортните кораби са оборудвани с VMS, но са задължени да предават данни само когато транспортират риба.

               (176)

               Пето, по време на своите мисии през март и юни 2013 г. Комисията констатира, че координацията и сътрудничеството по отношение на докладването на данни между кораби за далечно плаване, плаващи под знамето на Кюрасао, и компетентните органи на Кюрасао са недостатъчни, за да се гарантира ефективна система за наблюдение, контрол и надзор на риболовните дейности. Този факт показва, че като държава на знамето Кюрасао не е в състояние да наблюдава и контролира риболовните дейности на своя флот и да поема юрисдикция върху всеки кораб, плаващ под нейно знаме, както е предвидено в член 94 от UNCLOS. Тези действия на Кюрасао по отношение на осъществяваните от нея наблюдение, контрол и надзор също така не са в съответствие с препоръките в точка 24 от МПД за ННН риболов, която приканва държавите на знамето да гарантират всеобхватно и ефективно наблюдение, контрол и надзор на риболова.

               (177)

               Шесто, недостатъчните човешки ресурси, липсата на ежедневна проверка на точността на данните, предавани от корабите, както и фактът, че няма конкретни процедури за проверка и специална проверка в насоките или ръководствата за процедурите на длъжностните лица от МИР, представляват нарушение на международните задължения на Кюрасао като държава на знамето, по-специално с оглед на член 94 от UNCLOS. По същия начин Кюрасао не е изпълнила препоръките на МПД за ННН риболов, по-специално точка 34.

               (178)

               Предвид положението, описано в съображения 173—176, Кюрасао не е показала, че изпълнява условията на член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно националното си право върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, и неговия капитан, офицери и екипаж.

               (179)

               Освен това Кюрасао не е изпълнила своите задължения съгласно международното право, произтичащи от член 118 от UNCLOS, който урежда сътрудничеството на държавите по отношение на опазването и управлението на живите ресурси. По-специално липсата на формално установен център за наблюдение на рибарството, който да функционира постоянно и да служи като единна точка за контакт, представлява сериозна пречка за ефективното сътрудничество с трети държави, които участват в трансбордирането и разтоварването на различни видове риба тон, извършвани от кораби на Кюрасао.

               (180)

               Следователно Кюрасао не е показала, че сътрудничи с други държави и координира действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов по начина, посочен в точка 28 от МПД за ННН риболов, и по-специално точка 28, параграф 6, съгласно която държавите следва да разработят механизми за сътрудничество, които inter alia позволяват бързо реагиране на действия по ННН риболов.

               (181)

               По отношение на схемата за сертифициране на улова по време на мисиите на Комисията през март и юни 2013 г. бе отбелязано, че в системата за управление, свързана със заверяването на сертификатите за улов в Кюрасао, съществуват някои пропуски. В Кюрасао бяха заверени сертификати за улов без органите на Кюрасао да извършват действителни проверки на информацията на място, което е в разрез с изискванията, определени в Препоръка 09-11 на ICCAT (38). Освен това бе установена пълна липса на сътрудничество между органите на Кюрасао и държавите на разтоварване (т.e. Кот д’Ивоар, Сенегал, Гана). Схемата за сертифициране на улова се основава единствено на проверки на документите. Движението на корабите в открито море може да се наблюдава чрез VMS, но основната система за движенията на корабите не позволява да се събират данни за предишни действия и не отправя предупреждения. Тези факти показват, че Кюрасао не спазва правилата, определени в членове 118 и 119 от UNCLOS.

               (182)

               По отношение на заверяването на сертификатите за улов не са достъпни други средства за контрол освен системата за VMS. Следователно за корабите, които постоянно извършват риболов извън водите на Кюрасао и които разтоварват или трансбордират по-голямата част от улова в Кот д’Ивоар и Ангола, органите на Кюрасао разчитат единствено на докладването от страна на операторите. Не се извършват проверки в пристанищата на разтоварване или трансбордиране. Освен това не е установено сътрудничество с държавите на разтоварване или трансбордиране.

               (183)

               Кюрасао не е разработила система за докладване на улова, която да гарантира регистрирането на целия улов в реално време, нито схема за електронни бордови дневници. Поради това тя не е успяла да наложи пълен контрол и проследимост, ефективни кръстосани проверки на координатите съгласно VMS, разтоварвания, информация относно разтоварване или трансбордиране. Следователно действията на Кюрасао в това отношение не отговарят на препоръките, посочени в точка 28 от МПД за ННН риболов.

               (184)

               Националният Декрет относно рибарството в открито море (Landsbesluit visserij op volle zee — PB № 109) от 7 октомври 2010 г. е основният закон в областта на рибарството в Кюрасао и урежда сектора на рибарството в международен план. В националния декрет от 2010 г. е определена схемата за международни лицензи. Правният текст включва разпоредби за операции по трансбордиране, задълженията за докладване и VMS.

               (185)

               Националният Декрет относно рибарството от 1991 г. (Visserijlandsverordening) е основният национален закон в областта на рибарството, в който са определени правилата и разпоредбите за риболова в териториалните води на Кюрасао и нейната риболовна зона.

               (186)

               По отношение на правната и административната уредба на Кюрасао по време на мисиите на Комисията през март и юни 2013 г. бе установено, че съществуват слабости във въведените от Кюрасао структури и системи. По-специално Кюрасао не е създала регистър на нарушенията и санкциите, който би улеснил процеса по проверка на предишни дейности по ННН риболов на собствениците на кораби. Общото равнище на административните санкции и глоби не е достатъчно и поради това не представлява схема за последователни и възпиращи санкции. Според становището на Кюрасао нейното законодателство не съдържа мерки за административно изпълнение. Поради това не е възможно да се налагат административни глоби на физически лица, отговорни за нарушения, свързани с ННН риболов, и не е възможно правителството на Кюрасао да предприеме предварителни и принудителни мерки. Като действа по горепосочения начин, Кюрасао не спазва член 94 от UNCLOS.

               (187)

               По време на мисиите на Комисията през март и юни 2013 г. и след становището на Кюрасао Комисията констатира, че въпреки известните слабости в правната и административната уредба на Кюрасао компетентните органи на Кюрасао не са предприели действия за започване на необходимите процедури във връзка с изменението на кодекс за поведение относно ННН риболов и преразглеждане на законодателството на Кюрасао в областта на рибарството.

               (188)

               Следователно събраните от Комисията доказателства разкриват, че действията на Кюрасао във връзка с ефективните принудителни мерки също така не са в съответствие с препоръките, определени в точка 21 от МПД за ННН риболов, съгласно която държавите следва да гарантират, че санкциите за извършването на ННН риболов от кораби са с достатъчна тежест, за да се осигури ефективното предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов и нарушителите да бъдат лишени от изгодите, произтичащи от този риболов.

               (189)

               По отношение на настоящия капацитет на органите на Кюрасао в индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации няма информация относно равнището на развитие на Кюрасао. При все това според показателя за световно развитие на Световната банка (39) Кюрасао се счита за държава с високо равнище на доходите. Предвид нейното положение не се счита за необходимо да се анализират съществуващите възможности на компетентните органи на Кюрасао.

               (190)

               Въз основа на информацията, получена от мисиите на Комисията през март и юни 2013 г., не може да се твърди, че органите на Кюрасао не разполагат с финансови ресурси. Те по-скоро не разполагат с необходимите правни и административни предпоставки и правомощия, за да изпълняват своите задължения. Освен това следва да се подчертае, че в съответствие с препоръките на МПД за ННН риболов в точки 85 и 86, които съдържат съвети относно специалните нужди на развиващите се държави, Комисията съдейства на Кюрасао при прилагането на Регламента на ЕС относно ННН риболов чрез специална програма за техническа помощ, финансирана от Комисията (40).

               (191)

               С оглед на горепосоченото се заключава, че съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 5, букви б) и г) от Регламента относно ННН риболов Кюрасао не е изпълнила своите задължения съгласно международното право като държава на знамето по отношение на усилията за сътрудничество и правоприлагане.

         7.3.   Неизпълнение на международни правила (член 31, параграф 6 от Регламента относно ННН риболов)

               (192)

               Кюрасао е ратифицирала UNCLOS. Освен това от 17 ноември 2010 г. Кюрасао е сътрудничеща страна към ICCAT, която не е член на нея.

               (193)

               С оглед да се обясни по-добре прилагането на международните правила от страна на Кюрасао е важно да се отбележи, че през 2007 г. Кралство Нидерландия ратифицира UNCLOS от името на Нидерландските Антили и че всички законодателни инструменти, приети от Нидерландските Антили преди 10 октомври 2010 г., се прилагат в Кюрасао.

               (194)

               Комисията анализира цялата информация, която счете за свързана със статута на Кюрасао като сътрудничеща страна, която не е член на ICCAT. Комисията също така анализира цялата информация, която счете за важна по отношение на съгласието на Кюрасао да прилага мерките за опазване и управление, приети от ICCAT.

               (195)

               Комисията анализира достъпната информация от ICCAT относно действията по спазване на правилата. За тази цел Комисията използва обобщителните таблици на ICCAT за съответствието (41).

               (196)

               По отношение на 2012 г. комитетът на ICCAT по изпълнение на мерките за опазване и управление (COC) заключи, че Кюрасао не е изпълнила своето задължение за навременно предоставяне на доклади и статистически и други данни на ICCAT. В обобщителните таблици за съответствието от доклада за заседанието на COC (42) е посочено забавено или непълно предаване на следните документи от страна на Кюрасао: характеристики на флота съгласно задача I относно годишни доклади/статистически данни; вътрешни действия (кораби с дължина над 20 m) по отношение на мерките за опазване и управление; информация относно споразумения за достъп; доклад за трансбордиране; таблици за съответствието по отношение на квоти и ограничения на улова. Горепосочените случаи на неспазване на правилата и препоръките на ICCAT (най-вече Препоръка 11-12 на ICCAT) в съчетание с другите факти, подчертани в раздели 7.1 и 7.2 от това решение, показват наличието на слабости по отношение на изпълнението на задълженията на Кюрасао като държава на знамето във връзка с мерките за управление и опазване, определени в членове 117 и 118 от UNCLOS.

               (197)

               По отношение на политиката относно флота Комисията установи, че всички кораби за промишлен риболов на Кюрасао се притежават от чуждестранни собственици и че Кюрасао може единствено да идентифицира действителния собственик на кораба. Комисията счита, че наличието на информация за връзка с действителните собственици не представлява достатъчно доказателство за съществуването на реална връзка между държавата на знамето и корабите, и е убедена, че тази ситуация не отговаря на разпоредбите, определени в член 91 от UNCLOS по отношение на националността на корабите.

               (198)

               Освен това въз основа на информацията, получена по време на мисиите през март и юни 2013 г., бе установено, че регистрацията на риболовните кораби, които извършват дейност в открито море, се извършва от един орган (морският орган на Кюрасао — MAC), докато същевременно цялото управление и наблюдение се извършва от друг орган (Министерството на икономическото развитие — МИР). Съществуването на такова разделение на функции изисква тясна координация и сътрудничество между компетентните органи. По време на своите мисии през март и юни 2013 г. Комисията отбеляза, че между MAC и МИР не съществува такова сътрудничество. Фактите, установени по време на горепосочените мисии на Комисията, също така разкриват, че в процедурите на Кюрасао за регистрация на кораби не се взема предвид предишно участие на корабите и техните собственици в дейности по ННН риболов. Беше установено, че към момента на регистриране на кораба компетентните органи на Кюрасао не извършват никакви проверки на предишните действия на кораба или на евентуалното участие на кораба в дейности по ННН риболов. Това представлява неизпълнение от страна на Кюрасао на изискванията за регистрация или разрешаване на даден кораб да плава под съответното знаме, определени в Резолюция 05-07 на ICCAT, и не е в съответствие с член 94 от UNCLOS. Действията на Кюрасао по отношение на регистрацията на риболовни кораби също така не са в съответствие с препоръката в точки 36 и 38 от МПД за ННН риболов, съгласно които държавите на знамето следва да избягват да разрешават на кораби с прояви на несъответствие в миналото да плават под тяхно знаме, а държавите на знамето се приканват да възпират корабите да плават под друго знаме за цели в разрез с мерките или разпоредбите за опазване и управление, приети на национално, регионално или международно равнище. В допълнение към това описаните по-горе действия на Кюрасао във връзка с регистрацията на риболовни кораби не са в съответствие с препоръките в точка 39 от МПД за ННН риболов, съгласно която държавите се приканват да предприемат всички осъществими стъпки, включително отказ от издаване на разрешение за риболов и правото да се плава под знамето на тази държава, за да предотвратят прескачането от един флаг към друг, което представлява практика на повторни и бързи промени на знамето на кораба с цел заобикаляне на мерките или разпоредбите за опазване и управление.

               (199)

               В допълнение към горепосоченото, успоредно с националния регистър Кюрасао поддържа и беърбоут регистър, който позволява на кораби под друго знаме временно да плават под знамето на Кюрасао. Важно е да се отбележи, че в случай на регистрация на кораб, който не принадлежи на Кюрасао, в беърбоут регистъра на Кюрасао, органите на Кюрасао единствено информират другата държава на знамето. В тези случай органите на Кюрасао не извършват допълнителни проверки на операторите и/или действителните собственици на корабите. Освен това следва да се отбележи, че е имало случаи, в които транспортни кораби, плаващи под знамето на Кюрасао, са били регистрирани в ICCAT от друга държава (Филипините), без известяване на органите на Кюрасао. В заключение, тази практика на Кюрасао не е в съответствие с член 94 от UNCLOS, в който се определят отговорностите на държавите на знамето по отношение на корабите, плаващи под тяхно знаме. Следва да се отбележи, че в това отношение Международната федерация на транспортните работници (ITF) счита Кюрасао за държава, под чието знаме е удобно да се плава (43).

               (200)

               И накрая, следва да се отбележи също, че Кюрасао не е разработила национален план за действие срещу ННН риболов в разрез с препоръките в точки 25—27 от МПД за ННН риболов.

               (201)

               Предвид горепосоченото се заключава съгласно член 31, параграфи 3 и 6 от Регламента относно ННН риболов, че Кюрасао не е изпълнила своите задължения съгласно международното право по отношение на международните правила и разпоредби и мерките за опазване и управление.

         7.4.   Специфични ограничения на развиващите се държави

               (202)

               Припомня се, че Кюрасао не е посочена в приложение II към Регламент (ЕО) № 1905/2006, в което държавите се класират съгласно тяхното равнище на развитие, и че в индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации няма информация относно равнището на развитие на Кюрасао. От друга страна, според показателя за световно развитие на Световната банка от 2013 г. (44) Кюрасао се счита за държава с високо равнище на доходите.

               (203)

               Предвид констатациите от мисиите и показателя за световно развитие на Световната банка по отношение на Кюрасао, не може да се счита, че нейното положение е пооложение на държава, в която има специфични ограничения, пряко произтичащи от нейното равнище на развитие. Не бяха открити доказателства в подкрепа на това, че Кюрасао не е изпълнила своите задължения съгласно международното право поради недостатъчно развитие. По същия начин няма конкретни доказателства за това, че установените недостатъци по отношение на наблюдението, контрола и надзора на риболовните дейности се дължат на липса на капацитет и инфраструктура.

               (204)

               Също така е важно да се отбележи, че през 2011 г. Комисията вече финансира специфична мярка за техническа помощ в Кюрасао във връзка с борбата с ННН риболов (45). Липсват доказателства, че Кюрасао е взела под внимание предоставените съвети за отстраняване на въпросните недостатъци.

               (205)

               С оглед на горепосоченото се заключава съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов, че състоянието на развитие и общата дейност на Кюрасао по отношение на рибарството не са засегнати от нейното равнище на развитие.

         8.   ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ВЪЗМОЖНОСТТА ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НЕСЪТРУДНИЧЕЩИ ТРЕТИ ДЪРЖАВИ

               (206)

               С оглед на направените по-горе заключения по отношение на неизпълнението от страна на Кюрасао, Гана и Корея на техните задължения съгласно международното право като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара и непредприемането на действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, тези държави следва да бъдат уведомени в съответствие с член 32 от Регламента относно ННН риболов за възможността да бъдат определени за държави, които Комисията счита за несътрудничещи трети държави в борбата срещу ННН риболов.

               (207)

               В съответствие с член 32, параграф 1 от Регламента относно ННН риболов Комисията следва да уведоми Кюрасао, Гана и Корея за възможността да бъдат определени за несътрудничещи трети държави. Също така Комисията следва да предприеме всички действия, предвидени в член 32 от Регламента относно ННН риболов, по отношение на Кюрасао, Гана и Корея. С оглед на добрата администрация следва да бъде определен период, в рамките на който тези държави могат да представят писмени отговори на уведомлението и да коригират положението.

               (208)

               Освен това уведомяването на Кюрасао, Гана и Корея за възможността да бъдат определени за държави, които Комисията счита за несътрудничещи за целите на настоящото решение, нито изключва, нито автоматично предполага предприемането от Комисията или от Съвета на определени по-нататъшни стъпки за целите на определянето и съставянето на списък с несътрудничещи държави,

         РЕШИ:
   Член единствен
   С настоящото Кюрасао, Република Гана и Република Корея се уведомяват за възможността да бъдат определени за трети държави, които Комисията счита за несътрудничещи трети държави в борбата с незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов.

      Съставено в Брюксел на 26 ноември 2013 година.

            За Комисията

         Maria DAMANAKI

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 286, 29.10.2008 г., стр. 1.

      (2)  За държава на пазара и съответните мерки вж. Международния план за действие на ФАО за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, параграфи 65—76, и Кодекса за поведение за отговорен риболов на ФАО от 1995 г., член 11.2.

      (3)  Писмо от 12 юли 2011 г. на QIA.

      (4)  ОИСР, „Собственост и контрол на кораби“ („Ownership and Control of Ships“), доклад, публикуван на: http://www.oecd.org/dataoecd/53/9/17846120.pdf

      (5)  ФАО, „Подробен запис на риболовните кораби, хладилните транспортни кораби, корабите за доставка и облагодетелстваните собственици“ („Comprehensive record of fishing vessels, refrigerated transport vessels, supply vessels and beneficial ownership“), доклад от изследване, извършено от отдела по рибарство на ФАО, март 2010 г. (публикуван на: ftp://ftp.fao.org/FI/DOCUMENT/global_record/eims_272369.pdf) и Международния план за действие на ФАО за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, точка 18.

      (6)  Корея е сключила споразумения за риболов с 13 държави (Русия, Япония, Китай, Тувалу, Соломонови острови, Кирибати, Папуа Нова Гвинея, острови Кук, Франция, Иран, Австралия, Мавритания и Еквадор).

      (7)  Доклад на NMFS, стр. 24.

      (8)  Информация, получена от: http://hdr.undp.org/en/statistics/

      (9)  CCAMLR, доклад от тридесетото заседание на комисията, Австралия, Хоубарт, 24 октомври—4 ноември 2011 г., CCAMLR-XXX, точки 9.12—9.28.

      (10)  Доклад на IOTC относно съответствието на Корея, изготвен от Комитета по съответствието, 8-а сесия на Комитета по съответствието, 14—16 март 2011 г., IOTC-2011-S15-CoC25Rev1[E].

      (11)  Доклад на IOTC относно съответствието от 10.3.2012 г., IOTC-2012-CoC09-CR14_Rev1[E].

      (12)  Циркулярно писмо на IOTC от 12 февруари 2013 г.

      (13)  Писмо на ICCAT за идентификация, 4 март 2010 г., циркулярно писмо на IOTC № 590, 4 март 2010 г.

      (14)  Писмо на ICCAT за идентификация, 18 януари 2011 г., циркулярно писмо на IOTC № 173, 18 януари 2011 г.

      (15)  Писмо в израз на загриженост на ICCAT, 21 февруари 2012 г., циркулярно писмо на ICCAT № 636, 21 февруари 2012 г.

      (16)  ICCAT, писмо в израз на загриженост, 11 февруари 2013 г., циркулярно писмо на ICCAT № 610, 11 февруари 2013 г.

      (17)  Виж бележка под линия на стр. 8.

      (18)  За държава на пазара и съответните мерки вж. Международния план за действие на ФАО за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, параграфи 65—76, и Кодекса за поведение за отговорен риболов на ФАО от 1995 г., член 11.2.

      (19)  Информацията е получена от: http://www.nmfs.noaa.gov/ia/iuu/msra_page/2013_biennial_report_to_congress__jan_11__2013__final.pdf

      (20)  Информацията е получена от: http://www.neafc.org/mcs/iuu/blist и http://iuu-vessels.org/iuu/iuu/search

      (21)  Препоръка 06-11 на ICCAT за установяване на програма за трансбордиране, съгласно която всички операции по трансбордиране на риба тон и подобни на нея видове в зоната на Конвенцията ICCAT трябва да се извършват в пристанище.

      (22)  Препоръка 03-14 на ICCAT относно минимални стандарти за установяване на система за наблюдение на риболовните кораби (VMS) в зоната на Конвенцията ICCAT.

      (23)  Виж бележка под линия на стр. 8.

      (24)  ОВ L 378, 27.12.2006 г., стр. 41.

      (25)  Съответната информация е получена от уебсайта на FCWC: http://www.fcwc-fish.org/

      (26)  Писмо на ICCAT, 4 март 2010 г., циркулярно писмо на ICCAT № 592, 4 март 2010 г.

      (27)  Писмо на ICCAT, 18 януари 2011 г., циркулярно писмо на ICCAT № 174, 18 януари 2011 г.

      (28)  Писмо на ICCAT, 21 февруари 2012 г., циркулярно писмо на ICCAT № 634, 21 февруари 2012 г.

      (29)  Препоръка 09-01 на ICCAT относно многогодишна програма за опазване и управление на големооката риба тон.

      (30)  Препоръка 10-01 на ICCAT относно многогодишна програма за опазване и управление на големооката риба тон.

      (31)  Препоръка 11-01 на ICCAT относно многогодишна програма за опазване и управление на големооката риба тон и жълтоперия тунец.

      (32)  Писмо на ICCAT, 11 февруари 2013 г., циркулярно писмо на ICCAT № 609, 11 февруари 2013 г.

      (33)  Писмо на ICCAT, 30 април 2013 г., циркулярно писмо на ICCAT № 2104, 30 април 2013 г.

      (34)  Доклад на NMFS, стр. 23.

      (35)  Виж бележка под линия на стр. 8.

      (36)  Съпътстваща програма за развиващите се държави за постигане на съответствие при прилагането на Регламент (ЕО) № 1005/2008 за незаконния, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (37)  Информацията е получена от: http://www.southpacificrfmo.org/assets/Convention-and-Final-Act/2272942-v1-SPRFMOSignedFinalAct.pdf

      (38)  Препоръка 09-11 на ICCAT: препоръка на ICCAT за изменение на Препоръка 08-12 относно програма на ICCAT за документиране на улова на червен тон.

      (39)  Информацията е получена от: http://data.worldbank.org/country/CW; тази информация бе използвана вместо индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации и Регламент (ЕО) № 1905/2006, в които Кюрасао не се посочва.

      (40)  Съпътстваща програма за развиващите се държави за постигане на съответствие при прилагането на Регламент (ЕО) № 1005/2008 относно незаконния, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов, EuropeAid/129609/C/SER/Multi, 13—27 юни 2011 г.

      (41)  Допълнение 3 към приложение 10 към процедурата на 18-то специално заседание на ICCAT от януари 2013 г., доклад за двугодишния период 2012—2013 г., част I (2012 г.), том 1).

      (42)  Виж бележка под линия на стр. 41.

      (43)  Информацията е получена от: http://www.itfglobal.org/flags-convenience/flags-convenien-183.cfm

      (44)  Информацията е получена от: http://data.worldbank.org/country/CW

      (45)  Виж бележка под линия на стр. 40.