title: Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 35/10/COL от 3 февруари 2010 година за изменение за 80-и път на процесуалните и материалноправните норми за държавната помощ чрез въвеждане на нова глава относно прилагането на правилата за държавна помощ по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение

text:
               11.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 124/40

         РЕШЕНИЕ НА НАДЗОРНИЯ ОРГАН НА ЕАСТ
   № 35/10/COL
   от 3 февруари 2010 година
   за изменение за 80-и път на процесуалните и материалноправните норми за държавната помощ чрез въвеждане на нова глава относно прилагането на правилата за държавна помощ по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение
   НАДЗОРНИЯТ ОРГАН НА ЕАСТ (1),
   КАТО ВЗЕ ПРЕДВИД Споразумението за Европейско икономическо пространство (2), и по-специално членове 61—63 и Протокол 26 към него,
   КАТО ВЗЕ ПРЕДВИД Споразумението между страните от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд (3), и по-специално член 24 и член 5, параграф 2, буква б) от него,
   КАТО ИМА ПРЕДВИД ЧЕ:
   съгласно член 24 от Споразумението за надзор и съд Органът прилага разпоредбите на Споразумението за ЕИП по отношение на държавната помощ,
   съгласно член 5, параграф 2, буква б) от Споразумението за надзор и съд Органът публикува уведомления или насоки по въпроси, които се разглеждат в Споразумението за ЕИП, ако това се предвижда изрично в това споразумение или в Споразумението за надзор и съд или ако Надзорният орган сметне това за необходимо,
   процесуалните и материалноправните норми за държавните помощи бяха приети на 19 януари 1994 г. от Надзорния орган (4),
   на 27 октомври 2009 г. Европейската комисия (наричана по-нататък „Комисията“) публикува Съобщение на Комисията относно прилагане на правилата за държавните помощи по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение (5),
   това съобщение на Комисията е от значение и за Европейското икономическо пространство,
   следва да се осигури еднакво прилагане на правилата на ЕИП за държавната помощ в цялото Европейско икономическо пространство,
   съгласно точка II под заглавието „ОБЩИ“ в края на приложение ХV към Споразумението за ЕИП след консултации с Комисията Органът следва да приеме актове, съответстващи на приетите от Комисията,
   на 26 януари 2010 г. Органът проведе консултации с Комисията и с държавите от ЕАСТ чрез писма (събития № 543973, 543974 и 543997),
   ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Насоките за държавна помощ се изменят, като се добавя нова глава относно прилагането на правилата за държавна помощ по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. Новата глава се съдържа в приложение към настоящото решение.
   Член 2
   Само текстът на английски език е автентичен.

      Съставено в Брюксел на 3 февруари 2010 година.

            За Надзорния орган на ЕАСТ

         Per SANDERUD

            Председател

         Kurt JÄGER

            Член на колегията

      (1)  Наричан по-нататък „Органът“.

      (2)  Наричано по-нататък „Споразумението за ЕИП“.

      (3)  Наричано по-нататък „Споразумението за надзор и съд“.

      (4)  Насоки за прилагане и тълкуване на членове 61 и 62 от Споразумението за ЕИП и член 1 от Протокол 3 към Споразумението за надзорен орган и съд, приети и издадени от Надзорния орган на 19 януари 1994 г., публикувани в Официален вестник на Европейския съюз (наричан по-нататък ОВ) L 231, 3.9.1994 г., стр. 1 и в притурка за ЕИП № 32 от 3.9.1994 г., стр.1, съгласно измененията. Наричани по-нататък „Насоки за държавна помощ“. Актуализираната версия на Насоките за държавна помощ може да бъде намерена на уебсайта на Надзорния орган: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (5)  ОВ C 257, 27.10.2009 г., стp. 1.

      ПРИЛОЖЕНИЕ

         ПРИЛАГАНЕ НА ПРАВИЛАТА ЗА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ОБЩЕСТВЕНАТА УСЛУГА РАДИО- И ТЕЛЕВИЗИОННО РАЗПРОСТРАНЕНИЕ
          (1)

      1.   Въведение и приложно поле

                  (1)

                  През последните три десетилетия радио- и телевизионното разпространение претърпя важни промени. Премахването на монополите, появата на нови участници и бързото технологично развитие промениха из основи конкурентната среда. В миналото телевизионното излъчване беше запазена дейност. От самото начало то се извършваше предимно от обществени предприятия при монополен режим, главно като следствие от ограничената наличност на предавателни честоти и високите бариери за достъп до пазара.

                  (2)

                  През 70-те години на ХХ век обаче икономическото и технологичното развитие дадоха възможност на държавите от ЕАСТ да разрешат на други оператори да излъчват. Поради това държавите от ЕАСТ решиха да въведат конкуренция на пазара. Това доведе до по-голям избор за потребителите, тъй като бяха предложени много допълнителни канали и нови услуги; това също така благоприятства за появата и развитието на силни европейски оператори, разработването на нови технологии и по-големия плурализъм в сектора, което означава повече от простото наличие на допълнителни канали и услуги. Паралелно с отварянето на пазара за конкуренция държавите от ЕАСТ прецениха, че обществената услуга радио- и телевизионно разпространение трябва да се поддържа като начин да се гарантира отразяването на редица области и за задоволяване на нужди и цели на публичната политика, които иначе не биха били изпълнени непременно в оптимална степен.

                  (3)

                  В същото време повишената конкуренция заедно с присъствието на държавно финансирани оператори доведе също така до растящи опасения относно равното третиране, които бяха повдигнати пред Органа от частни оператори. Оплакванията са свързани с предполагаеми нарушения на членове 59 и 61 от Споразумението за ЕИП относно публично финансиране на обществени радио- и телевизионни оператори.

                  (4)

                  Предишната глава относно прилагането на правилата за държавна помощ по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение от Насоките за държавната помощ (2) за първи път определи рамката, регламентираща държавното финансиране на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. Тя послужи като добра основа за работа на Органа по случаи в областта на финансирането на обществени радио- и телевизионни разпространители.

                  (5)

                  Междувременно технологичното развитие промени из основи пазарите на радио- и телевизионно разпространение и аудио-визуални услуги. Появиха се множество платформи и технологии за разпространение, като цифрова телевизия, Интернет телевизия (IPTV), мобилна телевизия и видео по поръчка. Това доведе до нарастване на конкуренцията чрез навлизането на нови участници на пазара, като например мрежови оператори и интернет дружества. Развитието на технологиите направи възможна също така появата на нови медийни услуги, като информационни онлайн услуги и нелинейни услуги или услуги по поръчка. Наблюдава се съсредоточаване на предоставянето на аудио-визуални услуги, като все повече е възможно потребителите да получават множество услуги на една платформа или устройство или която и да е услуга на множество платформи или устройства. Нарастващото разнообразие от възможности за достъп на потребителите до медийно съдържание доведе до многократно увеличаване на предлаганите аудио-визуални услуги и до фрагментиране на аудиторията. Новите технологии дадоха възможност да се подобри участието на потребителите. Традиционният пасивен модел на потребление постепенно се превръща в активно участие и контрол на съдържанието от страна на потребителите. За да отговорят на новите предизвикателства, както обществените, така и частните оператори разнообразяват дейностите си, като се насочват към нови платформи за разпространение и разширяват гамата на своите услуги. Неотдавна това разнообразяване на публично финансираните дейности на обществените радио- и телевизионни оператори (като например съдържание в Интернет и специализирани канали) стана повод за редица оплаквания от други пазарни участници, включително от страна на някои издатели.

                  (6)

                  В решението по случая Altmark
                      (3) от 2003 г. Съдът на Европейския съюз (по-нататък наричан „Съдът“) определи условията, при които компенсациите за обществени услуги не представляват държавна помощ. През 2005 г. Органът прие нова глава относно държавната помощ под формата на компенсация за обществена услуга (4) и я включи в Насоките за държавна помощ. Освен това през 2006 г. Решение 2005/842/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (5) беше включено в Споразумението за ЕИП като акт, посочен в точка 1з от приложение XV към Споразумението за ЕИП, изменено с протокол 1 към него (оттук нататък Решение 2005/842/ЕО) (6). Държавите от ЕАСТ понастоящем са в процес на включване на Директива 2007/65/ЕО (Директивата за аудио-визуалните медийни услуги) (7), която разширява обхвата на разпоредбите в ЕИП относно радиото и телевизията с новопоявилите се медийни услуги.

                  (7)

                  Тези промени на пазара и в законодателната среда наложиха актуализирането на главата за прилагането на правилата за държавните помощи по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. В плана за действие на Комисията относно държавните помощи от 2005 г. (8) бе обявено, че Европейската комисия (оттук нататък Комисията) ще „преразгледа своето съобщение относно прилагането на правилата за държавни помощи по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. В частност с разработването на нови цифрови технологии и услуги, основани на Интернет, възникнаха нови въпроси по отношение на обхвата на дейностите, свързани с предлагането на обществена услуга“.

                  (8)

                  През 2008 и 2009 г. Органът и държавите от ЕАСТ взеха участие в обществените консултации на Комисията по преразглеждането на Съобщението относно прилагането на правилата за държавна помощ по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение от 2001 г. (9) Настоящата глава консолидира съществуващата практика на Комисията и на Органа в областта на държавните помощи по начин, ориентиран към бъдещето, въз основа на мненията, получени по време на обществените консултации. В нея се разясняват принципите, които Органът следва при прилагането на член 61 и член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП по отношение на публичното финансиране на аудио-визуалните услуги в сектора на радио- и телевизионното разпространение (10), като взема предвид последните промени на пазара и в законодателството. Настоящата глава не засяга прилагането на разпоредбите по отношение на вътрешния пазар и основните свободи в областта на радио- и телевизионното разпространение.

            2.   Ролята на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение

                  (9)

                  Въпреки че е от очевидно икономическо значение, обществената услуга радио- и телевизионно разпространение не е сравнима с обществена услуга в другите икономически сектори. Не съществува друга услуга, която едновременно да има достъп до толкова голяма част от населението и да ѝ предоставя толкова много информация и съдържание и по този начин да отразява и влияе както на личното, така и на общественото мнение.

                  (10)

                  Освен това радио- и телевизионното разпространение по принцип се възприема като много надежден източник на информация и представлява основният източник на информация за немалка част от населението. По този начин то обогатява обществения дебат и в крайна сметка е в състояние да направи така, че всички граждани да участват справедливо в обществения живот. В това отношение е от ключово значение наличието на предпазни мерки за независимостта на радио- и телевизионното разпространение в съответствие с общия принцип на свобода на словото, постановен в член 10 от Европейската конвенция за правата на човека, който представлява основен правен принцип и за чието спазване следи Съдът (11).

                  (11)

                  Ролята на обществената услуга (12) по принцип е призната в Споразумението за ЕИП, по-специално в член 59, параграф 2, който гласи:
                  „Предприятия, на които е възложено извършване на услуги, които са от общ икономически интерес или са с характер на генериращ приходи монопол, се подчиняват на правилата, залегнали в настоящото Споразумение, в частност правилата за конкуренция, доколкото прилагането на тези правила не пречи на изпълнението, де юре или де факто, на специфичните им цели. Развитието на търговията не трябва да бъде засягано по начин, който противоречи на интересите на договарящите се страни.“

                  (12)

                  Значението на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение за социалния, демократичен и културен живот беше препотвърдено в акта, посочен в точка 33 от приложение XI от Споразумението за ЕИП (Резолюция на Съвета и на представителите на правителствата на държавите-членки, заседаващи в рамките на Съвета от 25 януари 1999 г. относно обществената услуга радио- и телевизионно разпространение) (13), адаптиран с протокол 1 към него (оттук нататък Резолюцията относно обществената услуга радио- и телевизионно разпространение) (14). Както беше подчертано в резолюцията относно обществената услуга радио- и телевизионно разпространение: „широкият публичен достъп без дискриминация и на базата на равни възможности до различни канали и услуги е необходима предпоставка за изпълнение на специалното задължение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение“. Освен това е необходимо обществената услуга радио- и телевизионно разпространение „да се възползва от технологичния напредък“, да дава възможност на „обществото да се възползва от новите аудио-визуални и информационни услуги и от новите технологии“ и да предприема „развитие и разнообразяване на дейностите в дигиталната ера“. И накрая „обществената услуга радио- и телевизионно разпространение трябва да има възможност да продължи да предоставя голямо разнообразие от програми в съответствие със задачата си, определена от държавите-членки, с цел да отговорят на потребностите на обществото като цяло; в този контекст е основателно обществената услуга радио- и телевизионно разпространение да се стреми да достигне до по-широки аудитории“.

                  (13)

                  Значението на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение за насърчаването на културното многообразие бе признато и от Конвенцията на ЮНЕСКО за опазване и насърчаване на многообразието от форми на културно изразяване от 2005 г. (15) Съгласно Конвенцията всяка от страните по нея може да предприема „мерки за опазване и стимулиране на многообразието от форми на културно изразяване на своята територия“. Подобни мерки могат да включват например „мерки за насърчаване на многообразието от средства за информация, включително посредством развитие на обществени услуги за радио- и телевизионно разпространение“. (16)

                  (14)

                  Тези предимства на общественото радио- и телевизионно разпространение са също толкова важни в бързо променящата се нова медийна среда. Това бе подчертано и в препоръката на Съвета на Европа относно медийния плурализъм и многообразието в медийното съдържание (17) и в препоръката относно мисията на обществените медии в информационното общество (18). Втората препоръка призовава членовете на Съвета на Европа да „гарантират съществуването на обществени медии (…) по прозрачен и отговорен начин“ и да „дадат възможност на обществените медии да отговорят пълно и ефективно на предизвикателствата на информационното общество, като зачитат обществено-частната дуалистична структура в европейския пейзаж на електронните медии и обръщат внимание на въпросите, свързани с пазара и конкуренцията“.

                  (15)

                  В същото време и независимо от горепосоченото трябва да се отбележи, че търговските радио- и телевизионни оператори, част от които подлежат на изискванията за обществена услуга, също играят съществена роля за постигане на целите на Резолюцията относно обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, доколкото допринасят за плурализма, обогатяват културния и политическия дебат и увеличават избора от програми. Освен това издателите на вестници и други печатни медии също играят важна роля за гарантирането на обективно информирана аудитория и на демокрация. Тъй като в момента тези оператори се конкурират с радио- и телевизионните оператори по Интернет, всички тези търговски доставчици на медийни услуги са загрижени относно евентуалното отрицателно въздействие, което държавната помощ, отпусната на обществените радио- и телевизионни оператори, би могла да има за развитието на нови бизнес модели. Както се припомня в Директива 2007/65/EC (Директивата за аудио-визуални медийни услуги), „съвместното съществуване на търговски и обществени доставчици на аудио-визуални медийни услуги е отличителна черта на европейския аудио-визуален медиен пазар“. В действителност и в настоящата динамична медийна среда запазването на многообразие от балансирано предлагане на обществени и частни медии също е от общ интерес.

            3.   Правен контекст

                  (16)

                  При прилагането на правилата за държавните помощи по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение трябва да се вземат предвид голям брой различни елементи. Оценката на държавната помощ се основава на член 61 от Споразумението за ЕИП относно държавните помощи и на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП относно прилагането на разпоредбите от Споразумението за ЕИП, и по-специално на правилата за конкуренция по отношение на услугите от общ икономически интерес. Протокол 3 към Споразумението за създаване на надзорен орган и съд (по-нататък Протокол 3) установи процедурните правила по дела за държавни помощи.

                  (17)

                  Споразумението за ЕИП не съдържа разпоредба, подобна на член 167 от Договора за функционирането на Европейския съюз (по-нататък ДФЕС) (предишен член 151 от Договора за ЕО) относно културата или „изключение за култура“ за помощ с цел насърчаване на културата, по подобие на тази в член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС (предишен член 87, параграф 3, буква г) от Договора за ЕО). Това обаче не означава, че не е възможно изключение за такива мерки. Както е прието от Органа в предишни случаи, такива мерки за подпомагане могат да бъдат одобрени по културни причини въз основа на член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП (19).

                  (18)

                  На европейско равнище регулаторната рамка относно „аудио-визуалните медийни услуги“ се координира от Директива 2007/65/ЕО (Директивата за аудио-визуални медийни услуги). Изискванията за финансова прозрачност, отнасящи се за публичните предприятия, се регламентират от акта, посочен в точка 1а от приложение XV към Споразумението за ЕИП (Директива 2006/111/ЕО на Комисията от 16 ноември 2006 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и относно финансовата прозрачност в рамките на някои предприятия) (20), адаптирана с протокол 1 към нея (по-нататък Директива 2006/111/ЕО (директива относно прозрачността) (21).

                  (19)

                  Тези правила подлежат на тълкуване от Съда на ЕАСТ в рамките на „стълба на ЕАСТ“ и от Съда в рамките на „стълба на Европейския съюз“. Органът прие също няколко набора от насоки относно прилагането на правилата за държавна помощ, които съответстват на подобни насоки, публикувани от Комисията. По-специално през 2005 г. Органът прие глава относно държавната помощ под формата на компенсация за обществена услуга, а през 2006 г. Решение 2005/842/ЕО беше включено в Споразумението за ЕИП, като по този начин бяха пояснени изискванията на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП. Решението е приложимо също така в областта на радио- и телевизионното разпространение, доколкото са изпълнени условията, предвидени в член 2, параграф 1, буква а) от Решение 2005/842/ЕО (22).

            4.   Приложимост на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП

      4.1.   Елемент на държавна помощ при държавно финансиране на обществени радио- и телевизионни оператори

                  (20)

                  В съответствие с член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП концепцията за държавна помощ включва следните условия: а) трябва да е налице намеса от държавата или чрез ресурси на държавата; б) намесата трябва да засяга търговията между страните по Споразумението; в) тя трябва да поставя в по-благоприятно положение получателя; г) тя трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията (23). Наличието на държавна помощ трябва да се оценява обективно, като се вземе предвид съдебната практика на Съда и на Съда на ЕАСТ.

                  (21)

                  Не целта на държавната намеса, а ефектът от нея е решаващият елемент при всяко оценяване на съдържанието на държавната помощ съгласно член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП. Обществените радио- и телевизионни оператори обикновено се финансират от държавния бюджет или чрез такса, наложена на притежателите на радио- и телевизионни приемници. При някои специфични обстоятелства държавата прави капиталови инжекции или опрощаване на дългове в полза на обществените радио- и телевизионни оператори. Тези финансови мерки обикновено са присъщи на обществените органи и включват трансфер на държавни ресурси (24).

                  (22)

                  По принцип може да се счита, че държавното финансиране на публични радио- и телевизионни оператори засяга търговията между страните по Споразумението. Както е отбелязано от Съда „когато помощ, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси, засилва позицията на дадено предприятие в сравнение с други конкурентни предприятия при търговията вътре в Общността, тези конкурентни предприятия трябва да се считат за засегнати от тази помощ“ (25). Очевидно е, че такъв е случаят при придобиването и продажбата на програмни права, които често се извършват на международно равнище. При обществените радио- и телевизионни оператори, които имат право да продават рекламно пространство, рекламната дейност също има трансграничен ефект, особено в хомогенните езикови области, които се разпростират отвъд националните граници. Освен това структурата на собственост на частните радио- и телевизионни оператори може да се разпростре в повече от една държава от ЕАСТ. В допълнение към това услугите, предоставяни по Интернет, обикновено имат глобален обхват.

                  (23)

                  Що се отнася до съществуването на преимущество, Съдът поясни по делото Altmark, че компенсацията за обществена услуга не съставлява държавна помощ, ако са изпълнени четири кумулативни критерия. Първо, предприятието получател трябва действително да има задължения за предоставянето на обществена услуга и тези задължения трябва да са ясно дефинирани. Второ, параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин. Трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба. И последно, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с обществена услуга, в конкретен случай не е избрано вследствие на процедура за възлагане на обществена поръчка, която би позволила да бъде избран участник в търга, който е в състояние да предостави тези услуги на най-ниската цена за общността, равнището на компенсацията трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящо оборудване предприятие при изпълнението на тези задължения.

                  (24)

                  Доколкото финансирането не изпълнява горните условия, би се смятало, че то избирателно дава преимущество само на някои радио- и телевизионни оператори и по този начин нарушава или заплашва да наруши конкуренцията.

            4.2.   Естество на помощта: съществуваща помощ и нова помощ

                  (25)

                  Схемите за финансиране, понастоящем в сила в повечето от държавите от ЕАСТ, са били въведени преди доста време. Поради това като първа стъпка Органът трябва да определи дали тези схеми могат да бъдат считани за „съществуваща помощ“ по смисъла на част I, член 1, параграф 1 от протокол 3. В съответствие с тази разпоредба „Надзорният орган на ЕАСТ, в сътрудничество с държавите от ЕАСТ, постоянно наблюдава всички системи за предоставяне на помощ, съществуващи в тези държави. Той предлага на последните всички подходящи мерки, които са необходими за последователно развитие или действие на Споразумението за ЕИП“.

                  (26)

                  Съгласно част II, член 1, буква б), подточка i) от Протокол 3 съществуващата помощ включва „… всяка помощ, която съществува в съответната държава от ЕАСТ преди влизането в сила на Споразумението за ЕИП, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които са били въведени в действие преди и продължават да се прилагат след влизането в сила на Споразумението за ЕИП“.

                  (27)

                  Съгласно част II, член 1, буква б), подточка v) от Протокол 3 съществуващата помощ включва също така „помощ, която се счита за съществуваща помощ, поради това че може да се установи, че в момента на въвеждането ѝ не е представлявала помощ и впоследствие е станала помощ поради еволюцията на Европейското икономическо пространство, без да е била изменяна от държавата от ЕАСТ“.

                  (28)

                  В съответствие със съдебната практика на Съда (26) Органът трябва да провери дали правната рамка, съгласно която е отпусната помощта, се е променила след нейното въвеждане. Органът счита, че подходът, при който всеки случай се разглежда поотделно, е най-подходящият (27), като при него се отчитат всички елементи, свързани със системата на радио- и телевизионно разпространение в дадена държава от ЕАСТ.

                  (29)

                  Според съдебната практика в делото Gibraltar
                      (28) не всяко изменение на съществуваща помощ следва да се разглежда като променящо съществуващата помощ в нова помощ. Според Общия съд „само когато изменението засяга действителната същност на първоначалната схема, тя се превръща в нова схема за помощ. Няма съществено изменение на съществуващата схема, когато новият елемент е ясно разграничим от първоначалната схема“.

                  (30)

                  С оглед на горепосочените съображения, в своята практика на вземане на решения Органът по принцип разглежда: а) дали първоначалният режим на финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори е съществуваща помощ съгласно правилата, посочени в параграфи 26 и 27 по-горе; б) дали последващите промени засягат действителната същност на първоначалната мярка (т.е. естеството на преимуществото или източника на финансиране, целта на помощта, получателите или обхвата на дейностите на получателите) или тези промени са от чисто формален или административен характер; както и в) в случай че последващите промени са съществени, дали са отделими от първоначалната мярка и в този случай могат да бъдат оценени отделно или дали са неотделими от първоначалната мярка, така че първоначалната мярка като цяло се трансформира в нова помощ.

            5.   Оценка на съвместимостта на държавните помощи съгласно член 61, параграф 3 от Споразумението за ЕИП

                  (31)

                  Въпреки че компенсацията за обществената услуга радио- и телевизионно разпространение обикновено се оценява съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, дерогациите, изброени в член 61, параграф 3 от Споразумението за ЕИП, може също така да са приложими към радио- и телевизионното разпространение, при условие че са спазени съответните условия.

                  (32)

                  Споразумението за ЕИП не съдържа разпоредба, съответстваща на член 167, параграф 4 от ДФЕС, която да задължава Комисията да взема предвид културните аспекти при действията си съгласно други разпоредби от Договора за функционирането на Европейския съюз, по-специално за да зачита и да насърчава разнообразието на културите. То не съдържа и изключение за култура, подобно на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС, който дава възможност на Комисията да разглежда помощта за насърчаване на културата като съвместима с общия пазар, когато такава помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността до степен, в която може да наруши общия интерес. Това обаче не означава, че прилагането на правилата за държавната помощ не оставя възможност за отчитане на културните аспекти. Споразумението за ЕИП приема нуждата от засилване на културното сътрудничество в член 13 от протокол 31. Във връзка с това следва да се напомни, че в практиката за вземане на решения относно държавната помощ за филмови продукции и дейности, свързани с филмопроизводството, Органът установи, че мерки в полза на кинематографично и аудиопроизводство могат да бъдат одобрени по културни причини съгласно член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП, при условие че този подход взема предвид критериите, разработени от Комисията, в достатъчна степен и че подходът не се отклонява от практиката на Комисията преди приемането на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС (29).

                  (33)

                  Органът следва да вземе решение относно действителното прилагане на всяка разпоредба за изключение в член 61, параграф 3 от Споразумението за ЕИП и относно това как културните аспекти следва да се вземат предвид. Трябва да се напомни, че разпоредбите, предоставящи освобождаване от забраната за държавна помощ, трябва да се прилагат стриктно. Съобразно това Органът счита, че изключението относно културата може да се приложи само в тези случаи, в които културният продукт е ясно определен или може да бъде определен (30). Освен това Органът възприема позицията, че понятието култура трябва да се приложи към съдържанието и характера на въпросния продукт, а не към средството или начина на разпространение само по себе си (31). В допълнение към това образователните и демократични потребности на една държава от ЕАСТ трябва да бъдат разглеждани като различни от насърчаването на културата (32).

                  (34)

                  При държавната помощ за обществените радио- и телевизионни оператори по принцип не се прави разлика между културните, демократичните и образователните потребности на обществото. Освен ако мярката за финансиране е специално насочена да насърчи културни цели, такава помощ по принцип не може да бъде одобрена съгласно член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП като помощ за култура. Държавната помощ за обществените радио- и телевизионни оператори като цяло се предоставя под формата на компенсация за изпълнението на мандата за обществената услуга и се оценява съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП въз основа на критериите, определени в настоящата глава.

            6.   Оценка на съвместимостта на държавните помощи съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП

                  (35)

                  Съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП „[п]редприятия, на които е възложено извършване на услуги, които са от общ икономически интерес или са с характер на генериращ приходи монопол, се подчиняват на правилата, залегнали в настоящото споразумение, в частност правилата за конкуренция, доколкото прилагането на тези правила не пречи на изпълнението, де юре или де факто, на специфичните им цели. Развитието на търговията не трябва да бъде засягано по начин, който противоречи на интересите на договарящите се страни.“

                  (36)

                  Съдът винаги е защитавал становището, че член 106 от ДФЕС (предишен член 86 от Договора за ЕО), съответстващ на член 59 от Споразумението за ЕИП, предвижда дерогация и трябва следователно да се тълкува ограничително. Съдът е пояснил, че за да се възползва дадена мярка от такава дерогация, е необходимо да бъдат изпълнени всички следни условия:

                              i)

                              въпросната услуга трябва да е услуга от общ икономически интерес и да е ясно дефинирана като такава от държавата-членка (дефиниция) (33);

                              ii)

                              предоставянето на тази услуга от въпросното предприятие трябва изрично да е възложено от държавата-членка (възлагане) (34);

                              iii)

                              прилагането на правилата за конкуренция от Договора (в този случай забраната за държавна помощ) трябва да препятства изпълнението на конкретни задачи, възложени на предприятието, и освобождаването от такива правила не трябва да засяга развитието на търговията до степен, която би противоречала на интересите на Общността (критерий за пропорционалност) (35).

                  (37)

                  В специфичния случай на общественото радио- и телевизионно разпространение горният подход трябва да бъде адаптиран в светлината на резолюцията относно обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, която се позовава на „задачата на обществената услуга, както е възложена, дефинирана и организирана от всяка държава-членка“ (дефиниция и възлагане) и предвижда дерогация от правилата на Договора в случая на финансиране на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение „доколкото такова финансиране е предоставено на радио- и телевизионни разпространители за изпълнението на задачата на обществената услуга (…) и (…) не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността до степен, която би противоречала на общия интерес, като осъществяването на задачата относно тази обществена услуга трябва да се вземе предвид“ (пропорционалност).

                  (38)

                  Органът трябва да оценява въз основа на данни, предоставени от държавите от ЕАСТ, дали тези критерии са изпълнени. Що се отнася до дефиницията на задачата относно обществена услуга, ролята на Органа e да провери дали са налице явни грешки (вж. раздел 6.1). Освен това Органът проверява дали е налице изрично възлагане и ефективен надзор на изпълнението на задълженията, свързани с обществената услуга (вж. раздел 6.2).

                  (39)

                  При извършването на теста за пропорционалност Органът преценява дали нарушаването на конкуренцията, произтичащо от компенсацията за обществената услуга, може да бъде оправдано от гледна точка на необходимостта да бъде предоставена обществената услуга и да се осигури нейното финансиране. Органът оценява по-конкретно въз основа на данните, които държавите от ЕАСТ трябва да предоставят, дали са налице достатъчно гаранции за избягване на несъразмерно въздействие от публичното финансиране, свръхкомпенсации и кръстосано субсидиране и за гарантиране, че в своята търговска дейност обществените радио- и телевизионни оператори спазват пазарните условия (вж. раздел 6.3 и следващите).

                  (40)

                  Анализът на съвместимостта с изискванията за държавните помощи трябва да се основава на специфичните характеристики на всяка национална система. Органът знае, че съществуват разлики в националните системи на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение и в другите характеристики на пазарите на медийни услуги в държавите от ЕАСТ. Поради това оценката на съвместимостта на държавните помощи за обществените радио- и телевизионни оператори съгласно член 59, параграф 2 се извършва за всеки отделен случай в съответствие с практиката на Комисията и на Органа (36) и съгласно основните принципи, установени в разделите по-долу.

                  (41)

                  Органът ще вземе предвид също така трудностите, които някои държави от ЕАСТ биха могли да срещнат при набирането на необходимите средства, ако разходите за обществена услуга на глава от населението са, ceteris paribus, по-високи (37), като едновременно с това отчете евентуалните опасения на други медии в тези държави от ЕАСТ.

                  (42)

                  Както показва практиката на Комисията и на Органа, мярка, която не удовлетворява всички критерии Altmark, все пак трябва да бъде разгледана съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, съответно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП (38).

            6.1.   Определение на мисията за обществена услуга

                  (43)

                  За да се отговори на условието, посочено в точка 36, подточка i) относно прилагането на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, е необходимо да се установи официално определение на мисията за обществена услуга. Само тогава Органът може да оцени с достатъчна правна сигурност дали дерогацията по член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП е приложима.

                  (44)

                  Определението на мисията за обществена услуга попада в правомощията на държавите от ЕАСТ, които могат да вземат решения на национално, регионално или местно равнище в съответствие с националното си право. По принцип при упражняването на тези правомощия трябва да се вземе предвид концепцията за „услуги от общ икономически интерес“ (по-нататък наречени „УОИИ“).

                  (45)

                  Определението на мисията за обществена услуга от държавите от ЕАСТ трябва да бъде възможно най-точно. То не трябва да оставя съмнение за това дали държавата от ЕАСТ е възнамерявала да включи в мисията за обществена услуга определена дейност, упражнявана от оператора. Без ясна и точна дефиниция на задълженията, възложени на публичния радио- и телевизионен разпространител, Органът не би имал възможност да изпълни задачата си съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП и поради това не би могъл да предостави каквото и да е освобождаване съгласно тази разпоредба.

                  (46)

                  Ясното идентифициране на дейностите, попадащи в обхвата на мисията за обществена услуга, е важно също така за операторите, които не предоставят обществени услуги, за да могат те да планират своите дейности. В допълнение към това условията относно мисията за обществена услуга трябва да бъдат достатъчно точни, за да могат органите на държавите от ЕАСТ ефективно да контролират изпълнението им, както е описано в следващия раздел.

                  (47)

                  В същото време, с оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение и необходимостта да бъде запазена редакционната независимост на обществените радио- и телевизионни оператори, качественото определение, задължаващо даден оператор да предоставя широка гама от програми и балансирано и разнообразно радио- и телевизионно предлагане, по принцип се счита в съответствие с член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП (39). Такова определение като цяло се смята за съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество и за гарантиращо плурализъм, включително културно и езиково многообразие. Както отбеляза Общият съд, законосъобразността на подобна мисия за обществена услуга, която е формулирана по такъв общ начин, се основава на наличието на качествени изисквания за услугите, предлагани от обществения радио- и телевизионен оператор (40). Определението на мисията за обществена услуга може да отразява също така и развитието и разнообразяването на дейностите в дигиталната ера и да включва аудио-визуални услуги, които се разпространяват чрез всички платформи за разпространение.

                  (48)

                  Що се отнася до дефиницията на обществената услуга в сектора на радио- и телевизионно разпространение, ролята на Органа е ограничена до проверка дали е налице явна грешка. Органът не решава кои програми се предоставят и финансират като услуга от общ икономически интерес, нито поставя под съмнение естеството или качеството на определен продукт. В определението на мисията за обществена услуга би имало обаче очевидна грешка, ако то включва дейности, за които не би могло да се счита, че отговарят на демократичните, обществените и културните потребности на всяко общество. По принцип такъв би бил случаят например при рекламата, електронната търговия, телевизионната търговия, използването на специални телефонни номера при игрите с награди (41), спонсорирането и мърчандайзинга. Освен това е възможна явна грешка в случаите, в които посредством държавна помощ се финансират дейности, които не носят добавена стойност за задоволяването на социалните, демократичните и културните потребности на обществото.

                  (49)

                  В този контекст трябва да се припомни, че мисията за обществена услуга описва предлаганите на обществото услуги от общ интерес. Въпросът за определението на мисията за обществена услуга не трябва да се смесва с въпроса за механизма за финансиране, избран за предоставянето на тези услуги. Поради това, макар обществените радио- и телевизионни оператори да могат да упражняват търговски дейности като продажба на рекламно пространство, за да получават приходи, такива дейности не могат да се разглеждат като част от мисията за обществена услуга (42).

            6.2.   Възлагане и надзор

                  (50)

                  За да се ползва от дерогацията съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, предлагането на обществената услуга трябва да бъде възложено на едно или повече предприятия посредством официален акт (например чрез законодателен акт, договор или задължителен мандат).

                  (51)

                  Актът(актовете) за възлагане определя(т) конкретното естество на задълженията, свързани с обществена услуга в съответствие с раздел 6.1 по-горе, и условията за предоставяне на компенсацията, както и мерките за предотвратяване и възстановяване на свръхкомпенсации.

                  (52)

                  Когато мисията за обществена услуга е разширена, така че да включи нови услуги, определението и акта(актовете) за възлагане следва да бъдат променени съответно в рамките на ограниченията на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП. За да се позволи на обществените радио- и телевизионни оператори да реагират своевременно на напредъка в областта на технологиите, държавите от ЕАСТ могат също така да предвидят възлагането на нова услуга след оценката, описана в раздел 6.7 по-долу, преди първоначалният акт за възлагане да бъде официално консолидиран.

                  (53)

                  Не е достатъчно обаче на обществения радио- и телевизионен оператор да бъде официално възложено да предоставя добре дефинирана обществена услуга. Необходимо е също така обществената услуга да е действително предоставена, както е предвидено в официалното споразумение между държавата и предприятието, на което е възложена. Следователно е желателно съответната инстанция или органът, посочен за тази цел, да контролира неговото прилагане по прозрачен и ефективен начин. Необходимостта от такава инстанция или орган, натоварен с надзора, е очевидна, когато на оператора, на който е възложена услугата, са наложени стандарти за качество. Не е задача на Органа да преценява изпълнението на стандартите за качество: той трябва да може да разчита на съответния контрол, който държавите от ЕАСТ извършват, на изпълнението на мисията за обществена услуга от оператора, включително на качествените стандарти, посочени в тази мисия (43).

                  (54)

                  В рамките на правомощията на държавите от ЕАСТ е да изберат механизма за осигуряване на ефективен надзор на изпълнението на задълженията, свързани с обществената услуга, като по този начин позволят на Органа да изпълнява задълженията си по силата на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП. Този надзор би бил ефективен, единствено ако се извършва от външен орган, който е на практика независим от управлението на обществения радио- и телевизионен оператор, има правомощията и необходимия капацитет и ресурси да извършва надзора редовно и води до налагането на подходящи корективни мерки, доколкото такива са необходими за гарантиране на спазването на задълженията, свързани с обществената услуга.

                  (55)

                  При липсата на достатъчни и достоверни индикации, че обществената услуга е действително предоставена съгласно условията на мандата, Органът не би имал възможността да изпълнява задълженията си съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП и следователно не би могъл да предостави дерогация съгласно тази разпоредба.

            6.3.   Избор на финансиране на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение

                  (56)

                  Задълженията, свързани с обществената услуга, могат да бъдат количествени или качествени, или и двете. Каквато и да е тяхната форма, те могат да оправдаят дадена компенсация, доколкото те водят до допълнителни разходи, които по принцип радио- и телевизионният оператор не би направил.

                  (57)

                  Схемите за финансиране могат да бъдат разделени в две големи категории: „единично финансиране“ и „двойно финансиране“. Категорията „единично финансиране“ включва системите, при които обществената услуга радио- и телевизионно разпространение се финансира само с публични средства под каквато и да било форма. Системите за „двойно финансиране“ включват голямо разнообразие от схеми, при които обществената услуга радио- и телевизионно разпространение се финансира чрез различни комбинации от държавни средства и приходи от търговски дейности или дейности, свързани с предлагането на обществената услуга, като продажбата на рекламно пространство или програми и предлагането на услуги срещу заплащане.

                  (58)

                  Както е посочено в резолюцията относно обществената услуга радио- и телевизионно разпространение: „[Р]азпоредбите на Договора за създаване на Европейската общност не накърняват компетентността на държавите-членки да финансират обществената услуга радио- и телевизионно разпространение (…)“. Поради това Органът не възразява по принцип срещу избора на схема за двойно финансиране пред схема за единично финансиране.

                  (59)

                  Макар че държавите от ЕАСТ могат сами да избират начините на финансиране на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, Органът трябва да провери, по силата на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, дали държавното финансиране не засяга конкуренцията в ЕИП по непропорционален начин, както е посочено в параграф 37 по-горе.

            6.4.   Изисквания за прозрачност на оценката за държавна помощ

                  (60)

                  Оценката за държавната помощ от Органа изисква ясно и точно определяне на мисията за обществена услуга и ясно и подходящо разграничение между дейностите, които са част от обществената услуга, и дейностите, които не са свързани с тази обществена услуга, включително ясно разделяне на счетоводното отчитане.

                  (61)

                  Отделното счетоводно отчитане на дейностите по обществената услуга и дейностите, които не са свързани с обществената услуга, обикновено вече се изисква на национално равнище, тъй като то е от съществено значение за постигането на прозрачност и отчетност при използването на обществени средства. Отделното счетоводно отчитане предоставя средство за разглеждане на предполагаемо кръстосано субсидиране и за обосновка на оправдани компенсаторни плащания за дейности от общ икономически интерес. Само въз основа на подходящо разпределение на разходите и приходите може да се определи дали публичното финансиране в действителност е ограничено до нетните разходи по мисията за обществена услуга и поради това е приемливо съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП.

                  (62)

                  Съгласно Директива 2006/111/ЕО (Директивата за прозрачност ) от държавите-членки се изисква да предприемат мерки за прозрачност в случая с всяко предприятие, на което са предоставени специални или изключителни права или на което е възложено предлагането на услуга от общ икономически интерес и което получава компенсация за обществена услуга под каквато и да е форма и упражнява други дейности, т.е. дейности, които не са свързани с обществена услуга. Тези изисквания за прозрачност са: а) вътрешните сметки, отговарящи на отделните дейности, т.е. дейности, свързани с обществената услуга, и дейности, които не са свързани с обществената услуга, са отделни; б) всички разходи и приходи са обособени или са разпределени правилно въз основа на последователно прилагани и обективно обосновани принципи за отчитане на разходите; и в) принципите за осчетоводяване на разходите, на чиято основа се водят отделните сметки, са ясно установени (44).

                  (63)

                  Тези общи изисквания за прозрачност се прилагат също така и по отношение на радио- и телевизионните оператори, доколкото им е възложено да предоставят услуга от общ икономически интерес и доколкото те получават обществена компенсация във връзка с такава услуга, като извършват и други дейности, които не са свързани с обществена услуга.

                  (64)

                  В сектора на радио- и телевизионното разпространение отделното счетоводно отчитане не поставя особен проблем от гледна точка на приходите. Поради това Органът счита, че от гледна точка на приходите радио- и телевизионните оператори следва да дават подробен отчет за източниците и сумите на всички приходи, натрупани при изпълняването на дейности по обществена услуга и дейности, които не са свързани с обществена услуга.

                  (65)

                  При разглеждане на разходите всички разходи, направени при изпълнението на обществената услуга, могат да бъдат взети предвид. Когато предприятието извършва дейности, които попадат извън обхвата на обществената услуга, само разходите, свързани с обществената услуга, могат да бъдат взети предвид. Органът е наясно, че в сектора на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение разделянето на счетоводните сметки може да е по-трудно от гледна точка на разходите. Това е така, защото особено в сферата на традиционното радио- и телевизионно разпространение държавите от ЕАСТ могат да считат изготвянето на програмата на даден радио- и телевизионен оператор за част от мисията за обществена услуга, докато в същото време позволяват нейната търговска експлоатация. С други думи, дейностите по обществената услуга и дейностите, които не са свързани с обществената услуга, могат в голяма степен да използват едни и същи ресурси и разходите невинаги могат да се разделят съразмерно.

                  (66)

                  Разходите, които са специфични за дейности, които не са свързани с обществена услуга (например разходи за реклама), следва винаги да бъдат ясно идентифицирани и отделно осчетоводявани. Освен това разходите за ресурси, които имат за цел да послужат едновременно за развитието на дейности в областта на обществените и необществените услуги, следва да бъдат разпределени пропорционално между дейностите, свързани с обществената услуга, и дейностите, които не са свързани с обществената услуга, когато това е възможно по смислен начин.

                  (67)

                  В други случаи, когато едни и същи ресурси се използват за извършване на дейности, свързани с обществена услуга, и дейности, които не са свързани с обществена услуга, общите разходи за тези ресурси следва да се разпределят въз основа на разликата в общите разходи на дружеството със и без дейностите, които не са свързани с обществената услуга (45). В такива случаи не е необходимо разходите, които са изцяло породени от дейности по обществената услуга, но при които се облагодетелстват и дейности, които не са свързани с обществената услуга, да се разделят между тези два вида дейности и биха могли да бъдат изцяло приписани на дейностите по обществената услуга. Тази разлика в сравнение с подхода, който е общоприет за други обществени сектори, се обяснява със спецификата на сектора на общественото радио- и телевизионно разпространение. В него нетните печалби от търговски дейности, свързани с дейностите по обществена услуга, трябва да се вземат предвид при изчислението на нетните разходи за обществената услуга и следователно да се намали размерът на компенсацията за обществената услуга. Това намалява риска от кръстосано субсидиране посредством осчетоводяването на общите разходи към дейностите по обществената услуга.

                  (68)

                  Основният пример за ситуацията, описана в предходния параграф, би бил разходът за изготвяне на програми в рамките на мисията за обществена услуга на оператора. Тези програми служат както за изпълнението на мисията за обществена услуга, така и за набирането на аудитория за продажбата на рекламно пространство. На практика обаче е невъзможно да се прецени с достатъчна степен на точност каква част от гледането на програмата изпълнява мисията за обществена услуга и каква част генерира приходи от реклама. Затова се смята, че разпределението на разходите за програмата между двата вида дейности рискува да бъде произволно и безсмислено.

                  (69)

                  Органът е на мнение, че целесъобразното отделно счетоводно отчитане на дейностите по обществената услуга и дейностите, които не са свързани с тази услуга на ниво радио- и телевизионен оператор, може още повече да увеличи финансовата прозрачност. По принцип функционалното или структурното отделяне улеснява избягването на кръстосано субсидиране на търговски дейности от самото начало и гарантира трансферно ценообразуване, както и зачитане на принципа на равнопоставеност и независимост на страните. Поради това Органът приканва държавите от ЕАСТ да обмислят функционалното или структурното отделяне на значимите и разграничими търговски дейности като форма на най-добра практика.

            6.5.   Принцип на нетните разходи и свръхкомпенсация

                  (70)

                  По принцип, тъй като свръхкомпенсациите не са необходими за изпълнението на услугата от общ икономически интерес, те представляват несъвместима държавна помощ, която трябва да бъде възстановена на държавата в съответствие с поясненията в настоящия раздел, свързани с обществената услуга радио- и телевизионно разпространение.

                  (71)

                  Органът изхожда от съображението, че държавното финансиране обикновено е необходимо на предприятието, за да изпълни дейността си, свързана с обществената услуга. За да бъде удовлетворен критерият за пропорционалност обаче, по принцип е необходимо размерът на обществената компенсация да не надвишава нетните разходи по предлаганата обществена услуга, като се вземат предвид също така други преки и непреки приходи, произтичащи от мисията за обществена услуга. Поради това нетната полза от всички търговски дейности, свързани с дейността по обществената услуга, ще бъде взета предвид при определянето на нетните разходи за обществената услуга.

                  (72)

                  Предприятията, които получават компенсации за изпълнението на дейност, свързана с обществена услуга, като цяло могат да имат приемлива печалба. Тази печалба се състои от норма на възвръщаемост на собствения капитал, при която се взема предвид рискът или отсъствието на риск за предприятието. В сектора на радио- и телевизионното разпространение мисията за обществена услуга често се изпълнява от радио- и телевизионни оператори, които не преследват печалба или не трябва да възстановяват използвания капитал и не извършват никаква друга дейност освен предоставянето на обществената услуга. Органът счита, че в тези ситуации не е разумно да се включва елемент на печалба в размера на компенсацията за изпълнението на мисията за обществена услуга (46). В други случаи обаче, например когато конкретни задължения, свързани с обществена услуга, се възлагат на предприятия, управлявани въз основа на търговски принципи, които трябва да възстановят инвестирания в тях капитал, елемент на печалба, който представлява справедливото възстановяване на капитала, може да се приеме за приемлив, като се вземе предвид рискът, ако е надлежно обоснован и при условие че е необходим за изпълнението на задълженията, свързани с обществена услуга.

                  (73)

                  Обществените радио- и телевизионни оператори могат да задържат всяка година свръхкомпенсация, надхвърляща нетните разходи за обществената услуга (като „резерви за обществената услуга“), доколкото това е необходимо, за да се гарантира финансирането на техните задължения, свързани с обществената услуга. Като цяло Органът счита, че задържането на сума в размер до 10 % от предвидените в бюджета годишни разходи за мисията за обществена услуга може да бъде сметнато за необходимо с цел да се избегнат колебания в разходите и приходите. Свръхкомпенсация в размер, надхвърлящ тази горна граница, по принцип трябва да бъде възстановена своевременно.

                  (74)

                  По изключение на обществените радио- и телевизионни оператори може да бъде разрешено да задържат сума в размер, надхвърлящ 10 % от предвидените в бюджета годишни разходи за тяхната мисия за обществена услуга, единствено в надлежно обосновани случаи. Това е допустимо, единствено при условие че тази свръхкомпенсация е специално предназначена предварително и задължително единствено за целите на еднократни големи разходи, необходими за изпълнението на мисията за обществена услуга (47). Използването на тази изрично заделена свръхкомпенсация трябва също така да е ясно ограничено във времето в зависимост от нейното предназначение.

                  (75)

                  За да може Органът да изпълнява своите задължения, държавите от ЕАСТ установяват условията, при които горепосочената свръхкомпенсация може да се използва от обществените радио- и телевизионни оператори.

                  (76)

                  Горепосочената свръхкомпенсация се използва само с цел финансиране на дейностите, свързани с обществената услуга. Кръстосаното субсидиране на търговски дейности е неоправдано и представлява несъвместима държавна помощ.

            6.6.   Механизми за финансов контрол

                  (77)

                  Държавите от ЕАСТ предвиждат подходящи механизми, за да гарантират, че не са налице свръхкомпенсации съгласно разпоредбите в параграфи 72—76 по-горе. Държавите-членки следва да осигурят редовен и ефективен контрол на използването на публично финансиране, за да предотвратят свръхкомпенсациите и кръстосаното субсидиране и да контролират нивото и използването на „резервите за обществената услуга“. В рамките на правомощията на държавите от ЕАСТ е да изберат най-подходящите и ефективни механизми за контрол в своите национални системи за радио- и телевизионно разпространение, като вземат предвид и необходимостта от съгласуваност със съществуващите механизми за надзор на изпълнението на мисията за обществена услуга.

                  (78)

                  Тези механизми за контрол биха били ефективни единствено когато се прилагат от външен орган, независим от обществения радио- и телевизионен оператор, на редовни интервали от време, за предпочитане ежегодно. Държавите от ЕАСТ следва да осигурят условията за въвеждането на ефективни мерки за възстановяването на свръхкомпенсация, попадаща извън разпоредбите на предходния раздел 6.5, и кръстосано субсидиране.

                  (79)

                  Финансовото положение на обществените радио- и телевизионни оператори следва да бъде подложено на задълбочен преглед в края на всеки финансов период съгласно националните системи за радио- и телевизионно разпространение на държавите от ЕАСТ или, при липса на такъв, в края на период от време, който по правило не може да надвишава четири години. Всички „резерви за обществена услуга“, които са налице в края на финансовия период или на гореспоменатия еквивалентен период, се вземат предвид при изчисляването на финансовите нужди на обществения радио- и телевизионен оператор за следващия период. В случай на „резерви за обществена услуга“, системно надвишаващи 10 % от годишните разходи за обществена услуга, държавите от ЕАСТ разглеждат дали нивото на финансиране съответства на действителните финансови нужди на обществените радио- и телевизионни оператори.

            6.7.   Разнообразяване на услугите на общественото радио- и телевизионно разпространение

                  (80)

                  През последните години пазарите на аудио-визуални услуги претърпяха важни промени, които доведоха до продължаващото и в момента развитие и разнообразяване на предлаганите услуги в сектора на общественото радио- и телевизионно разпространение. Това повдигна нови въпроси относно прилагането на правилата за държавни помощи за аудио-визуални услуги, които надхвърлят традиционните дейности, свързани с радио- и телевизионно разпространение.

                  (81)

                  В това отношение Органът счита, че обществените радио- и телевизионни оператори трябва да могат да използват възможностите, предлагани от цифровизацията и разнообразяването на платформите за разпространение, на неутрална основа от гледна точка на технологиите в полза на обществото. За да гарантират основната си роля в новата дигитална среда, обществените радио- и телевизионни оператори могат да използват държавна помощ, за да предоставят аудио-визуални услуги посредством нови платформи за разпространение, задоволяващи интересите на широката публика и специализирани интереси, при условие че са насочени към същите демократични, социални и културни потребности на съответното общество и не водят до непропорционално въздействие върху пазара, което не е необходимо за изпълнението на мисията за обществена услуга.

                  (82)

                  Успоредно с бързото развитие на пазарите на радио- и телевизионно разпространение бизнес моделите на радио- и телевизионните оператори също претърпяват промени. При изпълнението на мисията за обществена услуга радио- и телевизионните оператори все повече се насочват към нови източници на финансиране, като рекламата в Интернет и предоставянето на услуги срещу заплащане (така наречените платени услуги, като достъп до архиви срещу заплащане, специализирани телевизионни канали на принципа на плащане за гледане, достъп до мобилни услуги срещу заплащането на еднократна сума, частичен достъп до телевизионни предавания срещу такса, платено прехвърляне на съдържание от Интернет и т.н.). Елементът на заплащане при платените услуги може да бъде свързан например с плащането на такси за мрежово разпространение или за авторски права от страна на радио- и телевизионните оператори (например ако услугите, използващи мобилни платформи, се предоставят срещу заплащане на такса за мобилно разпространение).

                  (83)

                  Въпреки че услугите на общественото радио- и телевизионно разпространение по традиция са безплатни, Органът е на мнение, че елемент на директно заплащане при тези услуги — макар той да има въздействие върху достъпа на зрителите (48) — не означава непременно, че тези услуги очевидно не са част от мисията за обществена услуга, при условие че елементът на заплащане не застрашава отличителния характер на обществената услуга, а именно задоволяване на социалните, демократичните и културните потребности на гражданите, което разграничава обществените услуги от чисто търговските дейности (49). Елементът на заплащане е един от аспектите, които трябва да се вземат предвид, когато се взема решение относно включването на тези услуги в мисията за обществена услуга, тъй като този аспект може да засегне универсалността и цялостния замисъл на предоставяната услуга, както и нейното въздействие върху пазара. При условие че дадената услуга с елемент на заплащане удовлетворява социалните, демократичните и културните потребности на обществото, без да води до непропорционално въздействие върху конкуренцията и трансграничната търговия, държавите от ЕАСТ могат възложат на обществените радио- и телевизионни оператори предлагането на подобна услуга като част от мисията за обществена услуга.

                  (84)

                  Както бе посочено по-горе, обществените радио- и телевизионни оператори могат да използват държавна помощ за разпространението на аудио-визуални услуги посредством всички платформи, при условие че са спазени основните изисквания на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП. За тази цел държавите от ЕАСТ следва да преценят чрез предварителна процедура за оценка, основаваща се на открита обществена консултация, дали значимите нови аудио-визуални услуги, планирани от обществените радио- и телевизионни оператори, изпълняват изискванията на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, т.е. дали в контекста на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение те удовлетворяват демократичните, социалните и културните потребности на обществото, като надлежно вземат предвид тяхното възможно въздействие върху условията за търговия и конкуренцията.

                  (85)

                  Държавите от ЕАСТ са тези, които следва да определят какво ще се приема за „значима нова услуга“, като вземат предвид особеностите и развитието на пазара на радио- и телевизионно разпространение, както и гамата от услуги, които вече се предлагат от обществения радио- и телевизионен оператор. „Новото“ естество на една дейност може да зависи освен всичко останало от нейното съдържание, както и от условията на използването ѝ от потребителите (50). За „значимостта“ на услугата може например да се вземат предвид финансовите средства, необходими за разработването и очакваното въздействие върху търсенето. За всички съществени промени в съществуващите услуги следва да се извърши същата оценка като при значимите нови услуги.

                  (86)

                  Държавите от ЕАСТ разполагат с правомощията да изберат най-подходящия механизъм, с който да гарантират съгласуваността на аудио-визуалните услуги с основните условия на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, като вземат предвид специфичните особености на своите национални системи за радио- и телевизионно разпространение и необходимостта да бъде запазена редакционната независимост на обществените радио- и телевизионни оператори.

                  (87)

                  В интерес на прозрачността и с цел получаване на цялата информация, необходима за вземането на балансирано решение, заинтересованите страни следва да имат възможност да изразят своите становища относно планираната значима нова услуга в открита консултация. Резултатът от консултацията, нейната оценка, както и основанията за решението се разпространяват публично.

                  (88)

                  С цел да гарантират, че публичното финансиране на значими нови аудио-визуални услуги не нарушава търговията и конкуренцията до степен, която би могла да навреди на общия интерес, въз основа на резултатите от откритата консултация държавите от ЕАСТ изготвят оценка на общото въздействие на новата услуга върху пазара, като сравнят ситуациите съответно на наличие и на отсъствие на планираната нова услуга. В оценката на въздействието върху пазара важни аспекти са например наличието на подобни или заместими оферти, редакционната конкуренция, пазарната структура, пазарната позиция на обществения радио- и телевизионен оператор, нивото на конкуренция и потенциалното въздействие върху частни инициативи. Необходимо е това въздействие да се балансира със значението на въпросните услуги за обществото. В случай на преобладаващо отрицателно въздействие върху пазара държавното финансиране за аудио-визуалните услуги ще се счита за съразмерно, само ако е свързано с ясна добавена стойност по отношение на задоволяването на социалните, демократичните и културните потребности на обществото (51), включително с оглед на съществуващото общо предлагане на обществени услуги.

                  (89)

                  Подобна оценка би била обективна, само ако е изготвена от орган, който е независим на практика от управлението на обществения радио- и телевизионен оператор, с оглед и на назначаването и отстраняването на неговите членове, и който разполага с достатъчен капацитет и ресурси за изпълнението на своите задължения. Държавите от ЕАСТ трябва да са в състояние да създадат процедура, която е пропорционална на размера на пазара и на пазарната позиция на обществения радио- и телевизионен оператор.

                  (90)

                  Съображенията, изложени по-горе, не възпрепятстват обществените радио- и телевизионни оператори да извършват тестове на иновативни нови услуги (например под формата на пилотни проекти) в ограничен мащаб (напр. по отношение на време и аудитория) с цел да съберат информация относно осъществимостта и добавената стойност на планираната услуга, доколкото тази фаза на тестване не е равносилна на въвеждането на пълноценно работеща, значима нова радио- и телевизионна услуга.

                  (91)

                  Органът счита, че горната оценка на национално равнище ще допринесе за гарантиране на съответствие с правилата на ЕИП за държавната помощ. Правомощията на Органа и на Комисията да проверяват дали държавите от ЕАСТ зачитат разпоредбите на Споразумението за ЕИП и тяхното право да предприемат действия, винаги когато е необходимо, както въз основа на жалби, така и по своя собствена инициатива, не се засягат.

            6.8.   Пропорционалност и пазарно поведение

                  (92)

                  Съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП обществените радио- и телевизионни оператори не могат да участват в дейности, които биха имали за резултат непропорционално нарушаване на конкуренцията, което не е необходимо за изпълнението на мисията за обществена услуга. Например закупуването на популярно съдържание като част от общата мисия за обществена услуга на обществените радио- и телевизионни оператори по принцип се счита за приемливо. Непропорционално нарушаване на пазара обаче би възникнало, в случай че обществените радио- и телевизионни оператори не използват изключителните права за разпространение на популярно съдържание, но и не предлагат да ги преотстъпят своевременно и по прозрачен начин. Затова Органът приканва държавите от ЕАСТ да гарантират, че обществените радио- и телевизионни оператори спазват принципа на пропорционалност и по отношение на закупуването на лицензионни права за излъчване на популярно съдържание, както и да изготвят правила за преотстъпване на неизползвани от обществените оператори изключителни права за излъчване на популярно съдържание.

                  (93)

                  При извършването на търговски дейности обществените радио- и телевизионни оператори следва да зачитат пазарните принципи. Когато осъществяват дейности чрез търговски филиали, те следва да спазват принципа на равнопоставеност и независимост на страните по отношение на тези филиали. Държавите от ЕАСТ гарантират, че обществените радио- и телевизионни оператори спазват принципа на равнопоставеност и независимост на страните, извършват своите търговски инвестиции в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и не участват в практики, нарушаващи конкуренцията по отношение на своите конкуренти въз основа на полученото от тях публично финансиране.

                  (94)

                  Пример за практика, нарушаваща конкуренцията, може да е подбиването на цените. Даден обществен радио- и телевизионен оператор може да се изкуши да намали цените за реклама или на други дейности, които не са свързани с обществената услуга (като търговски платени услуги), под ниво, за което с основание може да се смята, че съответства на пазара, с цел да намали приходите на конкурентите, доколкото произтичащите по-ниски приходи са покрити от обществената компенсация. Това поведение не може да се счита за присъщо на мисията за обществена услуга, вменена на радио- и телевизионния оператор, и във всеки случай би засегнало условията за търговия и конкуренцията в Европейското икономическо пространство до степен, която би противоречала на общия интерес, и така би нарушило член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП.

                  (95)

                  С оглед на различията в пазарните ситуации спазването на пазарните принципи от обществените радио- и телевизионни оператори и особено въпросът дали те подбиват цените в своето търговско предлагане, или спазват принципа на пропорционалност по отношение на придобиването на програмни права за популярно съдържание (52) следва да се оценява за всеки случай поотделно, като се вземат предвид специфичните особености на пазара и на съответната услуга.

                  (96)

                  Органът е на мнение, че националните органи са тези, които първи следва да гарантират, че обществените радио- и телевизионни оператори спазват пазарните принципи. За тази цел държавите от ЕАСТ следва да разполагат с подходящи механизми, които позволяват да се извършва ефективна оценка на всяка евентуална жалба на национално ниво.

                  (97)

                  Горепосоченият параграф не засяга правото на Органа да предприеме, когато това е необходимо, действия съгласно членове 53, 54, 59 и 61 от Споразумението за ЕИП.

            7.   Времева рамка на прилагане

                  (98)

                  Настоящата глава се прилага от първия ден след нейното приемане от Органа. Тя ще замести предишната глава относно прилагането на правилата за държавна помощ по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение в Насоките за държавна помощ на Органа.

                  (99)

                  В съответствие с главата относно приложимите правила при оценка на незаконосъобразна държавна помощ (53) Органът ще прилага следното по отношение на помощ, за която не е получено уведомление:

                              а)

                              настоящата глава, ако помощта е отпусната след нейното приемане;

                              б)

                              предишната глава относно прилагането на правилата за държавна помощ по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, приета на 23 април 2004 г., за всички останали случаи.

         (1)  Тази глава съответства на Съобщение на Комисията относно прилагане на правилата за държавните помощи по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение (ОВ C 257, 27.10.2009 г., стр. 1).

         (2)  Приета с Решение № 90/04/COL от 23 април 2004 г. за четиридесет и шесто поред изменение на процесуалните и материалноправните правила в областта на държавните помощи чрез въвеждане на нова глава 24C: Прилагане на правилата за държавни помощи към обществените услуги по радиоразпространение (ОВ L 327, 13.12.2007 г., стр. 21 и притурка за ЕИП № 59, 13.12.2007 г., стр. 1).

         (3)  Дело C-280/00 Altmark Trans GmbH и Regierungspräsidium Magdeburg / Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH („Altmark“) (2003 г.) ЕCR I-7747.

         (4)  ОВ L 109, 26.4.2007 г., стр. 44 и притурка за ЕИП № 20, 26.4.2007 г., стр. 1, налична също на уебсайта на Органа http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=16997&1=1

         (5)  ОВ C 312, 29.11.2005 г., стр. 67.

         (6)  Решение на съвместния комитет № 91/2006 (ОВ L 289, 19.10.2006 г., стр. 31 и Притурка притурка за ЕИП № 52, 19.10.2006 г.), стр. 24, влизане в сила на 8.7.2006 г.

         (7)  Директива 2007/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 г. за изменение на Директива 89/552/ЕИО на Съвета относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 332, 18.12.2007 г., стр. 27).

         (8)  COM(2005) 107 окончателен.

         (9)  ОВ C 320, 15.11.2001 г., стp. 5. Това съобщение съответства на предишната глава относно прилагането на правилата за държавна помощ по отношение на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, приета от Органа на 23 април 2004 г., вж. по-горе бележка под линия 2.

         (10)  За целите на настоящата глава понятието „аудиовизуална(и) услуга(и)“ означава линейното и/или нелинейното разпространение на аудио- и/или аудиовизуално съдържание и други подобни услуги, като например текстово-базирани информационни услуги в Интернет. Това понятие за „аудиовизуална(и) услуга(и)“ трябва да се разграничава от по-ограниченото понятие „аудиовизуална(и) медийна(и) услуга(и)“ съгласно определението в член 1, буква а) от директива 2007/65/ЕО (Директивата за аудиовизуалните медийни услуги).

         (11)  Дело C-260/89 ERT (1991 г.) ECR I-2925.

         (12)  За целите на настоящата глава терминът „обществена услуга“ следва да се разбира като отнасящ се до „услуга от общ икономически интерес“, използван в член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП.

         (13)  ОВ C 30, 5.2.1999 г., стp. 1.

         (14)  Резолюцията относно обществената услуга радио- и телевизионно разпространение беше включена в Споразумението за ЕИП като акт, който страните по Споразумението следва да вземат предвид с Решение № 118/1999 (ОВ L 325, 21.12.2000 г., стр. 33 и притурка за ЕИП № 60, 21.12.2000 г., стр. 423 (ислански) и стр. 424 (норвежки), влизане в сила на 1.10.1999 г.

         (15)  Конвенцията на ЮНЕСКО за опазване и насърчаване многообразието от форми на културно изразяване беше подписана в Париж на 20.10.2005 г. След това беше ратифицирана от Норвегия и приета от Исландия.

         (16)  Член 6, параграф 1 и параграф 2, буква з) от Конвенцията на ЮНЕСКО за опазване и насърчаване многообразието от форми на културно изразяване.

         (17)  Препоръка CM/Rec(2007)2 на Комитета на министрите към държавите-членки относно медийния плурализъм и многообразието в медийното съдържание, приета на 31.1.2007 г. на 985-ото заседание на заместник-министрите.

         (18)  Препоръка CM/Rec (2007)3 на Комитета на министрите на Съвета на Европа към държавите-членки относно мисията на обществените медии в информационното общество, приета на 31.1.2007 г. на 985-ото заседание на заместник-министрите.

         (19)  Например Решение № 180/09/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 31 март 2009 г. относно схеми за помощ за аудио-визуални продукции и създаване на сценарии и образователни мерки (ОВ C 236, 1.10.2009 г., стр. 5 и притурка за ЕИП № 51, 1.10.2009 г., стр. 17). Вж. също главата относно държавна помощ за кинематографични и други аудиовизуални произведения от Насоките за държавна помощ на Органа, приети с Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 788/08/COL от 17 декември 2008 г. за изменение за 67-ми път на процесуалните и материалноправни норми за държавните помощи чрез изменение на настоящите глави относно референтните и сконтови лихвени проценти и относно държавна помощ, предоставена под формата на гаранции и чрез въвеждане на нова глава относно възстановяването на неправомерна и несъвместима държавна помощ, относно държавната помощ за кинематографични и други аудио-визуални произведения и относно държавната помощ за железопътни предприятия, още непубликувано, налично на уебсайта на Органа: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15643&1=1.

         (20)  ОВ L 318, 17.11.2006 г., стр. 17.

         (21)  Решение на съвместния комитет № 55/2007 (ОВ L 266, 11.10.2007 г., стр. 15 и притурка за ЕИП № 48, 11.10.2007 г., стр. 12), влизане в сила на 9.6.2007 г.

         (22)  Съгласно член 2, параграф 1, буква а) от Решение 2005/842/ЕО то е приложимо за държавна помощ във формата на „компенсация за обществена услуга, предоставена на предприятия със среден годишен оборот преди облагане с данъци при включени всички дейности по-малко от 100 милиона евро през последните две финансови години, предшестващи годината на възлагане на услугата от общ икономически интерес, които получават годишна компенсация за въпросната услуга по-малко от 30 милиона вро“.

         (23)  Съединени дела T-309/04, T-317/04, T-329/04 и T-336/04 TV2/Дания / Комисията (TV2) (2008 г.) ECR II-2935, параграф 156.

         (24)  Относно квалифицирането на финансирането на лицензионни такси като държавни средства вж. Решение TV2, посочено по-горе, параграфи 158—159.

         (25)  Дела C-730/79, Philip Morris Holland / Комисията (1980 г.) Сб. 2671, параграф 11; С-303/88, Италия / Комисията (1991 г.), Сб. I-1433, параграф 27; C-156/98, Германия / Комисията (2000 г.), Сб. I-6857, параграф 33.

         (26)  Дело C-44/93, Namur-Les Assurances du Crédit SA / Office National du Ducroire и белгийската държава (1994 г.) Recueil, I-3829.

         (27)  Вж. например решенията на Комисията по следните дела: E 8/06, Държавно финансиране за фламандския обществен радио- и телевизионен оператор VRT (ОВ C 143, 10.6.2008 г., стр. 7); E 4/05, Финансиране с държавна помощ за RTE и TNAG (TG4) (ОВ C 121, 17.5.2008 г., стр. 5); E 9/05, Плащания на лицензионни такси на RAI (ОВ C 235, 23.9.2005 г., стр. 3); E 10/2005, Плащане на лицензионни такси на France 2 и 3 (ОВ C 240, 30.9.2005 г., стр. 20); E 8/05, Испански национален обществен радио- и телевизионен оператор RTVE (ОВ C 239, 4.10.2006 г., стр. 17); C 2/04, Ad hoc финансиране на нидерландски обществени радио- и телевизионни оператори (ОВ L 49, 22.2.2008 г., стр. 1); C 60/99, Решение 2004/838/EC на Комисията от 10 декември 2003 г. относно държавна помощ, приведена в действие от страна на Франция в полза на France 2 и France 3 (ОВ L 361, 8.12.2004 г., стр. 21); C 62/99, Решение 2004/339/EC на Комисията от 15 октомври 2003 г. относно мерки, приведени в действие от страна на Италия в полза на RAI SpA (ОВ L 119, 23.4.2004 г., стр. 1,); NN 88/98, Финансиране на денонощен канал за новини без реклама с лицензионна такса от страна на BBC (ОВ C 78, 18.3.2000 г., стр. 6) и NN 70/98, Държавна помощ за обществените канали за радио- и телевизионно разпръскване Kinderkanal и Phoenix (ОВ C 238, 21.8.1999 г., стр. 3).

         (28)  Съединени дела T-195/01 и T-207/01, Правителството на Гибралтар / Комисията (Гибралтар) (2002 г.), Recueil, II-2309.

         (29)  Вж. например Решение № 32/02/COL от 20 февруари 2002 г., Решение № 169/02/COL от 18 септември 2002 г., Решение № 186/03 от 29 октомври 2003 г., Решение № 179/05/COL от 15 юли 2005 г. и Решение № 342/06/COL от 14 ноември 2006 г. Вж. също главата относно държавната помощ за кинематографични и други аудиовизуални произведения от Насоките за държавна помощ на Органа.

         (30)  Например Решение № 88/98 на Комисията, BBC 24-hours (ОВ C 78, 18.3.2000 г., стр. 6) и Решение № 70/98 на Комисията, Kinderkanal и Phoenix, посочени по-горе.

         (31)  Например Решение № 458/2004 на Комисията, State aid to Espacio Editorial Andaluza Holding sl. (ОВ C 131, 28.5.2005 г., стр. 12).

         (32)  № 70/98, Kinderkanal и Phoenix, посочено по-горе.

         (33)  Дело 172/80 Zuechner (1981 г.), Recueil, 2021.

         (34)  Дело C-242/95 GT-Link (1997 г.), Recueil, 4449.

         (35)  Дело C-159/94 EDF и GDF (1997 г.), Recueil, I-5815.

         (36)  Вж. например решенията на Комисията по следните дела: E 8/06, Държавно финансиране за фламандския обществен радио- и телевизионен оператор VRT (ОВ C 143, 10.6.2008 г., стр. 7); E 4/05, Финансиране с държавна помощ за RTE и TNAG (TG4) (ОВ C 121, 17.5.2008 г., стр. 5); E 3/05, Помощ за германски обществени радио- и телевизионни оператори (ОВ C 185, 8.8.2007 г., стр. 1); E 9/05, Плащания на лицензионни такси за RAI (ОВ C 235, 23.9.2005 г., стр. 3); E 10/05, Плащания на лицензионни такси за France 2 и 3 (ОВ C 240, 30.9.2005 г., стр. 20); E 8/05, Испански национален обществен радио- и телевизионен оператор RTVE (ОВ C 239, 4.10.2006 г., стр. 17); C 2/04, Ad hoc финансиране на нидерландски обществени радио- и телевизионни оператори (ОВ L 49, 22.2.2008 г., стр. 1). Вж. също Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 306/09/COL от 8 юли 2009 г. относно Norwegian Broadcasting Corporation, което може да се намери на уебсайта на Органа http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=16906&1=1

         (37)  Подобни трудности могат също така да се срещнат, когато обществената услуга радио- и телевизионно разпространение е насочено към езикови малцинства или към удовлетворяване на местни нужди.

         (38)  Решение на Комисията C 62/1999, RAI, параграф 99 и C 85/2001, RTP, параграф 158.

         (39)  Дело T-442/03 SIC / Комисията (2008 г.), Recueil, II-1161, параграф 201 и Решение TV2, посочено по-горе, параграфи 122—124.

         (40)  Според Обшия съд тези качествени критерии представляват „основанието за съществуването на услуги за радио- и телевизионно разпръскване от общ икономически интерес в националния аудио-визуален сектор“. „Няма причина за съществуването на УОИИ, определена в широк смисъл, която пренебрегва изискванията за качество, за да приеме поведение на търговски оператор“, вж. SIC срещу Комисията, посочено по-горе, параграф 211.

         (41)  Относно определението за игрите с награди, включително чрез набиране на специални телефонни номера, като телевизионната търговия или рекламата съгласно Директива 2007/65/ЕО (Директивата за аудио-визуални медийни услуги), вж. дело C-195/06 Österreichischer Rundfunk (ORF) (2007 г.), Recueil, I-8817.

         (42)  Вж. Решение TV2, посочено по-горе, параграфи 107—108.

         (43)  Вж. дело SIC срещу Комисията, посочено по-горе, параграф 212.

         (44)  Член 4 от Директива 2006/111/ЕО (Директивата за прозрачност).

         (45)  Това е препратка към хипотетичната ситуация, при която дейностите, които не са свързани с обществената услуга, биха били прекъснати: разходите, които биха били избегнати по този начин, представляват размера на общите разходи, които следва да се разпределят за дейностите, които не са свързани с обществената услуга.

         (46)  Естествено тази разпоредба не възпрепятства обществените радио- и телевизионни оператори да реализират печалба от своите търговски дейности извън рамките на мисия за обществена услуга.

         (47)  Такива специални резерви могат да бъдат оправдани за големи инвестиции в технологии (като цифровизация), които се предвижда да бъдат направени в определен момент и които са необходими за изпълнението на мисията за обществена услуга, или за важни мерки за преструктуриране, които са необходими, за да се запази непрекъснатата работа на обществения радио- и телевизионен оператор в рамките на точно определен период от време.

         (48)  Както посочи Съветът на Европа в своята препоръка относно мисията на обществените медии в информационното общество: „(…) държавите-членки могат да предвидят решения, включващи допълнително финансиране, като надлежно вземат под внимание въпросите на пазара и конкуренцията. Особено при нови персонализирани услуги държавите-членки могат да разрешат на обществени медии да събират такси (…). Никое от тези решения обаче не трябва да излага на риск принципа на универсалност на обществените медии или да води до дискриминация на различни обществени групи (…). При разработването на нови системи за финансиране държавите-членки следва да обърнат необходимото внимание на естеството на предлаганото съдържание в интерес на аудиторията и на обществото.“

         (49)  Например Органът счита, че изискването на директно заплащане от потребителите за предоставянето на специализирано популярно съдържание по принцип се определя като търговска дейност. От друга страна, Органът смята например, че заплащането на такси единствено за пренос на балансирана и разнообразна програма посредством нови платформи, като например мобилни устройства, не биха превърнали офертата в търговска дейност.

         (50)  Органът смята например, че някои форми на линейно предаване, като например едновременното разпространение на вечерни телевизионни новини посредством други платформи (например Интернет, мобилни устройства) не следва да се определят като „нови“ за целите на настоящата глава. Държавите от ЕАСТ следва да определят дали други форми на разпространение на програми от обществените радио- и телевизионни оператори посредством други платформи могат да се определят като значими нови услуги, като отчитат характеристиките и особеностите на въпросните услуги.

         (51)  Вж. също бележка под линия 40 по-горе относно основанието за услуга за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес

         (52)  Например подходящо би било да се отчете дали обществените радио- и телевизионни оператори постоянно предлагат по-високо заплащане за програмни права за популярно съдържание по начин, който не съответства на нуждите на мисията за обществената услуга и който води до непропорционално нарушаване на пазара.

         (53)  Приета с Решение № 154/07/COL от 3 май 2007 г. за изменение за 63-ти път на Насоките за държавна помощ, за актуализиране и включване на нова глава относно правилата, приложими към неправомерно предоставена помощ (ОВ L 73, 19.3.2009 г., стр. 23 и притурка за ЕИП № 15, 19.3.2009 г., стр. 1), налични на уебсайта на Органа: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15119&1=1


title: Решение 2007/808/ОВППС на Съвета от 6 декември 2007 година за изменение на Решение 2006/807/ОВППС относно полицейската мисия на Европейския съюз за палестинските територии

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 323/56

      РЕШЕНИЕ 2007/808/ОВППС НА СЪВЕТА

   от 6 декември 2007 година
   за изменение на Решение 2006/807/ОВППС относно полицейската мисия на Европейския съюз за палестинските територии
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Съвместно действие 2005/797/ОВППС на Съвета от 14 ноември 2005 г. относно полицейската мисия на Европейския съюз за палестинските територии (1), и по-специално член 14, параграф 2 от него във връзка с второто тире на член 23, параграф 2 от Договора за Европейския съюз,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 14 ноември 2005 г. Съветът прие Съвместно действие 2005/797/ОВППС относно полицейската мисия на Европейския съюз за палестинските територии за срок от 3 години. Оперативната фаза на мисията започна на 1 януари 2006 г.

               (2)

               На 20 ноември 2006 година Съветът прие Решение 2006/807/ОВППС (2), установяващо че бюджета, предназначен за покриване на разходите, свързани с мисията, от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2007 г. следва да е 2 800 000 EUR.

               (3)

               Този бюджет следва също да покрие разходите свързани с мисията от 1 януари 2007 г. до 29 февруари 2008 г.,

         РЕШИ:
   Член 1
   Член 1 от Решение 2006/807/ОВППС се заменя със следното:

      „Член 1
      1.   Окончателният бюджет, предназначен за покриване на разходите, свързани с мисията, от 1 януари 2007 г. до 29 февруари 2008 г., е 2 800 000 EUR.
      2.   Бюджетът на EUPOL COPPS за периода от 1 март 2008 година до 31 декември 2008 г. се определя от Съвета преди 29 февруари 2008 г.“

   Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
   Член 3
   Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 6 декември 2007 година.

            За Съвета

            Председател

         A. COSTA

      (1)  ОВ L 300, 17.11.2005 г., стр. 65.

      (2)  ОВ L 329, 25.11.2006 г., стр. 76.


title: Решение (ОВППС) 2016/712 на Съвета от 12 май 2016 година за изменение на Решение 2014/486/ОВППС относно консултативна мисия на Европейския съюз за реформа в сектора на гражданската сигурност в Украйна (EUAM Ukraine)

text:
               13.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 125/11

         РЕШЕНИЕ (ОВППС) 2016/712 НА СЪВЕТА
   от 12 май 2016 година
   за изменение на Решение 2014/486/ОВППС относно консултативна мисия на Европейския съюз за реформа в сектора на гражданската сигурност в Украйна (EUAM Ukraine)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 28, член 42, параграф 4 и член 43, параграф 2 от него,
   като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 22 юли 2014 г. Съветът прие Решение 2014/486/ОВППС (1).

               (2)

               Решение 2014/486/ОВППС, изменено с Решение (ОВППС) 2015/2249 (2), предвижда за EUAM Ukraine референтна сума за периода до 30 ноември 2016 г. и мандат до 30 ноември 2017 г.

               (3)

               Референтната сума следва да бъде адаптирана и Решение 2014/486/ОВППС следва да бъде съответно изменено,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Член 14, параграф 1 от Решение 2014/486/ОВППС се заменя със следното:

      „1.   Референтната сума, предназначена за покриване на свързаните с EUAM Ukraine разходи до 30 ноември 2014 г., е в размер на 2 680 000 EUR. Референтната сума, предназначена за покриване на свързаните с EUAM Ukraine разходи за периода от 1 декември 2014 г. до 30 ноември 2015 г., е в размер на 13 100 000 EUR. Референтната сума, предназначена за покриване на свързаните с EUAM Ukraine разходи за периода от 1 декември 2015 г. до 30 ноември 2016 г., е в размер на 17 670 000 EUR. Съветът взема решение за референтната сума за следващите периоди.“.

   Член 2
   Влизане в сила
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 12 май 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         F. MOGHERINI

      (1)  Решение 2014/486/ОВППС на Съвета от 22 юли 2014 г. относно консултативна мисия на Европейския съюз за реформа в сектора на гражданската сигурност в Украйна (EUAM Ukraine) (ОВ L 217, 23.7.2014 г., стр. 42).

      (2)  Решение (ОВППС) 2015/2249 на Съвета от 3 декември 2015 г. за изменение на Решение 2014/486/ОВППС относно консултативна мисия на Европейския съюз за реформа в сектора на гражданската сигурност в Украйна (EUAM Ukraine) (ОВ L 318, 4.12.2015 г., стр. 38).