title: 2009/941/ЕО: Решение на Съвета от 30 ноември 2009 година за сключване от Европейската общност на Хагския протокол от 23 ноември 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка

text:
               16.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 331/17

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 30 ноември 2009 година
   за сключване от Европейската общност на Хагския протокол от 23 ноември 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка
   (2009/941/ЕО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 61, буква в) във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея, второ изречение и член 300, параграф 3, първа алинея от него,
   като взе предвид предложението на Комисията,
   като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
   като има предвид, че:

               (1)

               Общността работи за установяването на общо съдебно пространство, основаващо се на принципа на взаимно признаване на съдебни решения.

               (2)

               Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (наричан по-нататък „регламентът“) (2), предвижда, че приложимото право към задължения за издръжка се определя в съответствие с Хагския протокол от 23 ноември 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка (наричан по-нататък „протоколът“) в държавите-членки, обвързани от този протокол.

               (3)

               Протоколът допринася съществено за гарантирането на по-голяма правна сигурност и предсказуемост за кредитори и длъжници по вземания, произтичащи от задължения за издръжка. Прилагането на единни норми за определяне на приложимото право ще позволи свободното движение на съдебните решения за задължения за издръжка в Общността без никаква форма на контрол в държавата-членка, в която се иска изпълнение.

               (4)

               Член 24 от протокола позволява на регионални организации за икономическа интеграция, такива като Общността, да подпишат, приемат, одобрят или присъединят към протокола.

               (5)

               Общността има изключителна компетентност по всички въпроси, уредени в протокола. Това не засяга позициите на държавите-членки, които не са обвързани от настоящото решение или от неговото прилагане, както е посочено в съображения 11 и 12.

               (6)

               Следователно Общността следва да одобри Протокола.

               (7)

               Протоколът следва да се прилага между държавите-членки най-късно от 18 юни 2011 г., датата на прилагане на Регламент (ЕО) № 4/2009.

               (8)

               Поради тясната връзка между протокола и Регламент (ЕО) № 4/2009, нормите на протокола следва да се прилагат в Общността временно, ако протоколът не е влязъл в сила на 18 юни 2011 г., датата на прилагане на Регламент (ЕО) № 4/2009. Едностранна декларация следва да бъде направена за целта при сключването на протокола.

               (9)

               Нормите на протокола следва да определят приложимото право към задължения за издръжка, за да бъде съдебното решение за това задължение признато и подлежащо на изпълнение съгласно нормите за премахване на екзекватурата, предвидени в Регламент (ЕО) № 4/2009. За да се гарантира, че в Общността се прилагат едни и същи стълкновителни норми към искове за издръжка по отношение на период, който предхожда или следва влизането в сила или временното прилагане на протокола в Общността, нормите на Протокола следва да се прилагат и към искове за период, предхождащ това събитие, независимо от член 22 от Протокола. Едностранна декларация следва да бъде направена за целта при сключването на протокола.

               (10)

               В съответствие с член 3 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Ирландия участва в приемането и прилагането на настоящото решение.

               (11)

               В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Обединеното кралство не участва в приемането на настоящото решение, не е обвързано с него, нито с неговото прилагане.

               (12)

               В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящото решение, не е обвързана с него, нито с неговото прилагане,

         РЕШИ:
   Член 1
   Одобрява се от името на Европейската общност Хагският протокол от 23 ноември 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка.
   Текстът на Протокола е приложен към настоящото решение.
   Член 2
   Председателят на Съвета е оправомощен да посочи лицето(ата), упълномощено(и) да подпише(ат) протокола, за да се обвърже Общността.
   Член 3
   При сключването на протокола Общността прави следната декларация в съответствие с член 24 от Протокола:

      „Европейската общност декларира, в съответствие с член 24 от протокола, че тя има компетентност по всички въпроси, уредени в протокола. Нейните държави-членки са обвързани от протокола по силата на сключването му от Европейската общност.
      За целите на настоящата декларация, понятието „Европейска общност“ не включва Дания, по силата на членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, нито Обединеното кралство по силата на членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност.“.

   Член 4
   1.   В рамките на Общността нормите на протокола се прилагат временно, без да се засяга член 4 от настоящото решение, считано от 18 юни 2011 г., датата на прилагане на Регламент (ЕО) № 4/2009, ако на тази дата протоколът все още не влязъл в сила.
   2.   При сключването на протокола Общността прави следната декларация, за да вземе предвид възможното временно прилагане, посочено в параграф 1:

      „Европейската общност декларира, че ще прилага нормите на протокола временно от 18 юни 2011 г., датата на прилагане на Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (3), ако на тази дата протоколът не е влязъл в сила в съответствие с член 25, параграф 1 от него.“

   Член 5
   1.   Независимо от член 22 от протокола, нормите на протокола също определят приложимото право към искове за издръжка, предявени в държава-членка за период, предхождащ влизането в сила или временното прилагане на протокола в Общността, когато съгласно Регламент (ЕО) № 4/2009 производствата са образувани, съдебните спогодби са одобрени или сключени, а автентичните инструменти са съставени считано от 18 юни 2011 г., датата на прилагане на Регламент (ЕО) № 4/2009.
   2.   При сключването на протокола Общността прави следната декларация:

      „Европейската общност декларира, че ще прилага нормите на протокола също така и към искове за издръжка, предявени в една от нейните държави-членки за период, предхождащ влизането в сила или временното прилагане на протокола в Общността, когато съгласно Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (3), производствата са образувани, съдебните спогодби са одобрени или сключени, а автентичните инструменти са съставени считано от 18 юни 2011 г., датата на прилагане на посочения регламент.“

      Съставено в Брюксел на 30 ноември 2009 година.

            За Съвета

            Председател

         B. ASK

      (1)  Становище от 24 ноември 2009 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  ОВ L 7, 10.1.2009 г., стр. 1.

      (3)  ОВ L 7, 10.1.2009 г., стp. 1.
   ПРИЛОЖЕНИЕ

      ПРЕВОД

         ПРОТОКОЛ

         за приложимото право към задълженията за издръжка

      Страните, подписали настоящия протокол,
      Като желаят да установят общи разпоредби за приложимото право към задълженията за издръжка,
      Като желаят да осъвременят Хагската конвенция от 24 октомври 1956 г. за приложимото право към задълженията за издръжка на деца и Хагската конвенция от 2 октомври 1973 г. за приложимото право към задълженията за издръжка,
      Като желаят да разработят общи норми за приложимото право към задълженията за издръжка, които могат да допълнят Хагската конвенция от 23 ноември 2007 г. за международното събиране на издръжка за деца и на други форми на семейна издръжка,
      Взеха решение да сключат протокол за тази цел и се споразумяха за следните разпоредби:
      Член 1
      Приложно поле
      1.   Настоящият протокол определя приложимото право към задълженията за издръжка, които възникват от семейни отношения, родство, брак или сватовство, включително задължението за издръжка на дете, независимо от семейното положение на родителите.
      2.   Решенията, взети при прилагане на настоящия протокол не засягат съществуването на никое от отношенията, посочени в параграф 1.
      Член 2
      Универсален характер
      Настоящият протокол се прилага дори и ако приложимото право е правото на недоговаряща страна.
      Член 3
      Обща норма за приложимо право
      1.   Задълженията за издръжка се уреждат от правото на държавата по обичайното място на пребиваване на кредитора, освен ако в настоящия протокол е предвидено друго.
      2.   При промяна на обичайното място на пребиваване на кредитора от момента на настъпване на промяната се прилага правото на държавата по новото обичайно място на пребиваване на кредитора.
      Член 4
      Специални норми в полза на някои кредитори
      1.   Следните разпоредби се прилагат към задълженията за издръжка на:

                  а)

                  родители спрямо техните деца;

                  б)

                  лица, различни от родителите, спрямо лица, ненавършили 21 години, освен за задължения, произтичащи от посочените в член 5 отношения; и

                  в)

                  деца спрямо техните родители;

            2.   Ако по силата на определеното в член 3 право кредиторът не може да получи издръжка от длъжника, се прилага правото на сезирания съд.
      3.   Независимо от член 3, ако кредиторът е сезирал компетентния орган на държавата по обичайно място на пребиваване на длъжника, се прилага правото на сезирания съд. Ако, обаче, по силата на това право кредиторът не може да получи издръжка от длъжника, се прилага правото на държавата по обичайното място на пребиваване на кредитора.
      4.   Когато по силата на правото, определено в член 3 и параграфи 2 и 3 от настоящия член, кредиторът не може да получи издръжка от длъжника, се прилага правото на държавата по общото им гражданство, ако такова е налице.
      Член 5
      Специална норма за съпрузи и бивши съпрузи
      При задължения за издръжка между съпрузи, бивши съпрузи или лица в брак, чийто брак е унищожен, член 3 не се прилага, ако една от страните възразява и правото на друга държава, по специално държавата по последното им общо обичайно място на пребиваване, има по-тясна връзка с брака. В такъв случай се прилага правото на тази друга държава.
      Член 6
      Специална норма относно защитата
      При задължения за издръжка, различни от задълженията към деца, произтичащи от отношението родител-дете и от посочените в член 5 задължения, длъжникът може да оспори иска на кредитора на основание, че такова задължение не съществува за него нито по правото на държавата по обичайното място на пребиваване на длъжника, нито по правото на държавата по общото гражданство на страните, ако такова е налице.
      Член 7
      Определяне на приложимото право за целите на конкретно производство
      1.   Независимо от членове 3—6, кредиторът и длъжникът по вземания произтичащи от задължения за издръжка могат, единствено за целите на конкретно производство в дадена държава, изрично да определят правото на тази държава като приложимо към задължението за издръжка.
      2.   Определянето, извършено преди образуването на такова производство, се прави в споразумение, подписано от двете страни в писмена форма или записано на такъв носител че съдържание да е достъпно за ползване с оглед последващо позоваване.
      Член 8
      Определяне на приложимото право
      1.   Независимо от членове 3—6, кредиторът и длъжникът по издръжката могат по всяко време да определят като приложимо към задължения за издръжка едно от следните:

                  а)

                  правото на държавата, чийто гражданин е едната или другата страна към момента на определянето;

                  б)

                  правото на държавата по обичайното място на пребиваване на едната от страните към момента на определянето;

                  в)

                  правото, определено от страните като приложимо, или действително прилаганото право към режима на тяхната собственост;

                  г)

                  правото, определено от страните като приложимо, или действително прилаганото право към техния развод или юридическо разделяне.

            2.   Такова споразумение се прави в писмена форма или се записва на такъв носител, че съдържание да е достъпно за ползване с оглед последващо позоваване и се подписва от двете страни.
      3.   Параграф 1 не се прилага за задължения за издръжка спрямо лице, ненавършило 18 г. или спрямо възрастно лице, което поради нарушени или недостатъчни лични способности, не е в състояние да защитава собствения си интерес.
      4.   Независимо от правото, определено от страните в съответствие с параграф 1, въпросът дали кредиторът може да се откаже от правото си на издръжка, се урежда от правото на държавата, в която е обичайното място на пребиваване на кредитора към момента на определянето.
      5.   Определеното от страните право не се прилага, когато прилагането на това право би довело до явно несправедливи или неразумни последствия за някоя от страните, освен ако към момента на определянето те са знаели за последиците от определянето.
      Член 9
      „Местожителство“ вместо „гражданство“
      Държава, в която понятието „местожителство“ има характер на фактор на привързване в семейните отношения, може да уведоми Постоянното бюро на Хагската конференция по международно частно право, че за целите на случаи, отнесени до нейните органи, думата „гражданство“ в членове 4 и 6 се заменя с „местожителство“, както то е определено в тази държава.
      Член 10
      Публични институции
      Правото на дадена публична институция да иска възстановяване на изплатени от нея помощи на кредитора вместо издръжка се урежда от правото, което е приложимо към институцията.
      Член 11
      Обхват на приложимото право
      Приложимото право към задълженията за издръжка определя inter alia:

                  а)

                  дали, до каква степен и спрямо кого кредиторът може да иска издръжка;

                  б)

                  до каква степен кредиторът може да иска издръжка за минало време;

                  в)

                  основата за изчисляване на размера на издръжката, както и индексация;

                  г)

                  кой има право да предяви иск за издръжка, като се изключат въпросите относно процесуалната правоспособност действия и процесуалното представителство;

                  д)

                  давност или преклузивни срокове;

                  е)

                  размера на задължението на длъжника по вземане произтичащо от задължение за издръжка в случаите, в които публична институция иска възстановяване на помощи, предоставени на кредитора вместо издръжка.

            Член 12
      Изключване на препращането
      По смисъла на протокола понятието „право“ означава действащото право в дадена държава, с изключение на неговите стълкновителни норми.
      Член 13
      Обществен ред
      Прилагането на определеното съгласно протокола право може да бъде отказано само доколкото неговите последици биха били явно несъвместими с обществения ред на сезирания съд.
      Член 14
      Определяне на размера на издръжката
      Дори ако приложимото право предвижда друго, нуждите на кредитора и финансовите възможности на длъжника, както и всички компенсации, предоставени на кредитора вместо редовните плащания на издръжката, се вземат предвид при определяне на размера на издръжката.
      Член 15
      Неприложимост на протокола при вътрешноправни стълкновения
      1.   Договаряща държава, в която към задълженията за издръжка се прилагат различни правни системи или правни режими, не е задължена да прилага нормите на протокола единствено към стълкновения между такива различни системи или правни режими.
      2.   Настоящият член не се прилага към регионални организации за икономическа интеграция.
      Член 16
      Държави с повече от една правна система — териториално разделение
      1.   Спрямо държава, в която в различни териториални единици се прилагат две или повече правни системи или правни режими към въпросите, уредени от настоящия протокол:

                  а)

                  всяко позоваване на правото на държава се разбира като позоваване, ако е подходящо, на правото, действащо в съответната териториална единица;

                  б)

                  всяко позоваване на компетентните органи или публични институции на тази държава се разбира като позоваване, когато е подходящо, на тези упълномощени да действат в съответната териториална единица;

                  в)

                  всяко позоваване на обичайното място на пребиваване в такава държава се разбира като позоваване на обичайното място на пребиваване в съответната териториална единица;

                  г)

                  всяко позоваване на държавата, граждани на която са и двете страни, се разбира като позоваване на териториалната единица, определена от правото на тази държава, или при липсата на съответни норми — на териториалната единица, с която задължението за издръжка е най-тясно свързано;

                  д)

                  всяко позоваване на държавата, гражданин на която е дадено лице, се разбира като позоваване на териториалната единица, определена от правото на тази държава, или при липсата на съответни норми — на териториалната единица, с която лицето е най-тясно свързано.

            2.   За целите на определянето на приложимото право съгласно настоящия протокол, когато една държава се състои от две или повече териториални единици, всяка от които има собствена правна система или правен режим относно въпросите, обхванати от настоящия протокол, се прилагат следните норми:

                  а)

                  ако в такава държава действат норми, които определят правото на коя териториална единица е приложимо, се прилага правото на тази единица;

                  б)

                  при липсата на такива норми, се прилага правото на съответната териториална единица, както е определено в параграф 1.

            3.   Настоящият член не се прилага към регионални организации за икономическа интеграция.
      Член 17
      Държави с повече от една правна система спрямо лицата — конфликти между лица
      За целите на определянето на приложимото право съгласно настоящия протокол, когато в една държава се прилагат две или повече правни системи или правни режими към различни категории лица за въпросите, обхванати от настоящия протокол, всяко позоваване на правото на такава държава се разбира като позоваване на правната система, определена от действащите норми в тази държава.
      Член 18
      Координираност с предишни Хагски конвенции за издръжка
      В отношенията между договарящите страни настоящият протокол заменя Хагската конвенция от 2 октомври 1973 г. за приложимото право към задълженията за издръжка и Хагската конвенция от 24 октомври 1956 г. за приложимото право към задълженията за издръжка на деца.
      Член 19
      Координираност с други инструменти
      1.   Настоящият протокол не засяга други международни инструменти, по които договарящите държави са или ще станат страни и които съдържат разпоредби по въпроси, уредени в протокола, освен ако държавите, страни по такъв инструмент, не са направили декларация за обратното.
      2.   Параграф 1 се прилага и спрямо еднородни закони, основавани на специални връзки от регионално или друго естество между съответните държави.
      Член 20
      Единно тълкуване
      При тълкуването на настоящия протокол, се отчита неговият международен характер и необходимостта да се насърчава единното му прилагане.
      Член 21
      Преглед на практическото действие на протокола
      1.   Генералният секретар на Хагската конференция по международно частно право свиква при необходимост Специална комисия за преглед на практическото действие на протокола.
      2.   За целите на този преглед договарящите страни си сътрудничат с Постоянното бюро на Хагската конференция по международно частно право при събиране на съдебна практика по прилагането на протокола.
      Член 22
      Преходни разпоредби
      Настоящият протокол не се прилага за издръжка, искана в договаряща държава за период, предхождащ влизането в сила на протокола в тази държава.
      Член 23
      Подписване, ратификация и присъединяване
      1.   Настоящият протокол е открит за подписване от всички държави.
      2.   Настоящият протокол подлежи на ратификация, приемане или одобрение от подписалите го държави.
      3.   Настоящият протокол е открит за присъединяване от всички държави.
      4.   Инструментите за ратификация, приемане, одобрение или присъединяване се депозират в Министерството на външните работи на Кралство Нидерландия, депозитар на протокола.
      Член 24
      Регионални организации за икономическа интеграция
      1.   Регионална организация за икономическа интеграция, която е съставена само от суверенни държави и има компетентност по някои или по всички въпроси, уредени от настоящия протокол, може също така да подпише, приеме, одобри или да се присъедини към протокола. В такъв случай регионалната организация за икономическа интеграция има правата и задълженията на договаряща държава, доколкото организацията има компетентност по въпроси, уредени от протокола.
      2.   При подписването, приемането, одобрението или присъединяването регионалната организация за икономическа интеграция нотифицира писмено депозитаря за въпросите, уредени от настоящия протокол, относно които ѝ е била прехвърлена компетентност от нейните държави-членки. Организацията нотифицира незабавно депозитаря в писмена форма за промените в компетентността ѝ така, както тя е определена в последното по време уведомяване, извършено съгласно настоящия параграф.
      3.   При подписването, приемането, одобрението или присъединяването регионалната организация за икономическа интеграция може да декларира в съответствие с член 28, че има компетентност по всички въпроси, уредени от настоящия протокол, и че държавите-членки, които са ѝ прехвърлили компетентност по тези въпроси са обвързани от протокола по силата на подписването, приемането, одобряването или присъединяването на организацията.
      4.   За целите на влизането в сила на протокола, всеки инструмент, депозиран от регионална организация за икономическа интеграция, няма да бъде взет предвид, освен ако регионалната организация за икономическа интеграция не направи декларация съгласно параграф 3.
      5.   Всяко позоваване на „договаряща държава“ или „държава“ в протокола се прилага също така, ако е подходящо, към регионална организация за икономическа интеграция, която е страна по него. Когато регионална организация за икономическа интеграция е направила декларация съгласно параграф 3, всяко позоваване на „договаряща държава“ или „държава“ в настоящия протокол се прилага също така, ако е подходящо, към държавите-членки на организацията.
      Член 25
      Влизане в сила
      1.   Настоящият протокол влиза в сила на първия ден от месеца следващ изтичането на срок от три месеца след депозиране на втория инструмент за ратификация, приемане, одобрение или присъединяване, посочен в член 23.
      2.   Впоследствие настоящият протокол влиза в сила:

                  а)

                  за всяка държава или регионална организация за икономическа интеграция, посочена в член 24 която впоследствие го ратифицира, приема, одобри или присъедини към него — на първия ден от месеца следващ изтичането на срок от три месеца след депозиране на инструмента за неговата ратификация, приемане, одобрение или присъединяване;

                  б)

                  за териториална единица, за която настоящият протокол се прилага в съответствие с член 26 — на първия ден от месеца следващ изтичането на срок от три месеца след нотифициране на декларацията, посочена в същия член.

            Член 26
      Декларации при повече от една правна система
      1.   Ако дадена държава се състои от две или повече териториални единици, в които се прилагат различни правни системи към въпросите, уредени с настоящия протокол, тя може при подписването, ратификацията, приемането, одобрението или присъединяването, да декларира в съответствие с член 28, че протоколът се прилага във всички териториални единици или в една или повече от тях и може да промени тази декларация, като направи друга декларация по всяко време.
      2.   Всяка такава декларация се нотифицира на депозитаря и в нея изрично се посочват териториалните единици, в които се прилага протоколът.
      3.   Ако дадена държава не направи декларация по настоящия член, протоколът се прилага във всички териториални единици на тази държава.
      4.   Настоящият член не се прилага към регионална организация за икономическа интеграция.
      Член 27
      Резерви
      По настоящия протокол не могат да се правят резерви.
      Член 28
      Декларации
      1.   Декларациите, посочени в член 24, параграф 3 и член 26, параграф 1 могат да бъдат направени при подписването, ратификацията, приемането, одобрението или присъединяването или по всяко време след това и могат да бъдат изменени или оттеглени по всяко време.
      2.   Декларациите, измененията и оттеглянията се нотифицират на депозитаря.
      3.   Декларация, направена при подписването, ратификацията, приемането, одобрението или присъединяването поражда действие едновременно с влизането в сила на настоящия протокол за съответната държава.
      4.   Декларация, направена впоследствие, както и всяко изменение или оттегляне на дадена декларация, поражда действие на първия ден от месеца следващ изтичането на срока от три месеца след датата, на която нотификацията е получено от депозитаря.
      Член 29
      Денонсиране
      1.   Всяка договаряща държава по настоящия протокол може да го денонсира като нотифицира писмено депозитаря. Денонсирането може да бъде ограничено до някои териториални единици на държава с повече от една правна система, в които протоколът се прилага.
      2.   Денонсирането поражда действие на първия ден от месеца следващ изтичането на срок от 12 месеца след датата, на която нотификацията е получена от депозитаря. Когато в нотификацията е посочен по-дълъг срок за пораждане на действие на денонсирането, денонсирането поражда действие при изтичането на този по-дълъг срок след датата, на която нотификацията е получена от депозитаря.
      Член 30
      Нотификация
      Депозитарят нотифицира членовете на Хагската конференция по международно частно право и други държави и регионални организации за икономическа интеграция, които са подписали, ратифицирали, приели, одобрили или присъединили в съответствие с членове 23 и 24 за следното:

                  а)

                  подписванията, ратификациите, приеманията, одобренията и присъединяванията, посочени в членове 23 и 24;

                  б)

                  датата, на която настоящият протокол влиза в сила в съответствие с член 25;

                  в)

                  декларациите, посочени в член 24, параграф 3 и член 26, параграф 1;

                  г)

                  денонсиранията, посочени в член 29.

         В доказателство за което долуподписаните надлежно упълномощени представители подписаха настоящия протокол.
         Съставен в Хага на 23 ноември 2007 г. на английски и френски език, като и двата текста имат еднаква сила, в единствен екземпляр, който ще бъде депозиран в архивите на правителството на Кралство Нидерландия и по едно заверено копие от него ще бъде изпратено по дипломатически път на всеки член на Хагската конференция по международно частно право на датата на нейната двадесет и първа сесия, както и на всяка от другите държави, участвали в тази сесия.


title: Решение на Комисията от 6 юни 2001 година относно създаването на Европейския комитет на регулаторите на ценни книжа (нотифицирано под номер С(2001) 1501) (текст от значение за ЕИП)

text:
Важна правна забележка

|

32001D0527

Официален вестник n° L 191 , 13/07/2001 стр. 0043 - 0044 специално чешко издание глава 06 том 04 стр. 90  - 91 специално испанско издание глава 06 том 04 стр. 90  - 91 специално унгарско издание глава 06 том 04 стр. 90  - 91 специално литвийско издание глава 06 том 04 стр. 90  - 91 LV.ES глава 06 том 04 стр. 90  - 91 MT.ES глава 06 том 04 стр. 90  - 91 PL.ES глава 06 том 04 стр. 90  - 91 SK.ES глава 06 том 04 стр. 90  - 91 специално словенско издание глава 06 том 04 стр. 90  - 91

		20010606Решение на Комисиятаот 6 юни 2001 годинаотносно създаването на Европейския комитет на регулаторите на ценни книжа(нотифицирано под номер С(2001) 1501)(текст от значение за ЕИП)(2001/527/ЕО)КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,като има предвид, че:(1) Свободното предоставяне на услуги и свободното движение на капитали представляват приоритетни цели на Общността, посочени в членове 49 и 56 от Договора за създаване на Европейската общност.(2) Изграждането на истински вътрешен пазар на финансовите услуги е от решаващо значение за увеличаване на икономическия ръст и за откриване на работни места в Общността.(3) Планът за действие на Комисията за финансовите услуги [1] откроява известен брой дейности, които се изискват за завършване на единния пазар на финансовите услуги.(4) На заседанието си в Лисабон през март 2000 г., Европейският съвет призова за изпълнението на този план за действие до 2005 г.(5) На 17 юли 2000 г. Съветът създаде Комитет на мъдреците за регулирането на европейските пазари на ценни книжа.(6) В своя окончателен доклад Комитетът на мъдреците призова за създаването на два консултативни комитета, а именно Европейски комитет на регулаторите на ценни книжа, съставен от висши представители на държавите-членки, и Европейски комитет на регулаторите на ценни книжа, съставен от висши представители на компетентните национални публични институции в областта на ценните книжа, с цел inter alia да съветва Комисията.(7) В своята резолюция, отнасяща се до по-ефективната регулация на пазарите на ценни книжа в Европейския съюз, Европейският съвет в Стокхолм приветства намерението на Комисията да създаде официално независим комитет на регулаторите, както се предлага в доклада на Комитета на мъдреците.(8) Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа следва да осъществява функцията на независим орган за дебат и коментари, който съветва Комисията в областта на ценните книжа.(9) Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа следва също да допринася за последователно и навременно прилагане в подходящ срок на законодателството на Общността в държавите-членки по пътя на по-ефективно сътрудничество между националните органи за надзор, като провежда експертни проверки и насърчава най-добрите практики [2].(10) Европейският комитет на регулаторите на пазари на ценни книжа следва да организира начина си на функциониране и да поддържа тесни оперативни връзки с Комисията и с Европейския комитет по ценни книжа. Той избира своя председател измежду своите членове.(11) Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа следва да консултира на широка основа и на ранен стадий, открито и прозрачно, потребителите и крайните потребители на пазара.(12) Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа следва да изработи свой собствен процедурен правилник и да действа при пълно спазване на прерогативите на институциите и на институционния баланс, установен от Договора [3],РЕШИ:Член 1Създава се независим консултативен комитет по ценните книжа в Общността, наречен "Европейски комитет на регулаторите на ценни книжа" (наричан по-долу "Комитетът").Член 2Комитетът има за цел да съветва Комисията, по негова инициатива или по искане на Комисията в срок, който тя може да установи в зависимост от спешността на разглеждания случай, по-специално относно изготвянето на проекти за мерки за изпълнение в областта на ценните книжа.Член 3Комитетът е съставен от висши представители на националните публични институции в държавите-членки, компетентни в областта на ценните книжа. Всяка държава-членка посочва един висш представител на своя компетентна институция за участие в събранията на Комитета.Комисията се представлява на събранията на Комитета; тя посочва представител на високо равнище, който да участва във всички дебати.Комитетът избира свой председател измежду членове си.Комитетът може да покани експерти и наблюдатели да присъстват на неговите събрания.Член 4Комитетът поддържа тесни оперативни връзки с Комисията и с Европейския комитет по ценни книжа.Комитетът може да създава работни групи.Член 5Преди да предаде своето становище на Комисията, Комитетът извършва консултации на широка основа и на достатъчно ранен етап, открито и прозрачно, с участниците на пазара, потребителите и крайните ползватели.Член 6Комитетът представя годишен доклад на Комисията.Член 7Комитетът приема свой процедурен правилник и определя своя начин на функциониране.Член 8Комитетът встъпва във функциите си на 7 юни 2001 г.Съставено в Брюксел на 6 юни 2001 година.За КомисиятаFrederik BolkesteinЧлен на Комисията[1] СОМ(1999) 232 окончателен.[2] Текст от трети параграф, точка 6 от резолюцията на Европейския съвет в Стокхолм.[3] Текст от последния параграф на преамбюла съм резолюцията на Европейския съвет в Стокхолм.--------------------------------------------------


title: 2013/203/ЕС: Решение на Съвета от 22 април 2013 година относно подписването, от името на Европейския съюз, на споразумение между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария за сътрудничество при прилагането на законодателството в областта на конкуренцията

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 117/6

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 22 април 2013 година
   относно подписването, от името на Европейския съюз, на споразумение между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария за сътрудничество при прилагането на законодателството в областта на конкуренцията
   (2013/203/ЕС)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 103 и член 352, във връзка с член 218, параграф 5 от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 10 декември 2010 г. Съветът упълномощи Комисията да започне преговори с Конфедерация Швейцария за сътрудничество при прилагането на законодателството в областта на конкуренцията на Съюза и на Конфедерация Швейцария.

               (2)

               Преговорите с Конфедерация Швейцария са завършени.

               (3)

               Споразумението следва да бъде подписано, при условие че бъде сключено,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Подписването на споразумението между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария за сътрудничество при прилагането на законодателството в областта на конкуренцията се разрешава от името на Европейския съюз, при условие че споменатото споразумение бъде сключено (1).
   Член 2
   Председателят на Съвета е оправомощен да посочи лицето/лицата, упълномощено/и да подпише/ат споразумението от името на Съюза, при условие че то бъде сключено.
   Член 3
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Люксембург на 22 април 2013 година.

            За Съвета

            Председател

         S. COVENEY

      (1)  Текстът на Споразумението ще бъде публикуван заедно с решението за сключването му.


title: Решение (ЕС) 2016/1458 на Европейския парламент от 28 април 2016 година относно освобождаването от отговорност във връзка с изпълнението на общия бюджет на Европейския съюз за финансовата 2014 година, раздел II — Европейски съвет и Съвет

text:
               14.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 246/20

         РЕШЕНИЕ (ЕС) 2016/1458 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ
   от 28 април 2016 година
   относно освобождаването от отговорност във връзка с изпълнението на общия бюджет на Европейския съюз за финансовата 2014 година, раздел II — Европейски съвет и Съвет
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ,

               —

               като взе предвид общия бюджет на Европейския съюз за финансовата 2014 година (1),

               —

               като взе предвид консолидираните годишни отчети на Европейския съюз за финансовата 2014 година (COM(2015) 377 — C8-0201/2015) (2),

               —

               като взе предвид годишния доклад на Сметната палата относно изпълнението на бюджета за финансовата 2014 година, придружен от отговорите на институциите (3),

               —

               като взе предвид декларацията за достоверност (4) относно надеждността и точността на отчетите, както и законосъобразността и редовността на свързаните с тях операции, предоставена от Сметната палата за финансовата 2014 година в съответствие с член 287 от Договора за функционирането на ЕС,

               —

               като взе предвид член 314, параграф 10 и членове 317, 318 и 319 от Договора за функционирането на ЕС,

               —

               като взе предвид Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (5), и по-специално членове 55, 99, 164, 165 и 166 от него,

               —

               като взе предвид член 94 и приложение V към своя правилник,

               —

               като взе предвид доклада на комисията по бюджетен контрол и становището на комисията по конституционни въпроси (A8-0101/2016),

               1.

               Отсрочва своето решение за освобождаване от отговорност на генералния секретар на Съвета във връзка с изпълнението на бюджета на Европейския съвет и Съвета за финансовата 2014 година;

               2.

               Представя своите забележки в резолюцията по-долу;

               3.

               Възлага на своя председател да предаде настоящото решение, както и резолюцията, която е неразделна част от него, на Европейския съвет, Съвета, Комисията, Съда на Европейския съюз, Сметната палата, Европейския омбудсман, Европейския надзорен орган по защита на данните и Европейската служба за външна дейност и да осигури публикуването им в Официален вестник на Европейския съюз (серия L).

            Председател

         Martin SCHULZ

            Генерален секретар

         Klaus WELLE

      (1)  ОВ L 51, 20.2.2014 г.

      (2)  ОВ C 377, 13.11.2015 г., стр. 1.

      (3)  ОВ C 373, 5.11.2015 г., стр. 1.

      (4)  ОВ C 377, 13.11.2015 г., стр. 146.

      (5)  ОВ L 298, 26.10.2012 г., стр. 1.


title: Решение на Съвета от 27 април 2006 година за сключване на Споразумението между Европейската общност и Кралство Дания за връчване на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела

text:
Важна правна забележка

|

32006D0326

Официален вестник n° L 120 , 05/05/2006 стр. 0023 - 0023 Официален вестник n° L 294 , 25/10/2006 стр. 0009 - 0009

		20060427Решение на Съветаот 27 април 2006 годиназа сключване на Споразумението между Европейската общност и Кралство Дания за връчване на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела(2006/326/ЕО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 61, буква в) от него, във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея, първото изречение и член 300, параграф 3, първа алинея от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Европейския парламент [1],като има предвид, че:(1) В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Дания не е обвързана от разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1348/2000 на Съвета от 29 май 2000 г. за връчване на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела в държавите-членки [2], нито е субект на тяхното прилагане.(2) Комисията договори споразумение между Европейската общност и Кралство Дания, с което включи Дания в обхвата на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1348/2000.(3) Споразумението бе подписано от страна на Европейската общност на 19 октомври 2005 г. при възможно сключване на по-късен етап в съответствие с Решение 2005/794/ЕО на Съвета от 20 септември 2005 г. [3].(4) В съответствие с член 3 от Протокола за позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Обединеното кралство и Ирландия взимат участие в приемането и прилагането на настоящото решение.(5) В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола за позицията на Дания Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито е субект на прилагането му.(6) Споразумение следва да бъде одобрено,РЕШИ:Член 1Споразумението между Европейската общност и Кралство Дания за връчването на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела се одобрява от страна на Общността.Член 2Председателят на Съвета е оправомощен да посочи лице, което е упълномощено да извърши нотификацията по член 10, параграф 2 от споразумението.Съставено в Люксембург на 27 април 2006 година.За СъветаПредседателL. Prokop[1] Становище от 23 март 2006 г. (все още непубликувано в Официален вестник на Европейския съюз).[2] ОВ L 160, 30.6.2000 г., стр. 37.[3] ОВ L 300, 17.11.2005 г., стр. 53.--------------------------------------------------


title: Решение 2003/170/ПВР на Съвета от 27 февруари 2003 година за общото използване на служителите за връзка, които са изпратени в чужбина от органите по наказателно преследване на държавите-членки

text:
Важна правна забележка

|

32003D0170

Официален вестник n° L 067 , 12/03/2003 стр. 0027 - 0030 специално чешко издание глава 19 том 06 стр. 129  - 132 специално испанско издание глава 19 том 06 стр. 129  - 132 специално унгарско издание глава 19 том 06 стр. 129  - 132 специално литвийско издание глава 19 том 06 стр. 129  - 132 LV.ES глава 19 том 06 стр. 129  - 132 MT.ES глава 19 том 06 стр. 129  - 132 PL.ES глава 19 том 06 стр. 129  - 132 SK.ES глава 19 том 06 стр. 129  - 132 специално словенско издание глава 19 том 06 стр. 129  - 132

		20030227Решение 2003/170/ПВР на Съветаот 27 февруари 2003 годиназа общото използване на служителите за връзка, които са изпратени в чужбина от органите по наказателно преследване на държавите-членкиСЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по специално член 30, параграф 1, букви a), б) и в), параграф 2, буква в) и член 34, параграф 2, буква в) от него,като взе предвид инициативата на Кралство Дания [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като има предвид, че:(1) На своята среща на 3 декември 1998 г. Съветът на министрите на правосъдието и вътрешните работи прие план за действие на Съвета и на Комисията относно това как най-добре да се изпълнят разпоредбите на Договора от Амстердам относно пространството за свобода, сигурност и правосъдие [3], от който мярка 48 предвижда, че в рамките на пет години от влизането в сила на Договора, трябва да се предприемат действия в подкрепа на сътрудничеството и съвместните инициативи по обучението, размяната на служители за връзка, командироване, употребата на оборудване и криминологичните изследвания.(2) На своята среща във Виена на 11 и 12 септември 1998 г. Европейският съвет одобри в своето заключение 83 плана за действие на Съвета и на Комисията за това как най-добре да се изпълнят разпоредбите на Договора от Амстердам относно пространството на свобода, сигурност и правосъдие и в своето заключение 89 призова за засилване на действията срещу организираната престъпност в светлината на новите възможности от Договора.(3) На своята среща в Тампере на 15 и 16 октомври 1999 г. Европейският съвет покани Съвета и Комисията в тясно сътрудничество с Европейския парламент да поощрят пълното и незабавно изпълнение на Договора от Амстердам на основата на плана за действие, приет на 3 декември 1998 г. от Съвета на министрите на вътрешните работи и подписан на срещата на Европейския съвет във Виена на 11 и 12 декември 1998 г., както и на политическите насоки и конкретните цели, включващи задълбочаването на полицейското сътрудничество за целите на борбата с презграничната престъпност, които бяха приети в Тампере.(4) На своята среща в Хелзинки на 10 и 11 декември 1999 г. Европейският съвет призова Европейския съюз да ускори усилията си на международно равнище посредством създаването на сътрудничество с трети страни за намаляване на търсенето и предлагането на наркотици и в областта на правосъдието и вътрешните работи. Европейският съвет отбеляза също, че съществува необходимост от съвместни усилия, полагани от съответните органи, отчитане на особената роля на Европол.(5) На своята среща в Лаакен на 14 и 15 декември 2001 г. Европейският съвет потвърди в своето заключение 37 насоките и целите, определени в Тампере и също отбеляза, че съществува нужда от нови стимули и указания за преодоляване на закъснението в определени области.(6) На 14 октомври 1996 г. Съветът прие Съвместно действие 96/202/ПВР относно обща рамка за инициативите на държавите-членки, която се отнася до служителите за връзка [4].(7) В светлината на опита от прилагането на съвместното действие с оглед разпоредбите на Договора от Амстердам за борба с презграничната престъпност, сътрудничеството между държавите-членки относно задачите, които са им поставени, и изпращането на служители за връзка в трети страни и в международните организации трябва да се укрепи и развие.(8) Доколкото е важно за осъществяването на задачите, определени от Конвенцията за Европол [5], Европол създава и поддържа отношения на сътрудничество с трети страни и международните организации.(9) Европол е създал и ще продължава да създава и поддържа отношения на сътрудничество с широк кръг от трети страни и международни организации.(10) На Европол трябва да се окаже необходимата подкрепа и средства, за да функционира ефективно като фокусна точка на европейското полицейско сътрудничество. Европейският съвет е подчертавал, че Европол изпълнява централна роля в сътрудничеството между органите на държавите-членки при разследването на презгранична престъпност посредством подкрепата на предотвратяването, анализа и разследването на престъпленията на равнището на Съюза.(11) На Европол трябва да се даде възможността да се възползва до някаква степен от служителите за връзка на държавите-членки в трети страни, за да се укрепи оперативната подкрепа по отношение националните полицейски органи.(12) Държавите-членки признават, че интензивното сътрудничество вече се осъществява между служителите за връзка, назначени от държавите-членки, с оглед техните национални нужди в трети страни и международни организации. Въпреки това съществува нужда от укрепването на някои аспекти от сътрудничеството между тези служители за връзка, за да се постигне най-добрата възможна употреба на ресурсите на държавите-членки.(13) Сътрудничеството между държавите-членки в тази област трябва да се усили, така че да способства обмена на информация с оглед борбата с тежката презгранична престъпност.(14) Държавите-членки отдават особено значение на сътрудничеството в борбата с презгранична престъпност, тъй като вярват, че засилването на сътрудничеството по отношение обмена на информация ще засили способността на националните органи да се борят с престъпността ефективно. Държавите-членки вярват, че Европол ще изиграе централната роля в това.(15) Целта на настоящото решение е да регулира въпросите, свързани с борбата с тежката презгранична престъпност.(16) Разпоредбите на Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 г. между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници [6] (наричана по-долу "Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген"), която се отнася до общото използване на служителите за връзка, трябва да се развият по-нататък, с оглед укрепване на сътрудничеството между държавите-членки в борбата срещу презграничната престъпност.(17) По отношение на Исландия и Норвегия това решение представлява с изключение на член 8 доразвитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за присъединяването им към прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген [7], което попада в областта, за която се отнася член 1, буква З от Решение 1999/437/ЕО на Съвета [8] относно някои разпоредби за прилагане на посоченото споразумение.(18) Обединеното кралство взима участие в настоящото решение в съответствие с член 5 от протокола за интегриране достиженията на правото от Шенген в Европейския съюз, приложено към Договора за Европейския съюз и Договора за създаването на Европейската общност, и член 8, параграф 2 от Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои от разпоредбите на достиженията на правото от Шенген [9].(19) Ирландия взима участие в настоящото решение в съответствие с член 5 от протокола за въвеждане на достиженията на правото от Шенген в Европейския съюз, приложено към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаването за Европейската общност и член 6, параграф 2 от Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои от разпоредбите на достиженията на правото от Шенген [10].(20) Съвместно действие 96/602/ПВР на Съвета и разпоредбата на член 47, параграф 4 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген трябва съответно да бъдат отменени,РЕШИ:Член 1Определение1. В настоящото решение "служител за връзка" означава представител на една от държавите-членки, който е изпратен в чужбина от орган по наказателно преследване в една или повече трети страни или в международни организации, за създаването и поддържането на контакти с органите в тези страни или организации, с оглед допринасянето за предотвратяването или разследването на престъпления.2. Настоящото решение не засяга задачите на служителите за връзка в държавите-членки в рамките на техните отговорности и в съответствие с националното законодателство, националните нужди и което и да е по-изгодно споразумение, сключено между държавата домакин или международната организация.Член 2Задачи на служителите за връзка1. Всяка държава-членка гарантира, че нейните служители за връзка установяват и поддържат преки контакти с компетентните органи в държавата домакин или международната организация, с оглед облекчаването и ускоряването на събирането и обмена на информация.2. Всеки офицер за връзка на държава-членка трябва да допринася за събирането и обмена на информация, която може да се използва в борбата с тежката презгранична престъпност, включително информацията, която представлява готово познаване на правните системи и оперативните методи, използвани във въпросните държави или международните организации.3. Служителите за връзка осъществяват своите задачи в рамките на своята отговорност и в съответствие с разпоредбите, включително тези за защита на личните данни, предвидени в техните национални законодателства и във всяко споразумение, сключено между държавата домакин или международните организации.Член 3Нотификация за назначаването на служители за връзка1. Държавите-членки се информират взаимно за своите намерения по отношение на командироването на служители за връзка в трети страни и международни организации, както и генералния секретариат на Съвета на Европейския съюз (генералния секретариат), всяка година за изпращането на служители за връзка, включително за техните задължения, както и за което и да е споразумение за сътрудничество между държавите членки за изпращането на служители за връзка.2. Генералният секретариат изготвя годишно обобщение, засягащо назначаването на служителите за връзка, включващо техните задължения и споразуменията за сътрудничество между държавите-членки за назначаването на служители за връзка, което се изпраща на държавите-членки и на Европол.Член 4Мрежи на служителите за връзка в трети страни1. Държавите-членки предвиждат, че служителите за връзка на държавите-членки, изпратени в една и съща трета страна или международна организация, се срещат редовно или когато е необходимо, за да обменят информация. Държавата-членка, председателстваща Съвета на Европейския съюз, гарантира, че нейните служители за връзка поемат инициативата за провеждането на тези срещи. Ако държавата членка, която заема председателството, не е представена във въпросната трета страна или международна организация, тогава представителят на идващото или последващото председателство поема инициативата за провеждането на тези срещи. На тези срещи се канят Комисията и Европол, когато е подходящо.2. Държавите-членки предвиждат, че техните служители за връзка, изпратени в една и съща трета страна или международна организация, се подпомагат при осъществяването на контактите си с органите на страната домакин. Когато е подходящо, държавите-членки могат да се договорят техните служители за връзка да споделят задачите си един с друг.3. Държавите-членки могат на двустранна или многостранна основа да се споразумеят, че служителите за връзка, които са изпратени в трета страна или международна организация от държава-членка, трябва да се грижат за интересите на една или повече други държави-членки.Член 5Сътрудничество между държавите-членки по отношение обмена на информация чрез служителите за връзка в трети страни1. Държавите-членки гарантират, че техните служители за връзка в третите страни и международните организации, в съответствие с националното право и съответните международни инструменти и при условията на спазване на приложимите разпоредби, регламентиращи закрилата на личните данни, предоставят на своите съответни национални органи информацията, която се отнася до заплахите от извършване на тежки престъпления в други държави-членки, които не се представляват от собствени служители за връзка във въпросната трета страна или международна организация. Националните органи преценяват в съответствие с националното законодателство и в съответствие със сериозността на заплахата дали въпросните държави-членки трябва да бъдат информирани.2. Служителите за връзка на държавите-членки в трети страни или международни организации могат в съответствие с националното законодателство и съответните международни инструменти и при условие че спазват приложимите разпоредби, регламентиращи закрилата на личните данни, да предоставят информацията, отнасяща се до сериозните престъпни заплахи за друга държава-членка непосредствено на служителите за връзка на въпросната държава-членка, ако посочената държава-членка е представена в тази трета страна или международна организация.3. В съответствие с националното законодателство и съответните международни инструменти държавите-членки, които нямат служители за връзка в трета страна или международна организация, могат да отправят искане към друга държава-членка, която има офицер за връзка в третата страна или международната организация, с оглед обмена на съответната информация.4. Държавите-членки разглеждат всяко искане, както е описано в параграф 3, в съответствие с тяхното национално законодателство и съответните международни инструменти и заявяват, колкото е възможно по-бързо, дали могат да отговорят на такова искане.5. Държавите-членки могат да се съгласят обменът на информация да се извършва направо между служителите за връзка в третите страни и международните организации и органите на други държави-членки, при условие че се спазват приложимите правила за закрилата на личните данни.6. Осъществяването на задачите, описани в параграфи 1 и 2, не трябва да възпрепятстват служителите за връзка в изпълнението на техните първоначални задължения.Член 6Общи семинари за служителите за връзка1. За засилване на сътрудничеството между служителите за връзка в една или повече трети страни и международни организации, когато съществува особена нужда от познаване и намеса в тези трети страни и международни организации, държавите-членки могат да провеждат съвместни семинари относно престъпните насоки, както и относно най-ефективните методи за борба с презграничната престъпност, като по подходящ начин зачитат достиженията на правото на ЕС. Комисията и Европол се канят на тези семинари.2. Участието в семинарите по предходния параграф не трябва да възпрепятстват служителите за връзка в осъществяването на техните първоначални задължения.Член 7Компетентни национални органи1. Държавите-членки определят контактни точки в рамките на своите компетентни органи, за да способстват за изпълнение на задачите по смисъла на това решение и гарантират, че националните контактни точки са способни да осъществяват своите задачи ефикасно и бързо.2. Държавите-членки информират генералния секретариат писмено за своите контактни точки в рамките на своите компетентни органи и за всички последващи изменения по силата на това решение. Генералният секретариат публикува информацията в Официален вестник на Европейския съюз.3. Това решение се прилага, без да се засягат съществуващите разпоредби, особено по отношение на разделението на компетентността между различните органи и служби в държавите-членки.Член 8Европол1. Държавите-членки подпомагат в съответствие с националното си законодателство и Конвенцията за Европол при обработката на исканията, които са отправени от Европол за предоставянето на информация от служителите за връзка на държавите-членки в трети страни или в международните организации, където Европол не е представен. Исканията на Европол се отправят до националните звена на държавите-членки, които в съответствие с националното право и Конвенцията за Европол вземат решение по искането. Информацията от служителите за връзка на държавите-членки в третите страни или международните организации се предоставя на Европол в съответствие с националното право и Конвенцията за Европол.2. При определянето на задълженията на своите служители за връзка държавите-членки, когато е възможно, отделят внимание на задачите, които по смисъла на Конвенцията за Европол се осъществяват от Европол.Член 9Приложение по отношение на ГибралтарНастоящото решение се прилага и по отношение на Гибралтар.Член 10ОценкаСъветът оценява изпълнението на настоящото решение в рамките на две години от приемането му.Член 11Отмяна1. Съвместно Действие 96/602/ПВР се отменя.2. Разпоредбата на член 47, параграф 4 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген се отменя.Член 12Влизане в силаНастоящото решение влиза в сила 14 дни след публикуването му Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 27 февруари 2003 година.За СъветаПредседателM. Chrisochoïdis[1] ОВ C 176, 24.7.2002 г., стр. 8.[2] Становище на Европейския парламент от 20 ноември 2002 г. (все още непубликувано в Официален вестник).[3] ОВ C 19, 23.1.1999 г., стр. 1.[4] ОВ L 268, 19.10.1996 г., стр. 2.[5] ОВ C 316, 27.11.1995 г., стр. 2.[6] ОВ L 239, 22.9.2000 г., стр. 19.[7] ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 36.[8] ОВ L 176, 10.7.1999 г., стр. 31.[9] ОВ L 131, 1.6.2000 г., стр. 43.[10] ОВ L 64, 7.3.2002 г., стр. 20.--------------------------------------------------


title: Решение на Съвета от 2 април 1963 година за определяне на общи принципи за въвеждане на обща политика в областта на професионалното обучение

text:
Важна правна забележка

|

31963D0266

Официален вестник n° 063 , 20/04/1963 стр. 1338 - 1341 специално финландско издание: глава 16 том 1 стр. 0003  специално датско издание поредица I глава 1963-1964 стр. 0022  специално шведско издание: глава 16 том 1 стр. 0003  специално английско издание: поредица I глава 1963-1964 стр. 0025  специално гръцко издание: глава 05 том 1 стр. 0012  специално испанско издание: глава 05 том 1 стр. 0030  специално португалско издание глава 05 том 1 стр. 0030  специално чешко издание глава 05 том 01 стр. 7  - 10 специално испанско издание глава 05 том 01 стр. 7  - 10 специално унгарско издание глава 05 том 01 стр. 7  - 10 специално литвийско издание глава 05 том 01 стр. 7  - 10 LV.ES глава 05 том 01 стр. 7  - 10 MT.ES глава 05 том 01 стр. 7  - 10 PL.ES глава 05 том 01 стр. 7  - 10 SK.ES глава 05 том 01 стр. 7  - 10 специално словенско издание глава 05 том 01 стр. 7  - 10

		19630402Решение на Съветаот 2 април 1963 годиназа определяне на общи принципи за въвеждане на обща политика в областта на професионалното обучение(63/266/ЕИО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ИКОНОМИЧЕСКА ОБЩНОСТ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 128 от него,като взе предвид предложението на Комисията,като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет,като взе предвид становището на Асамблеята [1],като има предвид, че за да изпълнят наложеното им от Договора задължение да осигурят поддържане на високо ниво на заетост чрез икономическата си политика, държавите-членки следва да предприемат подходящи действия за адаптиране на професионалната квалификация на работната си сила към промените в общата икономическа ситуация, както и към промените в производствените технологии;като има предвид, че на фона на бързото изграждане на общия пазар и във връзка с координацията на регионалните политики и постепенното постигане на обща селскостопанска политика, структурните промени, които се извършват понастоящем в някои икономически сектори, предизвикват неотложни проблеми, свързани с професионалното обучение и преквалификация;като има предвид, че общата политика за професионално обучение, която, в съответствие с член 128 от Договора, може да допринесе за хармоничното развитие както на националните икономики, така и на общия пазар, трябва да бъде определена в светлината на общите цели на Договора и по-специално на преамбюла и на член 2 от него;като има предвид, че прилагането на обща ефективна политика за професионално обучение ще спомогне за свободното движение на работници;като има предвид, че свободата при избор на професия, място на обучение и място на работа, която представлява основно право на всяко лице, трябва да бъде зачитана;като има предвид, че всяко лице по време на отделните етапи на трудовия си живот трябва да може да получава адекватно основно обучение за по-нататъшно усъвършенстване, както и за необходимата професионална преквалификация;като има предвид, че общите принципи за прилагане на общата политика в областта на професионалното обучение трябва да се прилагат за цялостната професионална подготовка на младите и възрастни хора, които могат да бъдат или вече са назначени на длъжности до ръководно ниво; и като има предвид, че трябва да бъде обърнато специално внимание на основното и по-нататъшното обучение на учителите и преподавателите;като има предвид, че постигането на целите, изложени в по-долу изброените общи принципи, изисква не само предприемане на действие на национално ниво, но и че Комисията да има възможност да предлага на Съвета или на държавите-членки съгласно Договора подходящи мерки; и като има предвид, че това ще доведе до по-тясно сътрудничество както между отделните държави-членки, така и между държавите-членки и компетентните институции на Общността;като има предвид, че е желателно да бъде осигурено, най-вече чрез създаване на консултативен комитет към Комисията, сътрудничество между онези публичноправни и частноправни органи в държавите-членки, които са особено загрижени за проблемите на професионалното обучение;като има предвид, че по-долу изброените принципи съответстват на сегашните икономически и социални условия в Общността; и като има предвид, че това може впоследствие да бъде постепенно засилено в светлината на променящите се изисквания в рамките на Общността,РЕШИ:С настоящото се установяват следните общи принципи за провеждане на обща политика в областта на професионалното обучение:Първи принципОбщата политика в областта на професионалното обучение означава съгласувано и постепенно общо действие, в резултат на което всяка държава-членка изготвя програми и осигурява реализирането на тези програми в съответствие с изложените в настоящото решение общи принципи, както и с произтичащите от тях мерки за реализацията им.Общите принципи трябва да дадат възможност на всяко лице да получи адекватно обучение, като се отчита свободата на избор на професия, мястото на обучение и мястото на работа.Тези общи принципи трябва да се отнасят до обучението на млади и възрастни хора, които могат да бъдат или вече са назначени на длъжности, включително на ръководни.Прилагането на тези общи принципи в рамките на Договора се възлага на държавите-членки, както и на компетентните институции на Общността.Втори принципОбщата политика в областта на професионалното обучение има следните основни цели:a) Да създаде условия, които да гарантират на всеки адекватно професионално обучение;б) Да организира своевременно подходящи средства за обучение, които да осигурят работната сила, необходима за различните сектори на икономическа дейност;в) Да разшири професионалното обучение въз основа на общото образование до степен, достатъчна да насърчи хармоничното развитие на личността, както и да отговори на изискванията, произтичащи от техническия напредък, от новите методи на производство и от социалното и икономическо развитие;г) Да даде възможност на всяко лице да придобие техническите знания и умения, необходими за упражняване на конкретна професия и достигане на най-високото възможно ниво на обучение, като в същото време насърчава, особено по отношение на младите хора, интелектуалния и физически прогрес, гражданското образование и физическото развитие;д) Да предотвратява всяко нежелано прекъсване на обучението, както между завършване на общото образование и започване на професионалното обучение, така и по време на самото обучение;е) Да насърчава основното и по-нататъшно професионално обучение, а където е необходимо, и преквалификацията, подходяща за различните етапи на трудовия живот;ж) Да предложи на всяко лице, според неговите наклонности и способности, работни знания и опит, а чрез постоянните условия за професионално израстване, и възможности за повишение в службата или за допълнително обучение с цел ново и по-високо ниво на дейност;з) Да обвърже тясно разнообразните форми на професионално обучение с различните сектори на икономиката така, че от една страна професионалното обучение да задоволява в най-голяма степен потребностите както на икономиката, така и на обучаваните, а от друга — повдиганите от професионалното обучение проблеми да получават вниманието, което заслужават, навсякъде в бизнеса и в професионалните среди.Трети принципСлед въвеждане на общата политика в областта на професионалното обучение се обръща специално внимание на:- прогнозите и разчетите на национално равнище и на общностно равнище, свързани с количествените и качествени изисквания на работниците в различните области на производствена дейност,- на една постоянна система за информация и ориентация или професионални консултации, насочена към младите и възрастните хора и основана на данните за индивидуалните им способности, на средствата за обучение и на възможностите за заетост, която да действа в тясно сътрудничество с производствения и разпределителен сектор на икономиката, със службите за професионално обучение и с общообразователните училища,- на възможностите, които трябва да има всяко лице да се обръща към горепосочената система по всяко време преди да избере своята професия, по време на професионалното си обучение и през целия си трудов живот.Четвърти принципВ съответствие с тези общи принципи, както и за постигане на техните цели, Комисията може да предлага на Съвета или на държавите-членки, в рамките на Договора, такива подходящи мерки, които изглеждат необходими.Освен това, в тясно сътрудничество с държавите-членки, Комисията извършва всякакви проучвания и изследвания в областта на професионалното обучение, които ще гарантират постигане на общата политика и ще спомогнат по-конкретно за създаване на възможности за заетост, както и за географската и професионална мобилност на работниците в рамките на Общността.Освен това, Комисията изготвя списък със средствата за професионално обучение в отделните държави-членки и сравнява тези средства със съществуващите изисквания, за да може да определи какви действия да препоръча на държавите-членки, като посочи при необходимост и приоритетите; ако се наложи, тя насърчава сключването на двустранни или многостранни споразумения.Комисията следи осъществяването на тези действия, сравнява постигнатите резултати и представя резултатите на вниманието на държавите-членки.В изпълнение на задачите, възложени ѝ в областта на професионалното обучение, Комисията се подпомага от тристранен консултативен комитет, чийто състав и правила се определят от Съвета след получаване на становището на Комисията.Пети принципЗа да разпространи по-широко всички факти и публикации за състоянието и развитието на професионалното обучение в рамките на Общността, както и за да спомогне за постоянната актуализация на използваните методи на обучение, Комисията предприема подходящите стъпки за събиране, разпространяване и обмен на всяка полезна информация, литература или учебни материали между държавите-членки. Тя осигурява по-специално системното разпространение на литература, свързана с вече внедрените или предстоящи за внедряване иновации. От своя страна, държавите-членки оказват на Комисията необходимата помощ и подкрепа при изпълнение на различните задачи и осигуряват всяка полезна информация за сегашното състояние и развитие на националните системи за професионално обучение.Шести принципКомисията, в сътрудничество с държавите-членки, насърчава този директен обмен на опит в областта на професионалното обучение, който би дал възможност на службите, отговарящи за професионалното обучение, както и на специалистите в тази област да се запознаят и проучат постиженията и нововъведенията в други страни на Общността, свързани с професионалното обучение.Този обмен се извършва най-вече въз основа на работни семинари и програми за посещения и престой в институции за професионално обучение.Седми принципПодходящото обучение на учителите и преподавателите, чийто брой трябва да нарасне и чиито технически и преподавателски умения трябва да бъдат допълнително развити, е един от основните фактори за всяка ефективна политика в областта на професионалното обучение.Когато е необходимо, държавите-членки с помощта на Комисията насърчават всички мерки, които могат да допринесат за подобряване и по-нататъшно развитие на това обучение, по-специално мерките, които могат да осигурят непрекъснато привеждане в съответствие към напредъка в икономическата и техническата област.Насърчава се обучението на преподаватели, които са били подбрани сред работниците със специална квалификация. Стремежът е обучението на тези преподаватели да бъде хармонизирано; за целта може да бъде използвана всяка обмяна на опит, както и други подходящи средства, но най-вече средствата, предвидени в шести принцип.В страните от Общността се предприемат специални мерки, които да насърчат основното и по-нататъшното обучение на учителите и преподавателите за работа в по-малко облагодетелстваните региони на Общността и развиващите се държави и територии, но най-вече в онези, които са свързани с Общността.Осми принципОбщата политика в областта на професионалното обучение трябва да се структурира така, че да даде възможност за постепенно хармонизиране на нивата на обучение.Въз основа на изискванията и в сътрудничество с държавите-членки, Комисията изготвя стандартизирано описание на основните квалификации, необходими за различните нива на обучение, по отношение на различните професии, които изискват специално обучение.На тази основа се търси хармонизиране на стандартите, които трябва да бъдат постигнати като условие за успех на заключителните изпити, като целта е взаимно признаване на удостоверенията и на други документи, които потвърждават завършването на професионално обучение.Държавите-членки и Комисията насърчават провеждането на европейски конкурси и изпити.Девети принципЗа да спомогнат за постигането на цялостен баланс между търсенето и предлагането на работна сила в рамките на Общността и като отчитат направените за целта прогнози, държавите-членки могат да си сътрудничат с Комисията, когато предприемат адекватни мерки и най-вече когато изготвят подходящи учебни програми.Тези мерки и програми трябва да имат за цел бързото обучение и професионална преквалификация на възрастните лица, като отчитат в същото време ситуациите, предизвикани от икономическата експанзия или рецесия, технологичните и структурните промени, както и специалните изисквания, свързани с конкретни професии, професионални категории или региони.Десети принципПри прилагане на общите принципи на общата политика в областта на професионалното обучение, се обръща особено внимание на специалните проблеми, свързани с конкретни области на дейност или с конкретни категории лица; в тази област могат да се предприемат специални мерки.Предприеманите мерки за постигане на целите на общата политика в областта на професионалното обучение могат да бъдат съвместно финансирани.Съставено в Брюксел на 2 април 1963 година.За СъветаПредседателEugène Schaus[1] ОВ 31, 26.4.1962 г., стр. 1034/62.--------------------------------------------------


title: Решение на Съвета от 7 април 1998 година относно сключването на Рамково споразумение за сътрудничество между Европейската икономическа общност и Споразумението от Картахена и държавите, участващи в него, а именно Република Боливия, Република Колумбия, Република Еквадор, Република Перу и Република Венецуела

text:
Важна правна забележка

|

31998D0278

Официален вестник n° L 127 , 29/04/1998 стр. 0010 - 0010 специално чешко издание глава 11 том 28 стр. 230  - 230 специално испанско издание глава 11 том 28 стр. 230  - 230 специално унгарско издание глава 11 том 28 стр. 230  - 230 специално литвийско издание глава 11 том 28 стр. 230  - 230 LV.ES глава 11 том 28 стр. 230  - 230 MT.ES глава 11 том 28 стр. 230  - 230 PL.ES глава 11 том 28 стр. 230  - 230 SK.ES глава 11 том 28 стр. 230  - 230 специално словенско издание глава 11 том 28 стр. 230  - 230

		19980407Решение на Съветаот 7 април 1998 годинаотносно сключването на Рамково споразумение за сътрудничество между Европейската икономическа общност и Споразумението от Картахена и държавите, участващи в него, а именно Република Боливия, Република Колумбия, Република Еквадор, Република Перу и Република Венецуела(98/278/ЕО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 113 и 130ш във връзка с член 228, параграф 2, първо изречение и параграф 3, първа алинея от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент [2],като има предвид че Общността, за достигане на своите цели в сферата на външните икономически отношения, следва да одобри рамковото споразумение за сътрудничество между Европейската икономическа общност и Споразумението от Картахена и държавите, участващи в него, а именно Република Боливия, Република Колумбия, Република Еквадор, Република Перу и Република Венецуела,РЕШИ:Член 1Рамковото споразумение за сътрудничество между Европейската икономическа общност и Споразумението от Картахена и държавите, участващи в него, а именно Република Боливия, Република Колумбия, Република Еквадор, Република Перу и Република Венецуела се одобрява от името на Общността.Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение.Член 2Председателят на Съвета извършва нотификацията, предвидена в член 37 от Споразумението.Член 3Комисията, подпомагана от представители на държавите-членки, представлява Общността в съвместния комитет, създаден съгласно член 32 от Споразумението.Член 4Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Люксембург на 7 април 1998 година.За СъветаПредседателD. Blunkett[1] ОВ С 25, 28.1.1993 г., стр. 31.[2] ОВ С 234, 30.8.1993 г. иОВ С 80, 16.3.1998 г.--------------------------------------------------


title: Решение 2014/800/ОВППС на Съвета от 17 ноември 2014 година за започване на консултативна мисия на Европейския съюз за реформа в сектора на гражданската сигурност в Украйна (EUAM Ukraine) и за изменение на Решение 2014/486/ОВППС

text:
               18.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 331/24

         РЕШЕНИЕ 2014/800/ОВППС НА СЪВЕТА
   от 17 ноември 2014 година
   за започване на консултативна мисия на Европейския съюз за реформа в сектора на гражданската сигурност в Украйна (EUAM Ukraine) и за изменение на Решение 2014/486/ОВППС
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 28, член 42, параграф 4 и член 43, параграф 2 от него,
   като взе предвид Решение 2014/486/ОВППС на Съвета от 22 юли 2014 г. относно консултативна мисия на Европейския съюз за реформа в сектора на гражданската сигурност в Украйна (EUAM Ukraine) (1), и по-специално член 4 от него,
   като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 22 юли 2014 г. Съветът прие Решение 2014/486/ОВППС.

               (2)

               На 20 октомври 2014 г. Съветът одобри оперативния план на EUAM Ukraine.

               (3)

               Предвид препоръката на командващия гражданските операции и постигането на първоначална оперативна готовност на EUAM Ukraine, EUAM Ukraine следва да започне на 1 декември 2014 г.

               (4)

               Решение № 2014/486/ОВППС предвижда референтна сума в размер на 2 680 000 евро за периода до 30 ноември 2014 г. Следва да бъде предвидена нова финансова референтна сума за 12-месечен период, считано от 1 декември 2014 г. Поради това Решение 2014/486/ОВППС следва да бъде изменено.

               (5)

               EUAM Ukraine ще се провежда в обстановка, която може да се влоши и да възпрепятства постигането на целите на външната дейност на Съюза, предвидени в член 21 от Договора,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Консултативната мисия на Европейския съюз за реформа в сектора на гражданската сигурност в Украйна (EUAM Ukraine) започва на 1 декември 2014 г.
   Член 2
   Командващият гражданските операции за EUAM Ukraine се оправомощава незабавно да започне изпълнението на операцията.
   Член 3
   Член 14, параграф 1 от Решение 2014/486/ОВППС се заменя със следното:

      „1.   Референтната сума, предназначена за покриване на свързаните с EUAM Ukraine разходи до 30 ноември 2014 г., е в размер на 2 680 000 EUR. Референтната сума, предназначена за покриване на свързаните с EUAM Ukraine разходи за периода от 1 декември 2014 г. до 30 ноември 2015 г., е в размер на 13 100 000 EUR. Съветът взема решение за референтната сума за следващите периоди.“

   Член 4
   Настоящото решение влиза в сила от датата на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 17 ноември 2014 г.

            За Съвета

            Председател

         F. MOGHERINI

      (1)  ОВ L 217, 23.7.2014 г., стр. 42.