title: Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 90/04/COL от 23 април 2004 година за четиридесет и шесто поред изменение на процесуалните и материалноправните правила в областта на държавните помощи чрез въвеждане на нова глава 24C: Прилагане на правилата за държавни помощи към обществените услуги по радиоразпространение

text:
               13.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 327/21

      РЕШЕНИЕ НА НАДЗОРНИЯ ОРГАН НА ЕАСТ
   № 90/04/COL
   от 23 април 2004 година
   за четиридесет и шесто поред изменение на процесуалните и материалноправните правила в областта на държавните помощи чрез въвеждане на нова глава 24C: Прилагане на правилата за държавни помощи към обществените услуги по радиоразпространение
   Надзорният орган на ЕАСТ,
   КАТО взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (1), и по-специално членове 61—63 и Протокол 26 към него,
   КАТО взе предвид Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд (2), и по-специално член 24, член 5, параграф 2, буква б) и член 1 на част I от Протокол 3 към него,
   КАТО ИМА ПРЕДВИД, че съгласно член 24 от Споразумението за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ Надзорният орган на ЕАСТ прилага разпоредбите на Споразумението за ЕИП от значение за държавната помощ,
   КАТО ИМА ПРЕДВИД, че съгласно член 5, параграф 2, буква б) от Споразумението за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ Надзорният орган на ЕАСТ издава известия или основни насоки по въпроси, уредени в Споразумението за ЕИП, ако това споразумение или Споразумението за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ изрично предвиждат такива документи, или ако Надзорният орган на ЕАСТ счете за необходимо,
   КАТО припомня процесуалните и материалноправните правила в областта на държавната помощ (3), приети на 19 януари 1994 г. от Надзорния орган на ЕАСТ (4),
   КАТО ИМА ПРЕДВИД, че на 17 октомври 2001 г. Европейската комисия прие ново съобщение за определяне на принципите за прилагане на правилата за държавни помощи за обществените услуги по радиоразпространението (5),
   КАТО ИМА ПРЕДВИД, че настоящото съобщение е от значение за Европейското икономическо пространство,
   КАТО ИМА ПРЕДВИД, че на територията на Европейското икономическо пространство трябва да се обезпечи еднакво прилагане на правилата на ЕИП за държавни помощи,
   КАТО ИМА ПРЕДВИД, че съгласно точка II под заглавие „ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ“ в края на приложение XV към Споразумението за ЕИП Надзорният орган на ЕАСТ трябва да приеме, след консултации с Комисията, разпоредби, съответстващи на разпоредбите, приети от Европейската комисия,
   КАТО се консултира с Европейската комисия,
   КАТО припомня, че Надзорният орган на ЕАСТ се консултира по този въпрос с държавите от ЕАСТ в рамките на многостранна среща,
   ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

               1.

               Основните насоки за държавни помощи се изменят с приемането на нова глава 24C „Прилагане на правилата за държавни помощи за разпространение на обществени услуги“. Тази нова глава се съдържа в приложението към настоящото решение.

               2.

               Държавите от ЕАСТ се уведомяват с писмо, включващо копие на настоящото решение и приложението към него.

               3.

               Европейската комисия се уведомява съгласно буква г) от Протокол 27 към Споразумението за ЕИП с копие на настоящото решение, включващо приложението.

               4.

               Настоящото решение, включително приложението му, се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.

               5.

               Текстът на решението на английски език е автентичен.

      Съставено в Брюксел на 23 април 2004 година.

            За Надзорния орган на ЕАСТ

         Hannes HAFSTEIN

            Президент

         Einar M. BULL

            Член на Колегията

      (1)  Наричано по-нататък „Споразумение за ЕИП“.

      (2)  Наричан по-нататък „Договор за създаване на надзорен съвет и съд“.

      (3)  Наричани по-нататък „Основни насоки за държавна помощ“.

      (4)  Решение, първоначално публикувано в ОВ L 231, 3.9.1994 г. и в притурката за ЕИП № 32 със същата дата, последно изменено с Решение № 62/04/COL от 31 март 2004 г., все още непубликувано.

      (5)  Съобщение на Комисията за прилагане на правилата за държавни помощи за обществените услуги по радиоразпространение, ОВ C 320, 15.11.2001 г., стр. 5.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      24C.   ПРИЛАГАНЕ НА ПРАВИЛАТА ЗА ДЪРЖАВНИ ПОМОЩИ ЗА ОБЩЕСТВЕНИТЕ УСЛУГИ ПО РАДИОРАЗПРОСТРАНЕНИЕТО (1)

      24C.1.   Въведение

                  (1)

                  През последните две десетилетия обществените услуги по радиоразпространението претърпяха важни промени. Премахването на монопола, появата на нови участници и бързото технологично развитие промениха съществено конкурентната среда. Телевизионното излъчване бе по традиция запазена дейност. От самото си начало то бе предоставяно най-вече от публични предприятия при монополен режим, основно вследствие на ограничения достъп до честотите за разпространение и „високите бариери“ за навлизане в тази дейност.

                  (2)

                  Все пак през 70-те години на миналия век икономическото и технологичното развитие постепенно направиха възможно за държавите от ЕАСТ да позволят и на други лица да извършват обществени услуги по радиоразпространение. Поради това държавите от ЕАСТ взеха решение да въведат конкуренция в този пазар. Това доведе до по-голям избор за потребителите, тъй като се появиха много допълнителни канали и нови услуги; това допринесе и за появата и израстването на силни европейски оператори, развитие на нови технологии и по-висока степен на плурализъм в този сектор. Едновременно с отварянето на пазара за конкуренция държавите от ЕАСТ приеха, че обществените услуги по радиоразпространението трябва да се поддържат, за да се гарантира, че са обхванати редица сфери и да се задоволят нуждите, които частните оператори не биха удовлетворили задължително в максимална степен.

                  (3)

                  Повишената конкуренция, заедно с наличието на оператори, финансирани от държавата, доведе до нарастващо безпокойство за равнопоставеността на участниците в тази сфера, което бе доведено до знанието на Надзорния орган от частни оператори. В жалбите се твърди, че са извършени нарушения на член 61 от Споразумението за ЕИП относно публичните схеми на финансиране, създадени в полза на обществените организации за радиоразпространение.

                  (4)

                  Тези основни насоки определят принципите, които трябва да се следват от Съвета при прилагане на член 61 и на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП към държавното финансиране на обществените услуги по радиоразпространението. Това ще направи политиката на Надзорния орган в тази област възможно най-прозрачна.

            24C.2.   Ролята на обществените услуги по радиоразпространение

                  (1)

                  Както се посочва в резолюцията на Съвета и на представителите на правителствата на държавите-членки на ЕО от 1 януари 1999 г. относно обществените услуги по радиоразпространение, (по-нататък „Резолюция за обществените услуги по радиоразпространение“) (2), „обществените услуги по радиоразпространение, с оглед на културните, социалните и демократичните функции, които те упражняват в името на общото благо, имат жизнено значение за гарантиране на демокрацията, плурализма, социалното сближаване и културното и езиково многообразие“.

                  (2)

                  Въпреки че обществените услуги по радиоразпространението имат ясно икономическо значение, те не могат да бъдат сравнявани с обществена услуга в който и да е друг икономически сектор. Няма друга услуга, която да има едновременно достъп до толкова широк спектър от населението, като му предоставя огромен обем информация и съдържание и по този начин изразява и въздейства както върху личното мнение, така и върху обществените нагласи.

                  (3)

                  Обществените услуги по радиоразпространението имат важна роля за насърчаване на културното многообразие във всички държави, за обезпечаване на образователни програми, за обективно информиране на обществеността, за гарантиране на плурализъм и предоставяне на качествени развлечения по демократичен и безплатен начин (3).

                  (4)

                  Нещо повече, радиоразпространението се възприема като много надежден източник на информация, като за немалка част от населението представлява основен източник на информация. По този начин то обогатява обществения диалог и дава възможност за адекватно участие на гражданите в него.

                  (5)

                  Ролята на обществените услуги (4) като цяло е призната от Споразумението за ЕИП. Важна разпоредба в това отношение има в член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, който гласи: „Спрямо предприятията, които са натоварени с управлението на услуги от общ икономически интерес или имащи характер на фискален монопол, се прилагат правилата на настоящото споразумение, по-специално правилата относно конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не води до правен или фактически провал на изпълнението на специалната функция, която им е възложена. Развитието на търговията не трябва да бъде засягано по начин, който противоречи на интересите на договарящите се страни.“

                  (6)

                  В два случая Съдът на Европейските общности признава, че телевизионното излъчване може да се счита за „услуга от общ икономически интерес“ съгласно член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (5). Европейският съд подчертава, че този вид услуги се регулират от разпоредбите за конкуренция, освен ако е ясно, че прилагането на тези разпоредби е несъвместимо с изпълнението на техните цели (6).

                  (7)

                  Като взема предвид специфичния характер на сектора на радиоразпространението, Резолюцията за обществените услуги по радиоразпространението определя принципите и условията, съгласно които трябва да се прилагат разпоредбите на Договора за създаване на Европейската общност в този сектор:
                  „Разпоредбите на Договора за създаване на Европейската общност не засягат правото на държавите-членки да осигуряват финансиране на обществени услуги по радиоразпространение, доколкото такова финансиране се предоставя на организации за радиоразпространение с цел изпълнение на функцията на обществената услуга, така както тя е възложена, определена и организирана от всяка държава-членка и доколкото такова финансиране не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността до степен, която би противоречала на общия интерес, като е необходимо да се вземе предвид спазването на техните компетенции по отношение на обществените услуги по радиоразпространението.“
                  Тъй като резолюцията е включена в Споразумението за ЕИП като акт, с който договарящите страни трябва да се съобразяват (7), в Европейското икономическо пространство ще се прилагат принципи, сходни на цитираните тук.

                  (8)

                  Резолюцията за обществените услуги по радиоразпространението потвърди отново значението на обществените услуги по радиоразпространението за социалния, демократичния и културния живот. „Широкият обществен достъп, без дискриминация и на базата на равни възможности, до разнообразни канали и услуги е необходимо предварително условие за изпълнението на специфичните задължения на обществените услуги по радиоразпространението“. Нещо повече, обществените услуги по радиоразпространението имат нужда да „извлекат ползи от технологичния напредък“, да „доведат до обществеността облагите на новите аудиовизуални и информационни услуги и нови технологии“ и да предприемат стъпки за „развитие и разнообразяване на дейностите в дигиталната ера“. Накрая, „обществените услуги по радиоразпространението трябва да са в състояние да продължат да осигуряват широк кръг от програми, съгласно своята функция, определена от държавите-членки, за да задоволят интересите на обществото като цяло; в този смисъл стремежът на обществените услуги по радиоразпространението да достигнат до широка аудитория е законово оправдан“.

                  (9)

                  Предвид тези характеристики, присъщи на сектора на радиоразпространението, функция на тази обществена услуга, обхващаща „широк кръг от програми в съответствие с нейната функция“, както посочва резолюцията, принципно може да бъде считана за допустима, докато нейната цел са балансирани и разнообразни програми, които са в състояние да запазят определено ниво на аудиторията за лицата, занимаващи се с разпространение на обществени услуги, като по този начин гарантира осъществяването на своята функция, т.е. задоволяване на социалните, демократични и културни потребности на обществото и гарантиране на плурализъм.

                  (10)

                  Трябва да се отбележи, че лицата, за които обществените услуги по радиоразпространението представляват търговска дейност, и част от които се подчиняват на изискванията за обществени услуги, също имат роля за постигането на целите на Резолюцията за разпространение на обществени услуги до степента, до която те допринасят за плурализма, обогатяват културния и политическия диалог и разширяват избора от програми.

            24C. 3.   Правен контекст

                  (1)

                  Прилагането на правилата за държавни помощи към обществените услуги по радиоразпространението трябва да взема предвид редица различни елементи. Споразумението за ЕИП включва член 61 за държавните помощи, както и член 59, параграф 2 за прилагане на разпоредбите на Споразумението за ЕИП и на разпоредбите за защита на конкуренцията, най-вече по отношение на услуги от общ икономически интерес. Протокол 3 към Договора за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ определя процедурния правилник за случаите на държавни помощи.

                  (2)

                  За Европейските общности Договорът от Амстердам въведе специална разпоредба (член 16 от Договора за създаване на Европейските общности) за услуги от общ икономически интерес и тълкувателен протокол за системата на разпространение на обществени услуги. Договорът от Маастрихт вече бе въвел разпоредба, която определя ролята на Общността за насърчаване на културата (член 151 от Договора за създаване на ЕО) и клауза за възможна съвместимост при отпускане на държавна помощ с цел насърчаване на културата (член 87, параграф 3, буква г) от Договора за създаване на ЕО). Споразумението за ЕИП не съдържа „изключение за културата“ подобно на това от член 87, параграф 3, буква г) от Договора за ЕО. Въпреки това прилагането на такава практика не е изключено. Съгласно приетото от Органа на ЕАСТ в предишни случаи, такива мерки за подкрепа в областта на културата могат да бъдат оправдани въз основа на член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП (8).

                  (3)

                  Директива 89/552/ЕИО от 3 октомври 1989 г. относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (9), изменена с Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10), бе включена в приложение X към Споразумението за ЕИП (11). Директива 80/723/ЕИО от 25 юни 1980 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, и онтосно финансова прозрачност в самите предприятия (12), изменена с Директива 2000/52/ЕО на Комисията от 26 юли 2000 г. (13), бе включена в законовата рамка на Споразумението за ЕИП с Решение № 6/2001 на Съвместния комитет на ЕИП (14). Тези разпоредби са предмет на тълкуване от Съда на ЕАСТ в рамките на „стълба на ЕАСТ“ и от Европейския първоинстанционен съд в рамките на „стълба на Общността“. Органът на ЕАСТ прие също и няколко основни насоки относно прилагането на правилата за държавни помощи, които съответстват на подобни съобщения, издадени от Европейската комисия.

            24C.4.   Прилагане на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП
      24C.4.1.   Характер на държавна помощ на общественото финансиране на обществени организации за радиоразпространение

                  (1)

                  Член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП постановява: „Освен изключенията, предвидени в настоящото споразумение, за несъвместими с функционирането му се считат помощите, отпускани от държавите-членки на ЕО, от страните от ЕАСТ или отпускани чрез държавни ресурси, под каквато и да е форма, доколкото те засягат търговията между договарящите се страни, и които нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, като подпомагат някои предприятия или производства.“

                  (2)

                  Резултатът от държавната намеса, а не нейната цел е решаващият елемент при всяка една оценка на съдържанието на държавната помощ по силата на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП. Общественото финансиране на публични организации за радиоразпространение обикновено се счита за държавна помощ, тъй като то отговаря на посочените по-горе критерии. Тези организации обикновено се финансират от държавния бюджет или посредством данъчно облагане на собствениците на телевизионни апарати. При някои специфични обстоятелства държавата прави капиталови инжекции или опрощава задълженията на тези оператори. Тези финансови мерки обикновено са част от компетенциите на публичните органи и включват трансфер на държавни ресурси. Нещо повече, доколкото такива мерки не успяват да отговорят задоволително на инвеститорския тест на пазарната икономика, съгласно глава 19 от Основните насоки за държавни помощи на Съвета на ЕАСТ относно холдингите на публичните органи, и глава 20 относно прилагането на разпоредбите за държавни помощи към публичните предприятия в производствения сектор (15), в повечето случаи те облагодетелстват само определени оператори, като по този начин изкривяват конкуренцията. Естествено, съществуването на държавна помощ трябва да се оценява за всеки конкретен случай и зависи също така от специфичния вид финансиране (16).

                  (3)

                  Както отбелязва Съдът на Европейските общности: „Когато помощ, отпусната от държавата или чрез държавни ресурси, укрепва позицията на едно предприятие в сравнение с други предприятия, които се конкурират в областта на търговията, в рамките на Общността, последните трябва да бъдат считани за засегнати от тази помощ“ (17). Следователно като цяло може да се приеме, че държавното финансиране на обществени организации за радиоразпространение влияе върху търговията между договарящите се страни. Това очевидно е положението по отношение на придобиването и продажбата на програмни права, което често се случва на международно равнище. Рекламирането при обществените радиоразпространители, на които е разрешено да продават рекламно пространство, има трансграничен ефект, особено за еднородните езикови зони, отвъд националните граници. Нещо повече, структурата на собственост на търговските радиоразпространители може да обхваща повече от една държава-членка на ЕИП.

                  (4)

                  Съгласно съдебната практика на Европейския съд и на Първоинстанционния съд (18), по принцип всякакъв трансфер на държавни ресурси към определено предприятие трябва да се счита за държавна помощ (при положение че са изпълнени всички условия за прилагането на член 87, параграф 1 от Договора за създаване на ЕО). Все пак, както Европейският съд заявява в решението си относно Altmark Trans GmbH
                      (19) (наричано по-нататък „Решението Алтмарк“), че „когато държавната мярка може да бъде считана за компенсация за услуги, предоставени от получаващото предприятие с цел изпълнение на задължения за обществени услуги, така че тези предприятия реално да не се ползват с финансово облекчение, от което следва, че тези мерки не ги поставят в по-благоприятно положение спрямо предприятията, с които те се конкурират, следователно такава мярка не попада в приложното поле на член 92, параграф 1 [сега член 87, параграф 1 от Договора за създаване на ЕО]“.

                  (5)

                  В решението си по делото Алтмарк Съдът на европейските общности посочва условията, при които компенсацията за обществена услуга не представлява държавна помощ, както следва:

                              „—

                              Първо, предприятието получател действително трябва да е носител на задължения за услуги от обществен интерес и тези задължения трябва да са ясно дефинирани […].

                              —

                              Второ, параметрите на базата за изчисляване на компенсацията трябва да са установени предварително по начин обективен и прозрачен, за да не се допусне предоставянето на икономическо предимство за предприятието получател, което да го постави в по-благоприятно положение спрямо предприятията конкуренти […].

                              —

                              Трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо да покрие всички или част от разходите, понесени при изпълнение на задължението за обществена услуга, отчитайки съответните постъпления и една разумна печалба […].

                              —

                              Четвърто, ако предприятието носител на задължения за обществена услуга не е определено, като специален случай, чрез процедура за възлагане на обществена поръчка, която създава условия за избор на кандидата, способен да предостави тези услуги при най-ниски разходи за съответната общност, нивото на компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно средно взето предприятие, добре ръководено и осигурено с необходимите транспортни средства за изпълнение на изискванията за предоставяне на обществена услуга, би направило при изпълнение на тези задължения, отчитайки съответните разходни документи и една разумна печалба във връзка с изпълнение на задълженията.“

                  (6)

                  Надзорният орган на ЕАСТ ще вземе под внимание това тълкуване на Европейския съд, когато оценява компенсационните плащания за обществената услуга по силата на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП. Обществено подпомагане, което отговаря на посочените по-горе критерии, следователно не представлява държавна помощ по смисъла на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП и не е необходимо да бъде докладвано пред Надзорния орган на ЕАСТ.

            24C.4.2.   Същност на помощта: съществуваща помощ в противовес на нова помощ

                  (1)

                  В повечето от държавите от ЕАСТ съществуващите схеми за финансиране бяха въведени преди много време. Следователно като първа стъпка Надзорният орган на ЕАСТ трябва да реши дали тези схеми могат да бъдат считани за „съществуваща помощ“ по смисъла на член 1, параграф 1 в част от протокол 3 към Договора за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ (20).

                  (2)

                  Съществуващата помощ се регламентира от член 1, параграф 1 в част 1 от протокол 3 към Договора за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ, който гласи, че „Надзорният орган на ЕАСТ в съдействие с държавите от ЕАСТ извършва постоянен контрол на всички системи за отпускане на помощ, които съществуват в тези държави. Той предлага на последните всякакви подходящи мерки, изисквани от по-нататъшното разработване или от прилагането на Споразумението за ЕИП“.

                  (3)

                  Съгласно член 1, буква б), i) в част II от протокол 3 към Договора за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ, съществуващата помощ включва „всички помощи, които са съществували преди влизането в сила на Споразумението за ЕИП в съответните държави от ЕАСТ, тоест схемите за отпускане на помощ и индивидуалната помощ, които са били реализирани преди това и които са приложими и след влизането в сила на Споразумението за ЕИП“.

                  (4)

                  Съгласно член 1, букви б), v) в част II от протокол 3 към Договора за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ, съществуващата помощ включва също така и „помощ, която се приема за съществуваща, поради това че към момента на нейното отпускане тя не е представлявала помощ, а по-късно, вследствие на развитието на Европейското икономическо пространство, се е превърнала в помощ, без при това да е била променяна от държавата от ЕАСТ […]“.

                  (5)

                  В съответствие с протокол 3 към Договора за създаване на надзорен орган и съд на ЕАСТ и съдебната практика на Съда на Европейските общности (21), Органът трябва да провери дали законовата рамка, по силата на която е предоставена помощта, е претърпяла промяна от момента на въвеждането ѝ. Органът трябва да вземе предвид законовите и икономическите елементи, свързани със системата за радиоразпространение на дадена държава от ЕАСТ. Въпреки че законовите и икономическите елементи от значение за такава оценка представляват общи характеристики във всички държави от ЕАСТ, Органът счита, че подходът всеки един случай да се разглежда сам за себе си, е най-удачен.

            24C.5.   Оценка за съвместимост на държавната помощ с член 61, параграф 2 и член 61, параграф 3 от Споразумението за ЕИП

                  (1)

                  Държавната помощ за обществени организации за радиоразпределение трябва да бъде разгледана от Органа на ЕАСТ с цел вземане на решение дали тя е съвместима с действието на Споразумението за ЕИП. Случаите на дерогация, изброени в член 61, параграф 2 и член 61, параграф 3 от Споразумението за ЕИП, могат да се прилагат.

                  (2)

                  Споразумението за ЕИП не съдържа разпоредба, съответстваща на член 151, параграф 4 от Договора за ЕО, който задължава Комисията да вземе под внимание културните аспекти при предприемане на действия по силата на други разпоредби, нито пък съдържа привилегия за култура, подобна на член 87, параграф 3, буква г) от Договора за ЕО. Това обаче не означава, че прилагането на правилата за държавна помощ не дават възможност да се обърне внимание на културните аспекти. В това отношение трябва да припомним, че Органът на ЕАСТ постанови с решение относно държавната помощ за филмово производство и филмови дейности, свързани с това производство в Норвегия, че мерките, подпомагащи филмовото производство, трябва да бъдат одобрени с оглед влиянието им върху културата, съгласно член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП, при положение че този подход взема предвид в достатъчна степен критериите, определени от Европейската комисия и че този подход не се отклонява от практиката на Комисията, предхождаща приемането на член 87, параграф 3, буква г) от Договора за създаване на ЕО. Второ, трябва да се отбележи, че Комисията в своето решение за помощи № 49/97 и № 357/99 относно пакети от подкрепящи мерки за ирландската филмова и телевизионна индустрия, изрично подчертава факта, че въвеждането на член 151, параграф 1 и член 87, параграф 3, буква г) от Договора за ЕО не отразява задължително промяна в политиката на Комисията, насочена към културния сектор. Трето, по отношение на радиоразпространението резолюцията за обществените услуги по радиоразпространението признава, че тези услуги изпълняват културни функции и при прилагането на правилата за защита на конкуренцията трябва да се взема предвид изпълнението на мисията на обществена услуга.

                  (3)

                  Органът на ЕАСТ трябва да вземе решение за изключение на практика от разпоредбите на член 61, параграф 3 от Споразумението за ЕИП, както и по какъв точно начин културните аспекти да бъдат взети под внимание. Трябва да припомним, че разпоредбите, допускащи изключения от забраната за държавна помощ, трябва да бъдат стриктно прилагани. Следователно в разбирането на Комисията понятието „култура“ за целите на изключение от забраната за държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 3, буква г) от Договора за ЕО трябва да се тълкува ограничително. Същото се прилага и когато Органът на ЕАСТ разглежда въпроса дали една мярка може да се счита за изключение, на основание култура, съгласно член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП. Както постановява Комисията в решението си по случая Kinderkanal и Phoenix, образователните и демократичните потребности на една държава-членка трябва да бъдат разглеждани като различни от поощряване на културата (22). В това отношение трябва да се отбележи, че съществува разграничение между културни, социални и демократични потребности за всяко едно общество. Разбира се образованието може да има културен аспект.

                  (4)

                  При държавната помощ за обществените организации за радиоразпространение често не се прави разграничение между тези три потребности. Следователно, ако държавата от ЕАСТ не е предвидила отделно определение и финансиране за предоставяне на държавна помощ за поощряване единствено на културата, то такава помощ не може като цяло да бъде одобрена на това основание. Обикновено тя се оценява въз основа на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП относно услуги от общ икономически интерес. Във всеки случай, каквато и да е законовата база за оценка на съвместимостта, анализът по същество ще се извършва от Надзорния орган въз основа на същите критерии, а именно критериите, изложени в тези основни насоки.

            24C.6.   Оценка на съгласуваността на държавната помощ по смисъла на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП

                  (1)

                  Съдът на Европейските общности последователно се придържа към становището, че член 86 от Договора за ЕО (23) предвижда дерогация и следователно трябва да се тълкува ограничително. Съдът на Европейските общности изясни, че за да бъде една мярка дерогация, е необходимо да са изпълнени следните условия:

                              i)

                              въпросната услуга трябва да представлява услуга от общ икономически интерес и да е ясно определена като такава от държавата-членка (определение);

                              ii)

                              въпросното предприятие трябва да е изрично упълномощено от държавата-членка за предоставянето на тази услуга (възлагане);

                              iii)

                              прилагането на правилата за защита на конкуренцията от Договора (в този случай забраната за държавна помощ) трябва да възпрепятства изпълнението на определени задачи, възложени на предприятието и изключението от тези правила не трябва да влияе на развитието на търговията до такава степен, че да противоречи на интересите на Общността (тест за пропорционалност).

                  (2)

                  В правомощията на Органа на ЕАСТ е да прецени дали тези критерии са изпълнени, когато прилага съответния член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП по отношение на държавите от ЕАСТ.

                  (3)

                  В конкретния случай на разпространение на обществени услуги, посоченият по-горе подход трябва да се адаптира с оглед на резолюцията, която се отнася до „мисията на обществена услуга, както е възложена, определена и организирана от всяка държава-членка“ (определяне и възлагане) и предвижда дерогация от правилата на Договора в случай на финансиране на обществените услуги по радиоразпространение, „дотолкова, доколкото такова финансиране се отпуска на организации за радиоразпространение в рамките на техните компетенции … и … не влияе върху условията за търговия и конкуренция в Общността до степен, която би противоречала на обществения интерес, като се взема под внимание спазването на компетенциите по отношение на тази обществена услуга“ (пропорционалност).

                  (4)

                  Както показва неотдавнашната съдебна практика на Комисията, една мярка, която не отговаря на всички критерии Алтмарк, трябва да бъде подложена на анализ съгласно член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, съответстващ на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП (24).

            24C.6.1.   Определяне на компетенциите по отношение на обществената услуга

                  (1)

                  За да отговори на условията, посочени в 24C.6.1 относно прилагане на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, е необходимо да се разработи официално определение за обхвата на обществената услуга. Само тогава Надзорният орган на ЕАСТ може да оцени с достатъчна правна сигурност дали дерогацията от член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП е приложима.

                  (2)

                  Определянето на обхвата на обществената услуга попада в компетенциите на държавите-членки на ЕАСТ, които могат да вземат решение на национално, регионално или местно равнище. В общи линии при упражняване на правомощията трябва да се държи сметка за същността на понятието „услуги от общ икономически интерес“. Все пак, като се вземе предвид специфичният характер на сектора на радиоразпространението, едно „всеобхватно“ определение, което упълномощава дадена организация за радиоразпространение със задачата да осигурява балансирана и разнообразна програма в рамките на своите компетенции, като в същото време запазва определено ниво на аудиторията, може да се приеме за законосъобразно съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП. Едно такова определение ще е съвместимо със задачата за задоволяване на демократичните, социални и културни потребности на обществото, както и с гарантиране на плурализъм, включително културно и езиково многообразие.

                  (3)

                  По подобен начин компетенциите по отношение на обществената услуга могат да включват определени услуги, които не са „програми“ в традиционния смисъл на думата, като онлайн информационни услуги, до степента, в която, имайки предвид развитието и увеличаващото се разнообразие на дейностите в дигиталната ера, са насочени към задоволяване на същите демократични, социални и културни потребности на въпросното общество.

                  (4)

                  Всеки път, когато обхватът на обществената услуга се разширява, за да допусне нови услуги, определението и възлагането на обществената услуга трябва да бъдат съответно променяни в границите на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП.

                  (5)

                  Задачата на Надзорния орган на ЕАСТ е да провери дали държавите от ЕАСТ спазват разпоредбите на Споразумението за ЕИП. Що се отнася до определянето на обществената услуга в сектора на радиоразпространението, ролята на Органа на ЕАСТ е ограничена до проверка за очевидна грешка. Органът няма правомощия да взема решения дали една програма представлява услуга от общ икономически интерес, нито да поставя под въпрос естеството или качеството на даден продукт. Определянето на обхвата на обществената услуга ще представлява очевидна грешка, ако включва дейности, които основателно не могат да бъдат считани за дейности, които задоволяват „демократични, социални и културни потребности на което и да е общество“. Такъв е обикновено случаят с електронната търговия. В този смисъл трябва да припомним, че обхватът на обществената услуга описва предлаганите на обществото услуги от обществен интерес. Въпросът за определяне на обхвата на обществена услуга не трябва да се бърка с въпроса за механизма на финансиране, избран за предоставяне на тези услуги. Следователно докато операторите, извършващи радиоразпространение, могат да осъществяват търговски дейности като продажба на рекламно пространство с цел извличане на печалба, такива дейности обикновено не могат да бъдат разглеждани като част от обхвата на обществената услуга.

                  (6)

                  Определянето на обхвата на обществената услуга трябва да е възможно най-точно. То не трябва да оставя никакво съмнение дали държавата от ЕАСТ възнамерява да включи или не в обхвата на обществената услуга някаква дейност, осъществявана от упълномощения радиоразпространител. Без ясно и точно определяне на задълженията, възложени за изпълнение на обществения радиоразпространител, Органът на ЕАСТ не е в състояние да осъществи задачите си съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, от което следва, че не може да направи изключение от обхвата на тази обществена услуга.

                  (7)

                  Ясното определяне на дейностите, представляващи обхвата на обществената услуга, е важно и за операторите, които не влизат в този обхват, така че да могат да планират своите дейности.

                  (8)

                  Накрая, термините за определяне обхвата на обществената услуга трябва да бъдат точни, така че органите на държавите от ЕАСТ да могат да осъществяват ефективен мониторинг относно съответствието им с разпоредбите така, както е описано в следващата глава.

            24C.6.2.   Възлагане и надзор

                  (1)

                  За да се ползват от изключението по член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, компетенциите за осъществяване на обществена услуга трябва да бъдат предоставени на едно или повече предприятия с официален законодателен акт (например чрез законодателството, с договор или препратка).

                  (2)

                  Въпреки това не е достатъчно обществената организация за радиоразпространение да има официално правомощие за предоставяне на обществена услуга, която е точно определена. Освен това е необходимо обществената услуга да е действително предоставена според предвиденото в официалното споразумение между държавата и упълномощеното предприятие. Поради това е желателно компетентен орган или определен за целта орган да следи неговото изпълнение. Необходимостта от такъв орган за осъществяване на надзор е очевидна в случая на предварително наложени на определения оператор стандарти за качество. Не е в правомощията на Органа на ЕАСТ да прави преценка на изпълнението на стандартите за качество: той трябва да може да разчита, че подходящият надзор се осъществява от държавите от ЕАСТ.

                  (3)

                  Изборът на механизъм за ефективен надзор на изпълнението на задълженията по обществената услуга попада в рамките на компетенциите на държавата от ЕАСТ. Ролята на такъв орган е ефективна само ако той е независим от предприятието, натоварено с изпълнението на обществената услуга.

                  (4)

                  Когато няма достатъчни и надеждни показатели, че обществената услуга действително е предоставена съобразно изискванията, Органът на ЕАСТ не е в състояние да осъществи задачите си съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, а оттам следва, че не може да направи изключение от тази разпоредба.

            24C.6.3.   Финансиране на обществените услуги по радиоразпространение и тест за пропорционалност
      24C.6.3.1.   Избор на финансиране

                  (1)

                  Задълженията по изпълнение на обществени услуги могат да бъдат количествени, качествени или и двете. Каквато и да е тяхната форма, те оправдават получаването на компенсация, доколкото водят до допълнителни разходи, които обикновено операторът не би имал.

                  (2)

                  Схемите за финансиране могат да се разделят на две големи категории: „единично финансиране“ и „двойно финансиране“. Категорията „единично финансиране“ се състои от системи, при които обществената услуга по радиоразпространение се финансира само от обществени фондове, независимо под каква форма. Системите на „двойно финансиране“ се състоят от широк набор от схеми, при които обществената услуга по радиоразпространение се финансира чрез различни комбинации от държавни фондове и печалби от търговска дейност, като продажба на рекламно пространство или програми.

                  (3)

                  Както се посочва в Резолюцията за обществените услуги по радиоразпространение: „Разпоредбите на Договора не накърняват правомощията на държавите-членки да осигуряват финансиране на обществените услуги по радиоразпространение …“. Това включва избор на схема за финансиране. Докато конкуренцията в съответните пазари (например рекламиране, покупка и/или продажба на програми) не е засегната до степен, която противоречи на обществения интерес, не може да има принципно възражение относно избора на схеми за двойно финансиране (които комбинират обществени фондове и печалби от рекламна дейност) пред схема за единично финансиране (единствено обществени фондове).

                  (4)

                  Докато държавите от ЕАСТ са свободни да изберат средствата за финансиране на обществените услуги по радиоразпространение, Органът на ЕАСТ трябва да се увери, по силата на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП, че дерогацията от обичайното прилагане на правилата за конкуренция при изпълнението на услуга от общ икономически интерес не засяга конкуренцията в Европейското икономическо пространство по непропорционален начин. Ако проверката е „отрицателна“: проверява се дали приетата мярка не е непропорционална. Освен това помощта не трябва да засяга развитието на търговията до такава степен, че да противоречи на обществените интереси.

                  (5)

                  Резолюцията потвърждава този подход и за обществените услуги по радиоразпространение, като постановява, че финансирането не трябва „да влияе върху условията за търговия и конкуренция в Общността до степен, която би противоречала на общия интерес, като се взема под внимание спазването на обхвата на обществената услуга“.

            24C.6.3.2.   Изисквания за прозрачност на оценката на държавната помощ

                  (1)

                  Описаната по-горе оценка, извършвана от Органа на ЕАСТ, изисква ясно и точно определяне на обхвата на обществената услуга, както и подходящо разделяне на дейностите за изпълнение на обществена услуга от тези за изпълнение на необществена. Разделянето на сметките между тези две сфери обикновено е поставено като условие на национално равнище, за да се осигури прозрачност и отчетност при използването на публични средства. Разделението на сметките е необходимо, за да даде възможност на Органа на ЕАСТ да осъществи теста за пропорционалност. То предоставя на Органа на ЕАСТ инструмент за проверка на твърдения за насрещно субсидиране, както и за защита на обосновани компенсационни плащания за изпълнение на задачи от общ икономически интерес. Само на базата на правилно разпределение на разходите и печалбите може да се прецени дали общественото финансиране наистина е ограничено до нетните разходи за обхвата на обществената услуга, които следователно са приемливи на основание член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП.

                  (2)

                  Изискванията за прозрачност на финансовите отношения между обществените власти и обществените предприятия и в рамките на предприятия, които са получили специални или изключителни права или се упълномощени да предоставят услуга от общ икономически интерес, са определени в Директива 80/723/ЕИО (25).

                  (3)

                  Държавите от ЕАСТ бяха задължени с Директива 80/723/ЕИО да вземат необходимите мерки за осигуряване — в случай че предприятие, на което са предоставени специални или изключителни права или е упълномощено да предоставя услуга от общ икономически интерес и получава държавна помощ под каквато и да било форма, и което извършва други, така да се каже необществени дейности: a) вътрешните сметки да съответстват на различните дейности (т.е. дейностите за изпълнение на обществена услуга и на необществена услуга да са разделени); б) всички разходи и печалби да са правилно отнесени и разпределени на базата на последователно прилагани и обективно обосновани счетоводно-разходни принципи; и в) счетоводно-разходните принципи, съгласно които се водят отделните сметки, да са ясно установени.

                  (4)

                  Общите изисквания за прозрачност се прилагат и към радиоразпространители съгласно посоченото в петата констативна част на Директива 2000/52/ЕО (26). Новите изисквания се прилагат към обществени организации за радиоразпространение, ако те са получатели на държавни помощи и са упълномощени да предоставят услуга от общ икономически интерес, за която държавната помощ не е обвързана с определен срок в резултат на открита, прозрачна и недискриминационна процедура. Задължението за разделяне на сметките не се прилага към обществени организации за радиоразпространение, чиито дейности са ограничени до доставката на услуги от общ икономически интерес и които не осъществяват дейности извън обхвата на тези услуги.

                  (5)

                  В сектора на радиоразпространението разделянето на сметките не представлява особен проблем по отношение на печалбата, но за разходите то може и да не е толкова ясно или дори осъществимо. Това се дължи на факта, че в сектора на радиоразпространението държавите от ЕАСТ могат да приемат, че всички програми на радиоразпространителите са в обхвата на обществените услуги, като в същото време съществува възможност за използването им за търговски цели. С други думи различни дейности си поделят до голяма степен един и същ ресурс.

                  (6)

                  Поради тези причини Органът на ЕАСТ счита, че по отношение на приходите операторите трябва да дадат подробен отчет за източниците и сумата на всички приходи, натрупани от изпълнение на необществени дейности.

                  (7)

                  По отношение на разходите специфичните разходи за необществени дейности трябва да са ясно определени. В допълнение всеки път, когато се използват едни и същи ресурси — персонал, оборудване, инсталационна техника и др. — за едновременно изпълнение на обществени и необществени задачи, техните разходи трябва да се разпределят на база на разликата в общите разходи на фирмата между обществените и необществените услуги. (27)

                  (8)

                  Казаното по-горе означава, че обратно на общоприетия подход в другите сектори за комунални услуги, разходите, които са направени изцяло за изпълнение на дейности за обществена услуга, като в същото време се извличат облаги и от търговски дейности, не е необходимо да се разпределят между двата вида услуги и може изцяло да се разпределят към обществената услуга. Такъв може да бъде например случаят с производствените разходи за програма, която е излъчвана като част от обхвата на обществена услуга, но освен това се продава и на други организации за радиоразпространение. Все пак основен пример би бил този на общия брой зрители, събран за покриване на обхвата на обществена услуга, и за продажбата на рекламно пространство. Приема се, че пълното разпределение на тези разходи между двата вида дейности рискува да се превърне в произволно и лишено от значение. Въпреки това разпределението на разходите от гледна точка на прозрачност на сметките не трябва да се бърка с възстановяване на разходите при определяне на политиките на ценообразуване. Последният въпрос е разгледан в раздел 24 C.6.3.3., параграф 2 по-долу.

            24C.6.3.3.   Пропорционалност

                  (1)

                  При провеждане на теста за пропорционалност Органът на ЕАСТ изхожда от становището, че държавното финансиране обикновено е необходимо на предприятието, за да осъществява задачите по изпълнение на обществена услуга. Въпреки това, с цел да отговори на изискванията на този тест, държавната помощ не трябва да надхвърля нетните разходи за изпълнение на обществената услуга, като в същото време се вземат предвид преките и непреките печалби, извлечени от тази обществена услуга. Поради тази причина чистата полза, която дейностите от изпълнение на необществена услуга извличат от обществената услуга, се вземат предвид при оценката за пропорционалност на помощта.

                  (2)

                  От друга страна, възможно е наличието на пазарни изкривявания, които не са нужни за изпълнението на обществената услуга. Например един оператор, извършващ разпространение на обществени услуги, при който по-ниските печалби се компенсират от държавната помощ, може да се изкуши да намали цените за реклама или цените на друга, необществена услуга, като по този начин намали печалбата на своите конкуренти. Когато се демонстрира такова поведение, то не може да се счита за присъщо на поръчението за изпълнение на обществена услуга, възложено на този оператор. Когато един оператор, извършващ разпространение на обществени услуги, намалява цените в областта на необществени услуги под необходимото за възстановяване на самите разходи на дейността, които един добре работещ търговски оператор в подобно положение обикновено трябва сам да възстанови, то такава практика сочи наличието на свръх-компенсация за обществената услуга. Това във всички случаи засяга условията за търговия и конкуренция в Европейското икономическо пространство до степен, влизаща в противоречие с обществените интереси.

                  (3)

                  Следователно при провеждане на тест за пропорционалност Органът на ЕАСТ следи дали евентуални изкривявания на конкуренцията, възникнали вследствие на държавната помощ, могат да бъдат оправдани с оглед на необходимостта от тази обществена услуга, така както е посочена от държавата от ЕАСТ, и дали да осигури условия за финансирането на тази услуга. Когато е необходимо, Органът на ЕАСТ предприема мерки по смисъла на други разпоредби на Споразумението за ЕИП.

                  (4)

                  Анализът на въздействието на държавната помощ върху конкуренцията и развитието на търговията трябва неизбежно да се осъществява въз основа на специфичните характеристики на всеки един отделен случай. Същинската структура на конкуренцията и другите характеристики на всеки един пазар не могат да бъдат описани в настоящото съобщение, тъй като по правило те са коренно различни. Поради същата причина тези основни насоки не могат ex ante да определят условията, при които цените на оператори, извършващи разпространение на обществени услуги, съответстват на принципите, изложени в раздел 24.C.6.3.3., параграф 2. Следователно оценката съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП за съвместимост на държавната помощ за обществени организации за радиоразпространение в крайна сметка може да се осъществява само на базата на разглеждане на всеки отделен случай, като се следва практиката на Органа на ЕАСТ.

                  (5)

                  При тази оценка Органът взема под внимание факта, че до степента, до която държавната помощ е необходима за изпълнение на задачите на обществената услуга, системата като цяло има положителен ефект върху поддържането на алтернативен източник на доставки в някои сходни пазари (28). Все пак това влияние трябва да се балансира с евентуалните отрицателни въздействия на помощта, такива като препятстване навлизането на други оператори на тези пазари, а оттам и създаване на по-олигополистична пазарна структура или поведение на операторите, извършващи обществени услуги, което противоречи на защитата на конкуренцията в тези сходни пазари.

                  (6)

                  Органът на ЕАСТ взема под внимание и трудностите, които някои държави от ЕАСТ може да срещнат при осигуряване на необходимите фондове, ако разходите на човек от ползващите се от обществената услуга са, ceteris paribus, по-високи (29).

         (1)  Тази глава до голяма степен е изготвена въз основа на Съобщението на Комисията за прилагане на правилата за държавни помощи за обществените услуги по радиоразпространение, ОВ C 320, 15.11.2001 г., стр. 5.

         (2)  ОВ C 30, 5.2.1999 г., стр. 1; включена в Споразумението за ЕИП, приложение X, точка 4 като акт, който се взема предвид от договарящите страни, с Решение № 118/1999 на Съвместния комитет на ЕИП, ОВ L 325, 21.12.2000 г., стр. 33 и притурката за ЕИП № 60, 21.12.2000 г., стр. 423 (на исландски език) и стр. 424 (на норвежки език), влязло в сила на 1.10.1999 г.

         (3)  „Дигиталният век на европейската аудиовизуална политика. Доклад на Работната група на високо равнище в рамките на ЕО по въпросите на аудиовизуалната политика“, 1998 г.

         (4)  За целите на настоящите основни насоки терминът „обществена услуга“ съответства на термина „услуги от общ икономически интерес“, използван в член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП.

         (5)  Член 86, параграф 2 от Договора за ЕО съответства на член 59, параграф 2 от Споразумението за ЕИП.

         (6)  Дело T-69/89 Radio Telefis Eireann срещу Комисията [1991], Сборник II 485, параграф 82; Дело 155/73 Giuseppe Sacchi [1974], Сборник 409, параграф 15.

         (7)  Вж. бележка под линия 2.

         (8)  Решение № 32/02/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 20.2.2002 г. относно производството на филми и дейности, свързани с това производство в Норвегия. Повече подробности могат да бъдат намерени в раздел 24.C. 5, параграф 2 на тези основни насоки.

         (9)  ОВ L 298, 17.10.1989 г., стр. 23.

         (10)  ОВ L 202, 30.7.1997 г., стр. 60.

         (11)  Решение № 82/1999 на Съвместния комитет на ЕИП, ОВ L 296, 23.11.2000 г., стр. 39 и притурката за ЕИП № 54, 23.11.2000 г., стр. 99 (на исландски език) и Del. 2, стр. 69 (на норвежки език), влязло в сила на 1.7.2000 г.

         (12)  ОВ L 195, 29.7.1980 г., стр. 35, включена в Споразумението за ЕИП, в приложение XV към него.

         (13)  ОВ L 193, 29.7.2000 г., стр. 75.

         (14)  ОВ L 66, 8.3.2001 г., стр. 48, притурка за ЕИП № 12, 8.3.2001 г., стp. 6, влязло в сила на 1.6.2002 г.

         (15)  Глава 19 от Основните насоки за държавна помощ на Надзорния орган на ЕАСТ е разработена въз основа на Бюлетин ЕО 9-1984 за прилагане [предишни] членове 92 и 93 от Договора за ЕИО за холдинги на публични органи. Глава 20 съответства на Съобщение на Комисията до държавите-членки за приложението на [предишни] членове 92 и 93 от Договора за ЕИО (сега членове 87 и 88 от Договора за ЕО) и от член 5 от Директива 80/723/ЕИО на Комисията за публичните предприятия в производствения сектор, ОВ C 307, 13.11.1993 г., стр. 3.

         (16)  Вж. решения № 88/98 на Комисията (ЕО) „Финансиране на 24 часов рекламен канал без новини със заплащане на лиценз от ББС“, ОВ C 78, 18.3.2000 г., стр. 6 и помощ NN 70/98, Държавна помощ за канали за обществено радиоразпространение „Kinderkanal and Phoenix“, ОВ C 238, 21.8.1999 г., стр. 3.

         (17)  Дела 730/79 Philip Morris Holland срещу Комисията [1980] Сборник 2671, параграф 11; C-303/88 Италия срещу Комисията [1991] Сборник I-1433, параграф 27; C-156/98 Германия срещу Комисията [2000] Сборник I-6857, параграф 33.

         (18)  Дела T-106/95 FFSA and Others срещу Комисията [1997] Сборник II-229; T-46/97 SIC срещу Комисията [2000] Сборник II-2125 и C-332/98 Франция срещу Комисията [2000] Сборник I-4833.

         (19)  Дело C-280/00 Altmark Trans GmbH, Regierungspräsidium Magdeburg v Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH [2003] Сборник I-7747, параграф 89.

         (20)  Който съответства на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО.

         (21)  Дело C-44/93 Namur-Les Assurances du Crédit SA v Office National du Ducroire and the Belgian State [1994], Сборник I-3829.

         (22)  Вж. бележка под линия 16.

         (23)  Член 86 от Договора за ЕО съответства на член 59 от Споразумението за ЕИП.

         (24)  Решения на Комисията C62/1999, RAI, параграф 99 и C85/2001, RTP, параграф 158.

         (25)  Вж. бележка под линия 12.

         (26)  Вж. бележки под линия 13 и 14.

         (27)  Това навежда на една хипотетична ситуация, при която дейностите за изпълнение на необществена услуга трябва да бъдат прекратени: разходите, които по този начин биха били избегнати, представляват сумата на общите разходи, които се разпределят към дейностите за необществена услуга.

         (28)  Това не означава, че държавната помощ може да бъде оправдана като инструмент, който увеличава доставката и конкуренцията на пазара. Държавната помощ, която позволява на един оператор да остане на пазара независимо от неговите периодично повтарящи се загуби, причинява съществено изкривяване на конкуренцията, тъй като в дългосрочен план води до висока степен на неефикасност, по-малки доставки и по-високи цени за потребителите. С вдигането на законовите и икономическите бариери пред влизане в схемата и обезпечаването на антитръстова политика и съдействайки за развитието на плурализъм, са по-резултатни инструменти в това отношение. Естествените монополи подлежат на регламентиране.

         (29)  Подобни трудности, на които могат също така да се натъкнат, когато радиоразпространението като обществена услуга е адресирано към езикови малцинства или местни потребности.


title: 2010/434/ЕС: Решение на Комисията от 6 август 2010 година за изменение на приложения I и II към Решение 2008/185/ЕО по отношение на включването на Словения в списъка на държавите-членки, които са свободни от болестта на Ауески, и на Полша и региони от Испания в списъка на държавите-членки, в които действат одобрени национални програми за контрол на болестта на Ауески (нотифицирано под номер C(2010) 5358)  Текст от значение за ЕИП

text:
               7.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 208/5

         РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
   от 6 август 2010 година
   за изменение на приложения I и II към Решение 2008/185/ЕО по отношение на включването на Словения в списъка на държавите-членки, които са свободни от болестта на Ауески, и на Полша и региони от Испания в списъка на държавите-членки, в които действат одобрени национални програми за контрол на болестта на Ауески
   (нотифицирано под номер C(2010) 5358)
   (текст от значение за ЕИП)
   (2010/434/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 64/432/ЕИО на Съвета от 26 юни 1964 г. относно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине (1), и по-специално член 9, параграф 2 и член 10, параграф 2 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               Директива 64/432/ЕИО определя правилата, приложими за търговията с говеда и свине в Съюза, с изключение на диви свине. В член 9 от посочената директива са определени критерии за одобряване на задължителни национални програми за контрол на определени заразни болести, включително и на болестта на Ауески. В допълнение в член 10 от посочената директива се предвижда, че когато държава-членка счита, че територията ѝ или част от нея е свободна от такива болести, включително и от болестта на Ауески, тя представя на Комисията подходяща подкрепяща документация.

               (2)

               Решение 2008/185/ЕО на Комисията от 21 февруари 2008 г. относно допълнителни гаранции при търговията със свине в Общността по отношение на болестта на Ауески и относно критериите за предоставяне на информация за тази болест (2) въвежда допълнителни гаранции при придвижването на свине между държавите-членки. Тези гаранции са свързани с класификацията на държавите-членки според техния статут спрямо болестта.

               (3)

               В приложение I към Решение 2008/185/ЕО са изброени държавите-членки или регионите от тях, които са свободни от болестта на Ауески и в които е забранена ваксинацията. В приложение II към същото решение са изброени държавите-членки или регионите от тях, в които действат одобрени национални програми за контрол и ликвидиране на болестта на Ауески.

               (4)

               В Полша и Испания от няколко години се изпълняват национални програми за контрол на болестта на Ауески. За няколко испански региона националните програми за контрол на болестта на Ауески вече са одобрени с Решение 2007/603/ЕО на Комисията (3).

               (5)

               Словения е представила на Комисията подкрепяща документация по отношение на статута на своята територия като свободна от болестта на Ауески и показваща, че в тази държава-членка никога не е било установявано наличие на болестта.

               (6)

               Комисията разгледа документацията, предоставена от Словения, и счете, че тя отговаря на изискванията на член 10, параграф 1 от Директива 64/432/ЕИО. В съответствие с това тази държава-членка следва да бъде включена в списъка от приложение I към Решение 2008/185/ЕО. Посоченото приложение следва да бъде съответно изменено.

               (7)

               Полша е представила на Комисията подкрепяща документация относно действащата на територията на цяла Полша програма и е подала искане за одобрение на програмата.

               (8)

               Испания понастоящем е представила на Комисията подкрепяща документация по отношение на програмата, действаща в автономните области Andalucía, Aragón, Islas Baleares, Castilla-La Mancha, Cataluña, Extremadura, Madrid, Región de Murcia, Comunidad Valenciana и в провинциите Salamanca, Segovia и Soria в автономна област Castilla y León, както и в провинция Tenerife в автономна област Canarias, и е подала искане за одобрение на тази програма.

               (9)

               Комисията установи също така, че националните програми за контрол, представени от Полша и Испания, отговарят на критериите, заложени в член 9, параграф 1 от Директива 64/432/ЕИО. В съответствие с това Полша и Испания следва да бъдат включени в списъка от приложение II към Решение 2008/185/ЕО. Посоченото приложение следва да бъде съответно изменено.

               (10)

               Поради това Решение 2008/185/ЕО следва да бъде съответно изменено.

               (11)

               Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Приложения I и II към Решение 2008/185/ЕО се заменят с текста на приложението към настоящото решение.
   Член 2
   Адресати на настоящото решение са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 6 август 2010 година.

            За Комисията

         John DALLI

            Член на Комисията

      (1)  ОВ 121, 29.7.1964 г., стр. 1977/64.

      (2)  ОВ L 59, 4.3.2008 г., стр. 19.

      (3)  ОВ L 236, 8.9.2007 г., стр. 7.

      ПРИЛОЖЕНИЕ
      „
            ПРИЛОЖЕНИЕ I

               Държави-членки или региони от тях, които са свободни от болестта на Ауески и в които е забранена ваксинацията

                        Код по ISO

                        Държава-членка

                        Региони

                        AT

                        Австрия

                        Всички региони

                        CY

                        Кипър

                        Всички региони

                        CZ

                        Чешка република

                        Всички региони

                        DE

                        Германия

                        Всички региони

                        DK

                        Дания

                        Всички региони

                        FI

                        Финландия

                        Всички региони

                        FR

                        Франция

                        Департаментите Ain, Aisne, Allier, Alpes-de-Haute-Provence, Alpes-Maritimes, Ardèche, Ardennes, Ariège, Aube, Aude, Aveyron, Bas-Rhin, Bouches-du-Rhône, Calvados, Cantal, Charente, Charente-Maritime, Cher, Corrèze, Côte-d’Or, Côtes-d’Armor, Creuse, Deux-Sèvres, Dordogne, Doubs, Drôme, Essonne, Eure, Eure-et-Loir, Finistère, Gard, Gers, Gironde, Hautes-Alpes, Hauts-de-Seine, Haute Garonne, Haute-Loire, Haute-Marne, Hautes-Pyrénées, Haut-Rhin, Haute-Saône, Haute-Savoie, Haute-Vienne, Hérault, Indre, Ille-et-Vilaine, Indre-et-Loire, Isère, Jura, Landes, Loire, Loire-Atlantique, Loir-et-Cher, Loiret, Lot, Lot-et-Garonne, Lozère, Maine-et-Loire, Manche, Marne, Mayenne, Meurthe-et-Moselle, Meuse, Morbihan, Moselle, Nièvre, Nord, Oise, Orne, Paris, Pas-de-Calais, Pyrénées-Atlantiques, Pyrénées-Orientales, Puy-de-Dôme, Réunion, Rhône, Sarthe, Saône-et-Loire, Savoie, Seine-et-Marne, Seine-Maritime, Seine-Saint-Denis, Somme, Tarn, Tarn-et-Garonne, Territoire de Belfort, Val-de-Marne, Val-d’Oise, Var, Vaucluse, Vendée, Vienne, Vosges, Yonne, Yvelines

                        LU

                        Люксембург

                        Всички региони

                        NL

                        Нидерландия

                        Всички региони

                        SI

                        Словения

                        Всички региони

                        SK

                        Словакия

                        Всички региони

                        SE

                        Швеция

                        Всички региони

                        UK

                        Обединено кралство

                        Всички региони в Англия, Шотландия и Уелс

            ПРИЛОЖЕНИЕ II

               Държави-членки или региони от тях, в които действат одобрени национални програми за контрол и ликвидиране на болестта на Ауески

                        Код по ISO

                        Държава-членка

                        Региони

                        BE

                        Белгия

                        Всички региони

                        ES

                        Испания

                        Всички региони

                        HU

                        Унгария

                        Всички региони

                        IE

                        Ирландия

                        Всички региони

                        IT

                        Италия

                        Провинция Bolzano

                        PL

                        Полша

                        Всички региони

                        UK

                        Обединено кралство

                        Всички региони в Северна Ирландия

                  “


title: 2007/186/ЕОРешение на Съвета от 22 март 2007 година за назначаване на заместник от Румъния в Комитета на регионите

text:
               28.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 87/11

      РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА

   от 22 март 2007 година
   за назначаване на заместник от Румъния в Комитета на регионите
   (2007/186/ЕО)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 263 от него,
   като взе предвид предложението на правителството на Румъния,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 24 януари 2006 г. Съветът прие Решение 2006/116/ЕО за назначаване на членове и заместници в Комитета на регионите за периода от 26 януари 2006 г. до 25 януари 2010 г. (1)

               (2)

               След оставката на г-н Andrei CHILIMAN се освободи едно място за заместник в Комитета на регионите,

         РЕШИ:
   Член 1
   Назначава се за заместник в Комитета на регионите за остатъка от мандата, а именно до 25 януари 2010 г.:

               г-н Petru FILIP, кмет на Municipe Oradea

               на мястото на г-н Andrei CHILIMAN.

         Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 22 март 2007 година.

            За Съвета

            Председател

         W. TIEFENSEE

      (1)  ОВ L 56, 25.2.2006 г., стр. 75.


title: Решение на Съвета от 14 ноември 2016 година за назначаване на членове и заместник-членове в Консултативния комитет за безопасност и здраве на работното място за Франция и Италия

text:
               16.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/2

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 14 ноември 2016 година
   за назначаване на членове и заместник-членове в Консултативния комитет за безопасност и здраве на работното място за Франция и Италия
   (2016/C 421/03)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Решение на Съвета от 22 юли 2003 г. за създаване на Консултативен комитет за безопасност и здраве на работното място (1), и по-специално член 3 от него,
   като взе предвид списъка на кандидатурите, представени на Съвета от правителствата на държавите членки,
   като има предвид, че:

               (1)

               С решение от 24 февруари 2016 г. (2) Съветът назначи членовете и заместник-членовете на Консултативния комитет за безопасност и здраве на работното място за периода от 29 февруари 2016 г. до 28 февруари 2019 г.

               (2)

               Правителствата на Франция и Италия предложиха допълнителни кандидатури за няколко свободни поста,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Назначават се за членове и заместник-членове на Консултативния комитет за безопасност и здраве на работното място за периода до 28 февруари 2019 г.:
   I.   ПРЕДСТАВИТЕЛИ НА ОРГАНИЗАЦИИТЕ НА РАБОТНИЦИТЕ

               Държава

               Член

               Заместник-член

               Франция

               Г-н Abderrafik ZAIGOUCHE

               Г-жа Edina LAMOUREUX
               Г-н Jean-Paul ZERBIB

               Италия

               Г-жа Silvana CAPPUCCIO

               Г-жа Cinzia FRASCHERI
               Г-н Marco LUPI

   II.   ПРЕДСТАВИТЕЛИ НА ОРГАНИЗАЦИИТЕ НА РАБОТОДАТЕЛИТЕ

               Държава

               Член

               Заместник-член

               Франция

               Г-жа Nathalie BUET

               Г-н Patrick LEVY
               Г-н Franck GAMBELLI

               Италия

               Г-жа Fabiola LEUZZI

               Г-н Giorgio RUSSOMANNO
               Г-н Pier Paolo MASCIOCCHI

         Член 2
   Съветът назначава на по-късна дата членовете и заместник-членовете, които още не са определени.
   Член 3
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 14 ноември 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         G. MATEČNÁ

      (1)  ОВ C 218, 13.9.2003 г., стр. 1.

      (2)  Решение на Съвета от 24 февруари 2016 г. за назначаване на членове и заместник-членове в Консултативния комитет за безопасност и здраве на работното място (ОВ C 79, 1.3.2016 г., стр. 1).


title: 2010/217/ЕС: Решение на Съвета от 9 април 2010 година за назначаване на член и заместник-член от Гърция в Комитета на регионите

text:
               16.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 96/7

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 9 април 2010 година
   за назначаване на член и заместник-член от Гърция в Комитета на регионите
   (2010/217/ЕС)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 305 от него,
   като взе предвид предложението на правителството на Гърция,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 22 декември 2009 г. и на 18 януари 2010 г. Съветът прие Решение 2009/1014/ЕС и Решение 2010/29/ЕС за назначаване на членове и заместник-членове на Комитета на регионите за периода от 26 януари 2010 г. до 25 януари 2015 г. (1)

               (2)

               След изтичането на мандата на г-н Nikitas KAKLAMANIS се освободи едно място за член на Комитета на регионите. С назначаването на г-н Dimitris KALOGEROPOULOS за член на Комитета на регионите се освободи едно място за заместник-член,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Назначават се в Комитета на регионите за остатъка от мандата, а именно до 25 януари 2015 г.:

               а)

               за член:

                           —

                           Г-н Dimitris KALOGEROPOULOS, кмет на град Egaleo (промяна на мандата),

                     и

               б)

               за заместник-член:

                           —

                           г-н Dimitris MARAVELIAS, кмет на Chaidari.

         Член 2
   Настоящото решение поражда действие от деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 9 април 2010 година.

            За Съвета

            Председател

         M. Á. MORATINOS

      (1)  ОВ L 348, 29.12.2009 г., стр. 22 и ОВ L 12, 19.1.2010 г., стр. 11.


title: 97/800/ЕОВС, ЕО, Евратом: Решение на Съвета и на Комисията от 30 октомври 1997 година за сключване на Споразумение за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Руската федерация, от друга страна

text:
               11/ 15

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               228

         31997D0800

               L 327/1

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА И НА КОМИСИЯТА

   от 30 октомври 1997 година
   за сключване на Споразумение за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Руската федерация, от друга страна (1)

   (97/800/ЕОВС, ЕО, Евратом)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 54, параграф 2, член 57, параграф 2, последно изречение, член 66, член 73в, параграф 2, член 75, член 84, параграф 2 и членове 99, 100, 113 и 235 във връзка с член 228, параграф 2, второ изречение и член 228, параграф 3, втора алинея от него,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност за въглища и стомана, и по-специално член 95 от него,
   като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 101, втори параграф от него,
   като взеха предвид съгласието на Европейския парламент (2),
   след консултации с Консултативния комитет на ЕОВС и със съгласието на Съвета,
   като взеха предвид одобрението на Съвета, дадено съгласно член 101 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия,
   като имат предвид, че сключването на Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Руската федерация, от друга, подписано на 24 юни 1994 г. в Корфу, ще допринася за постигане на целите на Европейските общности;
   като имат предвид, че целта на посоченото споразумение е да се заздравят установените връзки, по-специално тези, установени със Споразумението за търговия и търговско и икономическо сътрудничество между Европейската икономическа общност и Европейската общност за атомна енергия и Съюза на съветските социалистически републики, подписано на 18 декември 1989 г. и одобрено с Решение 90/116/ЕИО (3);
   като имат предвид, че определени задължения, предвидени в Споразумението за партньорство и сътрудничество, извън обхвата на политиката на Общността за търговия, засягат или могат да засегнат договореностите, определени от актовете на Общността, приети в областите на правото на установяване, транспорта и предоставянето на статут на дружествата;
   като имат предвид, че споменатото споразумение налага на Европейската общност определени задължения относно движението на капитали и разплащанията между Общността и Русия;
   като имат предвид, в допълнение, че доколкото споменатото споразумение се отнася до Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 г. относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замяната на дялове по отношение на дружества от различни държави-членки (4) и Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 г. относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (5), които са основани на член 100 от Договора за създаване на Европейската общност, за правно основание следва да се използва същият член;
   като имат предвид, че определени разпоредби на споменатото споразумение налагат на Общността задължения в областта на предоставянето на услуги, които надвишават трансграничната рамка;
   като имат предвид, че Договорът за създаване на Европейската общност не предвижда специални правомощия за определени разпоредби на споменатото споразумение, които предстоят да бъдат приложени от Общността; като имат предвид, че следователно е необходимо да се прибегне до член 235 от Договора,
   РЕШИХА:
   Член 1
   Споразумението за партньорство и сътрудничество между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Руската федерация, от друга страна, заедно с протоколите и декларациите, се одобрява от името на Европейската общност, Европейската общност за въглища и стомана и Европейската общност за атомна енергия.
   Текстовете са приложени към настоящото решение.
   Член 2
   1.   Позицията, която Общността следва да приеме, в Съвета за сътрудничество и Комитета за сътрудничество, се определя от Съвета, по предложение на Комисията, или при необходимост, от Комисията, като във всички случаи съгласно приложимите разпоредби на договорите за създаване на Европейската общност, на Европейската общност за въглища и стомана и на Европейската общност за атомна енергия.
   2.   Съгласно член 91 от споразумението за партньорство и сътрудничество председателят на Съвета председателства Съвета за сътрудничество и представя позицията на Общността. Представител на Комисията председателства Комитета за сътрудничество в съответствие с процедурния му правилник и представя позицията на Общността.
   3.   Решението да се публикуват препоръките на Съвета за сътрудничество и на Комитета за сътрудничество в Официален вестник на Европейските общности се взема във всеки конкретен случай от Съвета и от Комисията.
   Член 3
   Председателят на Съвета извършва нотифицирането съгласно член 112 от споразумението от името на Европейската общност. Председателят на Комисията извършва такова нотифициране от името на Европейската общност за въглища и стомана и Европейската общност за атомна енергия.

      Съставено в Люксембург на 30 октомври 1997 година.

            За Комисията

            Председател

         J. SANTER

            За Съвета

            Председател

         F. BODEN

      (1)  Настоящото споразумение за партньорство и сътрудничеството бе подписано с Русия на 24 юни 1994 година от Европейските общности и дванайсетте държави-членки по това време. След разширяването бе подписан допълнителен протокол с Русия на 21 май 1997 година, с който Австрия, Финландия и Швеция се допускат да станат страни по споразумението заедно с останалите дванадесет държави-членки, с което вариантите на споразумението на шведски и фински език стават официални.
   След приключване на необходимите процедури Общностите и техните държави-членки решават, след сключване на споразумението за сътрудничество, временно да прилагат гореспоменатия допълнителен протокол, предвид предстоящото му влизане му в сила, в съответствие с член 4 от него. Следователно текстът на споразумението за партньорство, който се съдържа в изданията на фински и шведски език на Официален вестник, е този, който е приет за официален чрез допълнителния протокол.
   Споразумението за партньорство и сътрудничество, сключено с Русия, влиза в сила на 1 декември 1997 година, след размяна на уведомленията за изпълнение на процедурите, предвидени в член 112, втори параграф от споразумението, между страните на 30 октомври 1997 година

      (2)  ОВ С 339, 18.12.1995 г., стр. 45.

      (3)  ОВ L 68, 15.3.1990 г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 225, 20.8.1990 г., стр. 1.

      (5)  ОВ L 225, 20.8.1990 г., стр. 6.