title: Решение 2014/482/ОВППС на Съвета от 22 юли 2014 година за изменение на Решение 2012/392/ОВППС относно мисия на Европейския съюз по линия на ОПСО в Нигер (EUCAP Sahel Niger)

text:
               23.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 217/31

         РЕШЕНИЕ 2014/482/ОВППС НА СЪВЕТА
   от 22 юли 2014 година
   за изменение на Решение 2012/392/ОВППС относно мисия на Европейския съюз по линия на ОПСО в Нигер (EUCAP Sahel Niger)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 28, член 42, параграф 4 и член 43, параграф 2 от него,
   като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 16 юли 2012 г. Съветът прие Решение 2012/392/ОВППС (1), чийто срок на действие изтича на 15 юли 2014 г.

               (2)

               На 28 октомври 2013 г. Съветът прие Решение 2013/533/ОВППС (2), в което предвиди референтна сума за покриване на разходите за периода до 15 юли 2014 г.

               (3)

               На 28 март 2014 г. Комитетът по политика и сигурност (КПС) препоръча срокът на действие на мисията на Европейския съюз по линия на ОПСО в Нигер (EUCAP Sahel Niger) да бъде удължен с две години в съответствие със стратегическия преглед.

               (4)

               На 2 май 2014 г. върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) получи писмо, с което нигерските власти изразяват подкрепата си за удължаването на срока на действие на мисията EUCAP Sahel Niger с две години.

               (5)

               EUCAP Sahel Niger ще се провежда в обстановка, която може да се влоши и да възпрепятства постигането на целите на външната дейност на Съюза, установени в член 21 от Договора за Европейския съюз,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Решение 2012/392/ОВППС се изменя, както следва:

               1)

               Членове 2 и 3 се заменят със следното:
               „Член 2
               Цели
               В контекста на прилагането на стратегията на Европейския съюз за сигурност и развитие в Сахел EUCAP Sahel Niger има за цел да осигури възможност на нигерските власти да определят и изпълняват своя собствена национална стратегия за сигурност. EUCAP Sahel Niger има също така за цел да допринесе за разработването на интегриран, мултидисциплинарен, съгласуван, устойчив и съобразен с правата на човека подход сред различните участници, свързани със сигурността в Нигер, в борбата с тероризма и организираната престъпност.
               Член 3
               Задачи
               1.   За изпълнение на целите, посочени в член 2, EUCAP Sahel Niger:

                           а)

                           е подготвена за оказването на подкрепа при определянето и изпълнението на нигерска стратегия за сигурност, като същевременно се продължава предоставянето на консултации и помощ при прилагането на измерението, свързано със сигурността, в рамките на нигерската стратегия за сигурност и развитие в северните части;

                           б)

                           улеснява координацията на регионални и международни проекти за оказване на подкрепа на Нигер в борбата срещу тероризма и организираната престъпност;

                           в)

                           укрепва правовата държава чрез разработване на капацитет за наказателно разследване и в този контекст развива и прилага подходящи програми за обучение;

                           г)

                           подкрепя развитието на устойчивостта на нигерските сили за сигурност и отбрана;

                           д)

                           допринася за набелязване, планиране и осъществяване на проекти в областта на сигурността.

                     2.   EUCAP Sahel Niger се съсредоточава върху дейностите, посочени в параграф 1, които допринасят за подобряването на контрола върху територията на Нигер, включително в координация с нигерските въоръжени сили.
               3.   EUCAP Sahel Niger няма изпълнителни функции.“

               2)

               Член 4 се изменя, както следва:

                           а)

                           параграф 3 се заменя със следното:
                           „3.   Структурата на EUCAP Sahel Niger е в съответствие с документите за планиране.“;

                           б)

                           параграф 4 се заличава.

               3)

               Член 6 се изменя, както следва:

                           а)

                           вмъква се следният параграф:
                           „1а.   Ръководителят на мисията представлява EUCAP Sahel Niger в района на провеждане на операциите. Ръководителят на мисията може да делегира на членовете на персонала на EUCAP Sahel Niger задачи, свързани с управлението на персонала и с финансови въпроси, като запазва отговорността във връзка с тези задачи.“;

                           б)

                           параграф 3 се заменя със следното:
                           „3.   Ръководителят на мисията дава указания на целия персонал на EUCAP Sahel Niger, включително и на поддържащата единица в Брюксел, с цел ефективното провеждане на EUCAP Sahel Niger на мястото на операцията, като поема нейната координация и текущо управление и следва указанията на стратегическо равнище на командващия гражданските операции.“;

                           в)

                           параграфи 4 и 8 се заличават.

               4)

               В член 7 параграф 4 се заменя със следното:
               „4.   Условията на работа, както и правата и задълженията на членовете на международния и местния персонал се определят в договорите, сключени между EUCAP Sahel Niger и съответния член на персонала.“

               5)

               В член 11 параграф 5 се заменя със следното:
               „5.   Ръководителят на мисията осигурява защитата на класифицираната информация на ЕС в съответствие с Решение 2013/488/ЕС на Съвета (3).

                  (3)  Решение 2013/488/ЕС на Съвета от 23 септември 2013 г. относно правилата за сигурност за защита на класифицирана информация на EC (ОВ L 274, 15.10.2013 г., стр. 1).“"

               6)

               Вмъква се следният член:
               „Член 12а
               Правоспособност
               В степента, необходима за изпълнението на настоящото решение, EUCAP Sahel Niger има правомощия да възлага поръчки за услуги и оборудване, да встъпва в договори и административни договорености, да наема персонал, да разполага с банкови сметки, да придобива активи и да се разпорежда с тях, да изпълнява задължения, както и да бъде страна в съдебни производства.“

               7)

               Член 13 се заменя със следното:
               „Член 13
               Финансови разпоредби
               1.   Референтната сума, предназначена за покриване на свързаните с EUCAP Sahel Niger разходи за периода от 16 юли 2012 г. до 31 октомври 2013 г., е в размер на 8 700 000 EUR.
               Референтната сума, предназначена за покриване на свързаните с EUCAP Sahel Niger разходи за периода от 1 ноември 2013 г. до 15 юли 2014 г., е в размер на 6 500 000 EUR.
               Референтната сума, предназначена за покриване на свързаните с EUCAP SAHEL Niger разходи за периода от 16 юли 2014 г. до 15 юли 2015 г., е в размер на 9 155 000 EUR.
               2.   Управлението на всички разходи се извършва в съответствие с процедурите и правилата, приложими за общия бюджет на Съюза. Граждани на трети държави и граждани на приемащата държава имат право да участват в търгове за възлагане на поръчки. С одобрението на Комисията EUCAP Sahel Niger може да сключва технически договорености с държавите членки, с приемащата държава, с участващите трети държави и с други международни участници за предоставяне на оборудване, услуги и помещения на EUCAP Sahel Niger.
               3.   EUCAP Sahel Niger отговаря за изпълнението на бюджета си. За тази цел EUCAP Sahel Niger подписва споразумение с Комисията.
               4.   Без да се засяга Споразумението между Европейския съюз и Република Нигер относно статута на мисията на Европейския съюз по линия на ОПСО в Нигер (EUCAP Sahel Niger) (4), EUCAP Sahel Niger отговаря за претенциите и задълженията, произтичащи от изпълнението на мандата, считано от 16 юли 2014 г., с изключение на претенции, свързани с тежки нарушения от страна на ръководителя на мисията, за които отговорност носи той.
               5.   Прилагането на финансовите разпоредби не засяга командната верига, предвидена в членове 4, 5 и 6, както и оперативните потребности на мисията EUCAP Sahel Niger, включително съвместимостта на оборудването и оперативната съвместимост на екипите ѝ.
               6.   Разходите са допустими от 16 юли 2012 г.

                  (4)  ОВ L 242, 11.9.2013 г., стр. 2.“"

               8)

               Вмъква се следният член:
               „Член 13а
               Проектна група
               1.   EUCAP Sahel Niger разполага с проектна група за набелязване и осъществяване на проекти. При необходимост EUCAP Sahel Niger подпомага и предоставя съвети по проектите, осъществявани от държави членки и трети държави, при което съответните държави запазват своята отговорност, в области, свързани с мандата на EUCAP Sahel Niger, и в подкрепа на нейните цели.
               2.   EUCAP Sahel Niger има право да използва финансовите вноски на държавите членки или на трети държави за осъществяване на проекти, които са били набелязани като допълващи по последователен начин останалите действия на EUCAP Sahel Niger и които:

                           а)

                           са предвидени в оценката за въздействието върху бюджета, свързана с настоящото решение; или

                           б)

                           са включени в оценката за въздействието върху бюджета по време на мандата на EUCAP Sahel Niger посредством изменение на оценката за въздействието върху бюджета по искане на ръководителя на мисията.

                     EUCAP Sahel Niger сключва договореност с участващите държави, с която се уреждат по-специално конкретните процедури за разглеждане на евентуални жалби от трети лица относно вреди, причинени в резултат на действие или бездействие от страна на EUCAP Sahel Niger при използване на средствата, предоставени от тези държави. В никакъв случай участващите държави не могат да търсят отговорност на Съюза или на ВП за действие или бездействие от страна на EUCAP Sahel Niger при използването на средствата на тези държави.
               3.   КПС дава съгласието си за приемане на финансовото участие на трети държави в проектната група.“

               9)

               В член 15 „Решение 2011/292/ЕС“ се заменя с „Решение 2013/488/ЕС“.

               10)

               В член 16 втора алинея се заменя със следното:
               „Прилага се до 15 юли 2016 г.“

         Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
   Прилага се от 16 юли 2014 г.

      Съставено в Брюксел на 22 юли 2014 година.

            За Съвета

            Председател

         C. ASHTON

      (1)  Решение 2012/392/ОВППС на Съвета от 16 юли 2012 г. относно мисия на Европейския съюз по линия на ОПСО в Нигер (EUCAP Sahel Niger) (ОВ L 187, 17.7.2012 г., стр. 48).

      (2)  Решение 2013/533/ОВППС на Съвета от 28 октомври 2013 г. за изменение на Решение 2012/392/ОВППС относно мисия на Европейския съюз по линия на ОПСО в Нигер (EUCAP Sahel Niger) (ОВ L 288, 30.10.2013 г., стр. 68).


title: 2008/438/ЕО, Евратом: Решение на Съвета и на Комисията от 14 май 2008 година относно сключването на Протокол към Споразумението за стабилизиране и асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Бившата югославска република Македония, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България и Румъния към Европейския съюз

text:
               13.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 155/15

      РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА И НА КОМИСИЯТА

   от 14 май 2008 година
   относно сключването на Протокол към Споразумението за стабилизиране и асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Бившата югославска република Македония, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България и Румъния към Европейския съюз
   (2008/438/ЕО, Евратом)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ И КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 310 във връзка член 300, параграф 2, първа алинея, второ изречение и параграф 3, втора алинея от него,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 101, втори параграф от него,
   като взеха предвид Акта за присъединяване на България и Румъния, и по-специално член 6, параграф 2 от него,
   като взеха предвид предложението на Комисията,
   като взеха предвид съгласието на Европейския парламент (1),
   като взеха предвид одобрението на Съвета в съответствие с член 101 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия,
   като имат предвид, че:

               (1)

               Протоколът към Споразумението за стабилизиране и асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Бившата югославска република Македония, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България и Румъния към Европейския съюз, беше подписан от името на Европейската общност и нейните държави-членки на 18 февруари 2008 г. в съответствие с Решение № 2008/273/ЕО на Съвета (2).

               (2)

               До влизането му в сила протоколът се прилага временно, считано от датата на присъединяване.

               (3)

               Протоколът следва да бъде сключен,

         РЕШИХА:
   Член 1
   Протоколът към Споразумението за стабилизиране и асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Бившата югославска република Македония, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Република България и Румъния към Европейския съюз, се одобрява от името на Европейската общност, Европейската общност за атомна енергия и държавите-членки.
   Текстът на протокола е приложен към настоящото решение (3).
   Член 2
   Председателят на Съвета депозира от името на Европейската общност и нейните държави-членки инструментите за одобрение, предвидени в член 11 от протокола. Едновременно с това председателят на Комисията депозира инструмента за одобрение от името на Европейската общност за атомна енергия.

      Съставено в Брюксел на 14 май 2008 година.

            За Съвета

            Председател

         A. BAJUK

            За Комисията

         José Manuel BARROSO

            Председател

      (1)  Съгласие от 23 април 2008 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  ОВ L 99, 10.4.2008 г., стр. 1.

      (3)  ОВ L 99, 10.4.2008 г., стр. 2.


title: Решение на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ № 1/2011/SC от 29 септември 2011 година относно одита на програми и проекти съгласно Финансовия механизъм (2009—2014 г.)

text:
               22.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 341/67

         РЕШЕНИЕ НА ПОСТОЯННИЯ КОМИТЕТ НА ДЪРЖАВИТЕ ОТ ЕАСТ
   № 1/2011/SC
   от 29 септември 2011 година
   относно одита на програми и проекти съгласно Финансовия механизъм (2009—2014 г.)
   ПОСТОЯННИЯТ КОМИТЕТ НА ДЪРЖАВИТЕ ОТ ЕАСТ
   като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (наричано по-нататък „Споразумението за ЕИП“),
   като взе предвид Споразумение между Европейския съюз, Исландия, Княжество Лихтенщайн и Кралство Норвегия за финансов механизъм на ЕИП за периода 2009—2014 г.,
   като взе предвид протокол 38б относно Финансовия механизъм на ЕИП, включен в Споразумението за ЕИП чрез гореспоменатото Споразумение между Европейския съюз, Исландия, Княжество Лихтенщайн и Кралство Норвегия за финансов механизъм на ЕИП за периода 2009—2014 г.,
   като взе предвид Споразумението между Кралство Норвегия и Европейския съюз относно норвежки финансов механизъм за периода 2009—2014 г.,
   като взе предвид Решение № 5/2010/SC на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ от 9 декември 2010 г. за изменение на Решение № 4/2004/SC на Постоянния комитет за създаване на Комитет за финансовия механизъм (1),
   като взе предвид Решение № 6/2010/SC на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ от 9 декември 2010 г. за разширяване обхвата на задачите на Службата за финансовия механизъм на ЕИП и норвежкия финансов механизъм (2),
   като взе предвид Решение № 5/2002 на Комитета на представителите на страните по Споразумението за Надзорен орган и Съд от 23 октомври 2002 г. относно мандата на Борда на одиторите на ЕАСТ,
   ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Бордът на одиторите действа като върховен орган за одита на програми и проекти по Финансовия механизъм на ЕИП за периода 2004—2014 г. (наричан по-нататък „Финансов механизъм на ЕИП“). Това включва одит на програмите и проектите в държавите бенефициери, на управлението на проекти от държавите бенефициери и функционирането на Финансовия механизъм на ЕИП. Бордът на одиторите може също така да извършва одит на Службата за финансовия механизъм по отношение на Финансовия механизъм на ЕИП.
   Член 2
   Бордът на одиторите се състои от граждани на държавите от ЕАСТ, страни по Споразумението за ЕИП, които за предпочитане са членове на върховни институции за одит на държавите от ЕАСТ. Тяхната независимост трябва да бъде извън съмнение. Служител на ЕАСТ не може да бъде назначен за одитор, преди да измине период от три години от края на неговото назначаване в институция на ЕАСТ.
   Член 3
   Членовете на Борда на одиторите, които провеждат одити в съответствие с член 1, са същите лица, които са назначени съгласно Решение № 1 на Комитета на представителите на страните по Споразумението за Надзорен орган и Съд от 26 май 2010 г. относно назначаването на членове на Борда на одиторите на ЕАСТ, и за същия срок. След изтичане на техния мандат членове на Борда на одиторите, които провеждат одити в съответствие с член 1, са лицата, назначени с решение на Комитета на представителите на страните по Споразумението за Надзорен орган и Съд.
   Член 4
   Членовете на Борда на одиторите са напълно независими в изпълнението на своите задължения.
   Член 5
   Членовете на Борда на одиторите си сътрудничат тясно с лицето или лицата, на които са възложени съответните одити по норвежкия финансов механизъм за периода 2009—2014 г., при одита на дейности, свързани с двата финансови механизъма.
   Член 6
   Разходите за уместни и пропорционални одити, както е посочено в член 1, се финансират от административния бюджет на Финансовия механизъм на ЕИП. Въз основа на съответно бюджетно предложение от Борда на одиторите и препоръка от Комитета на финансовия механизъм Постоянният комитет дава съгласието си за сумата, която трябва да се предостави за тази цел.
   Член 7
   Бордът на одиторите може да ангажира външни експерти, които да му помагат. Външните експерти трябва да отговарят на същите изисквания за независимост и да спазват същото задължение за сътрудничество, предвидено в член 6, както и членовете на Борда на одиторите.
   Член 8
   Бордът на одиторите информира Комитета на финансовия механизъм и докладва на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ относно одита, посочен в член 1. Той може да представя предложения за действие.
   Член 9
   Бордът на одиторите предлага условия за работа относно одита, посочен в член 1, и след консултации с Комитета на финансовия механизъм го представя на Постоянния комитет на държавите от ЕАСТ за приемане.
   Член 10
   Решението влиза в сила незабавно.
   Член 11
   Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 29 септември 2011 година.

            За Постоянния комитет

            Председател

         Kurt JÄGER

            Генерален секретар

         Kåre BRYN

      (1)  ОВ L 78, 24.3.2011 г., стр. 57.

      (2)  ОВ L 78, 24.3.2011 г., стр. 58.


title: Решение 2012/308/ОВППС на Съвета от 26 април 2012 година за присъединяването на Европейския съюз към Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия

text:
               15.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 154/1

         РЕШЕНИЕ 2012/308/ОВППС НА СЪВЕТА
   от 26 април 2012 година
   за присъединяването на Европейския съюз към Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 37 във връзка с член 31, параграф 1 от него,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 209 и 212 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) и член 218, параграф 8, втора алинея от него,
   като взе предвид съвместното предложение на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност и на Европейската комисия,
   като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
   като има предвид, че:

               (1)

               Договорът за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия („Договора“) беше подписан на 24 февруари 1976 г. от Република Индонезия, Малайзия, Република Филипини, Република Сингапур и Кралство Тайланд. От датата на подписването следните държави също подписаха Договора: Бруней Даруссалам, Кралство Камбоджа, Лаоска народнодемократична република, Бирма/ Мианмар, Социалистическа република Виетнам, Независима държава Папуа-Нова Гвинея, Китайска народна република, Република Индия, Япония, Ислямска република Пакистан, Република Корея, Руска федерация, Нова Зеландия, Монголия, Австралийски съюз, Френска република, Демократична република Източен Тимор, Народна република Бангладеш, Демократична социалистическа република Шри Ланка, Корейска народнодемократична република, Съединени американски щати, Република Турция и Канада.

               (2)

               Договорът има за цел да утвърждава мира, стабилността и сътрудничеството в региона. За тази цел в него се призовава за уреждане на споровете чрез мирни средства, опазване на мира, предотвратяване на конфликти и укрепване на сигурността в Югоизточна Азия. Следователно установените в Договора правила и принципи съответстват на целите на общата външна политика и политика на сигурност на Съюза.

               (3)

               Освен това в Договора се предвижда да се засили сътрудничеството в областта на икономиката, търговията, социалната сфера, техниката, науката, както и да се ускори икономическият растеж в региона, като се насърчава по-голямото оползотворяване на селскостопанската и промишлената дейност на гражданите в Югоизточна Азия, разширяването на търговията им и подобряването на икономическата им инфраструктура. Поради това в Договора се утвърждава сътрудничеството с развиващите се страни в региона, както и икономическото, финансовото и техническото сътрудничество с държави извън групата на развиващите се страни.

               (4)

               На заседанието си от 4—5 декември 2006 г. Съветът упълномощи председателството и Комисията да проведат преговори за присъединяването на Съюза и на Европейската общност към Договора.

               (5)

               С писмо от 7 декември 2006 г. Съюзът и Европейската общност уведомиха Камбоджа, в качеството ѝ на координатор на АСЕАН за връзки със Съюза, относно решението си да подаде заявление за присъединяване към Договора, при спазване на уговорките, изразени в писмото.

               (6)

               На 28 май 2009 г. Тайланд, държавата, председателстваща тогава АСЕАН, заяви изразеното от всички държави в Югоизточна Азия съгласие относно присъединяването на Съюза и Европейската общност към Договора, при условие на влизането в сила на третия протокол към Договора.

               (7)

               Третият протокол към Договора, подписан на 23 юли 2010 г., предвижда възможността за присъединяване на регионални организации към Договора.

               (8)

               Следователно Съюзът следва да се присъедини към Договора след влизането в сила на третия протокол към Договора,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Присъединяването на Съюза към Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия се одобрява от името на Съюза.
   Текстовете на Договора и на трите протокола за неговото изменение, както и на правния инструмент на Съюза за присъединяване към Договора, са приложени към настоящото решение
   Член 2
   Съветът упълномощава върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност да подпише от името на Съюза и да депозира правния инструмент на Съюза за присъединяване към Договора.
   Член 3
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Люксембург на 26 април 2012 година.

            За Съвета

            Председател

         M. BØDSKOV

      ПРЕВОД
      Договор за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия
      Индонезия, 24 февруари 1976 г.
      Високодоговарящите се страни:
      КАТО СЪЗНАВАТ съществуващите исторически, географски и културни връзки, които свързват техните народи;
      ЗАГРИЖЕНИ да насърчават регионалния мир и стабилност чрез съблюдаване на правосъдието и върховенството на закона и засилване на регионалната устойчивост на техните отношения;
      КАТО ЖЕЛАЯТ да задълбочат мира, приятелството и взаимното сътрудничество по въпросите, засягащи Югоизточна Азия, в съответствие с духа и принципите, залегнали в Устава на Организацията на обединените нации, с Десетте принципа, приети от конференцията на Азия и Африка в Бандунг на 25 април 1955 г., с Декларацията на Асоциацията на народите от Югоизточна Азия, подписана на 8 август 1967 г. в Банкок, и с Декларацията, подписана на 27 ноември 1971 г. в Куала Лумпур;
      УВЕРЕНИ, че уреждането на различията или споровете между техните държави следва да се извършва чрез рационални, ефективни и достатъчно гъвкави процедури, които не позволяват враждебност, която би могла да застраши или попречи на сътрудничеството;
      УБЕДЕНИ в необходимостта от сътрудничество с всички миролюбиви народи както в региона на Югоизточна Азия, така и извън него, и в укрепването на световния мир, стабилност и хармония;
      ТЪРЖЕСТВЕНО СЕ СПОРАЗУМЯХА да сключат Договор за приятелство и сътрудничество, както следва:
      1.1.1.1.   ГЛАВА I: ЦЕЛ И ПРИНЦИПИ
      Член 1
      Целта на настоящия договор е да насърчава постоянен мир, непрекъснато приятелство и сътрудничество между техните народи, което ще допринесе за тяхната мощ, солидарност и сближаване.
      Член 2
      В отношенията помежду си високодоговарящите се страни се ръководят от следните основни принципи:

                  а)

                  взаимно зачитане на независимостта, сувереността, равнопоставеността, териториалната цялост и националната идентичност на всички народи;

                  б)

                  правото на всяка държава да управлява националната си съдба без външна намеса, подривна дейност или принуда;

                  в)

                  ненамеса на една страна във вътрешните работи на друга;

                  г)

                  уреждане на различията или споровете с мирни средства;

                  д)

                  отказ от оправянето на заплахи за използване на сила или от използването на сила;

                  е)

                  ефективно сътрудничество помежду им.

            1.1.1.2.   ГЛАВА II: ПРИЯТЕЛСТВО
      Член 3
      За постигането на целта на настоящия договор високодоговарящите се страни се стремят да развиват и укрепват традиционните, културните и историческите връзки на приятелство, добросъседство и сътрудничество, които ги сближават, и изпълняват добросъвестно задълженията си, произтичащи от настоящия договор. За да допринесат за засилване на разбирателството помежду си, високодоговарящите се страни насърчават и улесняват контактите и обмена между своите народи.
      1.1.1.3.   ГЛАВА III: СЪТРУДНИЧЕСТВО
      Член 4
      Високодоговарящите се страни насърчават активното сътрудничество в икономическата, социалната, техническата, научната и административната сфера, както и по въпроси, свързани с общите идеали и стремежи за международен мир и стабилност в региона, и по всички други въпроси от взаимен интерес.
      Член 5
      Съгласно член 4 високодоговарящите се страни полагат максимални двустранни и многостранни усилия въз основа на равнопоставеност, недискриминация и взаимна изгода.
      Член 6
      Високодоговарящите се страни си сътрудничат за ускоряването на икономическия растеж в региона, за да укрепят основите за съществуването на благоденстваща и мирна общност от народи в Югоизточна Азия. За тази цел те насърчават по-широкото използване на своето земеделие и промишленост, разширяването на своята търговия и подобряването на икономическата си инфраструктура, което е от обща полза за техните народи. В това отношение те продължават да проучват всички възможности за тясно и ползотворно сътрудничество с други държави и с международни и регионални организации извън региона.
      Член 7
      Високодоговарящите се страни засилват икономическото сътрудничество, за да постигнат социална справедливост и за да повишат стандарта на живот на народите в региона. За тази цел те приемат съответните регионални стратегии за икономическо развитие и взаимопомощ.
      Член 8
      Високодоговарящите се страни се стремят към възможно най-тясно сътрудничество в най-широк мащаб и с готовност предоставят помощ една на друга под формата на възможности за обучение и научноизследователска дейност в социалната, културната, техническата, научната и административната сфера.
      Член 9
      Високодоговарящите се страни полагат усилия да улеснят сътрудничеството, насочено към напредък в стремежа към мир, хармония и стабилност в региона. За тази цел високодоговарящите се страни поддържат постоянни контакти и консултации помежду си по международни и регионални въпроси с цел координиране на своите позиции, действия и политики.
      Член 10
      Никоя високодоговаряща се страна по никакъв начин и под никаква форма не участва в дейност, която представлява заплаха за политическата и икономическата стабилност, суверенитета или териториалната цялост на друга високодоговаряща се страна.
      Член 11
      За да запазят националната си идентичност, високодоговарящите се страни полагат усилия за укрепването на националната си устойчивост в политическата, икономическата, социално-културната сфера, както и в сферата на сигурността, в съответствие със своите идеали и стремежи, без външна намеса и вътрешна подривна дейност.
      Член 12
      В усилията си да постигнат регионално благоденствие и сигурност високодоговарящите се страни полагат усилия да си сътрудничат във всички области с цел насърчаване на регионалната устойчивост, като се основават на принципите на увереност в собствените сили, независимост, взаимно уважение, сътрудничество и солидарност, които ще представляват основите за силна и жизнеспособна общност от народи в Югоизточна Азия.
      1.1.1.4.   ГЛАВА IV: МИРНО УРЕЖДАНЕ НА СПОРОВЕ
      Член 13
      Високодоговарящите се страни са изпълнени с решимост и добра воля за предотвратяването на спорове. В случай на възникване на спорове, които пряко ги засягат, особено спорове, които могат да нарушат регионалния мир и хармония, те се въздържат от отправянето на заплаха за използване на сила или от използването на сила и винаги уреждат тези спорове помежду си чрез приятелски преговори.
      Член 14
      За уреждането на спорове чрез регионални процедури високодоговарящите се страни учредяват като постоянен орган Висш съвет, който включва представител на министерско ниво на всяка от високодоговарящите се страни и който има за задача да се информира дали съществуват спорове или ситуации, които могат да нарушат регионалния мир и хармония.
      Член 15
      В случай че не бъде намерено решение чрез преки преговори, Висшият съвет се информира относно спора или ситуацията и препоръчва на страните по спора подходящи средства за неговото уреждане като например добри услуги, медиация, проверка или помирение. Висшият съвет може обаче да предложи своите добри услуги или по споразумение със страните по спора да поеме ролята на комисия за медиация, проверка или помирение. Когато счете за необходимо, Висшият съвет препоръчва подходящи мерки за предотвратяване на влошаването на спора или ситуацията.
      Член 16
      Горната разпоредба от настоящата глава не се прилата по отношение на даден спор освен ако всички страни по спора не дадат своето съгласие за прилагането ѝ по отношение на посочения спор. Същевременно обаче това не пречи на другите високодоговарящи се страни, които не са страни по спора, да предложат евентуална помощ за уреждането на посочения спор. Страните по спора следва да са благосклонни към подобни предложения за помощ.
      Член 17
      Нищо в настоящия договор не пречи да се използват средствата за мирно уреждане, посочени в член 33, параграф 1 от Устава на Организацията на обединените нации. Високодоговарящите се страни, които са страни по даден спор, следва да се насърчават да предприемат стъпки за разрешаването му чрез приятелски преговори, преди да прибегнат към другите процедури, предвидени в Устава на Организацията на обединените нации.
      1.1.1.5.   ГЛАВА V: ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
      Член 18
      Настоящият договор се подписва от Република Индонезия, Малайзия, Република Филипини, Република Сингапур и Кралство Тайланд. Той се ратифицира в съответствие с конституционните процедури на всяка държава, подписала договора. Към него могат да се присъединяват други държави от Югоизточна Азия.
      Член 19
      Настоящият договор влиза в сила на датата на депозиране на петия ратификационен инструмент пред правителствата на държавите, подписали договора, които са определени за депозитари на настоящия договор и на ратификационните инструменти или инструментите за присъединяване.
      Член 20
      Настоящият договор е съставен на официалните езици на високодоговарящите се страни, като всички текстове имат еднаква сила. Съществува общ превод на текста на английски език, по който съществува съгласие. Различията в тълкуването на общия текст се разрешават посредством преговори.

         В ПОТВЪРЖДЕНИЕ НА ТОВА високодоговарящите се страни подписаха договора и положиха своите печати.
         Съставено в Денпасар, Бали, на двадесет и четвърти февруари хиляда деветстотин седемдесет и шеста година.

         Протокол за изменение на Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия Филипини, 15 декември 1987 г.
         Правителството на Бруней Даруссалам
         Правителството на Република Индонезия
         Правителството на Малайзия
         Правителството на Република Филипини
         Правителството на Република Сингапур
         Правителството на Кралство Тайланд
         В ЖЕЛАНИЕТО СИ допълнително да подобрят сътрудничеството с всички миролюбиви народи както в региона на Югоизточна Азия, така и извън него, и по-специално с държавите, съседни на региона на Югоизточна Азия;
         КАТО ИМАТ ПРЕДВИД параграф 5 от преамбюла на Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия, съставен в Денпасар, Бали, на 24 февруари 1976 г. (наричан по-нататък „Договорът за приятелство“), в който се споменава необходимостта от сътрудничество с всички миролюбиви народи както в региона на Югоизточна Азия, така и извън него, за укрепването на световния мир, стабилност и хармония,
         СЕ ДОГОВОРИХА ЗА СЛЕДНОТО:
         Член 1
         Член 18 от Договора за приятелство се изменя, както следва:

            „Настоящият договор се подписва от Република Индонезия, Малайзия, Република Филипини, Република Сингапур и Кралство Тайланд. Той се ратифицира в съответствие с конституционните процедури на всяка държава, подписала договора.
            Към него могат да се присъединяват други държави от Югоизточна Азия.
            Държави извън региона на Югоизточна Азия също могат да се присъединят към настоящия договор със съгласието на всички държави от Югоизточна Азия, които са подписали настоящия договор, и на Бруней Даруссалам.“

         Член 2
         Член 14 от Договора за приятелство се изменя, както следва:

            „За уреждането на спорове чрез регионални процедури високодоговарящите се страни учредяват като постоянен орган Висш съвет, който включва представител на министерско ниво на всяка от високодоговарящите се страни и който има за задача да се информира дали съществуват спорове или ситуации, които могат да нарушат регионалния мир и хармония.
            При все това обаче настоящият член се прилага към всяка държава извън региона на Югоизточна Азия, която се е присъединила към договора, само в случаите, когато тази държава е пряк участник в спора, който следва да се уреди посредством регионалните процедури.“

         Член 3
         Настоящият протокол подлежи на ратификация и влиза в сила на датата на депозиране на последния ратификационен инструмент на високодоговарящите се страни.

            Съставено в Манила на петнадесети декември хиляда деветстотин осемдесет и седма година.

         Втори протокол за изменение на Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия
         Манила, Филипини, 25 юли 1998 г.
         Правителството на Бруней Даруссалам
         Правителството на Кралство Камбоджа
         Правителството на Република Индонезия
         Правителството на Лаоската народнодемократична република
         Правителството на Малайзия
         Правителството на Съюз Мианмар
         Правителството на Република Филипини
         Правителството на Република Сингапур
         Правителството на Кралство Тайланд
         Правителството на Социалистическа република Виетнам
         Правителството на Папуа-Нова Гвинея
         наричани по-нататък „високодоговарящите се страни“:
         В ЖЕЛАНИЕТО СИ да гарантират подходящо задълбочаване на сътрудничеството с всички миролюбиви народи както в региона на Югоизточна Азия, така и извън него, и по-специално с държавите, съседни на региона на Югоизточна Азия;
         КАТО ИМАТ ПРЕДВИД параграф 5 от преамбюла на Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия, съставен в Денпасар, Бали, на 24 февруари 1976 г. (наричан по-нататък „Договорът за приятелство“), в който се споменава необходимостта от сътрудничество с всички миролюбиви народи както в региона на Югоизточна Азия, така и извън него, за укрепването на световния мир, стабилност и хармония,
         СЕ ДОГОВОРИХА ЗА СЛЕДНОТО:
         Член 1
         Член 18, параграф 3 от Договора за приятелство се изменя, както следва:

            „Държави извън региона на Югоизточна Азия също могат да се присъединят към настоящия договор със съгласието на всички държави от Югоизточна Азия, а именно Бруней Даруссалам, Кралство Камбоджа, Република Индонезия, Лаоската народнодемократична република, Малайзия, Съюз Мианмар, Република Филипини, Република Сингапур, Кралство Тайланд и Социалистическа република Виетнам.“

         Член 2
         Настоящият протокол подлежи на ратификация и влиза в сила на датата на депозиране на последния ратификационен инструмент на високодоговарящите се страни.

            Съставено в Манила на двадесет и пети юли хиляда деветстотин деветдесет и осма година.

         Трети протокол за изменение на Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия
         Ханой, Виетнам, 23 юли 2010 г.
         Бруней Даруссалам
         Кралство Камбоджа
         Република Индонезия
         Лаоската народнодемократична република
         Малайзия
         Съюз Мианмар
         Република Филипини
         Република Сингапур
         Кралство Тайланд
         Социалистическа република Виетнам
         Австралийският съюз
         Народна република Бангладеш
         Китайската народна република
         Корейската народнодемократична република
         Френската република
         Република Индия
         Япония
         Монголия
         Нова Зеландия
         Ислямска република Пакистан
         Папуа-Нова Гвинея
         Република Корея
         Руската федерация
         Демократична социалистическа република Шри Ланка
         Демократична република Източен Тимор
         Република Турция
         Съединените американски щати
         наричани по-нататък „високодоговарящите се страни“:
         В ЖЕЛАНИЕТО СИ да гарантират подходящо задълбочаване на сътрудничеството с всички миролюбиви народи както в региона на Югоизточна Азия, така и извън него, и по-специално с държавите, съседни на региона на Югоизточна Азия, както и с регионалните организации, в които членуват само суверенни държави;
         КАТО ИМАТ ПРЕДВИД параграф 5 от преамбюла на Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия, съставен в Денпасар, Бали, на 24 февруари 1976 г. (наричан по-нататък „Договорът за приятелство“), в който се споменава необходимостта от сътрудничество с всички миролюбиви народи както в региона на Югоизточна Азия, така и извън него, за укрепването на световния мир, стабилност и хармония,
         СЕ ДОГОВОРИХА ЗА СЛЕДНОТО:
         Член 1
         Член 18, параграф 3 от Договора за приятелство се изменя, както следва:

            „Към настоящия договор могат да се присъединяват държави извън региона на Югоизточна Азия и регионални организации, в които членуват само суверенни държави, със съгласието на всички държави от Югоизточна Азия, а именно Бруней Даруссалам, Кралство Камбоджа, Република Индонезия, Лаоската народнодемократична република, Малайзия, Съюз Мианмар, Република Филипини, Република Сингапур, Кралство Тайланд и Социалистическа република Виетнам.“

         Член 2
         Член 14, параграф 2 от Договора за приятелство се изменя, както следва:

            „При все това обаче настоящият член се прилага към всяка високодоговаряща се страна, която се е присъединила към договора, само в случаите, когато тази високодоговаряща се страна е пряк участник в спора, който следва да се уреди посредством регионалните процедури.“

         Член 3
         Настоящият протокол подлежи на ратификация и влиза в сила на датата на депозиране на последния ратификационен инструмент на високодоговарящите се страни.

            Съставено в Ханой, Виетнам, на двадесет и трети юли две хиляди и десета година в един-единствен екземпляр на английски език.

         Инструмент за присъединяване на Европейския съюз към Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия
         КАТО ИМА ПРЕДВИД, ЧЕ Договорът за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия, подписан на 24 февруари 1976 г. в Бали, Индонезия, беше изменен с Първи, Втори и Трети протокол за изменение на Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия, които бяха подписани съответно на 15 декември 1987 г., 25 юли 1998 г. и 23 юли 2010 г.;
         КАТО ИМА ПРЕДВИД, ЧЕ в член 18, параграф 3 от горепосочения договор, изменен с член 1 от горепосочения Трети протокол, се предвижда, че регионалните организации, в които членуват само суверенни държави, могат да се присъединят към Договора със съгласието на всички държави от Югоизточна Азия, а именно Бруней Даруссалам, Кралство Камбоджа, Република Индонезия, Лаоската народнодемократична република, Малайзия, Съюз Мианмар, Република Филипини, Република Сингапур, Кралство Тайланд и Социалистическа република Виетнам;
         КАТО ИМА ПРЕДВИД, ЧЕ министърът на външните работи на Финландия и членът на Европейската комисия, отговарящ за външните отношения и европейската политика за съседство, представиха заявление за присъединяване на Европейския съюз към Договора с писмо от 7 декември 2006 г.;
         КАТО ИМА ПРЕДВИД, ЧЕ държавите от Югоизточна Азия изразиха съгласие за присъединяването на Европейския съюз към Договора;
         С настоящото Европейският съюз се присъединява към Договора за приятелство и сътрудничество в Югоизточна Азия, считано от датата на депозиране на настоящия инструмент.
         В ПОТВЪРЖДЕНИЕ НА ТОВА настоящият инструмент за присъединяване е подписан от [ДЛЪЖНОСТ].

            Съставено в [място], [държава], на днешния [дата] [месец] две хиляди и [година].

               За Европейския съюз


title: Решение 2013/201/ОВППС на Съвета от 25 април 2013 година за изменение на Решение 2010/231/ОВППС относно ограничителни мерки спрямо Сомалия

text:
               26.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 116/10

         РЕШЕНИЕ 2013/201/ОВППС НА СЪВЕТА
   от 25 април 2013 година
   за изменение на Решение 2010/231/ОВППС относно ограничителни мерки спрямо Сомалия
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 април 2010 г. Съветът прие Решение 2010/231/ОВППС (1).

               (2)

               На 6 март 2013 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации (ССООН) прие Резолюция 2093 (2013), с която измени оръжейното ембарго, наложено с параграф 5 от Резолюция 733 (1992) и допълнително доразвито в параграфи 1 и 2 от Резолюция 1425 (2002). Резолюция 2093 (2013) освен това актуализира критериите за посочване, прилагани от Комитета по санкциите към ССООН, създаден съгласно Резолюция 751 (1992) относно Сомалия.

               (3)

               Поради това Решение 2010/231/ОВППС следва да бъде съответно изменено,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Решение 2010/231/ОВППС се изменя, както следва:

               1)

               Член 1 се изменя, както следва:

                           а)

                           параграф 3 се заменя със следното:
                           „3.   Параграфи 1 и 2 не се прилагат по отношение на:

                                       а)

                                       доставката, продажбата или трансфера на оръжия и свързани с тях материали от всякакъв вид, прякото или непрякото предоставяне на техническа консултация, финансова и друга помощ и обучение, свързани с военни действия, предназначени единствено за поддържане на AMISOM или за ползване от нея, както е предвидено в параграф 4 от Резолюция 1744 (2007) на ССООН, или предназначени единствено за използване от държавите и регионалните организации, които предприемат мерки в съответствие с параграф 6 от Резолюция 1851 (2008) на ССООН и параграф 10 от Резолюция 1846 (2008) на ССООН;

                                       б)

                                       доставката, продажбата или трансфера на въоръжение и военно оборудване, както и предоставянето на преки или непреки технически консултации, финансова и друга помощ и обучение, свързани с военни действия, единствено с цел подпомагане на или използване от стратегическите партньори на AMISOM, действащи единствено съгласно стратегическата концепция на Африканския съюз от 5 януари 2012 г., и в сътрудничество и след съгласуване с AMISOM;

                                       в)

                                       доставката, продажбата или трансфера на оръжия и свързани с тях материали от всякакъв вид, както и прякото или непрякото предоставяне на технически консултации, предназначени единствено за подпомагане изграждането на институциите в сектора за сигурност, в съответствие с политическия процес, очертан в параграфи 1, 2 и 3 от Резолюция 1744 (2007) на ССООН, и при липса на отрицателно решение на Комитета по санкциите в рамките на пет работни дни от получаване на съответната нотификация;

                                       г)

                                       доставката, продажбата или трансфера на несмъртоносно военно оборудване, предназначено единствено за хуманитарни или защитни цели, или на материали, предназначени за програми на Съюза или държавите членки за изграждане на институции, включително в областта на сигурността, осъществявани в рамките на процеса за мир и помирение с предварителното одобрение на Комитета по санкциите, както и доставките на защитно облекло, включително бронежилетки и военни каски, временно изнасяни за Сомалия за лично ползване от персонала на ООН, представителите на медиите и служителите по хуманитарни проекти и проекти за развитие и подпомагащия ги персонал;

                                       д)

                                       доставката, продажбата или трансфера на въоръжение и военно оборудване, както и предоставянето на преки или непреки технически консултации, финансова и друга помощ и обучение, свързани с военни действия, единствено с цел подпомагане на или използване от персонала на ООН, включително политическото бюро на ООН за Сомалия или заместващата го мисия;

                                       е)

                                       доставката, продажбата или трансфера на въоръжение и военно оборудване, както и предоставянето на преки или непреки технически консултации, финансова и друга помощ и обучение, свързани с военни действия, единствено с цел развитие на силите за сигурност на федералното правителство на Сомалия, както и за гарантиране на сигурността на сомалийския народ, освен във връзка с доставки на посочените в приложение II изделия, при условие че най-малко пет дни предварително е била отправена нотификация до Комитета по санкциите в съответствие с параграф 38 от Резолюция 2093 (2013) на ССООН, включително, когато е приложимо, съгласно предвиденото в параграф 4 от настоящия член.“;

                           б)

                           добавят се следните параграфи:
                           „4.   Държава членка може да уведоми Комитета по санкциите, най-малко пет дни предварително и след като е уведомила федералното правителство на Сомалия за намерението си да извърши това, за предоставянето на помощ по параграф 3, буква е). Когато държавата членка реши да изпрати такава нотификация, последната съдържа необходимата информация, включително, ако е приложимо, вида и количеството на оръжията, боеприпасите, военното оборудване и материалите, които ще бъдат доставени, както и планираната дата на доставяне.
                           5.   Забранени са всякакви доставки, препродажби, трансфери или предоставяне за ползване на въоръжение или военно оборудване, продадено или доставено единствено с цел развитие на силите за сигурност на федералното правителство на Сомалия, на физически лица или на образувания, които не са част от силите за сигурност на федералното правителство на Сомалия.“

               2)

               Вмъква се следният член:
               „Член 1б
               Държавите членки проявяват бдителност спрямо преките и непреките доставки, продажби или трансфери в Сомалия на изделия, които не подлежат на мерките, предвидени в член 1, параграф 1, както и спрямо прякото или непрякото предоставяне на Сомалия на технически консултации, финансова и друга помощ и обучение, свързани с военни действия, отнасящи се до тези изделия.“

               3)

               Член 2 се заменя със следното:
               „Член 2
               Ограничителните мерки, предвидени в член 3, член 5, параграф 1 и член 6, параграфи 1 и 2, се налагат по отношение на лица и образувания, посочени от Комитета по санкциите, които:

                           —

                           извършват или подпомагат действия, които заплашват мира, сигурността или стабилността на Сомалия, включително действия, които представляват заплаха за процеса за мир и помирение в Сомалия, или заплашват със сила федералното правителство на Сомалия или AMISOM,

                           —

                           са действали в нарушение на оръжейното ембарго или на ограниченията за препродажба и трансфер на оръжие или на забраната за предоставяне на свързана с тях помощ, съгласно посоченото в член 1,

                           —

                           препятстват доставянето на хуманитарна помощ за Сомалия или достъпа до нея, или разпределянето ѝ в Сомалия,

                           —

                           са политически или военни ръководители, които набират или използват деца във въоръжените конфликти в Сомалия в нарушение на приложимото международно право,

                           —

                           са отговорни за нарушения на приложимото международно право в Сомалия, включващи нападения срещу цивилното население, включително срещу деца и жени в ситуации на въоръжен конфликт, в това число убийства и осакатяване, сексуални посегателства и основано на пола насилие, нападения на училища и болници и отвличане и насилствено разселване.

                     Съответните лица и образувания са изброени в приложение I.“

               4)

               Думата „приложение“ се заменя с „приложение I“ в целия текст.

               5)

               Добавя се приложение II в съответствие с приложението към настоящото решение.

         Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 25 април 2013 година.

            За Съвета

            Председател

         E. GILMORE

      (1)  ОВ L 105, 27.4.2010 г., стр. 17.

      ПРИЛОЖЕНИЕ

            „ПРИЛОЖЕНИЕ II

               Списък на изделията, посочени в член 1, параграф 3, буква е)

                        1.

                        Ракети земя-въздух, включително ръчно преносими противовъздушни системи (MANPADS).

                        2.

                        Пушки, картечници и снаряди с калибър над 12,7 mm и боеприпаси и компоненти, специално предназначени за тях. (Тук не се включват ръчните противотанкови гранатомети, например РПГ или леки противотанкови пушки, гранатомети или минохвъргачки.)

                        3.

                        Минохвъргачки с калибър над 82 mm.

                        4.

                        Противотанкови насочвани оръжия, включително противотанкови насочвани ракети (ATGM) и боеприпаси и компоненти, специално предназначени за тези изделия.

                        5.

                        Заряди и устройства с военно предназначение, съдържащи енергетични материали; мини и свързани с тях материали.

                        6.

                        Оръжейни прицели с възможност за нощно виждане.“


title: 2014/671/ЕС: Решение на Европейската централна банка от 1 септември 2014 година за изменение на Решение ЕЦБ/2013/35 относно допълнителни мерки по отношение на операциите по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпечения (ЕЦБ/2014/38)

text:
               20.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 278/21

         РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
   от 1 септември 2014 година
   за изменение на Решение ЕЦБ/2013/35 относно допълнителни мерки по отношение на операциите по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпечения

      (ЕЦБ/2014/38)

      (2014/671/ЕС)

   УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 127, параграф 2, първо тире от него,
   като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 3.1, първо тире и членове 12.1, 14.3 и 18.2 от него,
   като взе предвид Насоки ЕЦБ/2011/14 от 20 септември 2011 г. относно инструментите и процедурите на паричната политика на Евросистемата (1) и Решение ЕЦБ/2013/6 от 20 март 2013 г. относно правилата за използване като обезпечение за операциите по паричната политика на Евросистемата на собствено ползвани необезпечени държавно гарантирани банкови облигации (2),
   като има предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 18.1 от Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, Европейската централна банка (ЕЦБ) и националните централни банки на държавите членки, чиято парична единица е еврото (наричани по-долу „НЦБ“), могат да осъществяват кредитни операции с кредитни институции и други участници на пазара, при които предоставянето на заеми се основава на адекватни обезпечения. Стандартните условия, при които ЕЦБ и НЦБ са готови да извършват кредитни операции, включително критериите, определящи допустимостта на обезпеченията за целите на кредитните операции на Евросистемата, са установени в приложение I към Насоки ЕЦБ/2011/14, както и в решения ЕЦБ/2013/6, ЕЦБ/2013/35 (3) и ЕЦБ/2014/11 (4).

               (2)

               Съгласно раздел 1.6 от приложение I към Насоки ЕЦБ/2011/14 Управителният съвет може по всяко време да променя инструментите, условията, критериите и процедурите за извършването на операции по паричната политика на Евросистемата.

               (3)

               С оглед на избора на подходящия рейтинг, който да бъде използван за определяне на допустимостта на активите, използвани при кредитните операции на Евросистемата, и на тяхното допустимо отклонение, е установено правило, определящо приоритета на рейтингите. Съгласно това правило се дава приоритет на използването на рейтингите на емисията, изготвени от агенция за външна кредитна оценка (АВКО), пред използването на рейтингите на емитента или на гаранта, изготвени от АВКО. На 17 юли 2013 г. Управителният съвет взе решение да засили допълнително рамката си за контрол на риска чрез коригиране на критериите за допустимост и допустимите отклонения, които се прилагат спрямо обезпеченията, приети за операциите по паричната политика на Евросистемата, и чрез приемане на някои допълнителни мерки за подобряване на цялостната съгласуваност на рамката и прилагането ѝ на практика. Сред направените корекции Евросистемата уточни правилото относно приоритета на рейтингите. Тези мерки са установени в Решение ЕЦБ/2013/35.

               (4)

               Правилото, което дава приоритет на рейтингите на емисията от АВКО, е подходящо по отношение на частни емитенти, в случай че съдържанието на информацията на рейтингите на емисията е от значение. По отношение на публичните емитенти е необходима корекция на правилото, което дава приоритет на рейтингите на емисията от АВКО, тъй като рейтингите на емитента, а не рейтингите на емисията, се считат за съответния критерий за измерване на кредитоспособността на тези емитенти.

               (5)

               Решение ЕЦБ/2013/35 следва да бъде съответно изменено,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Изменение
   Член 6 от Решение ЕЦБ/2013/35 се заменя със следното:

      „Член 6
      Допълнителни високи кредитни стандарти за търгуеми активи
      1.   Спрямо посочената в раздел 6.3 от приложение I към Насоки ЕЦБ/2011/14 кредитна оценка на търгуеми активи от агенция за външна кредитна оценка (АВКО) се прилагат изискванията, установени в настоящия член.
      2.   При определянето на съответствието с прага за кредитно качество, който се прилага за търгуеми активи, се използват следните видове кредитни оценки от АВКО от признатите АВКО (5):

                  а)

                  рейтинг на емисия от АВКО, който се позовава на кредитна оценка от АВКО, определена или за емисията, или при липсата на рейтинг на емисията от същата АВКО за програмата/серията на емитиране, съгласно която е емитиран активът (6). За рейтинги на емисия от АВКО Евросистемата не прави разграничение по отношение на първоначалния матуритет на актива. Всеки рейтинг от АВКО, определен за емисията или програмата/серията на емитиране, е приемлив;

                  б)

                  рейтинг на емитент от АВКО, който се позовава на кредитна оценка от АВКО, определена за емитент. За рейтинги на емитенти от АВКО Евросистемата прави разграничение по отношение на първоначалния матуритет на актива във връзка с приемливата кредитна оценка от АВКО. Прави се разграничение между: i) краткосрочни активи, т.е. активите с първоначален матуритет до и включително 390 дни; и ii) дългосрочни активи, т.е. активите с първоначален матуритет от повече от 390 дни. За краткосрочните активи са приемливи краткосрочни и дългосрочни рейтинги на емитенти от АВКО. За дългосрочните активи са приемливи само дългосрочни рейтинги на емитенти от АВКО;

                  в)

                  рейтинг на гарант от АВКО, който се позовава на кредитна оценка от АВКО, определена за гарант, ако гаранцията отговаря на изискванията на раздел 6.3.2, буква в) от приложение I към Насоки ЕЦБ/2011/14. За рейтинги на гаранти от АВКО Евросистемата не прави разграничение по отношение на първоначалния матуритет на актива. Приемливи са само дългосрочни рейтинги на гаранти от АВКО.

            3.   ЕЦБ публикува прага за кредитно качество за всички признати АВКО съгласно установеното в раздел 6.3.1 от приложение I към Насоки ЕЦБ/2011/14 (7). Освен ако е предвидено друго, прагът за кредитно качество за търгуеми активи съответства на степен на кредитно качество 3 по хармонизираната рейтингова скала на Евросистемата.
      4.   По отношение на търгуемите активи Евросистемата взема предвид в съответствие с изложените по-долу правила кредитните оценки от АВКО, които определят съответствието на актива с прага за кредитно качество.

                  4.1.

                  По отношение на търгуемите активи, различни от търгуеми активи, които са емитирани от органите на централната власт, регионалните или местните органи, агенциите (8), наднационалните институции, и по отношение на обезпечените с активи ценни книжа се прилагат следните правила:

                              а)

                              Евросистемата взема предвид рейтингите на емисии от АВКО с приоритет пред рейтингите на емитенти от АВКО или рейтингите на гаранти от АВКО. Без да се засяга прилагането на това правило за приоритет, най-малко една кредитна оценка от АВКО трябва да отговаря на приложимия праг за кредитно качество на Евросистемата;

                              б)

                              в случай че за една и съща емисия са налице множество рейтинги на емисия от АВКО, се прилага правилото за първия най-добър рейтинг, т.е. взема се предвид най-добрият наличен рейтинг на емисия от АВКО. Ако първият най-добър рейтинг на емисия от АВКО не съответства на прага за кредитно качество на Евросистемата за търгуеми активи, активът не е допустим, дори ако съществува гаранция, която е приемлива съгласно раздел 6.3.2, буква в) от приложение I към Насоки ЕЦБ/2011/14;

                              в)

                              в случай че липсва рейтинг на емисия от АВКО, Евросистемата може да вземе предвид рейтинг на емитент от АВКО или рейтинг на гарант от АВКО. В случай че за една и съща емисия са налице множество рейтинги на емитент от АВКО и/или рейтинги на гарант от АВКО, се прилага правилото за първия най-добър рейтинг, т.е. взема се предвид най-добрият наличен рейтинг на емитент от АВКО или рейтинг на гарант от АВКО.

                  4.2.

                  По отношение на търгуемите активи, които са емитирани от органите на централната власт, регионалните или местните органи, агенциите и наднационалните институции, се прилагат следните правила:

                              а)

                              най-малко една кредитна оценка от АВКО трябва да отговаря на приложимия праг за кредитно качество на Евросистемата. Евросистемата взема предвид само рейтинги на емитент от АВКО или рейтинги на гарант от АВКО;

                              б)

                              в случай че са налице множество рейтинги на емитент от АВКО и рейтинги на гарант от АВКО, се прилага правилото за първия най-добър рейтинг, т.е. взема се предвид най-добрият наличен рейтинг измежду всички рейтинги на емитент от АВКО и рейтинги на гарант от АВКО;

                              в)

                              обезпечените облигации, емитирани от агенции, не се оценяват в съответствие с правилата по настоящия параграф 4.2, а вместо това се оценяват в съответствие с параграф 4.1 по-горе.

                  4.3.

                  По отношение на обезпечените с активи ценни книжа се прилагат следните правила:

                              а)

                              прагът за кредитно качество, приложим по отношение на обезпечените с активи ценни книжа, както е предвидено в раздел 6.3 от приложение I към Насоки ЕЦБ/2011/14, съответства на степен на кредитно качество 2 по хармонизираната рейтингова скала на Евросистемата („А“) (9);

                              б)

                              най-малко две кредитни оценки от АВКО трябва да отговарят на приложимия праг за кредитно качество на Евросистемата. Евросистемата взема предвид само рейтинги на емисии от АВКО.

            5.   За целите на раздел 6.3.2 от приложение I към Насоки ЕЦБ/2011/14 разпоредбите, отнасящи се до използването на косвена кредитна оценка, се прилагат при липса на кредитна оценка от АВКО за емитента или гаранта по отношение на търгуемите активи, емитирани от органите на централната власт, регионалните или местните органи, агенциите и наднационалните институции, както е посочено в параграф 4.2.

   Член 2
   Влизане в сила
   Настоящото решение влиза в сила на 19 септември 2014 г.
   То се прилага от 15 декември 2014 г.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 1 септември 2014 година.

            Председател на ЕЦБ

         Mario DRAGHI

      (1)  ОВ L 331, 14.12.2011 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 95, 5.4.2013 г., стр. 22.

      (3)  Решение ЕЦБ/2013/35 от 26 септември 2013 г. относно допълнителни мерки по отношение на операции по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпечения (ОВ L 301, 12.11.2013 г., стр. 6).

      (4)  Решение ЕЦБ/2014/11 от 12 март 2014 г. за изменение на Решение ЕЦБ/2013/35 относно допълнителни мерки по отношение на операции по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпечения (ОВ L 166, 5.6.2014 г., стр. 31).


title: Решение на Съвета от 26 февруари 1996 година за изменение на Решение 91/115/EИО за създаване на Комитет по парична и финансова статистика и статистика на платежния баланс

text:
Важна правна забележка

|

31996D0174

Официален вестник n° L 051 , 01/03/1996 стр. 0048 - 0049 специално чешко издание глава 10 том 001 стр. 43  - 44 специално испанско издание глава 10 том 001 стр. 43  - 44 специално унгарско издание глава 10 том 001 стр. 43  - 44 специално литвийско издание глава 10 том 001 стр. 43  - 44 LV.ES глава 10 том 001 стр. 43  - 44 MT.ES глава 10 том 001 стр. 43  - 44 PL.ES глава 10 том 001 стр. 43  - 44 SK.ES глава 10 том 001 стр. 43  - 44 специално словенско издание глава 10 том 001 стр. 43  - 44

		19960226Решение на Съветаот 26 февруари 1996 годиназа изменение на Решение 91/115/EИО за създаване на Комитет по парична и финансова статистика и статистика на платежния баланс(96/174/EО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като взе предвид проекторешението, представено от Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като взе предвид становището на Европейския паричен институт [3],като има предвид, че съгласно член 109е от Договора за създаване на Европейската общност и член 2 от Протокола относно устава на Европейския паричен институт (EПИ), ЕПИ допринася за осъществяването на условията, необходими за преминаването към третия етап от икономическия и паричен съюз посредством укрепване на координацията на паричните политики, с оглед да се гарантира стабилност на цените, да се реализира подготовката, необходима за установяването на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), за провеждането на единна парична политика и за създаването на единна валута по време на третия етап, както и за наблюдение на развитието на екюто,като има предвид, че съгласно член 109е, параграф 3 от Договора за създаване на Европейската общност най-късно до 31 декември 1996 г. ЕПИ уточнява регулативната, организационната и логистичната рамка, необходима на ЕСЦБ за изпълнение на нейните задачи по време на третия етап от Икономическия и паричен съюз, включително насърчаването на хармонизацията, когато е необходимо, на правилата и практиките, регулиращи събирането, компилирането и разпространението на статистически данни в областите, попадащи в рамките на нейната компетенция,като има предвид, че съгласно член 5 от устава на ЕСЦБ Европейската централна банка (ЕЦБ), подпомагана от националните централни банки, събира необходимата статистическа информация и си сътрудничи с Комисията; като има предвид, че следователно е необходимо по време на втория етап да се подготви съответното сътрудничество в рамките на постигането на Икономическия и паричен съюз,като има предвид, че Решение 91/115/EИО [4] трябва да бъде съответно изменено,РЕШИ:Член единственРешение 91/115/EИО се изменя, както следва:1. Добавя се следният член:"Член 3aКомитетът може да дава становища по своя собствена инициатива по всички въпроси, свързани със статистиката, която е от общ интерес за Комисията и националните статистически органи, от една страна, и за Европейския паричен институт (ЕПИ) и националните централни банки, от друга. В изпълнение на задачите си Комитетът дава становището си на всички заинтересовани страни."2. Член 4 се заменя със следното:"Член 4Комитетът е съставен от един, двама или трима представители от всяка държава-членка, от основните институции, ангажирани с финансовата и паричната статистика и статистиката на платежния баланс, до трима представители на Комисията и до трима представители на ЕПИ. Освен това един представител на Паричния комитет може да присъства на срещите на Комитета като наблюдател. Всяка държава-членка, Комисията и ЕПИ имат по един глас.Представители на други организации, както и всяко лице, което би могло да допринесе в дискусиите, могат, по решение на Комитета, да участва в срещите на Комитета."3. Член 5 се заменя със следното:"Член 5Комитетът си избира председател в съответствие с подробните правила, установени в процедурния му правилник."Съставено в Брюксел на 26 февруари 1996 година.За СъветаПредседателS. Agnelli[1] ОВ C 359, 16.12.1994 г., стр. 10.[2] ОВ C 269, 16.10.1995 г., стр. 198.[3] ОВ C 397, 31.12.1994 г., стр. 52.[4] Становище от 16 януари 1995 г.--------------------------------------------------


title: Решение 2010/156/ОВППС на Съвета от 16 март 2010 година за удължаване на мандата на специалния представител на Европейския съюз в бившата югославска република Македония

text:
               17.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 67/6

         РЕШЕНИЕ 2010/156/ОВППС НА СЪВЕТА
   от 16 март 2010 година
   за удължаване на мандата на специалния представител на Европейския съюз в бившата югославска република Македония
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 28, член 31, параграф 2 и член 33 от него,
   като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 17 октомври 2005 г. Съветът прие Съвместно действие 2005/724/ОВППС (1) за назначаване на г-н Erwan FOUÉRÉ за специален представител на Европейския съюз (СПЕС) в бившата югославска република Македония.

               (2)

               На 15 септември 2009 г. Съветът прие Съвместно действие 2009/706/ОВППС (2) за удължаване на мандата на СПЕС до 31 март 2010 г.

               (3)

               Мандатът на СПЕС следва да бъде удължен до 31 август 2010 г. Мандатът на СПЕС обаче може да бъде прекратен по-рано, ако Съветът вземе решение за това по препоръка на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) след влизането в сила на решението за създаване на Европейската служба за външна дейност,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Специален представител на Европейския съюз
   Мандатът на г-н Erwan FOUÉRÉ като специален представител на Европейския съюз (СПЕС) в бившата югославска република Македония се удължава до 31 август 2010 г. Мандатът на СПЕС може да бъде прекратен по-рано, ако Съветът вземе решение за това по препоръка на ВП след влизането в сила на решението за създаване на Европейската служба за външна дейност.
   Член 2
   Цел на политиката
   Мандатът на СПЕС се основава на целта на политиката на Европейския съюз в бившата югославска република Македония, изразяваща се в подкрепа за утвърждаването на мирния политическия процес и пълното изпълнение на Рамковото споразумение от Охрид, така че да се улесни постигането на по-нататъшен напредък към европейската интеграция в рамките на процеса на стабилизиране и асоцииране.
   СПЕС подпомага работата на ВП в региона.
   Член 3
   Мандат
   За постигане на целта на политиката СПЕС има мандат да:

               а)

               поддържа тесни връзки с правителството на бившата югославска република Македония и със страните, участващи в политическия процес;

               б)

               предоставя консултации и помощ в политическия процес от страна на Съюза;

               в)

               осигурява координирането на усилията на международната общност за подпомагане прилагането и трайното действие на разпоредбите на рамковото споразумение от 13 август 2001 г., както е предвидено в споразумението и в приложенията към него;

               г)

               следи внимателно и докладва по въпросите на сигурността и междуетническите отношения и за тази цел осъществява връзка с всички компетентни органи;

               д)

               допринася за развитието и укрепването на зачитането на правата на човека и основните свободи в бившата югославска република Македония в съответствие с политиката и насоките на ЕС в областта на правата на човека.

         Член 4
   Изпълнение на мандата
   1.   СПЕС отговаря за изпълнението на мандата, като действа под ръководството на ВП.
   2.   Комитетът по политика и сигурност (КПС) поддържа тесни връзки със СПЕС и е основното му звено за контакт със Съвета. КПС предоставя стратегически насоки и политически указания на СПЕС в рамките на неговия мандат, без това да засяга правомощията на ВП.
   Член 5
   Финансиране
   1.   Референтната финансова сума, предназначена за покриване на разходите, свързани с мандата на СПЕС в периода от 1 април 2010 г. до 31 август 2010 г., е в размер на 340 000 EUR.
   2.   Разходите, финансирани с предвидената в параграф 1 сума, са допустими, считано от 1 април 2010 г. Разходите се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Съюза.
   3.   Управлението на разходите е предмет на договор между СПЕС и Комисията. СПЕС се отчита пред Комисията за всички направени разходи.
   Член 6
   Сформиране и състав на екипа
   1.   В рамките на своя мандат и на предоставените му финансови средства СПЕС отговаря за сформирането на екипа си. Екипът включва експерти по специфични въпроси на политиката в съответствие с изискванията на мандата. СПЕС предоставя своевременно на Съвета и Комисията актуална информация за състава на своя екип.
   2.   Държавите-членки и институциите на Съюза могат да предлагат командироването на служители, които да работят със СПЕС. Заплащането на служителите, командировани от държава-членка или институция на Съюза към СПЕС, се поема от съответната държава-членка или институция на Съюза. Експертите, командировани от държавите-членки в генералния секретариат на Съвета, могат да бъдат командировани и към СПЕС. Наетите на договорна основа международни служители трябва да са граждани на държава-членка.
   3.   Всички командировани служители остават под административното ръководство на изпращащата държава-членка или институция на Съюза и изпълняват задълженията си и действат в интерес на изпълнението на мандата на СПЕС.
   Член 7
   Привилегии и имунитет на СПЕС и неговия екип
   Привилегиите, имунитетите и допълнителните гаранции, необходими за изпълнението и безпрепятственото провеждане на мисията на СПЕС и членовете на неговия екип, се договарят по целесъобразност с приемащата(ите) страна(и). За тази цел държавите-членки и Комисията предоставят цялото необходимо съдействие.
   Член 8
   Сигурност на класифицираната информация на ЕС
   СПЕС и членовете на неговия екип спазват принципите и минималните стандарти за сигурност, установени с Решение 2001/264/ЕО на Съвета от 19 март 2001 г. за приемане на разпоредбите относно сигурността на Съвета (3), по-специално при работа с класифицирана информация на ЕС.
   Член 9
   Достъп до информация и логистична подкрепа
   1.   Държавите-членки, Комисията и генералният секретариат на Съвета гарантират достъпа на СПЕС до всякаква информация от значение за него.
   2.   Делегациите на Съюза и/или държавите-членки осигуряват по целесъобразност логистична подкрепа в региона.
   Член 10
   Сигурност
   В съответствие с политиката на Съюза относно сигурността на персонала, разположен извън Съюза за оперативни нужди съгласно дял V от Договора, СПЕС предприема всички разумно приложими мерки, съобразени с неговия мандат и положението по отношение на сигурността в географския регион, за който той отговаря, за сигурността на целия персонал под негово пряко ръководство, по-специално чрез:

               а)

               разработване на съобразен със спецификата на мисията план за сигурност въз основа на насоките на генералния секретариат на Съвета, който включва специфични за мисията физически, организационни и процедурни мерки за сигурност, с който се урежда управлението на безопасното придвижване на персонала до района на мисията и в границите му, както и управлението на инциденти, свързани със сигурността, и който включва план на мисията за действие при извънредни обстоятелства и за евакуация;

               б)

               гарантиране, че целият персонал, разположен извън Съюза, е застрахован за висок риск съобразно условията в района на мисията;

               в)

               гарантиране, че всички членове на неговия екип, които се разполагат извън Съюза, включително местно наетият персонал, са преминали подходящо обучение за сигурност преди или след пристигането им в района на мисията, въз основа на определената от генералния секретариат на Съвета степен на риск за района на мисията;

               г)

               гарантиране, че всички одобрени препоръки, направени в резултат на извършените редовни оценки на сигурността, са изпълнени, и представяне пред ВП, Съвета и Комисията писмени доклади относно тяхното изпълнение, както и относно други въпроси, свързани със сигурността, в рамките на междинния доклад и доклада за изпълнението на мандата.

         Член 11
   Доклади
   СПЕС представя редовни устни и писмени доклади пред ВП и КПС. При необходимост СПЕС докладва също пред работните групи на Съвета. Редовните писмени доклади се разпространяват чрез мрежата COREU. По препоръка на ВП или КПС СПЕС може да представя доклади пред Съвета по външни работи.
   Член 12
   Координация
   1.   СПЕС съдейства за цялостната политическа координация на Съюза. Той съдейства за осигуряване на съгласуваното използване на всички инструменти на Съюза на мястото на мисията с оглед постигане на целите на политиката на Съюза. Действията на СПЕС се съгласуват с тези на Комисията, както и с действията на други СПЕС в същия регион, по целесъобразност. СПЕС провежда редовни брифинги за мисиите на държавите-членки и делегациите на Съюза.
   2.   На място се поддържат тесни връзки с ръководителите на делегациите на Съюза и ръководителите на мисии на държавите-членки. Те полагат всички възможни усилия, за да съдействат на СПЕС при изпълнението на неговия мандат. СПЕС също така осъществява връзка с други участници на международно и регионално ниво, представени на място.
   Член 13
   Преглед
   Изпълнението на настоящото решение и неговата съгласуваност с други участия на Европейския съюз в региона подлежат на редовен преглед. В края на мандата СПЕС представя пред ВП, Съвета и Комисията изчерпателен доклад за изпълнението на мандата.
   Член 14
   Влизане в сила
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
   Член 15
   Публикуване
   Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 16 март 2010 година.

            За Съвета

            Председател

         E. SALGADO

      (1)  ОВ L 272, 18.10.2005 г., стр. 26.

      (2)  ОВ L 244, 16.9.2009 г., стр. 25.

      (3)  ОВ L 101, 11.4.2001 г., стр. 1.