title: Решение (ЕС) 2015/120 на Комисията от 29 октомври 2014 година относно схема за държавни помощи SA.27317 (C 25/09) (ex N 673/08), която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на оборудването за цифрово прожектиране (нотифицирано под номер C(2014) 7888)  Текст от значение за ЕИП

text:
               30.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 25/37

         РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/120 НА КОМИСИЯТА
   от 29 октомври 2014 година
   относно схема за държавни помощи SA.27317 (C 25/09) (ex N 673/08), която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на оборудването за цифрово прожектиране

         (нотифицирано под номер C(2014) 7888)

   (само текстът на италиански език е автентичен)
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
   като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
   като покани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения,
   като има предвид, че:
   I.   ПРОЦЕДУРА

               (1)

               На 30 декември 2008 г. Италия уведоми Комисията за намерението си да въведе данъчни стимули за инвестициите и разпространението в киноиндустрията и цифровото кино. На 2 април 2009 г. и 23 юни 2009 г. италианските органи изпратиха допълнителна информация.

               (2)

               С писмо от 22 юли 2009 г. Комисията информира Италия за решението си да одобри данъчните стимули, които Италия възнамерява да въведе за инвестициите и разпространението в киноиндустрията. В същото време Комисията информира Италия за решението си да открие процедурата съгласно член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с данъчния кредит, предложен за инвестициите в оборудване за цифрово прожектиране.

               (3)

               Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз
                   (2). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си.

               (4)

               На 21 октомври 2009 г. в Рим се проведе семинар по темата, организиран съвместно от италианското Министерство на културните паметници и дейности и Европейската комисия.

               (5)

               Комисията получи мнения по въпроса от заинтересовани страни, които препрати на Италия за коментар. Италианските органи представиха коментарите си с писмо, заведено от Комисията на 19 януари 2010 г. Впоследствие беше осъществена допълнителна размяна на информация с писма от италианските органи, заведени от Комисията на 7 септември 2010, 12 април 2011 г., 1 юни 2011 г., 1 декември 2011 г., 10 май 2012 г., 14 септември 2012 г., 23 април 2013 г., 6 декември 2013 г., 18 април 2014 г., 11 юни 2014 г. и 1 август 2014 г.

         II.   ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА

   1.   Мярката — предмет на уведомлението

               (6)

               Данъчният кредит в полза на експлоатиращите киносалони дружества, които се снабдят с оборудване за цифрово прожектиране, е част от поредица данъчни мерки за киноиндустрията, въведени от италианските органи. Съвкупността от тези мерки има за цел да стимулира пазарната динамика в полза на филмите от културно естество „с италиански произход“ в благоприятен за конкуренцията контекст, както и да популяризира такива филми в Италия и Европа.

               (7)

               Със схемата за данъчен кредит за цифрово кино се предлага данъчен кредит, равен на 30 % от разходите, направени за внедряването на оборудване за цифрово прожектиране. Максималният годишен размер на данъчния кредит достига 50 000 EUR на екран.

               (8)

               Допустими са разходите за:

                           а)

                           закупуване на оборудване за цифрово прожектиране и възпроизвеждане;

                           б)

                           закупуване на оборудване и апаратура за приемане на сателитен и/или наземен цифров сигнал;

                           в)

                           закупуване на изплащане, т.е. вземане под наем, на посоченото по-горе оборудване, системи и апаратура. В съответните договори трябва да се съдържа задължението активът да бъде закупен след изтичане на срока на договора за наем или клауза, предвиждаща възможността за закупуване от наемащото предприятие преди този срок;

                           г)

                           разходи за обучение на персонала;

                           д)

                           разходи, свързани със и необходими за преструктурирането и приспособяването на прожекционните кабини, оборудването, сервизните и спомагателните помещения, които преди това са служели за прожектирането на 35-милиметрова филмова лента.

                     Посочените в последните две подточки разходи не могат да представляват повече от 20 % от общите разходи, направени по подточки а), б) и в).

               (9)

               Съгласно първоначалното уведомление от страна на италианските органи помощта няма да бъде обвързана с условия за киносалоните с един до четири екрана, нито за мултиплексите с 5 до 10 екрана в общините с по-малко от 50 000 жители. За другите мултиплекси, които имат до 24 екрана, помощта се обуславя от задължението да се показват филми от културен интерес през 50 % от дните за прожекции и да се преустроят поне 50 % от екраните в такива за цифрови прожекции.

               (10)

               Данъчният кредит ще се прилага за експлоатиращите киносалони дружества — предмет на данъчно облагане в Италия.

               (11)

               Правното основание за схемата са следните актове:

                           а)

                           Закон № 244 от 24 декември 2007 г. относно разпоредбите за съставяне на годишния и многогодишния държавен бюджет;

                           б)

                           Декрет № 91 от 8 август 2013 г., преобразуван с изменения в Закон № 112 от 7 октомври 2013 г.;

                           в)

                           нови разпоредби, приложими за данъчните кредити, отпуснати на експлоатиращите киносалони дружества за внедряването и закупуването на оборудване и апаратура, предназначени за цифрово прожектиране.

         2.   Повдигнати от Комисията въпроси

               (12)

               В решението за откриване на процедурата Комисията заключава, че мярката, за която е подадено уведомление, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Предлагайки данъчни стимули, италианската държава се отказва от определени постъпления в хазната и следователно схемата води до използването на държавни средства. Схемата предвижда икономическа изгода за някои предприятия, по-конкретно експлоатиращите киносалони дружества. Като се има предвид международната търговия с филми, това избирателно предимство би могло да повлияе на вътрешната търговия в Съюза. Комисията имаше съмнения относно съвместимостта на помощта.

               (13)

               На първо място, Комисията имаше съмнения относно необходимостта от предложения данъчен кредит в полза на цифровото кино, като оспори предложения максимален размер на данъчния кредит (50 000 EUR на екран), тъй като той се равнява (при ставка от 30 %) на максимално допустим разход за монтажа от [50 000 EUR × 100/30 =] 166 667 EUR на екран. Този максимален размер е по-голям от прогнозираните разходи за оборудване за цифрово прожектиране, представени от италианските органи (100 000 EUR). Комисията постави под въпрос максималния размер на данъчния кредит и изрази съмнение относно точността на прогнозираните разходи за преоборудване. Освен това Комисията изрази съмнение относно необходимостта от монтирането на оборудване за прожектиране тип 2К (3), отговарящо на спецификациите на DCI (4), за прожектирането на италиански или европейски филми от културно естество.

               (14)

               На второ място, Комисията имаше съмнения относно пропорционалността на предложената мярка за помощ, като отбеляза, че вероятно по-големите киносалони могат по-лесно да си позволят оборудване за цифрово прожектиране и без държавни субсидии. Освен това Комисията установи, че за експлоатиращите киносалони дружества съществуват търговски схеми за преход към цифрово прожектиране, като т.нар. „virtual print fee“ (такса за виртуалните копия — VPF) (5), поради което изниква въпросът дали държавна субсидия от предложения порядък за всеки екран няма да доведе до изчезването на търговските алтернативи.

               (15)

               На трето място, Комисията имаше съмнения относно адекватността на предложения като мярка за помощ данъчен кредит, като отбеляза, че предвидения за мярката финансов пакет (16,8 милиона евро) отговаря на разходи за монтаж от 56 милиона евро, значително по-ниски от прогнозираните разходи за преоборудване (равняващи се на 395,7 милиона евро на база 100 000 EUR на екран). Освен адекватността на наличните финансови средства, Комисията подложи на съмнение и факта, че предложената мярка е достатъчна за постигане на заложената цел да се увеличи разпространението на италиански и европейски филм от културно естество. Съмнения имаше и относно това дали италианските органи могат да заставят експлоатиращите киносалони дружества с цифрово оборудване да въведат алтернативни търговски схеми, така че да се предложи на италианските зрители по-широка гама от филми от културен интерес. Тъй като използването на данъчен кредит означава, че бенефициерът трябва е достатъчно платежоспособен и понеже мярката предвижда експлоатиращите киносалони дружества да финансират 70 % от инвестицията, Комисията се съмняваше, че киносалоните, които се нуждаят в по-голяма степен от помощите, ще извлекат полза от данъчния кредит. Освен това Комисията изрази съмненията си относно факта, че предвидената еднократна помощ (в уведомлението ставаше дума за пилотна мярка с продължителност 2 години) би представлявала дълготрайно решение на проблема с по-краткия жизнен цикъл и по-големите експлоатационни разходи на оборудването за цифрово прожектиране.

               (16)

               На четвърто място Комисията постави под въпрос икономическите, социалните и културните последици от помощта. Макар и да признава, че в името на общия интерес дадена държава би могла да прибегне до държавни помощи за инвестиране в цифровизaцията на киносалоните, Комисията поиска да ѝ бъдат предоставени гаранции по отношение на технологичната неутралност на мярката, и по-специално поиска потвърждение, че експлоатиращите киносалони дружества няма да бъдат принудени да инвестират предимно в един цифров стандарт вместо в друг. Освен това Комисията поиска от италианските органи да гарантират, че ще могат да се прожектират филми, разпространявани в цифров формат, който е базиран на по-нисък клас публичен стандарт от цифровия стандарт на оборудването, за което се предоставя субсидията. В допълнение Комисията отбеляза, че от помощите за монтирането на оборудване за цифрово прожектиране биха могли косвено да се възползват големите филмопроизводители от САЩ (в случая на оборудване, отговарящо на спецификациите на DCI). Увеличаването на търсенето в резултат на предложената помощ би могло да увеличи цените на прожекционното оборудване, чието предлагане е ограничено. В резултат от помощта Италия би могла да достигне по-бързо критичната маса от цифровизирани кинозали, което от своя страна би могло да ускори преминаването към цифрово филморазпространение, а следователно и затварянето на кината, които не са в състояние да монтират навреме оборудване за цифрово прожектиране. Като цяло Комисията имаше съмнения дали евентуалното нарушаване на конкуренцията ще бъде компенсирано от ползите от помощта в социален и културен план.

         3.   Изменения, внесени в предложената мярка след откриване на процедурата

               (17)

               След като Комисията откри официалната процедура по разследване, италианската мярка за данъчен кредит в полза на цифровото кино беше приложена съгласно схема, приета въз основа на временната общностна рамка и в границите на праговете de minimis
                   (6). След като получат одобрението на Комисията, италианските органи възнамеряват да приложат изцяло мярката над праговете de minimis.

               (18)

               Според оценките на италианските органи бюджетът за мярката ще възлиза на близо 7,5 милиона евро за периода 2014—2015 г.

               (19)

               Периодът — предмет на настоящото решение, е с продължителност до 31 декември 2022 г. Италианските органи предвиждат, че данъчният кредит ще бъде използван най-интензивно през 2014 г. и 2015 г.

               (20)

               Проектотекстовете на разпоредбите за изпълнение, с които италианските органи възнамеряват да въведат помощта в нейната цялост (над праговете de minimis) се различават от първоначалното уведомление по няколко важни точки.

               (21)

               На първо място, в изменените разпоредби за изпълнение условието средно големите и големите киносалони да включат в програмата си определен брой италиански и европейски филми от културно естество, за да получат помощта, е премахнато. През последните години италианските органи срещнаха затруднения при контрола на спазването на това условие от средно големите и големите киносалони. Освен това те твърдят, че премахването на това задължение е необходимо, за да се възстановят еднаквите условия на конкуренция между киносалоните с по-големи размери, които се нуждаят от помощта, и големите вериги, които доминират италианския филмов пазар (вж. точка 37).

               (22)

               На второ място и във връзка с изложеното по-горе, в изменените разпоредби за изпълнение се предвижда праг от 60 екрана. Експлоатиращите киносалони дружества, които притежават или управляват по-голям брой екрани не могат да се ползват от данъчния кредит. Италианските органи считат, че това е добра алтернатива на задължението за програмата на киносалоните, което беше предложено първоначално, за да се гарантира, че мярката ще постигне заложените цели и за да се изключат онези участници на пазара, които поради пазарната си мощ биха могли да преминат към новата технология без помощи.

               (23)

               На трето място, новите разпоредби за изпълнение изискват бенефициерът да направи декларация, чрез която да се избегне свръхкомпенсирането или преориентирането на помощта в случаите, когато данъчният кредит е комбиниран с търговски схеми (такси за виртуалните копия).

               (24)

               На четвърто място, изменените разпоредби разрешават натрупване на помощи до достигане на максимален интензитет на помощта от 75 % от общите разходи. За киносалоните с един или два екрана общият максимален интензитет на помощта е 90 %.

               (25)

               Освен тези изменения от 2012 г. насам бенефициерите могат да отстъпват данъчния кредит за цифрово оборудване на доставчиците на оборудване, на банките, на финансовите посредници и на застрахователните компании (вж. точка 56).

         III.   МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ

               (26)

               В резултат от обществената консултация относно мярката за помощ, която се проведе през 2009 г., Комисията получи мненията на близо 20 заинтересовани страни. Мнения представиха:

                           —

                           италианските и европейските организации в сектора, които представляват филморазпространителите и киносалоните, както и френската Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (Висша техническа комисия по образа и звука) и Европейският форум за цифрово кино;

                           —

                           френските органи, както и фондовете за насърчаване на киноизкуството в Германия и Обединеното кралство и мрежата от европейски регионални фондове за аудио-визия (Cineregio); някои от получените мнения се позоваваха на публикациите по въпроса на директорите на европейските агенции за киното (EFAD) (7);

                           —

                           известен брой дружества, специалисти от киноиндустрията и граждани на Франция, Италия, Обединеното кралство и Швейцария.

                     Освен това през октомври 2009 г. беше организиран семинар по темата в Рим.

               (27)

               Що се отнася до необходимостта от помощта, във всички получени мнения се подчертава, че държавните помощи са необходими за прехода към цифрово кино, което е считано за неизбежно. Както френските органи, така и националният орган на Обединеното кралство за киноиндустрията (UK Film Council) обясниха, че общите ползи от цифровото кино са придружени от несиметрично разпределение на разходите (направени от експлоатиращото киносалони дружество) и на преките финансови ползи (за филморазпространителя), свързани с прехода към цифрово кино. Тази несиметричност затруднява навременното приключване на прехода към цифрово кино без външна помощ. В този контекст представилите мнения трети страни подчертаха, че съществува очевиден риск много малки, независими и/или намиращи се в отдалечени райони кина в Европа да напуснат пазара, ако цените на системите за цифрово прожектиране не станат по-достъпни и по-евтини. В изявлението си от септември 2009 г. EFAD твърди, че 30 % от европейските кинозали рискуват да затворят врати. Както френските органи, така и немският съвет за киното подчертаха, че не само прожектирането, но и разпространението на филмите би пострадало от липсата на помощи. При дълъг преходен период с успоредно разпространяване на аналогови и цифрови копия на филмите разходите биха могли да се окажат прекалено високи, най-вече за филморазпространителите на филми от по-малък калибър. И накрая, липсата на помощ би имала значително отрицателно въздействие върху разпространението на европейски филми, културното различие и достъпа на европейските граждани до култура.

               (28)

               Във всички получени мнения се подчертава освен това, че т.нар. стандарти на DCI са широко признати като общи стандарти за цифровото кино. Популяризирането на даден стандарт в световен мащаб се приема по-скоро като положителна стъпка, отколкото като недостатък за кинозалите, тъй като позволява да се установи равенство помежду им.

               (29)

               Що се отнася до разходите за монтаж на оборудването за цифрово прожектиране, сумата от 100 000 EUR на екран като цяло не беше сметната за прекомерна. Напротив, в множество мнения беше подчертано, че разходите могат да са много по-високи, например когато прожекционната кабина се нуждае от значителен ремонт, какъвто може да бъде случаят в малките кинозали. Все пак в някои от отговорите се признава, че има тенденция на спад в цените на оборудването за цифрово кино.

               (30)

               В много от получените мнения се твърди, че дори и разходите за преоборудване да са по-големи от наличната държавна помощ (какъвто вероятно е случаят с италианския данъчен кредит), то фактът, че държавната помощ допълва други източници на доход, като например таксите за виртуални копия и собствения капитал на експлоатиращите кинозали дружества, би останал непроменен.

               (31)

               Що се отнася до пропорционалността на помощта, някои заинтересовани страни се отнасят критично към данъчния кредит, тъй като смятат, че по всяка вероятност от него ще се възползват най-вече по-големите киносалони. Други подкрепиха възможността да се отпусне помощ за големите киносалони, евентуално обусловена от критерии за програмата им. При все това в някои от мненията се повтаря изявлението на EFAD, като се подчертава, че е важно да няма различия в третирането, дължащи се например (в конкретния случай на италианския данъчен кредит) на различното равнище на платежоспособност на кината, и по-общо дължащи се на ограничаването на достъпа въз основа на програмите, размера и географското местоположение на кинозалите. Международната федерация на сдруженията на филморазпространителите (FIAD) подчерта, че на сегашния кино пазар и в общия икономически контекст дори и най-големите експлоатиращи кинозали дружества биха не биха могли да се считат за рентабилни.

               (32)

               Мненията леко се разминават по темата за наличността на оперативни търговски схеми за прехода и тяхната приложимост за най-малките кинозали. Някои заявяват, че няма стандартни оперативни схеми за прехода към цифрово кино. Други твърдят, че множество кина нямат достъп до споразумения за VPF, предлагани от посредници („внедрители“) (вж. също бележка 5) поради естеството и обема на тяхната програма (размерът на таксите за виртуални копия зависи от броя на филмите, които са в програмата за излъчване през първата седмица след излизането им и/или от броя на екраните, с които разполага даден киносалон). „Europa Distribution“ твърди, че оперативните търговски схеми се отнасят само за най-рентабилните кинозали и големите търговски разпространители. Според изложеното в документа за обсъждане на EFAD чрез схемата за такси за виртуалните копия може да се обнови оборудването само на 10 000 европейски екрана от общо 30 000. В едно от мненията се твърди, че търговската схема за такси за виртуалните копия е подходяща и за по-малките кина. Френските органи подчертават, че във всички случаи наличните търговските схеми за преход не покриват всички разходи за цифровото преоборудване на кината (като модернизирането на прожекционните кабини) и освен това винаги предвиждат известно финансово участие от страна на експлоатиращите киносалони дружества. Дори и в тези случаи публичната помощ би могла да има съществена допълваща роля.

               (33)

               Що се отнася до адекватността на помощта, заинтересованите страни изтъкнаха, че като цяло държавните помощи биха помогнали на малките киносалони да устоят на силната конкуренция на големите мултиплекси и биха създали условия на равнопоставеност. Според прогнозите монтажът на цифрово кинооборудване би предоставил по-широк избор на публиката. В мненията се подчертават предимствата на цифровото кино, като например качеството на прожекциите, гъвкавостта при съставянето на програмата и по-ниските разходи за филморазпространение. Френските органи твърдят, че адекватността на помощта в полза на цифровото кино не би трябвало да се оценява спрямо повишеното разнообразие на кинопрограмите, а по-скоро спрямо възможността да се избегне затварянето на кинозали. Според тях точно посредством цифровизaцията на различните видове кина ще се гарантира разнообразието в предлагането на филми. Европейският форум за цифрово кино твърди, че ако данъчният кредит може да се компенсира с ДДС, дори и по-малко рентабилните кина биха могли да се възползват от италианската мярка.

               (34)

               В някои от мненията се посочва, че данъчният кредит е от краткосрочно естество в сравнение с дългосрочните предизвикателства, свързани с прехода към цифрово кино. При все това в други мнения се подчертава, че стандартите са достатъчно консолидирани, за да се гарантира тяхната валидност за поне десет години, или че жизненият цикъл на цифровото кинооборудване все още не може да бъде определен. Немският федерален съвет за киното подчертава, че помощта за преминаването към цифровото кино би била по-необременяваща в сравнение с разходите, свързани с преустройването на кината и възстановяването на културното разнообразие след изчезването на операторите, които не са в състояние да финансират сами прехода. Германия подчерта освен това, че конкретният национален и регионален контекст на всяка държава членка налага създаването на специална и адекватна по форма мярка за помощ. В изявлението си EFAD подкрепя това мнения и подчертава, че няма универсално решение. Италианската асоциация на кинособствениците (ANEC) предвижда, че до края на жизнения цикъл на цифровото киноборудване контекстът ще се е променил достатъчно, за да бъде подмяната му по-малко проблематична. Европейският форум за цифрово кино твърди освен това, че евентуалните допълнителни разходи за ползване могат да се компенсират с нови източници на доход за въпросните кинозали.

               (35)

               Що се отнася до икономическите, социалните и културните последици от помощта, като цяло в мненията се подчертава необходимостта от един единствен стандарт за цифрово кино и широкото възприемане на стандартите на DCI. В изявлението си EFAD твърди, че помощта за цифровото кино не би трябвало да налага едно технологично решение, а да е изготвена след внимателна оценка на технологичната ситуация в сектора. В своите коментари „Europa Distribution“ подчертава, че неспазването на стандартите в сектора би могло да доведе до затварянето на множество кинозали. ANEC уточнява, че във всички случаи мярката предоставя на кината свободата да инвестират в стандарта, който предпочитат. В множество мнения се подчертава още, че оборудването по стандарта на DCI може да се използва и за прожектирането на програми в други цифрови стандарти (по-ниски), докато обратното (прожектирането на цифрови копия по стандарта на DCI с прожектори от вида 1,3K например) не е възможно. В представените мнения не се посочва, че има риск от увеличаване на цените, напротив, с времето цените би трябвало да спаднат. В същата връзка в мнението на френските органи и в документа за обсъждане на EFAD се подчертава, че мерките за помощ би трябвало да са така проектирани, че да се избегне рискът от нарушаване на конкуренцията на пазара на цифрово оборудване. Поради това мерките за помощ би трябвало да се основават на оценка на разходите за цифрово оборудване и помощта да бъде ограничена съобразно тези изчисления. Съмненията на Комисията относно възможността държавните помощи да ускорят преминаването към цифрово кино и следователно да доведат до затварянето на кина (вж. точка 16) не се потвърдиха от изказаните мнения, в които, напротив, държавните помощи се посочват като трайно решение на предизвикателствата на цифровото кино. Италианската федерация на киносалоните за авторски филми подчертава, че кинозалите имат ограничен географски обхват, поради което мярката не би довела да сериозни нарушения на конкуренцията.

         IV.   МНЕНИЯ НА ИТАЛИЯ

   1.   Необходимост от помощта

               (36)

               Италианските органи предоставиха на Комисията информация за характеристиките на италианския кинопазар (последната актуализация е от октомври 2013 г.). Изчислено е, че в Италия има общо 3 936 екрана, разположени в 1 872 кина, които могат да се разделят на четири категории:

                           а)

                           големи киновериги (8) с повече от 60 екрана: съществуват само две подобни вериги— „UCI“ и „The Space“, с 787 екрана в 76 обекта;

                           б)

                           малки киновериги: съществуват 15 подобни вериги, всяка от които е съставена от най-много 60 екрана. Общо кината от тази категория разполагат с 513 екрана в 104 обекта;

                           в)

                           малки търговски кина: 1 287 екрана, разпределени в 351 кина.

                           г)

                           малки кина: категория, съставена почти изцяло от кина с една кинозала (90 %), заедно със сезонните кина и/или църковните кина. Става въпрос за 1 340 обекта, за които е изчислено че имат 1 500 екрана.

               (37)

               Делът на големите киновериги (посочени в подточка а) е 40 % от националния пазар, докато пазарният дял на посочените в подточка г) кина е едва 5–10 %.

               (38)

               Схемата за данъчен кредит е предназначена за кината от подточки б), в) и г). По-специално, като се има предвид господстващото положение на пазара на двете големи киновериги, италианските органи смятат, че държавната помощ е необходима за извършването на прехода към цифрово кино за посочените малки и средни експлоатиращи киносалони дружества.

               (39)

               Според предоставените от Министерството на културните паметници и дейности и туризма данни в периода 2010—2013 г. са подадени молби за данъчен кредит в полза на цифровото кино за 1 603 екрана (данни от април 2014 г.). Успехът на приведената в действие съгласно Регламента за помощ de minimis мярка е незабавен — още при въвеждането ѝ през 2010 г. от нея са се възползвали 671 екрана.

               (40)

               При все това привеждането в действие на мярката съгласно Регламента за помощ de minimis се оказа недостатъчно, за да се обърне тенденцията. По-конкретно, средно големите киносалони с няколко зали са успели да цифровизират само част от екраните си.

               (41)

               Италианските органи посочват, че цифровизaцията на кината в Италия все още се бави. През октомври 2013 г. процентът на цифровизaция е бил около 62 % (9), а според изчисленията на италианските органи през юни 2014 г. най-малко 700 екрана все още не са били цифровизирани.

               (42)

               Следователно значителен брой кинозали, най-вече тези с малък и среден размер, са изложени на риск. Тяхното затваряне не само ще доведе до загубата на работни места за собствениците им, но ще повлияе на филморазпространението и ще ограничи избора за публиката.

               (43)

               По-конкретно, италианските органи подчертават ролята на кината с една зала и на средно големите кина в Италия. Повсеместното наличие на кина с една зала е от жизненоважно значение за равнопоставеността на достъпа на всички граждани до киното, включително тези, които живеят в малки селища, на село и в планината. Втората категория кина — тези със средни размери — представляват гръбнака на качественото филморазпространение и филмопрожектиране в Италия. Тяхната повсеместна наличност е важна, тъй като предоставят алтернатива на двете големи киновериги, които доминират пазара.

               (44)

               Италианските органи предвиждат, че традиционните филми на кинолента ще изчезнат окончателно от пазара до няколко седмици или месеца. Тъй като крайният срок наближава, италианските органи подчертават необходимостта мярката да се приведе в действие над праговете de minimis.

               (45)

               Що се отнася до предложения максимален данъчен кредит (50 000 EUR на екран) и прогнозираните разходи за оборудване за цифрово прожектиране, италианските органи намалиха своите изчисления за средните разходи за цифрово преоборудване на екран на 50 000—60 000 EUR (цифрите са предоставени през април и юни 2014 г.). С други думи, максималният данъчен кредит отговаря на разходи за преоборудване, които са значително по-високи от прогнозираните средни разходи. При все това италианските органи подчертават, че финансовите стимули са изчислени въз основа на процент от действително направените разходи. При средна инвестиция от 50 000 EUR предложеният финансов стимул (от 30 %) ще се равнява на 15 000 EUR. Обикновено на практика никога не се прилага максималният данъчен кредит. При все това максималният размер на данъчния кредит гарантира, че в случай на нетипично високи разходи за преоборудване размерът на помощта остава ограничен и в абсолютна стойност.

               (46)

               Що се отнася до необходимостта от помощта, важно е също да се отбележи, че според последните данни, подадени от италианските органи, цените за цифрово преоборудване все още са от порядъка на десетки хиляди евро на екран. За много кина, и по-специално за тези с по-малки размери, не е възможно да наберат тези средства от частни източници, особено в настоящия икономически контекст в Италия и в Европа.

         2.   Пропорционалност на помощта

               (47)

               Като цяло италианските органи подчертават, че данъчният кредит е в допълнение към търговските схеми за преход и не изключва използването на т.нар. модели „virtual print fee“ (такса за виртуалните копия).

               (48)

               В изменените разпоредби за изпълнение се съдържат редица разпоредби, които гарантират пропорционалността на мярката за помощ, като вземат предвид например наличните пазарни механизми за преободурване за цифрово кино (т.е. моделите „virtual print fee“).

               (49)

               На първо място, единствено експлоатиращите киносалони дружества с най-много 60 екрана могат да се ползват от данъчното облекчение. По този начин се изключват двете големи италиански киновериги („UCI“ и „The Space“), за чието преоборудване е бил успешно приложен класическият модел „virtual print fee“, както посочват италианските органи. Освен това, като се има предвид тяхното господстващо положение на пазара (вж. точка 37), тези експлоатиращи киносалони дружества не би трябвало да зависят от държавните помощи за преоборудването за цифрово кино.

               (50)

               Според предоставената от италианските органи информация двете големи киновериги са единствените, които са се възполозвали от класическия модел „virtual print fee“. При все това и по-малките оператори в сектора са имали достъп до търговски механизми за улесняване на преминаването към цифровото кино. В Италия има развит алтернативен модел „virtual print fee“, подходящ за кината с малки размери, въз основа на договор между асоциациите на филморазпространителите и на кинособствениците. В таблицата са отразени основните разлики и прилики между класическия модел „virtual print fee“ и алтернативния модел, използван в Италия.

                  Съпоставка между класическия и алтернативния модел VPF в Италия

                           Класически модел VPF в Италия

                           Алтернативен модел VPF в Италия

                           Посредник („внедрител“), който има договори тип „virtual print fee“ с филморазпространителите, подписва договор с експлоатиращо киносалони дружество.

                           Основава се на договор между асоциацията на филморазпространителите и асоциацията на кинособствениците. Не участват трети страни.

                           Кинособственикът не е собственик на цифровото оборудване и не го заплаща предварително.

                           Кинособственикът е собственик на цифровото оборудване още от самото начало и поема всички разходи по първоначалното закупуване.

                           Както филморазпространителите, така и кинособственикът допринасят за постепенното погасяване на разходите, съответно чрез такси за виртуалните копия и месечни вноски. Разпределението на разходите е обикновено следното: 75 % за сметка на филморазпространителите и 25 % за сметка на кинособственика.

                           Филморазпространителите заплащат такса за виртуалните копия за цифровото прожектиране на филмите. Тези такси могат да покрият до 75 % от разходите за цифрово преоборудване. Във всички случаи от кинособственика се изисква да поеме разход в размер на 5 500 EUR.

               (51)

               На второ място, като се има предвид гореизложеното, италианските органи измениха разпоредбите за изпълнение, за да се предотврати свръхкомпенсирането или преориентирането на помощта в случаите, когато данъчният кредит е комбиниран с търговски схеми (такси за виртуалните копия). Бенефициерът е длъжен да представи декларация, за да удостовери, че поисканото данъчно облекчение е единствено за покриване на действителните разходи (вж. точка 23). Италианските органи заявяват, че проверките, които Министерството на културните паметници и дейности и туризма извършва за всеки отделен случай, ще гарантират, че помощта покрива само частта от инвестицията, която експлоатиращото киносалони дружество трябва действително да направи.

               (52)

               На трето място, за да се гарантира пропорционалността на мярката за помощ, са предвидени различни размери на максималния интензитет при натрупването на помощ, така че да се разграничат най-малките кина (с един или два екрана) от останалите кина (вж. точка 24).

         3.   Адекватност на помощта

               (53)

               В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение относно адекватността на предвидения за мярката финансов пакет спрямо предвидените разходи за преоборудване. Актуализираните изчисления относно финансовия пакет за мярката и разходите, предоставени от италианските органи (вж. точки 18 и 45) позволяват да се направи осъвременена оценка на ситуацията, за която се отнася мярката за помощ. Въз основа на данъчен кредит със средна стойност 15 000 EUR и като се има предвид определения за мярката финансов пакет (вж. точка 18), в периода 2014 и 2015 г., в който се предвижда най-широко ползване на мярката, от нея могат да се възползват 500 екрана. Този брой съответства на значителна част от броя на екраните, които все още не са цифровизирани (вж. точка 40).

               (54)

               Въпреки че от схемата за помощи е премахнато задължението за съблюдаване на културния аспект при съставянето на програмата на кината, италианските органи твърдят, че културните цели на схемата не са променени. Пълната цифровизaция на италианския кинопазар ще доведе до по-добро разпространение на различни видове филми и ще създаде по-голям потенциал за разпространението на нишови творби. Културата ще бъде ощетена, ако не се цифровизират всички различни видове кина, които съществуват в Италия.

               (55)

               Италианските органи подчертаха, че мярката за данъчен кредит предполага компенсиране не само по отношение на преките данъци, дължими на Агенцията за приходите (корпоративни данъци), но и по отношение на непреките данъци (напр. ДДС), както и във връзка с данъка при източника и със социалноосигурителните вноски (внасяни от работодателите за сметка на техните служители). Компенсацията посредством всички тези данъци се взема предвид при изчислението на размера на данъчния кредит и увеличава достъпността на схемата, тъй като възможността за ползването му не зависи от размера на печалбата на засегнатото дружество.

               (56)

               Освен това с член 51 от Декрет № 83 от 2012 г. е въведена възможността данъчният кредит да се преотстъпва на доставчиците на цифрово оборудване, на банките, на финансовите посредници и на застрахователните компании (вж. точка 25). Това увеличава достъпността на мярката за помощ за по-малките кина, по-специално тези със семейно управление и без служители.

               (57)

               Още при въвеждането на мярката за помощ в действие съгласно Регламента за помощ de minimis от данъчния кредит са се възползвали всички видове кинозали, включително най-малките на пазара, както се вижда на диаграмата по-долу, която илюстрира бенефициерите от схемата (за периода 2010—2013 г.)

                  Бенефициери по вид кина (2010—2013 г., въз основа на броя екрани) (последно актуализирани данни през април 2014, предоставени от Министерството на културните паметници и дейности и туризма)

               (58)

               От предоставените данни ясно личи увеличаването на броя и на дела на малките кина, които са се възползвали от данъчния кредит през 2012 г. и най-вече през 2013 г. Като цяло, според предоставените от Италия данни, между 2010 г. и края на 2013 г. от данъчния кредит за цифровизaция са се възползвали 325 кина, т.е. 24,3 %, от общо 1 340-те по-малки италиански кина.

         4.   Икономически, социални и културни последици

               (59)

               Италианските органи подчертаха колко е важно от гледна точка на закрилата на културата да се обезпечи цялостното преминаване към цифрово кино. Монтажът на цифрово оборудване има редица големи предимства (напр. по-голяма гъвкавост) за целия сектор на киноиндустрията (и, в крайна сметка, за публиката). При все това разходите за преоборудване са високи, не са равномерно разпределени и в голямата си част са за сметка на кината. По-специално, малките пазарни оператори не са в състояние да осъществят прехода към цифровото кино без държавна помощ. Търговските схеми, предназначени за този преход (такси за виртуалните копия), не са достатъчни за компенсиране на неравномерността на разходите и не всички кина имат достъп до тях в еднаква степен.

               (60)

               Италианските органи потвърдиха, че според тях условията на схемата не подкопават принципа за технологична неутралност.

         V.   ОЦЕНКА НА МЯРКАТА ЗА ПОМОЩ

   1.   Наличие на помощ

               (61)

               Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“

               (62)

               Съгласно решението за откриване на процедурата и обобщението в точка 12 мярката, за която е подадено уведомление, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Източникът на финансиране представлява в действителност данъчни стимули, следователно италианската държава се отказва от някои данъчни приходи. По силата на схемата някои дружества в киноиндустрията ще се възползват от това финансово предимство, следователно мярката представлява избирателно предимство за тези дружества. Бенефициерите се конкурират с други дружества, които не е задължително да се ползват от схемата. Следователно схемата нарушава или заплашва да наруши конкуренцията. Като се има предвид международната филмова търговия, схемата може да се отрази на вътресъюзната търговия.

         2.   Съвместимост на помощта

               (63)

               Италианските органи оправдават мярката като помощ за поощряване на културата и постоянно подчертават значението, което завършването на прехода към цифрово кино в страната, колкото е възможно по-скоро, има за културата. Мярката за помощ има за цел да се гарантира, че всички видове кина могат да се цифровизират, въпреки високите цени за преоборудване.

               (64)

               Когато беше прието решението за откриване на процедурата по отношение на мярката, Комисията не беше дефинирала конкретно своята политика в областта на помощите за цифровото прожектиране. Оттогава насам Комисията прие ново Съобщение относно държавната помощ за филми и други аудиовизуални произведения (10), с което актуализира критериите, използвани за оценяване на съвместимостта на държавните помощи в полза на кинопроизведенията и другите аудиовизуални произведения по смисъла на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС.

               (65)

               В новото Съобщение относно киното се признава, че помощите за кинопроизводството могат да бъдат оценени като помощи за насърчаване на културата по смисъла на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС. Следователно съвместимостта на помощта може да бъде оценена въз основа на посочената разпоредба. В Съобщението относно киното се постановява, че помощите за модернизация на кината, включително тяхното цифровизиране, могат да бъдат оправдани на тази основа, когато са необходими, пропорционални и адекватни.

         а)   Необходимост от мярката

               (66)

               Съгласно твърденията на италианските органи, потвърдени от мненията на заинтересованите страни, преминаването към цифрово кино е предизвикателство за киноиндустрията, което засяга европейските кина като цяло, и по-специално най-малките кина. Затварянето на кина, и по-специално на независими кина с малки и средно големи размери в селища с малък брой жители би довело до намаляване на разнообразието и разпространението на филми на регионално ниво. С други думи, един дълъг и нееднороден преход би имал отрицателни последици за прожектирането и разпространението на филмите и, в крайна сметка, за европейската публика.

               (67)

               Въпреки привеждането в действие на данъчната мярка съгласно Регламента за помощ de minimis, преходът към цифровото кино в Италия все още се бави.

               (68)

               Същевременно, като се има предвид, че пазарът е достигнал повратна точка по отношение на преоборудването — през 2013 г. над 60 % от италианските екрани вече са били цифровизирани, положението се е влошило за кинозалите, които зависят от държавните помощи за осъществяване на прехода, тъй като наличността на филми на 35-милиметрова лента не е гарантирана в краткосрочен план.

               (69)

               Мярката не е предназначена единствено за най-малките кина, но и за относително по-големите кина и търговски киновериги. При все това най-големите киновериги (с повече от 60 екрана) са изключени от обхвата на мярката. Италианските органи твърдят, че предоставянето на данъчни облекчения на всички кина с по-малки размери възстановява равнопоставеността на условията в сектора, доминиран от две много големи киновериги.

               (70)

               Данъчният кредит има за цел да подпомогне кината, които особено в настоящия икономически контекст не могат да наберат достатъчно частни средства за скъпото цифрово преоборудване.

               (71)

               Като се има предвид казаното по-горе, Комисията счита, че мярката за помощ може да се приеме за необходима за запазването и възстановяването в Италия на разнообразна киносреда в контекста на цифровизaцията. Повсеместното наличие на различни видове кина — от кината за авторски филми с една зала до мултиплексите с търговска програма — е от жизненоважно значение за насърчаването и запазването на разнообразното предлагане на филми за италианското население. Според мненията, получени от заинтересованите страни, преходът към цифрово кино представлява критичен момент за киноиндустрията като цяло, като се има предвид че само най-големите вериги киносалони са в състояние да си осигурят лесен достъп до търговски схеми за този преход. Предоставените от италианските органи данни за пазара показват, че прилагането на мярката de minimis не е достатъчно, за да се завърши преходът, особено за кината с повече от един екран. Вярно е, че някои кина са могли да се ползват от схеми за VPF, но е вярно също и че търговските модели за преход не покриват всички разходи за цифровото преоборудване на кината (вж. точка 32). В тези случаи държавната помощ също може да се счита за необходима, дотолкова доколкото е предвидена като допълнение и се гарантира, че мярката остава пропорционална независимо от вида кино.

         б)   Пропорционалност на мярката

               (72)

               Италианските органи изключиха експлоатиращите киносалони дружества с над 60 екрана от обхвата на данъчния кредит. Структурата на италианския кинопазар показва ясно, че са налице разлики между дружествата, имащи до 60 екрана, и тези с по-вече екрани (вж. точки 36 и 37). Въведеният праг изглежда пропорционален на целите на схемата.

               (73)

               Освен това данъчният кредит се отнася само до част (30 %) от разходите за преоборудване и е ограничен до 50 000 EUR годишно. Като изчисляват размера на помощта въз основа на процент от действителните разходи за цифровизaция, италианските органи гарантират, че помощта остава пропорционална, въпреки че разходите могат да се различават в отделните случаи. В действителност, както много от представилите мнения подчертаха (точка 29), разходите за цифровизaция могат да са значително по-високи от средните в някои случаи, например когато се налага значително преструктуриране на прожекционната кабина. В такива нетипични случаи таванът от 50 000 EUR гарантира, че абсолютният размер на помощта ще остане пропорционален.

               (74)

               Докато с решението за откриване на процедура се повдигнаха въпроси относно възможността някои търговски схеми за прехода към цифрово кино да изчезнат, в точка 50 е показано, че в Италия са се развили две различни търговски схеми, които могат да се комбинират с данъчния кредит в полза на цифровото кино. В изменените разпоредби за изпълнение италианските органи са въвели специални разпоредби, така че да се гарантира. че комбинацията от публично и частно финансиране за цифрово преоборудване на кината не води до свръхкомпенсиране или преориентиране на помощта (например към филморазпространителите или към посредниците („внедрители“) при модела „virtual print fee“). По този начин италианските органи насърчават максимално синергията между наличните търговски схеми и държавните помощи в полза на пълното цифровизиране.

               (75)

               Данъчният кредит може да се комбинира и с други мерки за помощ. С цел да се гарантира пропорционалността на помощта италианските органи въведоха различни размери на максималния интензитет при натрупването на помощ, равняващи се на 90 % за малките кина (с един или два екрана) и 75 % за другите видове кина.

               (76)

               По-общо, искането за помощ трябва да бъде придружено от заверен документ, в който се посочват действителните разходи, направени за всеки екран, като са предвидени проверки на Министерството на културните паметници и дейности и туризма за всеки отделен случай. В разпоредбите за изпълнение се предвижда още, че данъчният кредит може да бъде събран (заедно с лихвите и глобите) в случай на неспазване на задълженията.

         в)   Адекватност на мярката

               (77)

               С предоставените от италианските органи обяснения, както и с въвеждането на възможността данъчният кредит да се прехвърля, се гарантира, че мярката ще се отрази на ползвателите на схемата. До схемата би трябвало да могат да имат достъп и по-малко рентабилните кина.

               (78)

               Мярката не се предлага повече като пилотна, а ще бъде в сила до края на 2022 г.

               (79)

               Предоставените от италианските органи данни (точки 57 и 58) доказват, че мярката е достъпна за всички видове кина, и по-специално за тези с по-малки размери. Макар че не може да се изключи влиянието и на други фактори, трябва да се отбележи, че увеличаването на броя на кината с 1, 2, 4 или 4 екрана, които са се възползвали от данъчния кредит (по силата на Регламента за помощ de minimis) през 2012 г. и 2013 г., съвпада с въвеждането през 2012 г. на възможността данъчният кредит да бъде прехвърлян (точка 25).

               (80)

               По-общо, мярката изглежда целесъобразна за запазването на съществуващото многообразие от кина на италианския пазар, който е съставен от киносалони с един екран, малки търговски кина и различни видове мултиплекси. Подобно многообразие е предпоставка за разнообразно предлагане на филми.

         г)   Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията

               (81)

               Няма сериозно нарушаване на конкуренцията, нито се засяга по особен начин търговията. Трансграничното измерение на киното е ограничено до международните оператори в киноиндустрията и до международния характер на търговията с филми. Отделните кина имат ограничен териториален обхват, тъй като зрителите не се придвижват на дълги разстояния, за да отидат на кино.

               (82)

               Мярката се отнася за помощи за инвестиции и предоставя еднократна подкрепа за кината, които трябва еднократно да се преоборудват. Данъчният кредит гарантира, че всички кина могат да завършат прехода към цифровото кино, но не нарушава излишно конкуренцията по отношение на ежедневното функциониране.

               (83)

               Предвижда се освен това, че завършването на прехода към цифрово кино в Европа ще бъде от полза за европейската киноиндустрия като цяло. В тази връзка се оттеглят изложените в решението за откриване на процедура съмнения относно стандартите за цифрово кино. Мненията на третите заинтересовани страни показаха, че има консенсус в сектора по отношение на господстващите стандарти за цифрово кино.

         VI.   ЗАКЛЮЧЕНИЕ

               (84)

               С оглед на гореизложеното Комисията е на мнение, че с мярката за помощ се преследва ясно определена културна цел. Бяха разсеяни изразените в решението за откриване на процедура съмнения относно необходимостта, пропорционалността, адекватността и въздействието. Степента на нарушаване на конкуренцията и отражението на мярката върху търговията са ограничени и не са в ущърб на общия интерес. Следователно данъчният кредит за оборудване за цифрово прожектиране се счита за съвместим с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква г) от Договора за функционирането на Европейския съюз,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Държавната помощ, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на оборудването за цифрово прожектиране на основание Закон № 244 от 24 декември 2007 г., Декрет № 91 от 8 август 2013 г., преобразуван в Закон № 112 от 7 октомври 2013 г. и въз основа на новите разпоредби за изпълнение относно данъчните кредити, отпускани за експлоатиращите киносалони дружества за внедряването и закупуването на оборудване и апаратура за цифрово прожектиране, е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква г) от Договора за функционирането на Европейския съюз.
   Следователно привеждането в действие на мярката се разрешава.
   Член 2
   Адресат на настоящото решение е Италианската република.

      Съставено в Брюксел на 29 октомври 2014 година.

            За Комисията

         Joaquín ALMUNIA

            Заместник-председател

      (1)  ОВ C 196, 20.8.2009 г., стр. 9.

      (2)  Вж. бележка под линия 1.

      (3)  Версията 2К е с резолюция 2 048 × 1 080 пиксела.

      (4)  Спецификациите на DCI са установени за пръв път през 2005 г. за пазара в САЩ от съвместното предприятие Digital Cinema Initiatives (инициативи за цифрово кино), създадено от големите кинопроизводители в САЩ (Disney, Fox, Paramount, Sony Pictures Entertainment, Universal и Warner Bros. Studios).

      (5)  При подобни търговски схеми за преход към цифрово прожектиране филморазпространителите заплащат такса за виртуалните копия при цифровото прожектиране на своите филми в киносалоните. Принципът на системата на таксите за виртуалните копия е да се използва част от средствата, спестени от филморазпространителя, който разпространява филмите в цифров формат, за да се покрие част от разходите за оборудване за цифрово прожектиране, направени от експлоатиращите киносалони дружества. Обикновено в договорите за VPF се предвижда участието на посредник („внедрител“), който събира таксите за виртуалните копия от филморазпространителите, монтира и евентуално финансира оборудването в кинозалите. Вж. също точка 50, където са представени различните схеми за такса за виртуалните копия в Италия.

      (6)  До края на 2010 г. въз основа на Съобщението на Комисията — Временна общностна рамка за мерките за държавна помощ за подпомагане на достъпа до финансиране при настоящата финансова и икономическа криза (ОВ C 83, 7.4.2009 г., стр. 1). След края на 2010 г. мярката се прилага въз основа на Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (ОВ L 379, 28.12.2006 г., стр. 5). През 2013 г. Комисията прие нов Регламент за помощта de minimis, а именно Регламент (ЕС) № 1407/2013 на Комисията от 18 декември 2013 година относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз към помощта de minimis (ОВ L 352, 24.12.2013 г., стр. 1).

      (7)  Директори на европейските агенции за киното (EFAD). Изявление от Сан Себастиан. Спешна и всеобхватна публична помощ е необходима за цифровизацията на киносалоните. Изявление от Сан Себастиан. Спешна и всеобхватна публична помощ е необходима за цифровизацията на киносалоните. Сан Себастиан: 21 септември 2009 г. и документ за обсъждане на EFAD — Доводи за публична интервенция за преминаването към цифрово кино (The case of public intervention in the digital transition of cinema), октомври 2009 г.

      (8)  С термина „киноверига“ италианските органи обозначават дружество, което притежава поне 15 екрана в най-малко 3 кина.

      (9)  По данни на Италианската асоциация на кинособствениците (ANEC), предоставени от Министерството на културните паметници и дейности и туризма

      (10)  Съобщение на Комисията относно държавната помощ за филми и други аудиовизуални произведения (ОВ C 332, 15.11.2013 г., стр. 1).


title: 2007/646/ЕО: Решение на Съвета от 1 октомври 2007 година за назначаване на един член от Естония и трима заместник-членове от Естония в Комитета на регионите

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 261/27

      РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

   от 1 октомври 2007 година
   за назначаване на един член от Естония и трима заместник-членове от Естония в Комитета на регионите
   (2007/646/ЕО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 263 от него,
   като взе предвид предложението на правителството на Естония,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 24 януари 2006 г. Съветът прие Решение 2006/116/ЕО относно назначаването на членове и заместник-членове на Комитета на регионите за периода от 26 януари 2006 г. до 25 януари 2010 г. (1).

               (2)

               Освободи се едно място за член в Комитета на регионите след изтичането на мандата на г-н Margus LEPIK. Освободиха се три места за заместник-членове в Комитета на регионите след промяната на мандата на г-н Mihkel JUHKAMI и изтичането на мандатите на г-жа Laine JÄNES и г-н Jüri RATAS,

         РЕШИ:
   Член 1
   Назначават се за членове и заместник-членове на Комитета на регионите за остатъка от мандата, а именно до 25 януари 2010 г.:

               а)

               за член:

                           —

                           г-н Mihkel JUHKAMI, председател на Градския съвет на Rakvere;

               б)

               за заместник-членове:

                           —

                           г-жа Kersti KÕOSAAR, кмет на Võru

                           —

                           г-н Edgar SAVISAAR, кмет на Tallinn

                           —

                           г-н Ivar UNT, кмет на Valga.

         Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Люксембург на 1 октомври 2007 година.

            За Съвета

            Председател

         M. LINO

      (1)  ОВ L 56, 25.2.2006 г., стр. 75.


title: Решение на Съвета от 8 октомври 2002 година за изменение на Решение 98/508/ЕО за сключването на Споразумение за взаимно признаване във връзка с оценката на съответствието, сертификатите и обозначенията между Европейската общност и Австралия

text:
Важна правна забележка

|

32002D0800

Официален вестник n° L 278 , 16/10/2002 стр. 0019 - 0019 специално чешко издание глава 11 том 44 стр. 19  - 19 специално испанско издание глава 11 том 44 стр. 19  - 19 специално унгарско издание глава 11 том 44 стр. 19  - 19 специално литвийско издание глава 11 том 44 стр. 19  - 19 LV.ES глава 11 том 44 стр. 19  - 19 MT.ES глава 11 том 44 стр. 19  - 19 PL.ES глава 11 том 44 стр. 19  - 19 SK.ES глава 11 том 44 стр. 19  - 19 специално словенско издание глава 11 том 44 стр. 19  - 19

		20021008Решение на Съветаот 8 октомври 2002 годиназа изменение на Решение 98/508/ЕО за сключването на Споразумение за взаимно признаване във връзка с оценката на съответствието, сертификатите и обозначенията между Европейската общност и Австралия(2002/800/ЕО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея, първо изречение, и член 300, параграф 3, първа алинея, първо изречение, и параграф 4 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като има предвид, че:За да бъде осигурено ефективно действие на Споразумението за взаимно признаване във връзка с оценките за съответствие, сертификатите и маркировките между Европейската Общност и Австралия [1] (наричано по-долу "споразумението") е необходимо да бъде променено Решение 98/508/ЕО [2], за да бъде упълномощена Комисията да взема всички необходими мерки за прилагане на споразумението,РЕШИ:Член единственЧлен 3 от Решение 98/508/ЕО се заменя със следното:"Член 31. Комисията представлява Общността в Съвместния комитет, предвиден в член 12 от споразумението, със съдействието на Специалния комитет, определен от Съвета. Комисията извършва, след консултация с този специален комитет, посещенията, нотификациите, обмена на информация и исканията за информация, посочени в споразумението.2. Комисията определя позицията на Общността в Съвместния комитет след консултация със Специалния комитет, посочен в параграф 1."Съставено в Люксембург на 8 октомври 2002 година.За СъветаПредседателT. Pedersen[1] ОВ L 229, 17.8.1998 г., стр. 3.[2] ОВ L 229, 17.8.1998 г., стр. 1.--------------------------------------------------


               15.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 468/285

         P7_TA(2013)0564
   Назначаване на председател на надзорния съвет на Европейската централна банка
   Решение на Европейския парламент от 11 декември 2013 г. относно предложението на Европейската централна банка за назначаването на председател на Надзорния съвет на Европейската централна банка (N7-0103/2013 — C7-0424/2013 — 2013/0901(NLE))
   (Одобрение)
   (2016/C 468/65)

      Европейският парламент,

               —

               като взе предвид предложението на Европейската централна банка от 22 ноември 2013 г. за назначаването на председател на Надзорния съвет на Европейската централна банка (N7-0103/2013),

               —

               като взе предвид член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (1),

               —

               като взе предвид Междуинституционалното споразумение между Европейския парламент и Европейската централна банка относно практическите условия и ред за упражняването на демократичната отчетност и надзора над изпълнението на задачите, възложени на Европейската централна банка в рамките на единния надзорен механизъм (2),

               —

               като взе предвид своя правилник за дейността,

               —

               като взе предвид доклада на Комисията по икономически и парични въпроси (A7-0452/2013),

               A.

               като има предвид, че в член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 се предвижда, че Европейската централна банка (ЕЦБ) трябва да представи на Парламента своето предложение за назначаването на председател на нейния Надзорен съвет и че председателят трябва да се избира въз основа на открита процедура за подбор сред лица с призната репутация и опит в областта на банковото дело и финансите, които не са членове на Управителния съвет;

               Б.

               като има предвид, че в член 26, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 се предвижда, че назначаванията в Надзорния съвет в съответствие с този регламент зачитат принципите на балансирано участие на представители на двата пола, опит и квалификации;

               В.

               като има предвид, че с писмо от 22 ноември 2013 г. ЕЦБ представи на Парламента предложение за назначаването на Даниел Нуи за председател на Надзорния съвет на ЕЦБ с мандат от пет години;

               Г.

               като има предвид, че след това Комисията по икономически и парични въпроси на Парламента направи оценка на квалификацията на предложения кандидат, по-специално с оглед на изискванията, предвидени в член 26, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013; като има предвид, че при извършването на тази оценка Комисията получи автобиографията от предложения кандидат, както и отговорите на кандидата на писмен въпросник;

               Д.

               като има предвид, че на 27 ноември 2013 г. Комисията проведе изслушване на предложения кандидат, по време на което кандидатът направи встъпително изявление, а след това отговори на въпросите, зададени от членовете на Комисията;

               1.

               Одобрява предложението на ЕЦБ за назначаването на Даниел Нуи за председател на Надзорния съвет на ЕЦБ;

               2.

               Възлага на своя председател да предаде настоящото решение на Европейската централна банка, на Съвета, както и на правителствата на държавите членки.

      (1)  ОВ L 287, 29.10.2013 г., стр. 63.

      (2)  ОВ L 320, 30.11.2013 г., стр. 1.


title: Решение на Комитета на Регионите от 17 септември 1997 година относно публичен достъп до документи на Комитета на регионите

text:
Важна правна забележка

|

31997D0165(01)

Официален вестник n° L 351 , 23/12/1997 стр. 0070 - 0071 специално чешко издание глава 01 том 01 стр. 436  - 437 специално испанско издание глава 01 том 01 стр. 436  - 437 специално унгарско издание глава 01 том 01 стр. 436  - 437 специално литвийско издание глава 01 том 01 стр. 436  - 437 LV.ES глава 01 том 01 стр. 436  - 437 MT.ES глава 01 том 01 стр. 436  - 437 PL.ES глава 01 том 01 стр. 436  - 437 SK.ES глава 01 том 01 стр. 436  - 437 специално словенско издание глава 01 том 01 стр. 436  - 437

		19970917Решение на Комитета на Регионитеот 17 септември 1997 годинаотносно публичен достъп до документи на Комитета на регионитеБЮРОТО НА КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ,като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално Декларация 17, приложена към Заключителния акт към него,като има предвид, че следва да се приемат разпоредби, уреждащи публичния достъп до документи на Комитета на регионите (наричан по-допу "Комитетът");като има предвид, че тези мерки следва да са хармонизирани с кодекса, приет от Комисията и от Съвета в тази област на 6 декември 1993 г., за да се осигури последователност и приемственост на дейностите на институциите в съответствие с член В от Договора за Европейския съюз;като има предвид, че тези разпоредби са приложими за всеки документ, съхраняван от Комитета, независимо от носителя му, с изключение на документи, съставени от лице, орган или институция извън Комитета;като има предвид, че принципът за разрешаване на широк публичен достъп до документи на Комитета като част от по-голямата прозрачност в работата на Комитета трябва при все това да подлежи на изключения, по-специално по отношение защита на обществения интерес, личността и личния живот;като има предвид, че настоящото решение трябва да се прилага надлежно по отношение на разпоредби, уреждащи защитата на поверителна информация,РЕШИ:Член 11. Обществеността има достъп до документи на Комитета съгласно условията, постановени в настоящото решение.2. "Документ на Комитета" е всеки писмен текст, независимо от носителя му, който съдържа съществуващи данни и се съхранява от Комитета, съгласно член 2, параграф 2.Член 21. Заявление за достъп до документ на Комитета се изпраща в писмен вид до генералния секретар на Комитета [1]. То трябва да е изготвено достатъчно прецизно и трябва да съдържа информация, която да позволява идентифициране на поисканите документи. При необходимост се изискват допълнителни подробности от заявителя.2. Когато поисканият документ е съставен от физическо или юридическо лице, държава-членка, друга институция или орган на Общността или друг национален или международен орган, заявлението трябва да се изпраща не до Комитета, а директно до автора.Член 31. Заявителят има достъп до документ на Комитета, като извършва справка на място или получава копие от документа по пощата за своя сметка. За печатни документи над 30 страници генералният секретариат на Комитета може да начисли такса от 10 ECU плюс 0,036 ECU за всяка страница. Такси за информация на друг носител се определят за всеки случай отделно, но не надхвърлят разумните граници.2. Съответните отдели на генералния секретариат се стараят да открият справедливо решение по отношение на повторни заявления или такива, свързани с обемисти документи.3. Лице, на което е предоставен достъп до документ на Комитета, не може да възпроизвежда или пуска в обращение документа с търговска цел чрез директна продажба без предварително разрешение от генералния секретар.Член 41. Не се предоставя достъп до документ на Комитета в случаите, когато разкриването на този документ би нарушило:- защитата на обществения интерес (обществена безопасност, международни отношения, валутна стабилност, правораздавателни процедури, инспекции и разследвания),- защитата на личността и личния живот,- защитата на търговска и промишлена тайна,- защитата на финансовите интереси на Общността,- защитата на поверителността, поискана от физическото или юридическото лице, предоставило информация, съдържаща се в този документ или изисквана от законодателството на държавата-членка, която е предоставила част от тази информация.2. Може да се откаже достъп до документ на Комитета с цел да се защити поверителността на обсъжданията на Комитета.Член 5Всяко заявление за достъп до документ на Комитета се разглежда от съответните отдели на генералния секретариат, които предлагат какво действие да се предприеме по нея.Член 61. Съответният директор или началник на отдел или служител, действащ от тяхно име, уведомява заявителя в писмен вид в рамките на един месец дали заявлението е одобрено, или възнамерява да го отхвърли. В последния случай заявителят се уведомява също така за причините за това намерение, както и че разполага с един месец да подаде потвърдително заявление до генералния секретар за преразглеждане на тази позиция. В случай, че не подаде такова заявление до един месец, се приема, че той е оттеглил първоначалното си заявление.2. Липса на отговор на заявление за достъп до документ в рамките на един месец от подаването съставлява намерение за отказ на достъп.3. Председателят е упълномощен да взима решения по потвърдителни молби. Той може да делегира това правомощие на генералния секретар.4. Всяко решение за отхвърляне на потвърдително заявление, което се взема в рамките на един месец от подаването на такова заявление, посочва основанията, на които се позовава. Заявителят се уведомява също така за решението в писмен вид възможно най-скоро и в същото време се информира за съдържанието на член 138Д и 173 от Договора за създаване на Европейската общност, свързани съответно с условията относно жалбите, отправени до омбудсмана от физически лица и за контрола от Съда на законосъобразността на актове на Комитета.5. Липса на отговор на потвърдително заявление в рамките на един месец от подаването ѝ съставлява отказ.6. В изключителни случаи генералният секретар, след като предварително е уведомил заявителя, може да удължи с един месец срока, постановен в параграф 1, първо изречение и параграф 4.Член 7Настоящото решение се прилага надлежно по отношение на разпоредби, уреждащи защитата на поверителна информация.Член 8На всеки две години генералният секретар представя на бюрото отчет за изпълнението на настоящото решение.Член 9Настоящото решение влиза в сила в деня на подписването му.Съставено в Брюксел на 17 септември 1997 година.За БюротоПредседателPasqual Maragall i Mira[1] Генерален секретар на Комитета на регионите на Европейския съюз, 79 "Rue Belliard", 1040 Brussels, Belgium.--------------------------------------------------


title: 2011/157/ЕС: Решение на Съвета от 24 февруари 2011 година за сключването на Споразумението между Европейския съюз и Федеративна република Бразилия относно премахването на визите за краткосрочно пребиваване за притежателите на дипломатически, служебни или официални паспорти

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 66/1

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 24 февруари 2011 година
   за сключването на Споразумението между Европейския съюз и Федеративна република Бразилия относно премахването на визите за краткосрочно пребиваване за притежателите на дипломатически, служебни или официални паспорти
   (2011/157/ЕС)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) във връзка с член 218, параграф 6, буква а), подточка v) от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
   като има предвид, че:

               (1)

               Комисията участва в преговори от името на Европейския съюз за сключването на споразумение с Федеративна република Бразилия относно премахването на визите за краткосрочно пребиваване за притежателите на дипломатически, служебни или официални паспорти.

               (2)

               Посоченото споразумение беше подписано от името на Европейския съюз на 8 ноември 2010 г. при условие на сключването му на по-късна дата в съответствие с Решение 2010/621/ЕС на Съвета (1).

               (3)

               Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (2); следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.

               (4)

               Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (3); следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него или от неговото прилагане,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Споразумението между Европейския съюз и Федеративна република Бразилия относно премахването на визите за краткосрочно пребиваване за притежателите на дипломатически, служебни или официални паспорти („споразумението“) се одобрява от името на Съюза.
   Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение.
   Член 2
   Председателят на Съвета изпраща уведомлението, предвидено в член 8, параграф 1 от споразумението (4).
   Член 3
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 24 февруари 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         PINTÉR S.

      (1)  ОВ L 273, 19.10.2010 г., стр. 2.

      (2)  ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43.

      (3)  ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20.

      (4)  Датата на влизане в сила на споразумението ще бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз от генералния секретариат на Съвета.
    ---documentbreak---

               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 66/1

         СПОРАЗУМЕНИЕ
   между Европейския съюз и Федеративна република Бразилия относно премахването на визите за краткосрочно пребиваване за притежателите на дипломатически, служебни или официални паспорти
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, наричана по-нататък „Съюзът“,
   и
   ФЕДЕРАТИВНА РЕПУБЛИКА БРАЗИЛИЯ, наричана по-нататък „Бразилия“,
   заедно наричани по-нататък „договарящи страни“,
   КАТО ЖЕЛАЯТ да запазят принципа на реципрочност и да улеснят пътуванията, като осигурят безвизово влизане и краткосрочно пребиваване за гражданите на всички държави — членки на Европейския съюз — и за гражданите на Бразилия, които притежават валидни дипломатически, официални или служебни паспорти.
   КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ своя ангажимент за бързо осигуряване на реципрочни безвизови пътувания при цялостно спазване на завършването на съответните парламентарни и други вътрешни процедури.
   С ОГЛЕД НА по-нататъшното развитие на приятелските отношения и продължаване укрепването на тесните връзки между договарящите страни.
   КАТО ВЗЕХА ПРЕДВИД Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия и Протокола относно интегрирането на достиженията на правото от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложени към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и като потвърждават, че разпоредбите на настоящото споразумение не се прилагат за Обединеното кралство и Ирландия;
   СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:
   Член 1
   Цел и обхват
   На гражданите на Съюза и на гражданите на Бразилия, които притежават валидни дипломатически, служебни или официални паспорти, се разрешава да влизат, да преминават транзитно и да пребивават без виза на територията на другата договаряща страна за максимален период на пребиваване от три месеца в рамките на шестмесечен период в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение.
   Член 2
   Определения
   За целите на настоящото споразумение:

               а)

               „държава-членка“ означава всяка държава — членка на Съюза, с изключение на Обединеното кралство и Ирландия;

               б)

               „гражданин на Съюза“ означава гражданин на държава-членка съгласно определението в буква а);

               в)

               „гражданин на Бразилия“ означава всяко лице, което притежава бразилско гражданство;

               г)

               „Шенгенско пространство“ означава пространството без вътрешни граници, обхващащо териториите на държавите-членки съгласно определението в буква а), които прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген;

               д)

               „достижения на правото от Шенген“ означава всички мерки, които имат за цел да осигурят свободното движение на хора в пространство без вътрешни граници, заедно с пряко свързани съпътстващи мерки относно контрола на външните граници, убежището и имиграцията, както и мерки за превенция и борба с престъпността.

         Член 3
   Условия за премахването на визите и за пребиваването
   1.   Премахването на визите, предвидено с настоящото споразумение, се прилага, без да се засягат законите на договарящите страни във връзка с условията за влизане и краткосрочно пребиваване. Държавите-членки и Бразилия си запазват правото да откажат влизане и краткосрочно пребиваване на своята територия, ако едно или повече от посочените условия не са изпълнени.
   2.   Гражданите на Съюза, възползващи се от настоящото споразумение, спазват законите и подзаконовите актове, действащи на територията на Бразилия, по време на своето пребиваване.
   3.   Гражданите на Бразилия, възползващи се от настоящото споразумение, спазват законите и подзаконовите актове, действащи на територията на всяка държава-членка, по време на своето пребиваване.
   4.   Премахването на визите се прилага независимо от вида транспорт, използван за преминаване на отворените за международен пътнически трафик граници на договарящите страни.
   5.   Без да се засяга член 6, необхванатите от настоящото споразумение визови въпроси се уреждат от правото на Съюза, националното право на държавите-членки и националното право на Бразилия.
   Член 4
   Продължителност на пребиваването
   1.   Гражданите на Съюза, притежаващи валиден дипломатически, официален или служебен паспорт, могат да пребивават на територията на Бразилия за максимален период от три месеца в рамките на шестмесечен период след датата на първото влизане на територията на страната.
   2.   Гражданите на Бразилия, притежаващи валиден дипломатически, официален или служебен паспорти, могат да пребивават в Шенгенското пространство за максимален период от три месеца в рамките на шестмесечен период след датата на първото влизане на територията на която и да е държава-членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген. Този период от три месеца в рамките на шестмесечен период се изчислява независимо от пребиваването в държава-членка, която все още не прилага изцяло достиженията на правото от Шенген.
   Гражданите на Бразилия, притежаващи валиден дипломатически, официален или служебен паспорт, могат да пребивават за максимален период от три месеца в рамките на шестмесечен период след датата на първото влизане на територията на всяка от държавите-членки, които все още не прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, независимо от продължителността на пребиваването, изчислена за Шенгенското пространство.
   3.   Настоящото споразумение не засяга възможността Бразилия и държавите-членки да удължат периода на пребиваване над три месеца в съответствие с националното право и правото на Съюза.
   Член 5
   Управление на споразумението
   1.   Договарящите страни се ползват от комитета от експерти (наричан по-нататък „Комитетът“), посочен в Споразумението между Европейския съюз и Федеративна република Бразилия относно премахването на визите за краткосрочно пребиваване за притежателите на обикновени паспорти, за разрешаването на спорове, които са резултат от тълкуването или прилагането на разпоредбите на настоящото споразумение.
   2.   Комитетът се свиква при необходимост по искане на една от договарящите страни.
   Член 6
   Връзка между настоящото споразумение и съществуващите двустранни споразумения за премахване на визите между държавите-членки и Бразилия
   Настоящото споразумение има предимство пред разпоредбите на всички двустранни споразумения или договорености, сключени между отделните държави-членки и Бразилия, доколкото техните разпоредби уреждат въпроси, попадащи в приложното поле на настоящото споразумение.
   Член 7
   Обмяна на образци на паспорти
   1.   В случай, че вече не са го направили, Бразилия и държавите-членки обменят помежду си посредством дипломатическите канали образци на своите валидни дипломатически, официални или служебни паспорти не по-късно от тридесет (30) дни след датата на подписване на настоящото споразумение.
   2.   В случай на въвеждане на нови дипломатически, официални или служебни паспорти или на промяна на съществуващите такива договарящите страни изпращат една на друга посредством дипломатическите канали образци на тези нови или променени паспорти, придружени от подробна информация относно техните спецификации и приложимост, не по-късно от тридесет (30) дни преди въвеждането им.
   Член 8
   Окончателни разпоредби
   1.   Настоящото споразумение се ратифицира или одобрява от договарящите страни в съответствие с техните съответни вътрешни процедури и влиза в сила на първия ден от втория месец след датата, на която договарящите страни се уведомят една друга относно приключването на посочените по-горе процедури.
   2.   Настоящото споразумение се сключва за неопределен период от време, освен ако не се прекрати в съответствие с параграф 5.
   3.   Настоящото споразумение може да бъде изменяно с писменото съгласие на договарящите страни. Измененията влизат в сила, след като договарящите страни са се уведомили взаимно за приключването на необходимите за тази цел техни вътрешни процедури.
   4.   Всяка договаряща страна може да спре споразумението изцяло или отчасти. Другата договаряща страна се уведомява за решението за спиране не по-късно от 2 месеца преди неговото влизане в сила. Договарящата страна, която е спряла настоящото споразумение, незабавно информира другата договаряща страна веднага щом причините за това спиране престанат да съществуват.
   5.   Всяка договаряща страна може да прекрати настоящото споразумение, като изпрати писмено уведомление на другата страна. Настоящото споразумение престава да бъде в сила 90 дни след датата на това уведомление.
   6.   Бразилия може да спре или да прекрати настоящото споразумение само по отношение на всички държави — членки на Съюза.
   7.   Съюзът може да спре или да прекрати настоящото споразумение само по отношение на всички свои държави-членки.

      Съставено в Брюксел в два оригинални екземпляра на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, чешки и шведски език, като текстовете на всеки един от тези езици са еднакво автентични.
      Съставено в Брюксел на осми ноември две хиляди и десета година.
      Hecho en Bruselas, el ocho de noviembre de dos mil diez.
      V Bruselu dne osmého listopadu dva tisíce deset.
      Udfærdiget i Bruxelles den ottende november to tusind og ti.
      Geschehen zu Brüssel am achten November zweitausendzehn.
      Kahe tuhande kümnenda aasta novembrikuu kaheksandal päeval Brüsselis.
      'Εγινε στις Βρυξέλλες, στις οκτώ Νοεμβρίου δύο χιλιάδες δέκα.
      Done at Brussels on the eighth day of November in the year two thousand and ten.
      Fait à Bruxelles, le huit novembre deux mille dix.
      Fatto a Bruxelles, addì otto novembre duemiladieci.
      Briselē, divi tūkstoši desmitā gada astotajā novembrī.
      Priimta du tūkstančiai dešimtų metų lapkričio aštuntą dieną Briuselyje.
      Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizedik év november havának nyolcadik napján.
      Magħmul fi Brussell, fit-tmien jum ta' Novembru tas-sena elfejn u għaxra.
      Gedaan te Brussel, de achtste november tweeduizend tien.
      Sporządzono w Brukseli dnia ósmego listopada roku dwa tysiące dziesiątego.
      Feito em Bruxelas, em oito de Novembro de dois mil e dez.
      Întocmit la Bruxelles la opt noiembrie două mii zece.
      V Bruseli ôsmeho novembra dvetisícdesať.
      V Bruslju, dne osmega novembra leta dva tisoč deset.
      Tehty Brysselissä kahdeksantena päivänä marraskuuta vuonna kaksituhattakymmenen.
      Som skedde i Bryssel den åttonde november tjugohundratio.

         За Европейския съюз
         Por la Unión Europea
         Za Evropskou unii
         For Den Europæiske Union
         Für die Europäische Union
         Euroopa Liidu nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
         For the European Union
         Pour l'Union européenne
         Per l'Unione europea
         Eiropas Savienības vārdā –
         Europos Sąjungos vardu
         Az Európai Unió részéről
         Għall-Unjoni Ewropea
         Voor de Europese Unie
         W imieniu Unii Europejskiej
         Pela União Europeia
         Pentru Uniunea Europeană
         Za Európsku úniu
         Za Evropsko unijo
         Euroopan unionin puolesta
         För Europeiska unionen

         За Федеративна република Бразилия
         Por la República Federativa de Brasil
         Za Brazilskou Federativní republiku
         For Den Føderative Republik Brasilien
         Für die Föderative Republik Brasilien
         Brasiilia Liitvabariigi nimel
         Για την Ομοσπονδιακή Δημοκρατία της Βραζιλίας
         For the Federative Republic of Brazil
         Pour la République fédérative du Brésil
         Per la Repubblica federativa del Brasile
         Brazīlijas Federatīvās Republikas vārdā –
         Brazilijos Federacinės Respublikos vardu
         A Brazil Szövetségi Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika Federattiva tal-Brażil
         Voor de Federale Republiek Brazilië
         W imieniu Federacyjnej Republiki Brazylii
         Pela República Federativa do Brasil
         Pentru Republica Federativă a Braziliei
         Za Brazílsku federatívnu republiku
         Za Federativno republiko Brazilijo
         Brasilian liittotasavallan puolesta
         För Förbundsrepubliken Brasilien