title: Решение (ЕС) 2015/1074 на Комисията от 19 януари 2015 година относно държавна помощ SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN), приведена в действие от Италия — допълнителна компенсация в полза на CSTP за предоставяне на обществена услуга (нотифицирано под номер C(2015) 74) (само текстът на италиански език е автентичен)текст от значение за ЕИП

text:
               8.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 179/112

         РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/1074 НА КОМИСИЯТА
   от 19 януари 2015 година
   относно държавна помощ SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN), приведена в действие от Италия —
   допълнителна компенсация в полза на CSTP за предоставяне на обществена услуга
   (нотифицирано под номер C(2015) 74)
   (само текстът на италиански език е автентичен)
   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
   като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
   като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с горепосочените разпоредби и като взе предвид техните мнения,
   като има предвид, че:
   1.   ПРОЦЕДУРА

               (1)

               В съответствие с член 108, параграф 3 от Договора италианските органи съобщиха с електронно уведомление от 5 декември 2012 г. за допълнителна компенсация, предоставена на Consorzio Salernitano Trasporti Pubblici SpA (наричано по-нататък „CSTP“) с решение на Consiglio di Stato (Върховния административен съд на Италия) за предоставяне на пътнически транспортни услуги с автобус въз основа на концесии, предоставени от италианския регион Кампания („региона“) в периода 1997 — 2002 г. („разглеждания период“).

               (2)

               Уведомлението беше заведено като дело номер SA.35842 и считано от 13 декември 2012 г. делото се третира като необявена помощ, тъй като съгласно информацията, с която Комисията разполага, регионът е бил задължен да изплаща допълнителната компенсация на CSTP до 7 декември 2012 г., т.е. след като италианското правителство е уведомило Комисията за мярката, но преди Комисията да е приела решение.

               (3)

               С писмо от 20 февруари 2014 г. Комисията уведоми Италия, че е решила да открие процедурата, посочена в член 108, параграф 2 от Договора, по отношение на помощта („решението за откриване“).

               (4)

               Решението за откриване беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз
                   (1). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно мярката.

               (5)

               Италианските органи представиха своето мнение относно решението за откриване с писма от 21 и 25 март 2014 г.

               (6)

               Единствената трета страна, която представи мнение относно решението за откриване, беше CSTP, получателят на помощта. Неговите мнения бяха получени на 25, 26, 27 и 28 март 2014 г.

               (7)

               Италия не предостави мнения относно становищата на трети страни.

               (8)

               Италианските органи предоставиха допълнителна информация с писмо от 15 септември 2014 г., след като Комисията одобри искането за удължаване на крайния срок.

         2.   ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА

   2.1.   ДРУЖЕСТВО

               (9)

               CSTP е частно дружество с ограничена отговорност, което предоставя местни обществени транспортни услуги въз основа на регионални и общински концесии. По-специално според италианските органи CSTP управлява мрежа от автобусни маршрути като концесионер за региона през целия разглеждан период, като покрива приблизително 9 млн. километра годишно.

               (10)

               Съгласно предоставената от италианските органи информация регионът вече е изплатил 13 1 6 32  525,80 EUR на CSTP за горепосочените услуги в рамките на разглеждания период, от които 12 5 8 69  212,47 EUR за обслужване и управление на услугата и 5 7 63  313,32 EUR за инвестиции. Тъй като изглежда, че тази компенсация е била изплатена на CSTP повече от десет години преди Комисията да изпрати първото си искане за информация до Италия, въпросната компенсация няма да се разглежда в настоящата процедура (2).

               (11)

               В допълнение към получените горепосочени суми CSTP е поискало допълнителна компенсация от региона в размер на 1 4 5 45  946 EUR въз основа на Регламент (ЕИО) № 1191/69 на Съвета (3) поради икономически неизгоди, от които предполагаемо е било засегнато в резултат на задълженията за обществени услуги (ЗОУ), с които предполагаемо е било натоварено.

               (12)

               През 2008 г. регионалният административен съд в Салерно е отхвърлил иска на CSTP за допълнителна компенсация на основание Регламент (ЕИО) № 1191/69. Съдът постанови, че съгласно член 4 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 (4) CSTP няма право да иска компенсация за икономически неизгоди в резултат от налагането на ЗОУ, ако не е поискало предварително преустановяването на тези ЗОУ.

         2.2.   РЕШЕНИЯ НА CONSIGLIO DI STATO

               (13)

               С решение от 27 юли 2009 г. (Sentenza № 4683/09) Consiglio di Stato прие за допустима жалбата на CSTP срещу решението на регионалния административен съд в Салерно и постанови, че CSTP следва да получи допълнителна компенсация за предоставената от него обществена услуга в съответствие с членове 6, 10 и 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69. В това решение не се определя конкретно с кой правен акт и под каква форма са били наложени ЗОУ, но се подчертава, че не може да се отхвърля иск на предприятие, предоставящо обществена услуга, за възстановяване на реално понесените разходи при изпълнението на тази услуга. В допълнение към това Consiglio di Stato постанови, че CSTP следва да получи компенсация за предоставяне на обществена услуга дори при липсата на предварително искане за прекратяване на ЗОУ.

               (14)

               Според Consiglio di Stato точният размер на допълнителната компенсация, дължима на CSTP, трябва да се определи от региона въз основа на надеждни данни от счетоводните сметки на дружеството, които показват разликата между разходите, дължащи се на дяла на дейностите на CSTP, свързан със ЗОУ, и съответните приходи. Регионът обаче заяви, че не е в състояние да направи това поради липса на ясни и надеждни данни.

               (15)

               С Определение (ordinanza) № 8736/2010 от 13 декември 2010 г. Consiglio di Stato назначи експерт, който да се заеме с тази задача. Според италианските органи, този експерт не е могъл да определи размера на дължимата компенсация и само с помощта на допълнителен експерт, назначен от Consiglio di Stato със Заповед № 5897/2011 от 7 ноември 2011 г., е изчислена определена сума на компенсацията с помощта на „индуктивен метод“, както е поискано от Consiglio di Stato със Заповед № 3244/2011 от 25 юли 2011 г. Въз основа на тези изчисления експертите заключиха, че CSTP е получило недостатъчна компенсация само за 1998 г. в резултат на прилагането на формулата, предвидена в член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 (т.е. тарифно задължение). Експертите не могат да използват индуктивен метод за изчисляване на недостатъчна компенсация (ако има такава) въз основа на член 10 (т.е. задължение за експлоатиране или изпълнение) на същия регламент поради липсата на надеждни данни и риска, че такъв метод би дублирал компенсацията, изчислена в съответствие с член 11. По този начин експертите негласно са приели, че регионът е наложил тарифно задължение на CSTP.

               (16)

               В съответствие с това Consiglio di Stato издаде Решение № 5649/2012 от 7 ноември 2012 г., в което посочва, че размерът на допълнителната компенсация, която регионът е длъжен да изплати на CSTP, е 4 9 51  838 EUR, което представлява компенсацията, неизплатена през 1998 г., и нареди тази сума да бъде платена до 7 декември 2012 г. Регионът изплати тази сума на CSTP на 21 декември 2012 г.

               (17)

               Именно изплащането на тази допълнителна компенсация в полза на CSTP от страна на региона вследствие на Решение № 5649/2012 представлява необявената помощ и е предмет на настоящото решение.

         2.3.   ДОПЪЛНИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ/КОНСТАТАЦИИ ОТ ИТАЛИАНСКИТЕ ОРГАНИ

               (18)

               Според италианските органи дружеството CSTP, както и други доставчици на услуги за регионален редовен автобусен превоз, е извършвало дейност въз основа на временни лицензи (концесии), подновявани ежегодно по искане на дружеството. Тези концесии дават на дружеството изключителното право да предоставя съответните услуги.

               (19)

               В допълнение към това италианските органи твърдят, че CSTP е отправило искания за концесии за предоставяне на услуги по съответните маршрути към компетентните органи в региона за всяка година от разглеждания период и че в тези концесии винаги се е посочвало, че услугите се извършват изцяло на собствен риск за въпросните дружества и по-специално, че „предоставянето на услугата не дава право на дружеството на каквато и да е субсидия или компенсация“. Италианските органи представиха копие от извадка от примерен договор за концесия от 1973 г. и заявиха, че текстът на договора е същият като договора на CSTP за разглеждания период. Италианските органи обаче не предоставиха договорите за концесия, които действително са били сключени със CSTP в рамките на разглеждания период.

               (20)

               Италианските органи твърдят, че в рамките на тези концесии CSTP е имало възможност да предлага промени по видовете транспорт, които следва да използва, или да кандидатства за прекратяване изцяло или частично на задълженията за обществена услуга, ако тези задължения му носят икономически неизгоди, но дружеството така и не е упражнило това право. Освен това италианските органи твърдят, че дружеството така и не е информирало региона, че е засегнато от икономически неизгоди или че изпълнява задължения, които не би изпълнявало, ако не беше задължено да го прави в съответствие със ЗОУ. На последно място според италианските органи CSTP никога не е подавало искане за прекратяване на ЗОУ съгласно изискванията на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1191/69.

               (21)

               Според италианските органи публичните плащания, предоставени на CSTP в миналото, са били основани на стандартна методология за разходите и изчислявани въз основа на определени параметри, посочени в Регионален закон № 16/1983 (5), като например броя на предвидените спрямо изминатите километри, броя на служителите и автобусите, които варират в зависимост от изпълнявания вид услуга (градски транспорт, транспорт в планински и полупланински райони), правното и икономическото третиране на служителите, размера на предприятието и разходите за автобусите.

               (22)

               Италианските органи също така изразяват съмнения дали CSTP е демонстрирало, че ефективно и правилно е изпълнявало ЗОУ в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1191/69, и заявяват, че CSTP не е разполагало със система за отделни отчети, както се изисква съгласно член 1, параграф 5 от същия регламент.

         2.4.   РАЗМЕР НА КОМПЕНСАЦИЯТА

               (23)

               Както се обяснява в съображение 15, Consiglio di Stato назначи двама експерти, които да определят допълнителната компенсация, дължима от региона на CSTP въз основа на членове 6, 10 и 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69. На 27 септември 2012 г. двамата експерти представиха своите доклади, но само вторият експерт бе успял да изчисли размера на допълнителната компенсация, дължима от региона на CSTP.

               (24)

               По отношение на допълнителна компенсация за задължение за експлоатиране или за превоз — член 10 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 — експертите често изтъкват отново в своите доклади, че исканията за допълнителна компенсация на CSTP не са подкрепени с достатъчно документирани данни, за да се изчисли с точност тази сума. Освен това страните (т.е. CSTP и регионът) са представили несъвпадащи или недостатъчно точни данни, които са само приблизителни. В съответствие с това в своя доклад експертите стигат до заключението, че на страните са предоставени недостатъчни документални доказателства за оценка на непечелившите линии за автобусен транспорт, поради което е невъзможно да се изготви достоверна оценка за тях, дори при използване на „индуктивния метод“, предписан от Consiglio di Stato. Затова експертите стигат до заключението, че допълнителната компенсация за задължението за експлоатиране и превоз, изчислена въз основа на член 10 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 (6), е равна на нула.

               (25)

               По отношение на допълнителната компенсация за тарифни задължения — член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 — заключението на експертите е, че то не може да бъде изчислено въз основа на параграф 2 от тази разпоредба, тъй като страните никога не са дефинирали състоянието на пазара, и че следователно всяка една компенсация следва да се изчислява въз основа на параграф 1 от тази разпоредба. Експертите обаче признават, че изчисляването въз основа на параграф 1 не е възможно поради липсващи данни или ненадеждност на данните. Следователно „индуктивният метод“, предписан от Consiglio di Stato, е бил приложен, като понятието „фиксирани разходи“, основани на „стандартни разходи за единица“ и броят на километрите, предмет на концесията, са били използвани, за да се изчисли дали CSTP е била ощетена по време на разглеждания период поради наложените тарифни задължения.

               (26)

               На тази основа експертите изчисляват стойността на допълнителните обезщетения по формулата, представена в член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, като се приема, че тарифните задължения са наложени на CSTP по време на разглеждания период, както е обобщено в таблицата по-долу:

                           1997 г.

                           1998 г.

                           1999 г.

                           2000 г.

                           2001 г.

                           2002 г.

                                       A

                                       Приходи, свързани с търговско управление

                           4 0 3 03  387,71

                           4 2 3 12  390,51

                           4 1 1 74  023,85

                           4 2 3 99  523,59

                           4 2 0 10  059,97

                           4 2 0 10  059,97

                                       Б

                                       Действителни приходи, свързани с управлението в настоящия случай

                           9 4 84  545,48

                           8 7 05  924,03

                           8 5 77  234,29

                           9 2 54  374,76

                           9 4 47  735,00

                           9 4 30  225,00

                                       C

                                       Вече платени вноски

                           3 4 1 06  026,86

                           2 9 9 35  681,81

                           3 4 1 24  760,15

                           3 5 1 99  742,20

                           3 3 4 96  192,00

                           3 3 8 69  048,00

                           A – (B + C)

                           – 3 2 87  184,64

                           3 6 70  784,68

                           – 1 5 27  970,59

                           – 2 0 54  593,37

                           – 9 33  867,03

                           – 1 2 89  213,03

                           A – (B + C)

                           3 6 70  784,68

               (27)

               От тези изчисления е видно, че само през 1998 г. CSTP би могло да твърди, че е било недостатъчно компенсирано в резултат на наложените му предполагаеми тарифни задължения. Сумата на недостатъчната компенсация е била 3 6 70  784,68 EUR, към която са добавени законни лихви от 1 2 81  053,57 EUR, което означава допълнителни компенсации в размер на общо 4 9 51  838,25 EUR. Това е сумата, която Consiglio di Stato разпорежда на региона да заплати на CSTP и която той действително е платил на 21 декември 2012 г.

         2.5.   ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА

               (28)

               Както бе обяснено в решението за откриване, Комисията изрази няколко съмнения относно съвместимостта на мярката с вътрешния пазар.

               (29)

               Първо, Комисията постави под въпрос дали са спазени четирите условия, определени от Съда на Европейския съюз („Съда на ЕС“) в съдебната практика по делото Altmark (7).

               (30)

               Второ, Комисията изрази съмнения във връзка с освобождаването от задължението за уведомяване съгласно Регламент (ЕИО) № 1191/69. Въпросът дали член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 действително освобождава италианските органи от задължението за предварително уведомяване по настоящия случай зависи, първо, от това дали регионът действително е наложил едностранно ЗОУ на CSTP и, второ, дали изплатената компенсация във връзка с това задължение е в съответствие с изискванията на Регламент (ЕИО) № 1191/69. Комисията не бе в състояние да заключи дали изплатената на CSTP компенсация отговаря на тези условия.

               (31)

               Трето, Комисията изрази съмнения по отношение на евентуалната съвместимост на мярката с Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (8). Ако бъде потвърдено, че поне едно от условията за освобождаване от задължението за уведомяване съгласно Регламент (ЕИО) № 1191/69 не е спазено и че е трябвало да бъде извършена оценка съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007, Комисията се съмнява дали условията на този регламент са били спазени в настоящия случай.

         3.   МНЕНИЕ НА ИТАЛИЯ

               (32)

               Италианските органи на национално равнище не представиха мнение по отношение на решението за откриване. Това направи единствено регион Кампания.

               (33)

               Първо, регионът отбеляза, че CSTP не е предоставило никакви доказателства за правилно счетоводно разделяне.

               (34)

               Регионът подчерта, че в рамките на разглеждания период не е извършено едностранно налагане на ЗОУ. По-скоро съгласно правилата в сила към онзи момент дружеството е отправяло искания за ежегодно подновяване на концесионните услуги, така че нито един от актовете за концесия не е водел до едностранно налагане на ЗОУ. Освен това регионът многократно е изисквал CSTP да представи документни доказателства за актове или договори, които налагат ЗОУ върху него, за да се съобрази с решението на Съда, но според региона дружеството изобщо не е отговорило на тези искания. CSTP също не е предоставило доказателства, че е изискало от региона да промени условията, предвидени в договорите за концесия от гледна точка на маршрутите, интервалите от време и тарифите, или че регионът е отхвърлил тези искания, ако е имало такива. Що се отнася до тавана на тарифите, регионът отбелязва, че посочените тарифи в договорите за концесия произтичат от общи мерки на ценовата политика, прилагана от всички дружества, осъществяващи дейност в същия сектор.

         4.   МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ

               (35)

               Единствената трета страна, която представи коментари в отговор на решението за откриване, беше CSTP, получателят на помощта. В своето мнение CSTP изрази несъгласие с предварителната позиция на Комисията, посочена в решението за откриване.

               (36)

               На първо място, дружеството твърди, че регионът едностранно му е наложил задължение за обществена услуга по време на разглеждания период. За да обоснове своето твърдение, CSTP заяви, че ЗОУ не са били определени в документа за възлагане на концесията, какъвто не е съществувал, а са произтичали единствено от вътрешните актове на региона, с които се определя организацията на предприятието и компенсацията чрез механизма за „стандартни разходи“. CSTP обясни, че Италия е регулирала ЗОУ посредством Закон № 151/81, Регионален закон № 16/83, член 4 от Закон № 59/97 и Законодателен указ № 422/97. Задълженията за обществена услуга са били възложени на CSTP от региона посредством концесионен акт през 1972/1973 г. и са подновявани всяка година до 2003 г. Фактът, че на CSTP са били наложени ЗОУ през разглеждания период, например за тарифни задължения, маршрути, разписания и спирки, предполагаемо може да се демонстрира от следните документи:

                           —

                           „преходният договор за услуги“, сключен от CSTP и региона за 2003 г. в съответствие с член 46 от Регионален закон № 3/02, с който се отменят и заменят съществуващите концесии;

                           —

                           Решение № 4873 на регионалното правителство (delibera della Giunta Regionale) от 30 декември 1999 г., с което на CSTP се разрешава да измени някои маршрути по искане на дружеството и други страни;

                           —

                           Решение № 327 на регионалното правителство от 4 май 2000 г., с което се спира увеличението на разходите за абонаментни карти за услуги за автобусен превоз в региона;

                           —

                           бележка 5171/2000, в която се описва разликата в изчисляването на тарифата за обикновени абонаментни карти и абонаментни карти за „работни линии“ (linee operaie);

                           —

                           Указ № 1609/2001 на регионалния Assessore di Trasporti относно промяната от лири към евро, с който на доставчиците на услуги се напомня, че се забранява всяко неправомерно увеличение на тарифите и че забраната представлява „концесия/договорно задължение“.

               (37)

               Освен това CSTP заяви, че тъй като регионът многократно е намалявал размера на стандартните разходи и не е прилагал тези разходи равномерно по отношение на отделните маршрути и концесии, някои оператори са взели решение да закрият определени автобусни маршрути, които постоянно са били на загуба. Предполагаемо регионът е отговорил, че операторите са задължени да обслужват маршрутите, обхванати от ЗОУ, и че ще бъдат предприети законови действия срещу тях за прекъсване на обществена услуга, ако действително преустановят изпълнението на маршрутите. Според CSTP това показва, че са му били налагани ЗОУ. При все това CSTP не представи доказателства в подкрепа на това твърдение.

               (38)

               Второ, CSTP твърди, че след като е работило изключително като доставчик на услуги за обществен транспорт на местно равнище и не е извършвало никаква друга търговска дейност, то няма задължение да поддържа отделни сметки. CSTP обясни, че приложимите правила изискват единствено счетоводните данни във връзка с обществената транспортна услуга, извършвана съгласно ЗОУ, да се представят отделно от счетоводните данни за други стопански дейности, но не изискват допълнителна счетоводна разбивка, която да показва отделно разходите и приходите за всеки обхванат маршрут. CSTP е изцяло държавно дружество, чиято корпоративна цел през разглеждания период и до днес е единствено да предоставя обществени транспортни услуги в рамките на ЗОУ. Следователно счетоводството на дружеството е съдържало само данни за дейности, свързани със задълженията за предоставяне на обществена услуга, поради очевидната причина, че с изключение на услугите по отдаване под наем, предоставени през 1998 г. и отразени отделно в счетоводните отчети на дружеството, през въпросните години дружеството не е осъществявало друга форма на стопанска дейност. CSTP добави, че надеждността на счетоводните данни не е била поставяна под въпрос от региона, който, напротив, ги е използвал правилно като основа за изчисляване и изплащане на годишни вноски.

               (39)

               Трето, като припомни окончателното национално решение на Consiglio di Stato, CSTP оспори трите аргумента, представени от региона:

                           —

                           изчислението не се подкрепя от отделни отчети за управлението на разходните пера, така че да се направи разграничение на дейностите, обхванати от ЗОУ;

                           —

                           с оглед на липсата на счетоводни данни, които да позволят определяне на конкретните елементи, които следва да се изчислят съгласно членове 10 и 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, изчислението е направено индуктивно посредством метод, който регионът определя като „неясен и непонятен“.

                           —

                           в изчислението не е взет предвид фактът, че управлението на CSTP не е основано на критериите за ефективност, изисквани от член 12 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, както се вижда от съпоставянето на данните, отнасящи се до дейността му, с тези, отнасящи се до друг местен транспортен оператор, SITA SpA.

               (40)

               CSTP счита, че предоставените счетоводни документи са били недостатъчни за подкрепа на искането за компенсация, понеже са се състояли единствено от годишни финансови отчети и „E формуляри“ (9) и не са били придружени от пълни копия на съответните счетоводни и административни записи (счетоводен регистър, счетоводни книги, издадени и получени фактури, квитанции за билети и др.). Според CSTP този аргумент може лесно да се обори, като се посочи, че регионът е приемал същите данни в миналото и ги е считал за надеждни. Освен това изискването за поддържане на пълна счетоводна и административна документация за въпросния период вече е невалидно и поради това, обективно погледнато, е трудно да се изискват копия от нея понастоящем. Ето защо е напълно уместно размерът на компенсацията да се определи чрез индуктивен подход, какъвто се изисква от Consiglio di Stato. На последно място, финансовите отчети са били надлежно заверени и тяхната вярност и истинност никога не е била поставяна под въпрос. В заключение, предоставените счетоводни отчети от CSTP очевидно са достатъчни за изчисляване на компенсацията при пълно спазване на изискванията на Регламент (ЕИО) № 1191/69.

               (41)

               Що се отнася до точността на метода за изчисляване и неговото съответствие с правото на Съюза, CSTP счете, че трябва да бъде компенсирано за понесените неизгоди във връзка с разликата между понижените приходи и повишените разходи в резултат на предоставянето на ЗОУ. С цел да се установи размерът на понижените приходи въз основа на надеждни данни, CSTP първо отчете действителните годишни оперативни приходи, които представляват сбор от действителния брой мерни единици транспорт и наложената тарифа. След това то определи сумата, която трябва да се приспадне в съответствие с правилата на Съюза, като се отчита необходимият приход за балансиране на действителните разходи, вписани в счетоводните отчети. Сумата от годишните оперативни приходи съвпада с действителните приходи, получени от дружеството от дейността, предоставяна като тарифно задължение, която е единствената дейност на CSTP. Стойността на приходите е взета от годишните финансови отчети на CSTP и от Е формулярите, изпращани всяка година на региона, който никога не е поставял под въпрос тяхната надеждност. Следователно няма защо да се прави разбивка на тези суми по съставните им части. Що се отнася до сумата, която следва да бъде приспадната, CSTP заяви, че е използвало критерий, напълно съвместим с указанията на Регламент (ЕИО) № 1191/69, който позволява да се прилага тарифата, която дружеството би използвало, ако работеше на търговска основа, и която трябва да покрие действително понесените разходи. Що се отнася до разликата между разходите, които дружеството би понесло, ако прилагаше най-благоприятната съществуваща тарифа или действаше на търговска основа, и действително понесените разходи, CSTP счете, че неговото изчисление отговаря напълно на член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, тъй като демонстрира понижените разходи на дружеството, дължащи се на включването в отчета на получените в резултат от ЗОУ плащания от региона за покриване на оперативните разходи. На последно място CSTP припомни, че в членове 10 и 11 се определя правото на дружествата за обществен транспорт, обхванати от ЗОУ, да бъдат компенсирани за всички отрицателни финансови последици, произтичащи от техните задължения.

               (42)

               Що се отнася до оценката на държавната помощ в решението за откриване, CSTP заяви, че в рамките на въпросния период пазарът на обществения транспорт в Италия не е бил отворен за конкуренция от страна на предприятия, установени в други държави членки. Поради това CSTP заключи, че не е имало въздействие върху търговията или нарушаване на конкуренцията. По аналогичен начин, с оглед на бъдещата организация на местната обществена транспортна услуга въз основа на едностранни и изключителни концесии на определени маршрути, компенсацията няма вероятност да доведе до нарушение на конкуренцията. Освен това стандартните разходи/км са били наложени от региона и приети от концесионера заедно с останалите ЗОУ и поради това не е налице предимство. Тарифното задължение, за разлика от задълженията за експлоатация и превоз, не е засегнато от каквато и да е диференциация на транспортните дейности на дружеството. По този начин CSTP заключи, че в разглеждания случай не са спазени поне три от условията, постановени от Съда на ЕС за определяне на наличието на държавна помощ.

               (43)

               CSTP е на мнение, че съвместимостта на компенсацията трябва да бъде оценена във връзка с Регламент (ЕИО) № 1191/69, а не с разпоредбите на Договора за държавната помощ.

               (44)

               Що се отнася до освобождаването от задължението за уведомяване съгласно Регламент (ЕИО) № 1191/69, CSTP заключи, че тъй като регионът е наложил едностранно тарифното задължение и сумите не представляват ЗОУ съгласно договора за услуги, а произтичат от правилното прилагане на изчислението съгласно член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 в рамките на концесия, предоставеното като компенсация плащане е освободено от изискването за уведомяване съгласно член 17, параграф 2 от посочения регламент.

         5.   КОМЕНТАРИ НА ИТАЛИЯ ОТНОСНО МНЕНИЯТА НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ

               (45)

               Италианските органи не представиха никакви коментари относно мнението на CSTP.

         6.   ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА

   6.1.   НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ

               (46)

               Съгласно член 107, параграф 1 от Договора „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.

               (47)

               В съответствие с това, за да се счита за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, дадена мярка за подкрепа трябва да изпълнява кумулативно всички долупосочени условия:

                           —

                           трябва да е предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка;

                           —

                           трябва да предоставя избирателно предимство, като поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки;

                           —

                           трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията;

                           —

                           трябва да засяга търговията между държавите членки.

         6.1.1.   Държавни ресурси и приписване на държавата

               (48)

               Комисията отбелязва, че решението на Consiglio di Stato изисква от региона да плати допълнителна компенсация на CSTP във връзка с предоставянето на редовни автобусни услуги в рамките на разглеждания период по маршрути от компетентността на региона. Назначените от съда експерти заключиха, че CSTP е понесло икономически неизгоди под формата на недостатъчна компенсация единствено за 1998 г. в размер на 4 9 51  838 EUR в резултат на предполагаеми тарифни задължения, които са му били наложени. На 21 декември 2012 г. регионът изплати тази сума на CSTP в изпълнение на това решение.

               (49)

               Фактът, че регионът е бил задължен от национален съд да изплати компенсация на съответното предприятие, не означава, че помощта не може да бъде приписана на региона, който предприема мерки за изпълнение на това решение, тъй като националните съдилища на държавата следва да се считат за органи на тази държава и следователно са обвързани от задължение за лоялно сътрудничество (10).

               (50)

               Следователно мярката може да бъде приписана на държавата и ресурсите, с които е изплатена компенсацията, представляват държавни ресурси.

         6.1.2.   Избирателно икономическо предимство

               (51)

               Комисията в началото отбелязва, че CSTP извършва икономическа дейност, а именно превоз на пътници срещу възнаграждение. Поради това CSTP следва да се счита за „предприятие“ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.

               (52)

               Предоставянето на мярката следва да се счита за избирателно, тъй като от нея се облагодетелства единствено CSTP.

               (53)

               Що се отнася до предоставянето на икономическо предимство, от решението по делото Altmark следва, че предоставена от държавата или чрез държавни ресурси компенсация на предприятие във връзка с наложени ЗОУ не предоставя такова предимство на съответните предприятия и следователно не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, при условие че са спазени четири кумулативни условия (11):

                           —

                           първо, предприятието получател трябва да бъде действително натоварено с изпълнението на задължения за извършване на обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно определени;

                           —

                           второ, параметрите на базата за изчисляване на компенсацията трябва да са установени предварително по обективен и прозрачен начин;

                           —

                           трето, компенсацията не може да надхвърля необходимото за покриване изцяло или отчасти на разходите, направени при изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се отчитат свързаните с тях приходи и разумна печалба за изпълнението на тези задължения;

                           —

                           четвърто, ако предприятието носител на задължения за обществени услуги не е определено чрез процедура по възлагане на обществени поръчки, нивото на компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно типично предприятие, добре управлявано и осигурено с необходимите транспортни средства за изпълнение на необходимите изисквания на обществената услуга, би направило при изпълнение на тези задължения, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на задълженията.

               (54)

               Решението по делото Altmark изисква кумулативното спазване и на четирите условия, за да се изключи наличието на икономическо предимство, когато на предприятия се предоставя компенсация във връзка с наложени задължения за предоставяне на обществени услуги.

               (55)

               Първо, Комисията отбелязва, че нито италианските органи, нито CSTP бяха в състояние да ѝ предоставят акт за възлагане, свързан с разглеждания период, както и че CSTP не бе в състояние да определи ясно задълженията, които е било задължено да изпълнява, които могат да се окачествят като ЗОУ, както е обяснено по-подробно в точка 6.2, подточка i).

               (56)

               Второ, Комисията констатира, че предоставената компенсация въз основа на решението на Consiglio di Stato се основава единствено на последващо изчисление, при което поради липсата на необходими и надеждни данни се използва „индуктивен метод“. Поради това Комисията заключава, че параметрите, въз основа на които назначените от съда експерти са изчислили предполагаемата недостатъчна компенсация, не са били установени предварително и поради това второто условие по делото Altmark изглежда не е спазено във връзка с необявената помощ.

               (57)

               С оглед на кумулативното естество на условията по делото Altmark не е необходимо Комисията да проучва дали другите две условия по делото Altmark са спазени в настоящия случай. В съответствие с това плащането на допълнителна компенсация на CSTP за извършени услуги в рамките на разглеждания период предоставя на това дружество избирателно икономическо предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.

         6.1.3.   Нарушаване на конкуренцията и въздействие върху търговията между държавите членки

               (58)

               В своя коментар CSTP заяви, че в рамките на разглеждания период пазарът за обществен транспорт в Италия не е бил отворен за конкуренция от страна на предприятия, установени в други държави членки, поради което разглежданата мярка не може да оказва въздействие върху търговията или да нарушава конкуренцията.

               (59)

               На първо място Комисията припомня, че разглежданата мярка е била приведена в действие на 21 декември 2012 г., много след като пазарът за обществен пътнически транспорт в Италия е отворен за конкуренция. Тъй като към онзи момент разглежданата мярка оказва определено въздействие върху пазара, трябва да се оцени дали мярката може да доведе до нарушаване на конкуренцията или да засегне търговията между държавите членки именно в онзи момент.

               (60)

               Във всеки случай Комисията също така посочва, че както е отбелязал Съдът на ЕС в решението си по делото Altmark, след 1995 г. някои държави членки са отворили определени транспортни пазари за конкуренция от страна на предприятия, установени в други държави членки, и по този начин няколко предприятия вече предлагат услугите си за градски, крайградски и регионален транспорт в държави членки, различни от държавата на произход към онзи момент.

               (61)

               Поради това следва да се счита, че всяка компенсация, предоставена на CSTP, има вероятност да наруши конкуренцията при предоставянето на пътнически транспортни услуги с автобус и има вероятност да засегне търговията между държавите членки до степен, в която подронва възможността на установени в други държави членки транспортни предприятия да предлагат своите услуги в Италия, както и да засили пазарната позиция на CSTP, като го освобождава от разходи, които обичайно би трябвало да поеме при извършването на своите ежедневни управленски или обичайни дейности (12).

               (62)

               Комисията също така отбелязва, че CSTP осъществява дейност на други пазари, а именно пазари за услуги по даване под наем, дори и ако, както твърди CSTP, те са били осъществявани само през 1998 г., и следователно се конкурира с други дружества на тези пазари в рамките на Съюза. Всяка компенсация, предоставена на CSTP, задължително може да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки и на тези пазари.

               (63)

               В съответствие с това Комисията заключава, че мярката нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите членки.

         6.1.4.   Заключение

               (64)

               В контекста на горепосоченото Комисията заключава, че мярката, за която не е уведомено, представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.

         6.2.   ОСВОБОЖДАВАНЕ ОТ ЗАДЪЛЖЕНИЕТО ЗА УВЕДОМЯВАНЕ СЪГЛАСНО РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 1191/69

               (65)

               Според CSTP, тъй като регионът е наложил едностранно тарифното задължение и сумите не представляват ЗОУ съгласно договор за услуги, а произтичат от правилното прилагане на изчислението съгласно член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 в рамките на концесия, предоставеното като компенсация плащане е освободено от изискването за уведомяване съгласно член 17, параграф 2 от този регламент. CSTP призна, че тези ЗОУ не са били посочени в документа за възлагане на концесия, в който не се споменава за тях, а произтичат единствено от вътрешни актове на региона.

               (66)

               Съгласно член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 компенсацията, изплатена в съответствие с посочения регламент, не подлежи на процедурата за предварително уведомяване, залегнала в член 108, параграф 3 от Договора, и по този начин не подлежи на изискването за предварително уведомяване.

               (67)

               Въпреки това от решението по делото Combus следва, че понятието за компенсация за обществена услуга по смисъла на тази разпоредба (член 17, параграф 2) трябва да се тълкува много ограничително (13). Освобождаването от уведомяване, предвидено в член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, обхваща само компенсация за задължения за обществена услуга, наложени едностранно на дадено предприятие, по силата на член 2 от посочения регламент, която е изчислена с помощта на метода, описан в членове 10 — 13 от посочения регламент (общата процедура за компенсиране), а не за поръчка за обществена услуга, както е определено в член 14 от регламента. Компенсацията, изплатена по силата на договор за обществена услуга, както е посочено в член 14 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, представлява държавна помощ и за нея трябва да се изпрати уведомление до Комисията преди да бъде приведена в действие. Неспазването на това ще доведе до считането на компенсацията за помощ, неправомерно приведена в действие съгласно член 108 от Договора.

               (68)

               Въпросът дали член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 действително освобождава италианските органи от предварително уведомяване в настоящия случай зависи, първо, от това дали регионът действително е наложил едностранно задължение за обществена услуга на CSTP и, второ, от това дали изплатената по силата на това задължение компенсация е в съответствие с изискванията на Регламент (ЕИО) № 1191/69. Комисията ще разгледа двата въпроса последователно.

         i)   Едностранно наложено ЗОУ

               (69)

               Комисията отбелязва, че нито италианските органи, нито CSTP бяха в състояние да ѝ предоставят акт за възлагане, свързан с разглеждания период. CSTP предостави на Комисията единствено договори, които са били изпълнявани, считано от 2003 г.

               (70)

               Италианските органи твърдят, че предоставеният от тях примерен договор за концесия — който се отнася за друго предприятие — е стандартният договор, използван в региона по време на разглеждания период. Примерният договор за концесия обаче е бил валиден само от април 1972 г. до декември 1973 г., което е повече от 20 години преди разглеждания период и преди влизането в сила на Закон № 151/1981, който се прилага посредством Регионален закон № 16/1983 и въз основа на който CSTP получава компенсацията. Въпреки че в примерния договор за концесия изглежда се посочват някои от задълженията, които се считат за ЗОУ (например точки 2, 9 и 10), включително задължението за прилагане на отстъпки за учащи, работници, учители и частни и публични служители и задължението за безплатен превоз на определени категории пътници, Комисията не разполага с доказателства, че същите тези задължения действително са били приложими към CSTP в рамките на разглеждания период поради липсата на акт за възлагане. По-скоро, като се има предвид, че предоставяните услуги са представлявали редовни превози, е било необходимо в спецификациите за концесията, предоставящи на CSTP изключителното право да извършва тези услуги, да се предвидят предварително условията за услугите, които ще се предоставят. CSTP не представи доказателства, че тези условия са наложени едностранно от региона, а не са били предложени от оператора в замяна на изключителното право да предоставя услугите и впоследствие тези услуги са разрешени от региона. Във всеки случай тези задължения не се посочват в методологията, която използва назначеният от съда експерт, за да изчисли предполагаемата недостатъчна компенсация.

               (71)

               Комисията също така проучи дали може да се направи заключение за възлагане на ЗОУ въз основа на Регионален закон № 16/1983, който е правното основание за региона и CSTP във връзка с изплатената компенсация на дружеството в разглеждания период (вж. съображения 23 и 40). В това отношение трябва да се отбележи, че регионалният закон предвижда единствено, че субекти и публични или частни предприятия, които предоставят местни обществени транспортни услуги в рамките на концесионен режим, могат да получават публични плащания. Освен това в член 2 от Регионалния закон се посочва ясно, че „всички евентуални загуби или дефицит, които не са обхванати от регионалните плащания, определени по-горе [в член 2], остават за сметка на отделните предприятия“.

               (72)

               Освен това Комисията отбелязва, че в представените от CSTP регионални актове (вж. съображение 40) се посочват някои договорни задължения, които са в сила между CSTP и региона в рамките на разглеждания период. В тези актове обаче не се определят ясно задължения, които могат да се окачествят като ЗОУ, въпреки че предполагат евентуалното наличие на такива. Освен това наличието на договорни задължения изключва варианта за едностранно налагане на ЗОУ на CSTP. Във всеки случай тези задължения не се посочват в методологията, която използва назначеният от съда експерт, за да изчисли предполагаемата недостатъчна компенсация.

               (73)

               Що се отнася до евентуалното наличие на тарифно задължение, макар че изчислението на допълнителната компенсация от назначения от съда експерт е било извършено въз основа на член 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, Комисията не разполага с доказателства, че такива задължения действително са били наложени едностранно на CSTP. В съответствие с член 2, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 тарифните задължения са само „задължения, наложени на транспортни предприятия да прилагат, в частност за определени категории пътници, за определени категории стоки или по определени линии, тарифи, определени или одобрени от държавен орган, които противоречат на търговските интереси на предприятието и които са резултат от налагането на, или отказа да бъдат модифицирани, специални тарифни условия“. От друга страна, определените по този начин тарифни задължения „не се прилагат за задължения, произтичащи от общи мерки на ценова политика, прилагана към икономиката като цяло или за мерки, предприети по отношение на транспортни тарифи и условия като цяло с оглед на организацията на транспортния пазар или на част от него“. Комисията отчита, че в точка 27 от примерния договор за концесия от 1972/1973 г. се посочват приложимите тарифи за съответния оператор, но припомня, че не е получила подобен акт за концесия или възлагане по отношение на CSTP за разглеждания период, от който да може да установи, че на предприятието са били наложени такива задължения. Във всеки случай Комисията отбелязва, че съгласно член 2 от Регионален закон № 16/1983 годишната компенсация за предприятия, които предоставят обществени транспортни услуги, се изчислява предварително като разликата между приходите в резултат на прилагането на минимални тарифи и т. нар. „стандартни разходи“ (вж. съображение 23). Поради това Комисията заключава, че в регионалния закон се предвиждат минимални тарифи, което също изключва наличието на общо тарифно задължение.

               (74)

               Във всеки случай не изглежда, че евентуалните ЗОУ, които CSTP е било длъжно да предоставя, са му били наложени едностранно. Комисията отбелязва, че в това отношение CSTP е поемало инициативата, като е отправяло искане за подновяване на концесиите през всичките седем години от разглеждания период. Освен това след постановяването на решението на Consiglio di Stato през 2009 г. регионът многократно е отправял искания до CSTP да предостави актовете или договорите за налагане на ЗОУ с цел изпълнение на решението. Според него дружеството никога не е отговорило.

               (75)

               Аргументите на CSTP, че операторите са били длъжни да спазват маршрутите съгласно ЗОУ, дори при условие че регионът многократно е намалил размера на стандартните разходи, и че срещу тях са щели да бъдат предприети правни действия за прекъсване на предоставянето на обществена услуга, ако преустановят изпълнението на своите дейности, не бяха подкрепени от никакви доказателства и поради това не могат да се използват с цел да се направи заключение за наличието на едностранно наложени ЗОУ в настоящия случай.

         ii)   Съответствие на компенсацията с общата процедура за компенсиране

               (76)

               Дори ако в настоящия случай бъде доказано, че ЗОУ са били наложени едностранно на CSTP, което не е така, компенсацията за тези услуги пак ще трябва да отговаря на общата процедура за компенсиране (раздел IV) от Регламент (ЕИО) № 1191/69, за да бъде освободена от изискването за предварително уведомяване съгласно член 17, параграф 2 от посочения регламент. Комисията не счита, че случаят е такъв.

               (77)

               На първо място, Комисията отбелязва, че допълнителното обезщетение, предоставено на CSTP се отнася само до 1998 г. CSTP е признало, че през тази година, освен с предполагаемите задължения за предоставяне на обществени услуги, то се е занимавало и с търговски дейности, а именно услуги по даване под наем. Комисията припомня във връзка с това, че считано от 1 юли 1992 г. и по силата на член 1, параграф 5, буква а) от Регламент (ЕИО) № 1191/69, когато транспортни предприятия осъществяват не само услуги, предмет на задължения за обществени услуги, но се занимават и с други дейности, обществените услуги трябва да бъдат осъществявани като специални сектори, като: i) отчетите за дейността, отнасящи се до всяка от тези дейности, са отделни, и частта от съответстващите им активи се използва в съответствие с действащите счетоводни правила, и ii) разходите са балансирани от приходите от дейността и плащанията от публични органи, без всякаква възможност за прехвърляне от един или към друг сектор на дейността на предприятието.

               (78)

               Освен това Комисията отбелязва, че съгласно решението на Съда по делото Antrop изискванията, определени в тази процедура, не се считат за изпълнени, ако въз основа на надеждни данни от съответните счетоводни отчети е невъзможно да се установи каква е разликата между разходите в резултат на частите от дейностите на предприятието в обхванатата от концесията област и съответните приходи и следователно е невъзможно да се изчислят допълнителните разходи, произтичащи от изпълнението на задълженията за обществена услуга от страна на въпросното предприятие (14).

               (79)

               CSTP не е предоставило никакви доказателства, че по време на разглеждания период, и по-специално през 1998 г., е водило отделни сметки за търговските си дейности. Комисията счита, че представеният от CSTP довод, че правното изискване за поддържане на пълна счетоводна и административна документация за разглеждания период вече е изтекло, не може да обоснове впоследствие изплащането на допълнителна компенсация чрез индуктивен подход. Във всеки случай, дори ако бъде доказано, че съществува такова изискване, произтичащо от националното право, то не би могло да подрони задължение, което произтича от съдебната практика на Съда на ЕС или Регламент (ЕИО) № 1191/69, съгласно които наличието на задължение трябва да се докаже преди на транспортния оператор да може да се изплати компенсация за обществена услуга.

               (80)

               Второ, Комисията отбелязва, че съгласно член 13 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 администрацията трябва предварително да определи размера на компенсацията. Изчисляването на допълнителната компенсация въз основа на последваща оценка, както е поискал Consiglio di Stato, противоречи на тази разпоредба, както вече беше обяснено в съображения 54 и 55.

               (81)

               Предвид тези съображения Комисията стига до заключението, че допълнителното обезщетение, което Consiglio di Stato счита, че е дължимо на CSTP, не е в съответствие с общата процедура за компенсации, предвидена в раздел IV от Регламент (ЕИО) № 1191/69, и поради това то не е освободено от задължителното предварително уведомление съгласно член 17, параграф 2 от посочения регламент.

         6.3.   СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА

               (82)

               Тъй като не беше доказано, че разглежданата мярка е освободена от изискването за предварително уведомяване по силата на член 17, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, ще трябва да се разгледа съвместимостта на плащанията с вътрешния пазар, тъй като те представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, както е обяснено в раздел 6.1 по-горе.

               (83)

               Член 93 от Договора, в който се съдържат правила за съвместимостта на държавните помощи в областта на координацията на транспорта и ЗОУ в областта на транспорта, представлява lex specialis по отношение на член 107, параграф 3, както и член 106, параграф 2, тъй като съдържа специални правила за съвместимостта на държавните помощи. Съдът на ЕС е постановил, че този член „признава, че помощта за транспорта е съвместима с вътрешния пазар само в строго определени случаи, които не застрашават общите интереси на [Съюза]“ (15).

               (84)

               Регламент (ЕО) № 1370/2007 влезе в сила на 3 декември 2009 г. и отмени Регламент (ЕИО) № 1191/69 и Регламент (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (16). Регламент (ЕО) № 1370/2007 се прилага по отношение на обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт.

               (85)

               Комисията счита, че проверката на съвместимостта на необявената помощ следва да се извърши съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007, влязъл в сила на 3 декември 2009 г. и отменил Регламент (ЕИО) № 1191/69, тъй като това е било действащото законодателство към момента на приемането на това решение (17). Освен това тя отбелязва, че допълнителната компенсация, присъдена от Consiglio di Stato на CSTP, е била изплатена на 21 декември 2012 г., така че Регламент (ЕО) № 1370/2007 вече е бил в сила от повече от три години на датата, на която са настъпили последиците от изплатената помощ (18).

               (86)

               Член 9, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1370/2007 гласи: „Компенсацията за обществени услуги за извършването на услуги за пътнически превоз или за съобразяване с установени чрез общи правила тарифни задължения, която се изплаща в съответствие с настоящия регламент, е съвместима с [вътрешния] пазар. Тази компенсация е освободена от изискването за предварително нотифициране, установено в член [108, параграф 3] от Договора“.

               (87)

               Поради изброените по-долу причини Комисията счита, че обявената компенсация не съответства на Регламент (ЕО) № 1370/2007 и поради това не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар съгласно член 9, параграф 1 от посочения регламент.

               (88)

               Първо, съгласно член 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007, когато компетентен орган реши да предостави на оператор по свой избор изключително право и/или компенсация в замяна на изпълнението на задължения за извършване на обществени услуги, той трябва да направи това в рамките на обществена поръчка за услуги, освен ако задължението за извършване на обществени услуги има за цел да установи максимални тарифи и се налага чрез мярка, която се прилага по недискриминационен начин към всички обществени услуги за пътнически превоз от един и същи вид в даден географски район (общи правила).

               (89)

               В разглеждания случай Комисията счита, че не е било представено доказателство, че между CSTP и региона е била налице договорна схема или че са били въведени общи правила за установяване на максимални тарифи за всички пътници или определени категории пътници. Комисията получи единствено примерен договор за концесия за 1972/1973 г., от който не може да се получи надеждна информация за отношенията между CSTP и региона в разглеждания период (1997 — 2002 г.). Освен това Комисията отбелязва, че в съответствие с член 2 от Регионален закон № 16/1983 — правното основание, посочено за разглеждания период както от региона, така и от CSTP (вж. съображения 19 и 36) — приходите на доставчиците на обществени транспортни услуги са получени в резултат от прилагането на минимални тарифи, установени от региона. Не се посочват максимални тарифи.

               (90)

               Поради това Комисията заключава, че член 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 не е спазен.

               (91)

               Второ, Комисията отбелязва, че независимо дали CSTP е сключило обществена поръчка за услуги или е било натоварено с тарифни задължения чрез общи правила, изглежда не са били спазени всички разпоредби на член 4 от Регламент (ЕО) № 1370/2007, в който се определят задължителното съдържание на обществените поръчки за услуги и общите правила. Например в член 4, параграф 1, буква б) се изисква да се установят предварително, по обективен и прозрачен начин, параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, така че да се предотврати свръхкомпенсиране, докато в член 4, параграф 1, буква в) и член 4, параграф 2 се определят механизмите за разпределение на разходите и приходите. Както бе обяснено в раздел 6.1 във връзка с извършената от Комисията проверка във връзка с второто условие, определено от Съда в решението му по делото Altmark, параметрите, въз основа на които вторият експерт е изчислил предполагаемата недостатъчна компенсация, не са били установени предварително и поради това член 4 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 не е бил спазен.

               (92)

               Трето, в член 6, параграф 1 се предвижда, че когато обществената поръчка за услуги се възлага пряко, компенсацията трябва да се подчинява на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1370/2007 и разпоредбите на приложението, за да се гарантира, че компенсацията не надвишава необходимото за изпълнението на задължението за обществени услуги. В приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007 се предвижда, че компенсацията не може да надвишава сумата, съответстваща на финансовите средства, съставени от следните фактори: разходи, извършени във връзка със задължението за извършване на обществени услуги, минус приходи от продажбата на билети, минус всякакви положителни финансови резултати, реализирани в рамките на мрежата, експлоатирана съгласно въпросното задължение за извършване на обществени услуги, плюс разумна печалба. В допълнение към това съгласно приложението се изисква приходите и разходите да се изчисляват в съответствие с действащите счетоводни и данъчни правила. Освен това от съображения за прозрачност следва да се води разделно счетоводство (точка 5 от приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007).

               (93)

               Както бе отбелязано в съображение 82, CSTP не е прилагало надлежно разделяне на сметките за 1998 г. — годината, за която е получило компенсация в резултат на решението на Consiglio di Stato. Следователно не е възможно да се докаже, че допълнителната компенсация, платена от италианската държава на 21 декември 2012 г., не надвишава сумата, съответстваща на нетния финансов ефект, който се равнява на сбора от последиците — положителни или отрицателни — от изпълнението на задължението за обществени услуги върху приходите и разходите на оператора на обществени услуги (точка 2 от приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007).

               (94)

               Освен това, що се отнася до разглеждания период, при липсата на предварително определени параметри за компенсация, всяко разпределение на разходите трябва задължително да се извърши впоследствие въз основа на произволни допускания, както е направено чрез индуктивната методология.

               (95)

               Следователно Комисията смята, че допълнителната компенсация, присъдена от Consiglio di Stato, не е била изплатена в съответствие с Регламент (ЕО) № 1370/2007 и следователно е несъвместима с вътрешния пазар.

         6.4.   ПРИСЪДЕНАТА ОТ CONSIGLIO DI STATO КОМПЕНСАЦИЯ НЕ ПРЕДСТАВЛЯВА ОБЕЗЩЕТЕНИЕ ЗА ВРЕДИ

               (96)

               В решението за откриване Комисията покани заинтересованите страни да коментират дали решението на Consiglio di Stato представлява обезщетение за причинени вреди за предполагаемо нарушаване на законодателството, а не предоставяне на компенсация за обществена услуга въз основа на приложимите регламенти на Съвета. Нито италианските органи, нито CSTP разгледаха този въпрос в своите становища.

               (97)

               Комисията отбелязва в това отношение, че при определени обстоятелства обезщетението за причинени вреди поради неправомерни действия или други нарушения от страна на националните органи (19) не води до поставяне в по-благоприятно положение и поради това не следва да се счита за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора (20). Целта на обезщетението за причинени вреди е различна от целта на държавните помощи, тъй като първото има за цел да върне ощетената страна обратно към ситуацията, в която се е намирала преди ощетилото я действие, все едно че последното никога не е настъпвало (restitutio in integrum). Във връзка с това Комисията също така отбелязва, че за да може обезщетение за причинени вреди да попада извън правилата за държавните помощи, то трябва да се основава на общо правило за компенсация (21). На последно място Комисията припомня, че в решението си по делото Lucchini Съдът на ЕС е постановил, че националният съд не може да прилага националното законодателство, ако неговото прилагане би довело до възпрепятстване на „приложението на общностното право, доколкото би направило невъзможно възстановяването на държавна помощ, отпусната в нарушение на това право“ (22). Принципът в основата на това решение е, че не може да се прилагат разпоредби на националното законодателство, ако прилагането им би довело до възпрепятстване на правилното прилагане на правото на Съюза (23).

               (98)

               Що се отнася до допълнителната компенсация, присъдена от Consiglio di Stato на CSTP, Комисията констатира, че макар в диспозитива на решението на Consiglio di Stato да не се прави препратка към Регламент (ЕИО) № 1191/69, в това решение се посочва правото на CSTP да получи определени суми като компенсация съгласно членове 6, 10 и 11 от Регламент (ЕИО) № 1191/69, чийто размер трябва да бъде определен от администрацията въз основа на надеждни данни. Това предполага, че правото на CSTP да получи допълнителна компенсация според Consiglio di Stato произтича не от общото правило за обезщетение за причинени вреди в резултат на неправомерно действие или друго нарушение на националните органи, а от права, които предполагаемо произтичат от Регламент (ЕИО) № 1191/69.

               (99)

               Във всеки случай Комисията счита, че присъждане на обезщетение в полза на CSTP за предполагаемото едностранно налагане на задължения за обществена услуга от италианските органи, изчислено въз основа на общата процедура за компенсиране, заложена в Регламент (ЕИО) № 1191/69, ще бъде в нарушение на членове 107 и 108 от Договора. Това е така, тъй като едно такова присъждане ще доведе до същия резултат за CSTP, както и присъждането на компенсация за обществена услуга за разглеждания период, въпреки факта, че спецификациите за концесията, уреждащи въпросната услуга, нито са освободени от предварително уведомяване, нито са в съответствие с материалноправните изисквания на Регламент (ЕИО) № 1191/69 или Регламент (ЕО) № 1370/2007, както е доказано по-горе. Следователно това присъждане ще позволи ефективно да се заобиколят нормите и условията за държавна помощ, определени от законодателя на Съюза, съгласно които компетентните органи, когато налагат или договарят задължения за обществени услуги, компенсират операторите на обществени услуги за направените разходи в замяна на изпълнението на задължения за обществени услуги. В действителност присъждането на обезщетение, равно на размера на помощите, които е планирано да бъдат предоставени, ще представлява непряко предоставяне на държавна помощ, която вече беше счетена за незаконна и несъвместима с вътрешния пазар (24). В съответствие с този довод Общият съд заключи, че клаузите за обезщетение, свързани с възстановяване на държавни помощи, представляват държавни помощи (25).

               (100)

               Във всеки случай в примерния концесионен договор от 1972 г., съгласно който се предполага, че CSTP е предоставяло въпросните транспортни услуги, не е предвидено плащане на финансова компенсация. CSTP се е съгласило да извърши услугите при условията, определени в концесията на свой собствен риск. Това заключение се потвърждава и от член 2 от Регионален закон № 16/1983, в който се предвижда, че всички загуби или случаи на недостиг, които не са обхванати от публични плащания, остават за сметка на доставчиците на услуги.

               (101)

               В съответствие с това Комисията не счита, че решението на Consiglio di Stato представлява присъждане на изплащане на обезщетение за причинени на CSTP вреди в резултат на неправомерно действие или друго нарушение на националните органи, а представлява предоставяне на неправомерна и несъвместима държавна помощ, която е забранена съгласно член 107, параграф 1 от Договора.

               (102)

               В контекста на горепосоченото Комисията заключава, че необявената мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, която е несъвместима с вътрешния пазар.

         7.   ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ПОМОЩТА

               (103)

               В съответствие с Договора и установената съдебна практика на Съда на ЕС Комисията е компетентна да реши дали съответната държава членка трябва да отмени или да измени помощта (26), когато установи, че тази помощ е несъвместима с вътрешния пазар. Съдът също така нееднократно е постановявал, че целта на задължението на съответната държава да отмени помощта, която Комисията счита за несъвместима с вътрешния пазар, е да бъде възстановена съществувалата преди това ситуация (27). В този контекст Съдът на ЕС е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил предоставените чрез неправомерна помощ суми, като по този начин се е отказал от предимството, което е имал спрямо конкурентите си на пазара, и ситуацията отпреди плащането на помощта е възстановена (28).

               (104)

               В съответствие с тази съдебна практика член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (29) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя“.

               (105)

               Поради това установената в настоящото решение държавна помощ трябва да бъде възстановена от Италия до степента, до която вече е била изплатена на CSTP. Италия трябва да добави към размера на помощта лихва за възстановяване, която се изчислява от датата, на която неправомерната помощ е била предоставена на разположение на CSTP (т.e. от 21 декември 2012 г.), до датата на възстановяването ѝ (30), съгласно глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (31).

               (106)

               В съответствие с това Комисията,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Държавната помощ в размер на 4 9 51  838 EUR в полза на CSTP, неправомерно приведена в действие от Италианската република в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, е несъвместима с вътрешния пазар.
   Член 2
   1.   Италианската република възстановява посочената в член 1 помощ от получателя.
   2.   Върху подлежащите на възстановяване суми се начислява лихва, считано от 21 декември 2012 г., до тяхното действително възстановяване.
   3.   Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (32) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
   4.   Италианската република отменя всички неизплатени до момента плащания по помощта, посочена в член 1, считано от датата на приемане на настоящото решение.
   Член 3
   1.   Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
   2.   Италианската република прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок до четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
   Член 4
   1.   В срок до два месеца от уведомяването за настоящото решение Италианската република представя на Комисията следната информация:

               а)

               общата сума (главница и лихви), която трябва да бъде възстановена от получателя;

               б)

               подробно описание на вече предприетите и на планираните мерки за изпълнение на настоящото решение;

               в)

               документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.

         2.   Италианската република информира редовно Комисията за напредъка по отношение на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до окончателното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При искане от страна на Комисията Италианската република предоставя незабавно информация за вече предприетите и за планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Освен това тя предоставя подробна информация за размера на помощта и лихвите за възстановяване, които вече са възстановени от получателя.
   Член 5
   Адресат на настоящото решение е Италианската република.

      Съставено в Брюксел на 19 януари 2015 година.

            За Комисията

         Margrethe VESTAGER

            Член на Комисията

      (1)  Решение на Комисията от 20 февруари 2014 г. относно държавна помощ SA.35842 (2012/NN) — Италия — Компенсация за CSTP във връзка със задължение за обществени услуги (ЗОУ) (ОВ C 156, 23.5.2014 г., стр. 39).

      (2)  Комисията припомня, че съгласно член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 83, 27.3.1999 г., стр. 1) правомощията на Комисията за възстановяване на помощ са предмет на давностен срок от десет години, който започва да тече в деня, в който неправомерната помощ е предоставена на получателя, било като индивидуална помощ или като помощ по схема за помощ. Всяко действие, предприето от Комисията или от дадена държава членка, която действа по искане на Комисията, по отношение на неправомерната помощ, прекъсва давностния срок.

      (3)  Регламент (ЕИО) № 1191/69 на Съвета от 26 юни 1969 г. относно действията на държавите членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга в железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (ОВ L 156, 28.6.1969 г., стр. 1).

      (4)  Член 4, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 гласи: „Транспортните предприятия могат да подават до компетентните власти на държавите членки молби за преустановяване на цяло или част от задължение за обществена услуга, ако това задължение им носи икономически неизгоди“. Член 6, параграф 3 гласи: „Компетентните органи на държавите членки вземат решение в срок от една година от датата, на която е подадена молбата, по отношение на задължение за експлоатиране или за превоз и в срок от шест месеца по отношение на тарифни задължения. Правото на компенсиране възниква от датата на решението на компетентните органи…“.

      (5)  Legge Regionale 25 gennaio 1983, n. 16 Interventi regionali in materia di servizi di trasporto pubblico locale per viaggiatori (Регионални мерки за местни пътнически транспортни услуги), достъпни на: http://jtest.ittig.cnr.it:8080/cocoon/regioneCampania/xhtml?css=4&doc=/db/nir/RegioneCampania/1983/urn_nir_regione.campania_legge_1983-01-25n16&datafine=19830205

      (6)  В член 10 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 се предвижда, че размерът на компенсацията, свързана със задължение за предоставяне на транспортни услуги, се определя като разликата между намаляването на приходите и намаляването на разходите, произтичащи от прекратяването на съответното задължение по време на разглеждания период.

      (7)  Решение по дело Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg, С-280/00, EU:C:2003:415.

      (8)  Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 3.12.2007 г., стр. 1).

      (9)  Modelli E, т.е. документи въз основата на счетоводните отчети на дружеството, които съдържат необходимата информация за годишното изчисляване на публичните плащания.

      (10)  Решение по дело Комисия/Германия, C-527/12, EU:C:2014:2193, точка 56 и цитираната съдебна практика. Вж. също така решението по дело C-119/05, Lucchini, EU:C:2007:434, точка 59, което се разглежда в съображение 94 по-долу.

      (11)  Решение по дело Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00, EU:C:2003:415, точки 87 и 88.

      (12)  Решение по дело Heiser, C-172/03, EU:C:2005:130, точка 55.

      (13)  Решение по дело Danske Busvognmæn, T-157/01, EU:T:2004:76, точки 77 — 79.

      (14)  Решение по дело Associação Nacional de Transportadores Rodoviários de Pesados de Passageiros (Antrop) и други/Conselho de Ministros, Companhia Carris de Ferro de Lisboa SA (Carris) и Sociedade de Transportes Colectivos do Porto SA (STCP), C-504/07, EU:C:2009:290.

      (15)  Решение по дело Комисия/Белгия, 156/77, EU:C:1978:180, точка 10.

      (16)  Регламент (ЕИО) № 1107/70 на Съвета от 4 юни 1970 г. за отпускане на помощи за железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (OB L 130, 15.6.1970 г., стр. 1).

      (17)  В този смисъл Комисията се позовава на аргументите, изложени в съображения 307 — 313 от Решение 2011/3/ЕС от 24 февруари 2010 г. относно договорите за обществена услуга за транспорт между датското Министерство на транспорта и „Danske statsbaner“ (държавна помощ C 41/08 (ex NN 35/08) (ОВ L 7, 11.1.2011 г., стр. 1). Това решение беше отменено от Общия съд с решението му по дело Jørgen Andersen/Европейска комисия, T-92/11, EU:T:2013:143, непубликувано, като решението на Общия съд понастоящем се обжалва пред Съда по дело C-303/13 P. Резултатът от обжалването не е от значение за резултата от разглеждането на настоящия случай, тъй като Общият съд потвърди в обжалваното решение, че именно датата, на която настъпват последиците от изплатената помощ, определя кой набор от правила се прилага. В този случай помощта е била изплатена на 21 декември 2012 г., така че следва да се прилагат правилата, принципите и критериите за оценка на съвместимостта на държавни помощи, които са били в сила към датата, на която Комисията е приела своето решение (вж. точка 39 от съдебното решение).

      (18)  Решение по дело Комисия/Freistaat Sachsen, C-334/07 P, EU:C:2008:709, точки 50 — 53; Решение по дело Италия/Комисия, T-3/09, EU:T:2011:27, точка 60.

      (19)  Например непозволено увреждане или неоснователно обогатяване.

      (20)  Решение по съединени дела Asteris и други/Гърция и ЕИО, 106/87 — 120/87, EU:C:1988:457.

      (21)  Вж. решението на Комисията от 16 юни 2004 г. относно нидерландска помощ в полза на Akzo Nobel за свеждане до минимум на транспортирането на хлор (дело N 304/2003), обобщено уведомление в ОВ C 81, 2.4.2005 г., стр. 4; вж. също решението на Комисията от 20 декември 2006 г. относно нидерландска помощ за преместване на дружеството Steenbergen за демонтаж на автомобили (дело N 575/2005), обобщено уведомление в ОВ C 80, 13.4.2007 г., стр. 1.

      (22)  Решение по дело Lucchini, C-119/05, EU:C:2007:434, точка 59.

      (23)  Пак там, точка 61.

      (24)  Заключение по съединени дела Atzori, C-346/03 и C-529/03, EU:C:2005:256, точка 198.

      (25)  Решение по дело Elliniki Nafpigokataskevastiki AE Chartofylakeiou/Комисия, T-384/08, EU:T:2011:650 и решение по дело Corsica Ferries/Комисия, T-565/08, EU:T:2012:415, точки 23, 114 и 120 — 131. По аналогия вж. също решението по дело Комисия/Съвет, C-111/10, EU:C:2013:785, точка 44.

      (26)  Решение по дело Комисия/Германия, C-70/72, EU:C:1973:87, точка 13.

      (27)  Решение по съединени дела Испания/Комисия, C-278/92, C-279/92 и C-280/92, EU:C:1994:325, точка 75.

      (28)  Решение по дело Белгия/Комисия, C-75/97, EU:C:1999:311, точки 64 и 65.

      (29)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 83, 27.3.1999 г., стр. 1).

      (30)  Вж. член 14, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/99.

      (31)  Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (ОВ L 140, 30.4.2004 г., стр. 1).

      (32)  Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията от 30 януари 2008 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004 за прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (OB L 82, 25.3.2008 г., стр. 1).


title: 2011/375/ЕС: Решение на Съвета от 20 юни 2011 година за назначаване на двама членове и двама заместник-членове от Италия в Комитета на регионите

text:
               28.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 168/10

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 20 юни 2011 година
   за назначаване на двама членове и двама заместник-членове от Италия в Комитета на регионите
   (2011/375/ЕС)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 305 от него,
   като взе предвид предложението на правителството на Италия,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 22 декември 2009 г. и на 18 януари 2010 г. Съветът прие Решение 2009/1014/ЕС (1) и Решение 2010/29/ЕС (2) за назначаване на членове и заместник-членове на Комитета на регионите за периода от 26 януари 2010 г. до 25 януари 2015 г.

               (2)

               След изтичането на мандата на г-н Sergio CHIAMPARINO и г-н Savino Antonio SANTARELLA се освободиха две места за членове в Комитета на регионите. След изтичането на мандата на г-н Luigi MONTANARO и г-н Giuseppe VARACALLI се освободиха две места за заместник-членове,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   За остатъка от мандата, а именно до 25 януари 2015 г., в Комитета на регионите се назначават:

               а)

               за членове:

                           —

                           г-н Alessandro COSIMI, Sindaco del Comune di Livorno,

                           —

                           г-н Roberto RUOCCO, Vicesindaco del Comune di Cerignola (FG);

                     както и

               б)

               за заместник-членове:

                           —

                           г-жа Laura ARDITO, Consigliere comunale di Arese (MI),

                           —

                           г-н Giuseppe VARACALLI, Sindaco del Comune di Gerace (RC) (промяна на мандата).

         Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня на неговото приемане.

      Съставено в Люксембург на 20 юни 2011 година.

            За Съвета

            Председател

         MATOLCSY Gy.

      (1)  ОВ L 348, 29.12.2009 г., стр. 22.

      (2)  ОВ L 12, 19.1.2010 г., стр. 11.


title: Решение на Съвета от 4 октомври 2004 година за създаване на Комитет за социална закрила и за отмяна на Решение 2000/436/ЕО

text:
Важна правна забележка

|

32004D0689

Официален вестник n° L 314 , 13/10/2004 стр. 0008 - 0010 Официален вестник n° L 142 , 30/05/2006 стр. 0424 - 0426

		20041004Решение на Съветаот 4 октомври 2004 годиназа създаване на Комитет за социална закрила и за отмяна на Решение 2000/436/ЕО(2004/689/ЕО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 144 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Европейския парламент [1],като има предвид, че:(1) В своя документ "Съгласувана стратегия за модернизиране на социалната закрила" от 14 юли 1999 г. Комисията направи предложения за засилване на сътрудничеството в областта на социалната закрила, наред с други мерки, и чрез създаване на екип от високопоставени служители.(2) В резолюцията си от 16 февруари 2000 г. Европейският парламент приветства горепосочения документ на Комисията и създаването на такъв екип.(3) В заключенията си от 17 декември 1999 г. относно засилването на сътрудничеството за модернизиране и усъвършенстване на социалната закрила [2] Съветът подкрепи предложението на Комисията да се създаде механизъм за засилено сътрудничество, за което допринася работата на екипа от високопоставени служители, за осъществяване на настоящото действие. Съветът подчерта, че този вид сътрудничество следва да обхване всички форми на социална закрила и, там където е необходимо, да помага на държавите-членки да усъвършенстват и подсилят своите системи за социална закрила в съответствие с техните национални приоритети. Той, също така, напомни за компетенциите на държавите-членки за организиране и финансиране на социалната закрила и утвърди установените от Комисията четири широкообхватни цели в рамките на цялостното предизвикателство за модернизиране на системите за социална закрила, а именно: да се направи нужното трудовата заетост да носи и осигурява сигурни доходи, да се направят пенсиите сигурни и пенсионните системи устойчиви, да се насърчава социалното включване и да се гарантира висококачествено и устойчиво здравеопазване; той, също така, подчерта, че равнопоставеността между жените и мъжете трябва да стане основна характеристика на всички дейности, целящи постигането на тези четири цели. Най-накрая Съветът изтъкна, че финансовите аспекти са общи за всичките тези цели.(4) В заключенията от Лисабонския Европейски съвет от 23 и 24 март 2000 г. се признава важността на социалната закрила за по-нататъшното развиване и модернизиране на активна и динамична социална държава в Европа и се призовава Съветът да заздрави сътрудничеството между държавите-членки чрез обмяната на опит и най-добри практики на базата на подобрени информационни мрежи.(5) В Ница, и на своите последващи заседания, Европейският съвет редовно одобряваше работата, извършена от Комитета за социална закрила за стимулиране на обмяната в рамките Общността на политики в сферата на социалната закрила.(6) Комитетът за социална закрила, създаден с Решение 2000/436/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 г. [3], ясно демонстрира своята полза като консултативен орган, както за Съвета така и за Комисията, и допринесе активно за разработването на открития метод на координиране, въведен в Лисабонския Европейски съвет.(7) След влизането в сила на Договора от Ница на 1 февруари 2003 г. Комитет за социална закрила, натоварен с допълнителни задачи, следва да замени съществуващия комитет със същото наименование, за да стане възможно вече извършената от последния работа да бъде продължена. Ето защо Решение 2000/436/ЕО следва да бъде отменено от датата, на която новият Комитет за социална закрила поеме функциите си,РЕШИ:Член 11. Чрез настоящото се създава Комитет за социална закрила (по-нататък наричан Комитета) със статут на консултативен орган, който да развива сътрудничеството между държавите-членки и с Комисията по отношение на политиките за социална закрила в пълно съответствие с Договора и с подобаващ респект към правомощията на институциите и органите на Общността.2. Задачите на Комитета са:а) да следи социалната ситуация и развитието на политиките за социална закрила в държавите-членки и в Общността;б) да насърчава обмена на информация, опит и най-добри практики между държавите-членки и с Комисията;в) без да се засяга член 207 от Договора, да изготвя отчети, формулира становища или да предприема други действия в рамките на областта си на компетентност по искане на Съвета или на Комисията, или по своя собствена инициатива.3. Когато това е уместно, Комитетът работи в сътрудничество с други съответни органи и комитети, занимаващи се с въпросите на социалната и икономическа политика като Комитета по заетостта и Комитета за икономическа политика.4. При изпълнението на мандата си Комитетът установява подходящи връзки със социалните партньори и социалните неправителствени организации, като се вземат предвид съответните им роли и отговорности в сферата на социалната закрила. Европейският парламент също бива информиран за дейността на Комитета.Член 21. Комитетът се състои от по двама представители, определени от всяка една от държавите-членки, и двама представители на Комисията. Представителите могат да бъдат подпомагани от двама заместници.Държавите-членки и Комисията полагат всички усилия за постигането на баланс между лицата от мъжки и женски пол в състава на делегациите.2. Комитетът може да прибягва до услугите на външни експерти, когато дневният му ред изисква това.3. Комитетът установява контакти с представители на страните кандидатки.Член 31. Комитетът избира свой председател измежду представителите на държавите-членки за двегодишен мандат, който не подлежи на подновяване.Председателят бива подпомаган от четирима заместник-председатели, двама от които се избират от Комитета измежду неговите членове за срок от две години. Третият е представител на държавата-членка, упражняваща председателството на Съвета, а четвъртият е представител на държавата-членка, която поема следващото председателство.2. Заседанията на Комитета се свикват от председателя по негова инициатива или по искане на поне половината от членовете на Комитета.3. Комитетът създава свой процедурен правилник. Разходите се възстановяват в съответствие с действащите административни правила.4. Комисията осигурява аналитичната и организационна подкрепа на Комитета. Тя определя свой служител за секретар, който да действа съгласно инструкциите на Комитета, когато помага Комитета в изпълнението на неговите задачи.Комисията поддържа връзка с Генералния секретар на Съвета с оглед провеждането на заседания.Член 4Комитетът може да поверява проучването на дадени конкретни въпроси на заместник-членовете си или може да създава работни групи за тази цел. В такива случаи председателството се заема от член или заместник-член на Комитета или от служител на Комисията, назначен от Комитета.Работните групи могат да прибягват до услугите на експерти, които да им оказват помощ.Член 5Решение 2000/436/ЕО се отменя, считано от датата на първото заседание на Комитета. Първото заседание на Комитета да се състои не по-късно от четири месеца от датата на приемане на настоящото решение.Съставено в Люксембург на 4 октомври 2004 година.За СъветаПредседателA. J. De Geus[1] Становище от 10 февруари 2004 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[2] ОВ C 8, 12.1.2000 г., стр. 7.[3] ОВ L 172, 12.7.2000 г., стр. 26.--------------------------------------------------


title: Решение на Комисията от 25 ноември 2005 година за присъединяване на Европейската общност за атомна енергия към Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка

text:
Важна правна забележка

|

32005D0845

Официален вестник n° L 314 , 30/11/2005 стр. 0027 - 0027

		20051125Решение на Комисиятаот 25 ноември 2005 годиназа присъединяване на Европейската общност за атомна енергия към Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка(2005/845/Евратом)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 101, втори параграф от него,като взе предвид Решението на Съвета от 23 май 2005 г., с което се одобрява сключването на Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка,като има предвид, че:(1) Двадесет и три държави-членки са договарящи се страни по Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка.(2) Европейската общност за атомна енергия следва да се присъедини към Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка,РЕШИ:Член 1Присъединяването към Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка с настоящото се одобрява от името на Европейската общност за атомна енергия.Текстът на Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка и декларацията на Европейската общност за атомна енергия съгласно разпоредбите на член 14, параграф 5, буква в) от тази конвенция са прикрепени към настоящото решение.Член 2Инструментът за присъединяване се депозира при генералния директор на Международната агенция за атомна енергия, който е депозитар на Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка, колкото е възможно по-скоро след приемането на настоящото решение, под формата на писмо, подписано от ръководителя на Делегацията на Европейската комисия към международните организации във Виена.Съставено в Брюксел на 25 ноември 2005 година.За КомисиятаAndris PiebalgsЧлен на Комисията--------------------------------------------------


title: Решение (ЕС) 2016/1062 на Съвета от 24 май 2016 година за сключване от името на Европейския съюз на Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Република Либерия и на протокола за неговото прилагане

text:
               1.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 177/1

         РЕШЕНИЕ (ЕС) 2016/1062 НА СЪВЕТА
   от 24 май 2016 година
   за сключване от името на Европейския съюз на Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Република Либерия и на протокола за неговото прилагане
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43 във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква а) и член 218, параграф 7 от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като взе предвид одобрението на Европейския парламент (1),
   като има предвид, че:

               (1)

               Съюзът и Република Либерия договориха Споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство (наричано по-нататък „споразумението“) и протокол за неговото прилагане (наричан по-нататък „протоколът“), с които на корабите на Съюза се предоставят възможности за риболов във водите, над които Република Либерия упражнява своя суверенитет или юрисдикция по отношение на рибарството.

               (2)

               Споразумението и протоколът бяха подписани в съответствие с Решение (ЕС) 2015/2312 на Съвета (2) и се прилагат временно от 9 декември 2015 г.

               (3)

               Със споразумението се създава съвместен комитет, който отговаря за наблюдението на изпълнението, тълкуването и прилагането на споразумението. Освен това съвместният комитет може да одобрява определени изменения на протокола. За да се улесни одобряването на такива изменения, е целесъобразно на Комисията да се дадат правомощия, при спазване на определени условия, да одобрява измененията по опростена процедура.

               (4)

               Споразумението и протоколът следва да бъдат одобрени,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Одобряват се от името на Съюза Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Република Либерия и протоколът за неговото прилагането.
   Член 2
   Председателят на Съвета извършва от името на Съюза нотификациите, предвидени в член 16 от споразумението и в член 13 от протокола (3).
   Член 3
   При спазване на разпоредбите и условията, предвидени в приложението към настоящото решение, Комисията е оправомощена в рамките на съвместния комитет да одобрява от името на Съюза измененията на протокола.
   Член 4
   Настоящото решение влиза в сила на третия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 24 май 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         A.G. KOENDERS

      (1)  Одобрение от 10 май 2016 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  Решение (ЕС) 2015/2312 на Съвета от 30 ноември 2015 г. за подписване от името на Европейския съюз и за временно прилагане на Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Република Либерия и на протокол за неговото прилагане (ОВ L 328, 12.12.2015 г., стр. 1).

      (3)  Датата на влизането в сила на споразумението и протокола ще бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз от Генералния секретариат на Съвета.

      ПРИЛОЖЕНИЕ

         Обхват на правомощията и процедура за определяне на позицията на Съюза в рамките на съвместния комитет

                  1)

                  Комисията се оправомощава да води преговори с Република Либерия и когато е целесъобразно и при спазване на точка 3 от настоящото приложение, да одобрява измененията на протокола по отношение на следните въпроси:

                              а)

                              преразглеждане на възможностите за риболов и вследствие на това на съответното финансово участие, както и решение относно експерименталния риболов, в съответствие с членове 6 и 7 от протокола;

                              б)

                              решение относно реда и условията за секторната подкрепа в съответствие с член 4 от протокола;

                              в)

                              решение относно мерките за осигуряване на устойчиво управление на рибните ресурси в съответствие с член 5, параграф 5 от протокола;

                              г)

                              решение относно техническите разпоредби на протокола и приложението към него в съответствие с член 6, параграф 2 от протокола.

                  2)

                  В рамките на съвместния комитет Съюзът:

                              а)

                              действа в съответствие с целите на Съюза в рамките на общата политика в областта на рибарството;

                              б)

                              се съобразява със заключенията на Съвета от 19 март 2012 г. във връзка със Съобщението относно външното измерение на общата политика в областта на рибарството;

                              в)

                              насърчава позиции, които следват съответните правила, приети от регионалните организации за управление на рибарството и в контекста на съвместното управление от страна на крайбрежните държави.

                  3)

                  Когато се предвижда на заседание на съвместния комитет да бъде прието решение за изменения в протокола съгласно точка 1, се предприемат необходимите мерки, така че позицията, която ще бъде изразена от името на Съюза, да отчита най-актуалната статистическа, биологична и друга информация от значение, която е изпратена на Комисията.
                  За тази цел и въз основа на тази информация службите на Комисията представят на Съвета или на неговите подготвителни органи за разглеждане или одобряване, достатъчно време преди съответното заседание на съвместния комитет, документ, в който са изложени елементите на предложената позиция на Съюза.
                  По отношение на въпросите, посочени в точка 1, буква а), за одобряване от Съвета на предложената позиция на Съюза се изисква квалифицирано мнозинство. В останалите случаи предложената в подготвителния документ позиция на Съюза се счита за одобрена, освен ако определен брой държави членки, представляващи блокиращо малцинство, се противопоставят на това по време на заседание на подготвителния орган на Съвета или в срок от 20 дни от получаването на подготвителния документ, в зависимост от това кое от двете събития настъпи по-рано. В случай на противопоставяне въпросът се отнася до Съвета.
                  Ако в хода на по-нататъшни срещи, включително на място, не е възможно да се постигне споразумение за това позицията на Съюза да бъде съобразена с новите елементи, въпросът се отнася до Съвета или до подготвителните му органи.

                  4.

                  Комисията се приканва да предприеме своевременно необходимите мерки в отговор на решението на съвместния комитет, включително, по целесъобразност, публикуване на съответното решение в Официален вестник на Европейския съюз и представяне на евентуалните предложения, необходими за изпълнението на това решение.