title: Решение на Комисията от 17 юни 2015 година за създаване на експертна група, наречена „Платформа по въпросите на доброто управление в областта на данъчното облагане, агресивното данъчно планиране и двойното данъчно облагане“ и за замяна на Решение C(2013) 2236

text:
               23.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 206/5

         РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
   от 17 юни 2015 година
   за създаване на експертна група, наречена „Платформа по въпросите на доброто управление в областта на данъчното облагане, агресивното данъчно планиране и двойното данъчно облагане“ и за замяна на Решение C(2013) 2236
   (2015/C 206/04)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като има предвид, че:

               (1)

               В своето съобщение от 6 декември 2012 г. (1) Комисията представи план за действие за укрепване на борбата срещу данъчните измами и отклонението от данъчно облагане. Съобщението беше придружено от две препоръки — едната във връзка с агресивното данъчно планиране (2), a другата относно мерките за насърчаване на трети държави да прилагат минимални стандарти за добро управление в областта на данъчното облагане (3).

               (2)

               С Решение C(2013) 2236 на Комисията (4) беше създадена „Платформа по въпросите на доброто управление в областта на данъчното облагане, агресивното данъчно планиране и двойното данъчно облагане“ („Платформата“) — експертна група на Комисията, чиято задача беше да извърши преглед на напредъка по редица мерки, включително плана за действие за борба с данъчните измами и отклонението от данъчно облагане за 2012 г., както и изпълнението на двете препоръки. В своето Съобщение относно двойното данъчно облагане в рамките на единния пазар (5) Комисията достигна до заключение, че ще проучи евентуалните ползи от създаването на форум на ЕС по въпросите на двойното данъчно облагане. Като се има предвид, че двойното данъчно необлагане и двойното данъчно облагане често са свързани, бе счетено за целесъобразно да се разгледа и двойното данъчно облагане в платформата, като този подход е запазен и към момента.

               (3)

               Европейският парламент (6) и Съветът на Европейския съюз (7) призоваха за продължаване на усилията в борбата срещу данъчните измами и избягването на данъци.

               (4)

               Платформата се оказа полезна за осигуряването на информация в областите, в които тя се използва за справка. На 18 март 2015 г. Комисията прие пакет относно прозрачността в областта на данъчното облагане (8). На 17 юни 2015 г. (9) тя прие съобщение относно по-справедлива система за корпоративно данъчно облагане в Съюза (план за действие за 2015 г.), в което докладва относно прилагането на препоръките от 2012 г. въз основа на данните от платформата. В това съобщение Комисията обяви, че мандатът на платформата ще бъде удължен, обхватът ѝ ще бъде разширен, а методът ѝ на работа — допълнително усъвършенстван.

               (5)

               Със създаването на програмата за данъчна прозрачност и справедливо данъчно облагане, определена в двете съобщения на Комисията от 2015 г., е целесъобразно да се направи преглед на задачите и функционирането на платформата.

               (6)

               Платформата следва да осигури възможност за водене на диалог, при който ще се извършва обмен на опит и експертни познания, а становищата на всички заинтересовани страни ще бъдат изслушвани.

               (7)

               Платформата следва да се председателства от представител на Комисията и да се състои от представители на данъчните органи на държавите членки, на организации, представляващи стопанската сфера или гражданското общество, както и на лица, работещи в областта на данъчното облагане. Желателно е от съображения за последователност настоящите членове на платформата, избрани за периода на изпълнение на Решение C(2013) 2236 на Комисията, да останат на тази длъжност до края на мандата си — 22 април 2016 г.

               (8)

               Следва да се предвидят правила за оповестяване на информация от страна на членовете на Платформата.

               (9)

               Личните данни следва да се обработват в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (10).

               (10)

               Решение C(2013) 2236 следва да бъде отменено.

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Предмет
   С настоящото решение се създава експертна група, наречена „Платформа по въпросите на доброто управление в областта на данъчното облагане, агресивното данъчно планиране и двойното данъчно облагане“ („Платформата“).
   Член 2
   Задачи
   Задачите на Платформата са:

               а)

               да насърчава дискусиите между експерти от стопанската сфера, гражданското общество и националните данъчни органи по въпроси на доброто управление в областта на данъчното облагане, агресивното данъчно планиране и двойното данъчно облагане;

               б)

               да предоставя на Комисията информация, която да спомага за установяване на приоритети в областите, посочени в буква а), и за подбор на подходящите средства и инструменти за постигане на напредък в тези области;

               в)

               да допринесе за възможно най-доброто прилагане и изпълнение на две съобщения на Комисията от 18 март 2015 г. и от 17 юни 2015 г., като определя значимите технически и практически въпроси в тези области, както и възможните решения;

               г)

               да обсъжда специализираната практическа информация, предоставяна от представители на данъчните органи, стопанската сфера, гражданското общество и лицата, работещи в областта на данъчното облагане, и да проучва възможните начини за по-ефикасно решаване на проблемите в областта на двойното данъчно облагане, които възпрепятстват функционирането на вътрешния пазар.

         За целите на настоящото решение понятието „добро управление в областта на данъчното облагане“ обхваща прозрачността, обмена на информация и лоялната данъчна конкуренция.
   Член 3
   Консултиране
   Комисията може да се консултира с Платформата по всички въпроси, свързани с доброто управление в областта на данъчното облагане, агресивното данъчно планиране и двойното данъчно облагане, както и с последващите действия във връзка с плана за действие за 2015 г.
   Член 4
   Членство — назначаване
   1.   Максималният брой на членовете на Платформата е 43.
   2.   Членове на Платформата са:

               а)

               данъчни органи на държавите членки;

               б)

               до петнадесет организации, представляващи стопанската сфера, гражданското общество и лицата, работещи в областта на данъчното облагане с компетентност в областите, посочени в член 2.

         3.   Данъчните органи на всяка от държавите членки посочват един представител измежду длъжностните лица, които работят в областта на трансграничното данъчно облагане с акцент върху борбата с агресивното данъчно планиране.
   4.   Настоящите членове на платформата остават на тази длъжност до 22 април 2016 г. След поканата за представяне на кандидатури генералният директор на ГД „Данъчно облагане и митнически съюз“ назначава членовете на платформата, посочени в параграф 2, буква б). Техният мандат започва на 23 април 2016 г. и продължава до 16 юни 2019 г.
   5.   Когато отговарят на поканата за представяне на кандидатури, организациите определят по един представител и един заместник, който да замени представителя, когато той отсъства или не може да участва. Генералният директор на ГД „Данъчно облагане и митнически съюз“ може да отхвърли предложения от дадена организация представител или заместник, ако въпросното лице не отговаря на профила, изискван съгласно поканата за представяне на кандидатури. В такива случаи от съответната организация се изисква да предложи друг представител или друг заместник.
   6.   Заместниците се предлагат при същите условия, както и представителите. Заместниците автоматично заместват представителите, които отсъстват или са възпрепятствани.
   7.   Организациите, отговарящи на изискванията за прием, но които не са назначени, могат да бъдат включени в резервен списък, който Комисията ще използва за назначаване на заместници.
   8.   Организациите, посочени в параграф 2, буква б), или техните представители могат да бъдат заменени или изключени за остатъка от мандата им в следните случаи:

               а)

               когато организацията или нейният представител вече не е в състояние да допринася ефективно за разискванията на Платформата;

               б)

               когато организацията или нейният представител не отговаря на условието, определено в член 339 от Договора;

               в)

               когато организацията или нейният представител подадат оставка;

               г)

               когато това е желателно с цел да се поддържа балансирано представяне на различните експертни области и сфери на интереси.

         Когато дадена организация или нейният представител се заменя или изключва, генералният директор на ГД „Данъчно облагане и митнически съюз“ може по целесъобразност да назначи заместваща организация от списъка с резервни кандидатури, посочен в параграф 7, или да поиска от дадена организация да определи друг представител или друг заместник.
   9.   Имената на организациите и техните представители се публикуват в регистъра на експертните групи на Комисията и другите подобни субекти, наричан по-нататък „регистърът“, както и на специален уебсайт.
   10.   Личните данни се събират, обработват и публикуват в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
   Член 5
   Дейност
   1.   Платформата се председателства от генералния директор на ГД „Данъчно облагане и митнически съюз“ или от негов представител.
   2.   За да се улесни ефективното ѝ функциониране Платформата създава две подгрупи, в които поотделно са представени публичните органи (данъчните органи на държавите членки) и неправителствените организации (организациите, представляващи стопанската сфера, гражданското общество и лицата, работещи в областта на данъчното облагане).
   3.   Със съгласието на председателя Платформата може да създава други подгрупи, които да разглеждат конкретни въпроси въз основа на предоставен от Платформата мандат. Тези подгрупи се разпускат веднага след изпълнението на мандата си.
   4.   Председателят може по конкретни поводи да кани външни за Платформата експерти със специфична компетентност по даден въпрос от дневния ред, които да участват в работата на Платформата или подгрупата. Освен това председателят може да даде статут на наблюдатели на физически лица, на организации съгласно правило 8, параграф 3 от хоризонталните правила за експертните групи (11) и на страни кандидатки.
   5.   Членовете на експертните групи и техните представители, както и поканените експерти и наблюдатели спазват задълженията за запазване на професионална тайна, предвидени в Договорите, и другите правила на Съюза в тази област, както и правилата във връзка със защитата на класифицираната информация на ЕС, предвидени в приложението към Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (12). При неспазване на тези задължения Комисията може да предприеме съответните мерки.
   6.   Заседанията на Платформата и нейните подгрупи се провеждат по принцип в помещения на Комисията. Комисията осигурява секретарските услуги. Други служби на Комисията, проявяващи интерес към разискванията, могат да вземат участие и да присъстват на заседанията на Платформата и на нейните подгрупи.
   7.   Платформата приема свой процедурен правилник въз основа на стандартния процедурен правилник за експертните групи.
   8.   Комисията публикува всички съответни документи относно дейностите, проведени от Платформата (като например програми, протоколи и бележки на участниците) или в регистъра, или чрез препратка от регистъра към специално създаден уебсайт. Даден документ не се публикува, когато оповестяването му би засегнало защитата на обществени или частни интереси, както са дефинирани в член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (13).
   Член 6
   Разходи за заседанията
   1.   Участниците в дейностите на Платформата не получават възнаграждение за предоставяните от тях услуги.
   2.   Пътните и в съответните случаи дневните разходи на участниците в дейностите на Платформата се възстановяват от Комисията в съответствие с действащите в Комисията разпоредби.
   3.   Тези разходи се възстановяват в рамките на наличните бюджетни кредити, разпределени по годишната процедура за разпределение на ресурсите.
   Член 7
   Отмяна
   Решение С(2013) 2236 се отменя.
   Член 8
   Приложимост
   Настоящото решение се прилага до 16 юни 2019 г.

      Съставено в Брюксел на 17 юни 2015 година.

            За Комисията

         Pierre MOSCOVICI

            Член на Комисията

      (1)  COM(2012) 722.

      (2)  C(2012) 8806 final.

      (3)  C(2012) 8805 final.

      (4)  Решение C(2013) 2236 на Комисията от 23 април 2013 г. за създаване на експертна група на Комисията, която да служи като Платформа по въпросите на доброто управление в областта на данъчното облагане, агресивното данъчно планиране и двойното данъчно облагане.

      (5)  COM(2011) 712 окончателен.

      (6)  Резолюция на Европейския парламент от 25 март 2015 г. относно годишния доклад в областта на данъчното облагане.

      (7)  Съвет по икономически и финансови въпроси от 9.12.2014 г., Европейски съвет от 18.12.2014 г.

      (8)  Съобщение относно данъчната прозрачност в борбата с отклонението от данъчно облагане и избягването на данъчно облагане (COM(2015) 136 final) и предложение за въвеждане на автоматичен обмен на информация между държавите членки относно техните данъчни правила (COM(2015) 135 final).

      (9)  Съобщение от 17 юни 2015 г., COM(2015) 302 final.

      (10)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 12.1.2001 г., стр. 1).

      (11)  Съобщение от председателя на Комисията: Рамка за експертните групи на Комисията: хоризонтални правила и публичен регистър, C(2010) 7649 окончателен.

      (12)  Решение (ЕС, Евратом) 2015/444 на Комисията от 13 март 2015 г. относно правилата за сигурност за защита на класифицираната информация на EC (ОВ L 72, 17.3.2015 г., стр. 53).

      (13)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 31.5.2001 г., стр. 43). Тези изключения са предназначени да защитят обществената сигурност, военните дела, международните отношения, финансовата, паричната или икономическата политика, правото на личен живот и неприкосновеността на индивида, търговските интереси, съдебното производство и правната помощ, инспекциите/разследванията/одитите и процеса на вземане на решения на институцията.


title: Решение (ЕС) 2017/1638 на Европейския парламент от 27 април 2017 година относно приключването на сметките на Службата на Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения за финансовата 2015 година

text:
               29.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 252/170

         РЕШЕНИЕ (ЕС) 2017/1638 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ
   от 27 април 2017 година
   относно приключването на сметките на Службата на Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения за финансовата 2015 година
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ,

               —

               като взе предвид окончателните годишни отчети на Службата на Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения за финансовата 2015 година,

               —

               като взе предвид доклада на Сметната палата относно годишните отчети на Службата на Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения за финансовата 2015 година, придружен от отговорите на Службата (1),

               —

               като взе предвид декларацията за достоверност (2) относно надеждността и точността на отчетите, както и законосъобразността и редовността на свързаните с тях операции, предоставена от Сметната палата за финансовата 2015 година в съответствие с член 287 от Договора за функционирането на ЕС,

               —

               като взе предвид препоръката на Съвета от 21 февруари 2017 г. относно освобождаването от отговорност на Управителния комитет на Службата на Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения във връзка с изпълнението на бюджета за финансовата 2015 година (05873/2017 — C8-0076/2017),

               —

               като взе предвид член 319 от Договора за функционирането на ЕС,

               —

               като взе предвид Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (3), и по-специално член 208 от него,

               —

               като взе предвид Регламент (ЕО) № 1211/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. за създаване на Орган на европейските регулатори в областта на електронните съобщения (ОЕРЕС) и на Служба (4), и по-специално член 13 от него,

               —

               като взе предвид Делегиран регламент (ЕС) № 1271/2013 на Комисията от 30 септември 2013 г. относно рамковия Финансов регламент за органите, посочени в член 208 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (5), и по-специално член 108 от него,

               —

               като взе предвид член 94 и приложение IV към своя правилник,

               —

               като взе предвид доклада на комисията по бюджетен контрол (A8-0143/2017),

               1.

               одобрява приключването на сметките на Службата на Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения за финансовата 2015 година;

               2.

               възлага на своя председател да предаде настоящото решение на Управителния комитет на Службата на Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения, на Съвета, Комисията и Сметната палата и да осигури публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз (серия L).

            Председател

         Antonio TAJANI

            Генерален секретар

         Klaus WELLE

      (1)  ОВ C 449, 1.12.2016 г., стр. 22.

      (2)  Вж. бележка под линия 1.

      (3)  ОВ L 298, 26.10.2012 г., стр. 1.

      (4)  ОВ L 337, 18.12.2009 г., стр. 1.

      (5)  ОВ L 328, 7.12.2013 г., стр. 42.


title: Решение (ЕС) 2015/345 на Комисията от 2 март 2015 година за изменение на решения 2009/563/ЕО, 2009/564/ЕО, 2009/578/ЕО, 2010/18/ЕО, 2011/263/ЕС, 2011/264/ЕС, 2011/382/ЕС и 2011/383/ЕС за продължаване срока на валидност на екологичните критерии за присъждане на знака за екомаркировка на ЕС за някои продукти (нотифицирано под номер С(2015) 1286)  Текст от значение за ЕИП

text:
               4.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 60/39

         РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/345 НА КОМИСИЯТА
   от 2 март 2015 година
   за изменение на решения 2009/563/ЕО, 2009/564/ЕО, 2009/578/ЕО, 2010/18/ЕО, 2011/263/ЕС, 2011/264/ЕС, 2011/382/ЕС и 2011/383/ЕС за продължаване срока на валидност на екологичните критерии за присъждане на знака за екомаркировка на ЕС за някои продукти

         (нотифицирано под номер С(2015) 1286)

   (текст от значение за ЕИП)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Регламент (ЕО) № 66/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно екомаркировката на ЕС (1), и по-специално член 8, параграф 3, буква в) от него,
   след консултация със Съвета по екомаркировка на Европейския съюз,
   като има предвид, че:

               (1)

               Срокът на валидност на Решение 2009/563/ЕО на Комисията (2) изтича на 30 юни 2015 г.

               (2)

               Срокът на валидност на Решение 2009/564/ЕО на Комисията (3) изтича на 30 ноември 2015 г.

               (3)

               Срокът на валидност на Решение 2009/578/ЕО на Комисията (4) изтича на 30 ноември 2015 г.

               (4)

               Срокът на валидност на Решение 2010/18/ЕО на Комисията (5) изтича на 31 декември 2015 г.

               (5)

               Срокът на валидност на Решение 2011/263/ЕС на Комисията (6) изтича на 28 април 2015 г.

               (6)

               Срокът на валидност на Решение 2011/264/ЕС на Комисията (7) изтича на 28 април 2015 г.

               (7)

               Срокът на валидност на Решение 2011/382/ЕС на Комисията (8) изтича на 24 юни 2015 г.

               (8)

               Срокът на валидност на Решение 2011/383/ЕС на Комисията (9) изтича на 28 юни 2015 г.

               (9)

               Извършена бе оценка, за да се установят адекватността и целесъобразността на сега действащите екологични критерии, както и на свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване, установени с решения 2009/563/ЕО, 2009/564/ЕО, 2009/578/ЕО, 2010/18/ЕО, 2011/263/ЕС, 2011/264/ЕС, 2011/382/ЕС и 2011/383/ЕС. Тъй като сега действащите екологични критерии и свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване, установени с посочените решения, са все още в процес на преразглеждане, е целесъобразно да се удължат сроковете на валидност на екологичните критерии и на свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване. Предвид различните етапи на процеса на преразглеждане, срокът на валидност на екологичните критерии и на свързаните с тях изисквания за оценка и удостоверяване, установени с Решение 2009/563/ЕО, следва да бъде удължен до 31 декември 2015 г., а срокът на валидност на екологичните критерии и на свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване, установени с решения 2009/564/ЕО, 2009/578/ЕО, 2010/18/ЕО, 2011/263/ЕС, 2011/264/ЕС, 2011/382/ЕС и 2011/383/ЕС следва да бъде удължен до 31 декември 2016 г.

               (10)

               Поради това решения 2009/563/ЕО, 2009/564/ЕО, 2009/578/ЕО, 2010/18/ЕО, 2011/263/ЕС, 2011/264/ЕС, 2011/382/ЕС и 2011/383/ЕС следва да бъдат съответно изменени.

               (11)

               Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, учреден по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 66/2010,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Член 3 от Решение 2009/563/ЕО се заменя със следното:

      „Член 3
      Екологичните критерии за продуктовата група „обувни изделия“ и свързаните с тях изисквания за оценка и удостоверяване са валидни до 31 декември 2015 г.“

   Член 2
   Член 4 от Решение 2009/564/ЕО се заменя със следното:

      „Член 4
      Екологичните критерии за продуктовата група „къмпингови услуги“ и свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване са валидни до 31 декември 2016 г.“

   Член 3
   Член 4 от Решение 2009/578/ЕО се заменя със следното:

      „Член 4
      Екологичните критерии за групата продукти „услуги за туристическо настаняване“ и свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване са валидни до 31 декември 2016 г.“

   Член 4
   Член 3 от Решение 2010/18/ЕО се заменя със следното:

      „Член 3
      Екологичните критерии за продуктовата група „дървени подови настилки“ и свързаните с тях изисквания за оценка и проверка са валидни до 31 декември 2016 г.“

   Член 5
   Член 4 от Решение 2011/263/ЕС се заменя със следното:

      „Член 4
      Критериите за групата продукти „детергенти за съдомиялни машини“ и свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване са валидни до 31 декември 2016 г.“

   Член 6
   Член 4 от Решение 2011/264/ЕС се заменя със следното:

      „Член 4
      Критериите за групата продукти „детергенти за перални машини“ и свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване са валидни до 31 декември 2016 г.“

   Член 7
   Член 4 от Решение 2011/382/ЕС се заменя със следното:

      „Член 4
      Критериите за продуктовата група „детергенти за ръчно миене на съдове“ и свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване са валидни до 31 декември 2016 г.“

   Член 8
   Член 4 от Решение 2011/383/ЕС се заменя със следното:

      „Член 4
      Критериите за продуктовата група „универсални почистващи средства и почистващи средства за санитарни помещения“ и свързаните с тях изисквания за оценяване и удостоверяване са валидни до 31 декември 2016 г.“

   Член 9
   Адресати на настоящото решение са държавите членки.

      Съставено в Брюксел на 2 март 2015 година.

            За Комисията

         Karmenu VELLA

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 27, 30.1.2010 г., стр. 1.

      (2)  Решение 2009/563/ЕО на Комисията от 9 юли 2009 г. за установяване на екологични критерии за присъждане на знака за екомаркировка на Общността на обувни изделия (ОВ L 196, 28.7.2009 г., стр. 27).

      (3)  Решение 2009/564/ЕО на Комисията от 9 юли 2009 г. за установяване на екологични критерии за присъждане на знака за екомаркировка на Общността за къмпингови услуги (ОВ L 196, 28.7.2009 г., стр. 36).

      (4)  Решение 2009/578/ЕО на Комисията от 9 юли 2009 г. за установяване на екологични критерии за присъждане на знака за екомаркировка на Общността за услуги за туристическо настаняване (ОВ L 198, 30.7.2009 г., стр. 57).

      (5)  Решение 2010/18/ЕО на Комисията от 26 ноември 2009 г. за установяване на екологични критерии за присъждане на знака за екомаркировка на Общността на дървени подови настилки (ОВ L 8, 13.1.2010 г., стр. 32).

      (6)  Решение 2011/263/ЕС на Комисията от 28 април 2011 г. за формулиране на екологични критерии за присъждане на екомаркировката на ЕС на детергенти за съдомиялни машини (ОВ L 111, 30.4.2011 г., стр. 22).

      (7)  Решение 2011/264/ЕС на Комисията от 28 април 2011 г. за формулиране на екологични критерии за присъждане на екомаркировката на ЕС на детергенти за перални машини (ОВ L 111, 30.4.2011 г., стр. 34).

      (8)  Решение 2011/382/ЕС на Комисията от 24 юни 2011 г. за установяване на екологични критерии за присъждане на екомаркировката на ЕС на детергенти за ръчно миене на съдове (ОВ L 169, 29.6.2011 г., стр. 40).

      (9)  Решение 2011/383/ЕС на Комисията от 28 юни 2011 г. за установяване на екологични критерии за присъждане на екомаркировката на ЕС на универсални почистващи средства и почистващи средства за санитарни помещения (ОВ L 169, 29.6.2011 г., стр. 52).


title: Решение 2014/915/ОВППС на Съвета от 16 декември 2014 година за изменение на Решение 2010/452/ОВППС относно Мисията за наблюдение на Европейския съюз в Грузия, EUMM Georgia

text:
               17.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 360/56

         РЕШЕНИЕ 2014/915/ОВППС НА СЪВЕТА
   от 16 декември 2014 година
   за изменение на Решение 2010/452/ОВППС относно Мисията за наблюдение на Европейския съюз в Грузия, EUMM Georgia
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 28, член 42, параграф 4 и член 43, параграф 2 от него,
   като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 12 август 2010 г. Съветът прие Решение 2010/452/ОВППС (1), с което беше удължен срокът на действие на Мисията за наблюдение на Европейския съюз в Грузия („EUMM Georgia“ или „мисията“), създадена със Съвместно действие 2008/736/ОВППС (2). Срокът на действие на Решение 2010/452/ОВППС изтича на 14 декември 2014 г.

               (2)

               Срокът на действие на EUMM Georgia следва да бъде удължен за допълнителен срок от две години въз основа на настоящия ѝ мандат.

               (3)

               Мисията ще се провежда в обстановка, която може да се влоши и да възпрепятства постигането на целите на външната дейност на Съюза, установени в член 21 от Договора.

               (4)

               Поради това Решение 2010/452/ОВППС следва да бъде изменено,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Решение 2010/452/ОВППС се изменя, както следва:

               1)

               В член 7 параграф 3 се заменя със следното:
               „3.   Целият персонал съблюдава специфичните за мисията минимални оперативни стандарти за сигурност и плана за сигурност на мисията, подкрепящ политиката на Съюза за сигурност на мястото на операциите. По отношение на защитата на класифицираната информация на ЕС, до която имат достъп при изпълнение на задълженията си, членовете на личния състав спазват принципите и минималните стандарти за сигурността, установени с Решение 2013/488/ЕС на Съвета (3).

                  (3)  Решение 2013/488/ЕС на Съвета от 23 септември 2013 г. относно правилата за сигурност за защита на класифицирана информация на EC (ОВ L 274, 15.10.2013 г., стр. 1).“"

               2)

               В член 12 параграф 5 се заменя със следното:
               „5.   Ръководителят на мисията гарантира защитата на класифицираната информация на ЕС в съответствие с Решение 2013/488/ЕС.“

               3)

               В член 14, параграф 1 се добавя следната алинея:
               „Референтната сума, предвидена за покриване на свързаните с мисията разходи за периода от 15 декември 2014 г. до 14 декември 2015 г., е 18 300 000 EUR.“

               4)

               Вмъква се следният член:
               „Член 14а
               Проектна група
               1.   EUMM Georgia разполага с проектна група за набелязване и изпълнение на проекти. При необходимост EUMM Georgia подпомага и предоставя съвети по проекти, осъществявани от държави членки и трети държави под тяхна отговорност в области, свързани с EUMM Georgia и в подкрепа на нейните цели.
               2.   При условията по параграф 3, на EUMM Georgia се разрешава да използва финансови вноски от държавите членки или от трети държави за осъществяване на проекти, за които се счита, че допълват по последователен начин останалите действия на EUMM Georgia, ако проектите са:

                           а)

                           предвидени във финансовия разчет на настоящото решение; или

                           б)

                           интегрирани в хода на мандата посредством изменение на финансовия разчет по искане на ръководителя на мисията.

                     EUMM Georgia сключва с тези държави договореност, с която се уреждат по-специално специфичните процедури за третиране на евентуални жалби от трети лица относно вреди, нанесени в резултат на действие или бездействие от страна на EUMM Georgia при използването на средствата, предоставени от тези държави. В никакъв случай оказващите принос държави не могат да търсят отговорност от Съюза или от ВП за действие или бездействие от страна на EUMM Georgia при използването на средствата, предоставени от тези държави.
               3.   Финансовият принос на трети държави в проектната група подлежи на приемане от страна на КПС.“

               5)

               В член 16, параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
               „1.   Доколкото е уместно и в съответствие с нуждите на мисията, ВП е упълномощен да предоставя на трети държави, асоциирани с настоящото решение, класифицирана информация и документи на ЕС, изготвени за целите на мисията, до ниво „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL“, в съответствие с Решение 2013/488/ЕС.
               2.   ВП също така е упълномощен, в съответствие с оперативните нужди на мисията, да предоставя на ООН и на ОССЕ класифицирана информация и документи на ЕС, изготвени за целите на мисията, до ниво „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“, в съответствие с Решение 2013/488/ЕС. За тази цел се изготвят договорености между компетентните органи на ООН и на ОССЕ.
               3.   В случай на конкретна и неотложна оперативна нужда ВП е упълномощен също така да предоставя на държавата домакин класифицирана информация и документи на ЕС, създадени за целите на мисията, до ниво „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“, в съответствие с Решение 2013/488/ЕС. За тази цел се изготвят договорености между ВП и компетентните органи на държавата домакин.“

               6)

               В член 18 втората алинея се заменя със следното:
               „Срокът на действието му изтича на 14 декември 2016 г.“

         Член 2
   Настоящото решение влиза в сила от датата на приемането му.
   Прилага се от 15 декември 2014 г.

      Съставено в Брюксел на 16 декември 2014 година.

            За Съвета

            Председател

         S. GOZI

      (1)  Решение 2010/452/ОВППС на Съвета от 12 август 2010 г. относно Мисията за наблюдение на Европейския съюз в Грузия, EUMM Georgia (ОВ L 213, 13.8.2010 г., стр. 43).

      (2)  Съвместно действие 2008/736/ОВППС на Съвета от 15 септември 2008 г. относно Мисията за наблюдение на Европейския съюз в Грузия, EUMM Georgia (ОВ L 248, 17.9.2008 г., стр. 26)


title: 2010/601/ЕС: Решение на Съвета от 1 октомври 2010 година за назначаване на заместник-член от Италия в Комитета на регионите

text:
               7.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 264/16

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 1 октомври 2010 година
   за назначаване на заместник-член от Италия в Комитета на регионите
   (2010/601/ЕС)
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 305 от него,
   като взе предвид предложението на правителството на Италия,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 22 декември 2009 г. и на 18 януари 2010 г. Съветът прие Решение 2009/1014/ЕС и Решение 2010/29/ЕС за назначаване на членове и заместник-членове на Комитета на регионите за периода от 26 януари 2010 г. до 25 януари 2015 г. (1)

               (2)

               След изтичането на мандата на г-н Salvatore MANGIAFICO се освободи едно място за заместник-член,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Назначава се за заместник-член на Комитета на регионите за остатъка от мандата, а именно до 25 януари 2015 г.:

               —

               г-н Samuele BALDINI

                  Consigliere, Provincia di Firenze

         Член 2
   Настоящото решение поражда действие от деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 1 октомври 2010 година.

            За Съвета

            Председател

         S. VANACKERE

      (1)  ОВ L 348, 29.12.2009 г., стр. 22 и ОВ L 12, 19.1.2010 г., стр. 11.


title: Решение (ЕС) 2016/334 на Съвета от 4 март 2016 година за назначаване на двама заместник-членове, предложени от Република Литва, в Комитета на регионите

text:
               9.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 62/17

         РЕШЕНИЕ (ЕС) 2016/334 НА СЪВЕТА
   от 4 март 2016 година
   за назначаване на двама заместник-членове, предложени от Република Литва, в Комитета на регионите
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 305 от него,
   като взе предвид предложението на правителството на Литва,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26 януари 2015 г., 5 февруари 2015 г. и 23 юни 2015 г. Съветът прие решения (ЕС) 2015/116 (1), (ЕС) 2015/190 (2) и (ЕС) 2015/994 (3) за назначаване на членовете и заместник-членовете на Комитета на регионите за периода от 26 януари 2015 г. до 25 януари 2020 г.

               (2)

               След изтичането на мандата на г-жа Odeta ŽERLAUSKIENĖ и на г-н Jonas PINSKUS се освободиха две места за заместник-членове на Комитета на регионите,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Назначават се за заместник-членове на Комитета на регионите за остатъка от мандата, а именно до 25 януари 2020 г.:

               —

               г-жа Andžela ŠAKINIENĖ, Member of Klaipėda District Municipal Council,

               —

               г-н Kęstutis VAITUKAITIS, Member of Elektrėnai Municipal Council.

         Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 4 март 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         S.A.M. DIJKSMA

      (1)  Решение (ЕС) 2015/116 на Съвета от 26 януари 2015 г. за назначаване на членовете и заместник-членовете на Комитета на регионите за периода от 26 януари 2015 г. до 25 януари 2020 г. (ОВ L 20, 27.1.2015 г., стр. 42).

      (2)  Решение (ЕС) 2015/190 на Съвета от 5 февруари 2015 г. за назначаване на членовете и заместник-членовете на Комитета на регионите за периода от 26 януари 2015 г. до 25 януари 2020 г. (ОВ L 31, 7.2.2015 г., стр. 25).

      (3)  Решение (ЕС) 2015/994 на Съвета от 23 юни 2015 г. за назначаване на членовете и заместник-членовете на Комитета на регионите за периода от 26 януари 2015 г. до 25 януари 2020 г. (ОВ L 159, 25.6.2015 г., стр. 70).


title: Решение 2010/88/ОВППС/ПВР на Съвета от 30 ноември 2009 година относно подписването, от името на Европейския съюз, на споразумението между Европейския съюз и Япония за правна взаимопомощ по наказателноправни въпроси

text:
               12.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 39/19

         РЕШЕНИЕ 2010/88/ОВППС/ПВР НА СЪВЕТА
   от 30 ноември 2009 година
   относно подписването, от името на Европейския съюз, на споразумението между Европейския съюз и Япония за правна взаимопомощ по наказателноправни въпроси
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално членове 24 и 38 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 26—27 февруари 2009 г. Съветът реши да упълномощи председателството, подпомагано от Комисията, да започне преговори за споразумение между Европейския съюз и Япония за правна взаимопомощ по наказателноправни въпроси. Преговорите протекоха успешно и бе съставено споразумение.

               (2)

               В отсъствието на двустранни договори за правна взаимопомощ между държавите-членки и Япония Европейският съюз се стреми да установи по-ефективно сътрудничество между своите държави-членки и Япония в областта на правната взаимопомощ по наказателноправни въпроси.

               (3)

               Споразумението следва да бъде подписано при условие сключването му на по-късна дата,

         РЕШИ:
   Член 1
   Одобрява се от името на Европейския съюз подписването на Споразумението между Европейския съюз и Япония за правна взаимопомощ по наказателноправни въпроси при условие сключването на посоченото споразумение.
   Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение.
   Член 2
   Председателят на Съвета е оправомощен да посочи лицето(лицата), упълномощено(и) да подпише(ат) споразумението от името на Европейския съюз при условие сключването му.

      Съставено в Брюксел на 30 ноември 2009 година.

            За Съвета

            Председател

         B. ASK

    ---documentbreak---

               12.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 39/20

         ПРЕВОД
   СПОРАЗУМЕНИЕ
   между Европейския Съюз и Япония за правна взаимопомощ по Наказателноправни въпроси
   ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ
   и
   ЯПОНИЯ,
   В ЖЕЛАНИЕТО си да установят по-ефективно сътрудничество между държавите-членки на Европейския съюз и Япония в областта на правната взаимопомощ по наказателноправни въпроси,
   В ЖЕЛАНИЕТО си това сътрудничество да допринесе за борбата с престъпността,
   КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ангажимента си да зачитат правосъдието, принципите на правовата държава и демокрацията, както и независимостта на съдебната система,
   СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:
   Член 1
   Предмет и цел
   1.   Замолената държава, при поискване от молещата държава, предоставя правна взаимопомощ (наричана по-долу „помощ“) във връзка с разследване, наказателно преследване и други производства, включително съдебни производства, по наказателноправни въпроси в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение.
   2.   Настоящото споразумение не се прилага при екстрадиция, трансфер на производства по наказателноправни въпроси и изпълнение на присъди, налагащи наказания, различни от конфискацията, предвидена в член 25.
   Член 2
   Определения
   За целите на настоящото споразумение:

               а)

               понятието „договарящи страни“ означава Европейският съюз и Япония;

               б)

               понятието „държава-членка“ означава държава-членка на Европейския съюз;

               в)

               понятието „държава“ означава държава-членка или Япония;

               г)

               понятието „предмети“ означава документи, справки и други веществени доказателства;

               д)

               понятието „собственост“ означава активи от всякакъв вид, независимо дали са веществени или невеществени, движими или недвижими, материални или нематериални, както и правни документи или инструменти, доказващи право на собственост или правен интерес по отношение на тези активи;

               е)

               понятието „средство на престъпление“ означава всяко имущество, което по някакъв начин, изцяло или частично, е използвано или е било приготвено за използване с цел извършване на престъпление;

               ж)

               понятието „приходи“ означава всяко имущество, произтичащо или получено, пряко или косвено, от извършването на престъпление;

               з)

               понятието „замразяване или изземване“ означава временна забрана за прехвърляне, преобразуване, разпореждане или преместване на имущество или временното поемане на пазенето или контрола над имуществото въз основа на разпореждане, издадено от съд или друг компетентен орган; и

               и)

               понятието „конфискация“, което включва лишаването от право, когато това е приложимо, означава наказание или мярка, постановени от съд или друг съдебен орган вследствие на производство по отношение на едно или няколко престъпления, в резултат на което е постановено окончателно отнемане на имущество.

         Член 3
   Обхват на помощта
   Помощта включва следното:

               а)

               снемане на свидетелски показания или обяснения;

               б)

               осигуряване на възможност за разпит чрез видеоконференция;

               в)

               събиране на предмети, включително чрез извършване на претърсване и изземване;

               г)

               получаване на справки, документи или извлечения от банкови сметки;

               д)

               оглед на лица, предмети или места;

               е)

               установяване на местонахождение и идентифициране на лица, предмети или места;

               ж)

               предоставяне на предмети, държани от законодателни, административни или съдебни органи на замолената държава, както и от нейните органи на местната власт;

               з)

               връчване на документи и информиране на лице относно покана за явяване в молещата държава;

               и)

               временно прехвърляне на задържано лице с цел даване на свидетелски показания или за други доказателствени цели;

               й)

               оказване на помощ в производства, свързани със замразяване или изземване и конфискация на приходите от престъпление или средството на престъпление; и

               к)

               всяка друга помощ, позволена съгласно законодателството на замолената държава и договорена между държава-членка и Япония.

         Член 4
   Определяне и отговорности на централните органи
   Всяка държава определя централен орган, който отговаря за изпращането, получаването и предоставянето на отговор на искания за помощ, изпълнението на такива искания или предаването им на органите, които са компетентни да ги изпълнят съгласно законодателството на държавата. Централни органи са органите, посочени в приложение I към настоящото споразумение.
   Член 5
   Комуникация между централните органи
   1.   Искания за помощ съгласно настоящото споразумение се изпращат от централния орган на молещата държава до централния орган на замолената държава.
   2.   За целта на настоящото споразумение централните органи на държавите-членки и на Япония осъществяват пряк контакт помежду си.
   Член 6
   Органи, компетентни да отправят искания
   Органите, които съгласно законодателствата на държавите са компетентни да отправят искания за помощ по силата на настоящото споразумение, са посочени в приложение II към него.
   Член 7
   Удостоверяване на автентичност
   Не е необходимо да се удостоверява автентичността на документи, предоставени от държава съгласно настоящото споразумение, които са удостоверени с подпис или печат на компетентен орган или на централния орган на тази държава.
   Член 8
   Искания за помощ
   1.   Молещата държава отправя писмено искане.
   2.   В спешни случаи молещата държава може, след като е установила контакт със замолената държава, да отправи искане чрез други надеждни средства за комуникация, включително факс или електронна поща. В такива случаи молещата държава предоставя допълнително писмено потвърждение на искането непосредствено след това, ако замолената държава го изисква.
   3.   Искането съдържа следното:

               а)

               наименованието на компетентния орган, провеждащ разследването, наказателното преследване или друго производство, включително съдебно производство;

               б)

               фактите относно предмета на разследването, наказателното преследване или друго производство, включително съдебно производство;

               в)

               естеството и фазата на разследването, наказателното преследване или друго производство, включително съдебно производство;

               г)

               текста или посочване на съответното законодателство, включително приложимите наказания в молещата държава;

               д)

               описание на исканата помощ; и

               д)

               описание на целта на исканата помощ.

         4.   Доколкото е възможно и необходимо в зависимост от исканата помощ, в искането се включва следното:

               а)

               информация относно самоличността и местонахождението на всяко лице, от което се изискват свидетелски показания, обяснения или предмети;

               б)

               списък на въпросите, които да бъдат зададени на лицето, от което се изискват свидетелски показания или обяснения;

               в)

               точно описание на лицата или местата, които да се претърсят, и на предметите, които да се издирят;

               г)

               обяснение защо молещата държава счита за необходимо и уместно да получи достъп до справки, документи или извлечения от банкови сметки за целите на разследване на дадено престъпление и друга информация, която може да улесни изпълнението на искането;

               д)

               информация относно лицата, предметите или местата, за които да се извърши оглед;

               е)

               информация относно лицата, предметите или местата, които да бъдат идентифицирани или чието местонахождение да бъде установено;

               ж)

               информация относно самоличността и местонахождението на лице, на което да бъде връчен документ или да бъде информирано относно покана, връзката на лицето с производството и начина, по който да бъде извършено връчването;

               з)

               информация относно надбавките и разноските, на които ще има право лицето, от което се изисква да се яви пред компетентния орган на молещата държава; и

               и)

               точно описание на приходите от престъпление или средствата на престъплението, тяхното местонахождение и самоличността на собственика им.

         5.   Доколкото е необходимо, в искането се включва и следното:

               а)

               описание на всеки конкретен начин на действие или процедура, които да се следват при изпълнението на искането;

               б)

               описание на мотивите за поверителност във връзка с искането; и

               в)

               всяка друга информация, която следва да се представи на вниманието на замолената държава с цел улесняване изпълнението на искането.

         6.   Ако замолената държава счита, че информацията, включена в искане за помощ, не е достатъчна, за да отговори на изискванията по настоящото споразумение, за да даде възможност за изпълнение на искането, тя може да поиска да ѝ бъде предоставена допълнителна информация.
   Член 9
   Език
   Искане и други документи, приложени към него, се придружават от превод на официален език на замолената държава или във всички, или при спешни случаи — на един от езиците, изброени в приложение III към настоящото споразумение.
   Член 10
   Изпълнение на искания
   1.   Замолената държава своевременно изпълнява искане в съответствие със съответните разпоредби на настоящото споразумение. Компетентните органи на замолената държава вземат всички възможни мерки, които са в правомощията им, за да гарантират изпълнението на искането.
   2.   Дадено искане се изпълнява чрез вземане на мерките, които са в съответствие със законодателството на замолената държава. Конкретният начин или процедура, описани в искането, посочено в член 8, параграф 4, буква ж) или параграф 5, буква а), се следват, доколкото това не противоречи на законодателството на замолената държава и когато е практически осъществимо. В случай че изпълнението на дадено искане по описания в него начин или процедура създава практическо затруднение за замолената държава, тя се консултира с молещата държава, за да разреши този практически проблем.
   3.   Ако се счете, че изпълнението на искане представлява намеса в текущо разследване, наказателно преследване или друго производство, включително съдебно производство, в замолената държава, последната може да отложи изпълнението. Замолената държава информира молещата държава за мотивите за отлагането и се консултира с нея относно по-нататъшната процедура. Вместо да отложи изпълнението, замолената държава може да обвърже изпълнението с условия, чието изпълнение е счетено за необходимо, след консултации с молещата държава. Ако молещата държава приеме тези условия, тя се съобразява с тях.
   4.   Замолената държава полага всички усилия за запазване на поверителността на факта, че е отправено искане, както и относно съдържанието на искането, резултата от изпълнението на искането и друга информация, която е от значение за изпълнението на искането, ако молещата държава е поискала такава поверителност. Ако изпълнението на дадено искане е невъзможно без разкриване на такава информация, замолената държава информира молещата държава, която решава дали въпреки това искането следва да бъде изпълнено.
   5.   Замолената държава отговаря на обосновани запитвания от молещата държава относно статуса на изпълнението на дадено искане.
   6.   Замолената държава своевременно информира молещата държава за резултата от изпълнението на искане и предоставя на молещата държава свидетелски показания, обяснения или предмети, събрани в хода на това изпълнение, включително всяко твърдение на лице, от което се изискват свидетелски показания, обяснения или предмети, отнасящо се до имунитет, недееспособност или привилегии съгласно законодателството на молещата държава. Замолената държава предоставя оригинали или, при наличие на разумни основания, заверени преписи от справки или документи. Ако дадено искане не може да бъде изпълнено изцяло или частично, замолената държава информира молещата държава за причините за това.
   Член 11
   Основания за отказ на помощ
   1.   Помощ може да бъде отказана, ако замолената държава счита, че:

               а)

               дадено искане се отнася до политическо престъпление или престъпление, свързано с политическо престъпление;

               б)

               съществува вероятност с изпълнението на искане да бъде засегнат нейният суверенитет, сигурност, обществен ред или други съществени интереси. За целите на настоящата буква замолената държава може да счете, че изпълнението на искане относно престъпление, наказуемо със смърт съгласно законодателството на молещата държава или, в отношенията между една държава-членка, посочена в приложение IV към настоящото споразумение, и Япония — престъпление, наказуемо с доживотен затвор съгласно законодателството на молещата държава, може да засегне съществени интереси на замолената държава, освен ако тя и молещата държава не се споразумеят за условия, при които искането може да бъде изпълнено;

               в)

               налице са добре обосновани причини да се предполага, че искането за помощ е отправено с цел преследване или наказване на лице на основание на неговата раса, религия, националност, етнически произход, политически възгледи или сексуална ориентация или че положението на това лице може да бъде влошено поради някоя от тези причини;

               г)

               лице, което е субект на наказателно разследване, преследване или друго производство, включително съдебно производство, за което се иска помощ в молещата държава, вече е било осъдено или оправдано в държава-членка или Япония с окончателен съдебен акт за същите факти; или

               д)

               дадено искане не отговаря на изискванията на настоящото споразумение.

         2.   Замолената държава може да откаже помощ, която би изисквала налагането на принудителни мерки съгласно нейното законодателство, ако счете, че съгласно нейното законодателство поведението, което е предмет на разследване, наказателно преследване или друго производство, включително съдебно производство, в молещата държава не би съставлявало престъпление. В отношенията между Япония и две държави-членки, посочени в приложение IV към настоящото споразумение, помощ може да бъде отказана, ако замолената държава счете, че съгласно нейното законодателство поведението, което е предмет на разследване, наказателно преследване или друго производство, включително съдебно производство, в молещата държава, не би съставлявало престъпление.
   3.   Не се отказва помощ от съображения за опазване на банкова тайна.
   4.   Преди да бъде отказана помощ по силата на настоящия член, замолената държава се консултира с молещата държава, когато счете, че помощта може да бъде оказана при определени условия. Ако молещата държава приеме тези условия, тя се съобразява с тях.
   5.   Ако бъде отказана помощ, замолената държава информира молещата държава за мотивите за отказа си.
   Член 12
   Разходи
   1.   Замолената държава поема всички разходи, свързани с изпълнението на искане, освен ако между молещата и замолената държава не е уговорено друго.
   2.   Без да се засягат разпоредбите на параграф 1, молещата държава поема:

               а)

               възнагражденията за вещи лица;

               б)

               разходите за писмен и устен превод и протоколиране;

               в)

               надбавките и разноските, свързани с пътуване на лицата съгласно членове 22 и 24;

               г)

               разходите за установяване на видеовръзка и разходите, произтичащи от обслужване на видеовръзка в замолената държава; и

               д)

               разходи от извънреден характер;

         освен ако между молещата и замолената държава не е уговорено друго.
   3.   Ако изпълнението на искане би наложило разходи от извънреден характер, молещата държава и замолената държава се консултират помежду си, за да определят условията, при които искането да бъде изпълнено.
   Член 13
   Ограничения на използването на свидетелски показания, обяснения, предмети или информация
   1.   Молещата държава не може да използва свидетелски показания, обяснения, предмети или друга информация, включително лични данни, предоставени или придобити по друг начин по силата на настоящото споразумение, освен при разследването, наказателното преследване или друго производство, включително съдебно производство, описано в искането, без предварителното съгласие на замолената държава. Като дава предварителното си съгласие, замолената държава-членка може да постави всички условия, които счете за необходими.
   2.   Замолената държава може да поиска свидетелски показания, обяснения, предмети или друга информация, включително лични данни, предоставени или придобити по друг начин по силата на настоящото споразумение, да бъдат считани за поверителни или да се използват само при посочените от нея условия. Ако молещата държава се съгласи да спазва такава поверителност или приеме тези условия, тя се съобразява с тях.
   3.   При извънредни обстоятелства дадена държава може в момента на предоставяне на свидетелски показания, обяснения, предмети или друга информация, включително лични данни, да поиска получаващата ги държава да осигури информация за начина, по който те са били използвани.
   Член 14
   Транспорт, поддръжка и връщане на предмети
   1.   Замолената държава може да поиска от молещата държава да транспортира и поддържа предмети, предоставени по силата на настоящото споразумение, в съответствие с условията, посочени от замолената държава, включително условията, които са счетени за необходими за защита на интересите на трети лица по отношение на съответните предмети.
   2.   Замолената държава може да поиска молещата държава да върне всеки предмет, предоставен по силата на настоящото споразумение, в съответствие с условията, посочени от замолената държава, след като тези предмети са били използвани за целите, описани в дадено искане.
   3.   Молещата държава изпълнява искане, направено съгласно параграф 1 или 2. Когато е отправено такова искане, молещата държава не може да прави оглед на предметите без предварителното съгласие на замолената държава, ако огледът уврежда или би могъл да увреди предмета.
   Член 15
   Снемане на свидетелски показания или обяснения
   1.   Замолената държава снема свидетелски показания или обяснения. За тази цел замолената държава налага принудителни мерки, ако такива са необходими, а молещата държава предоставя на замолената държава информация, обосноваваща такива мерки съгласно законодателството на замолената държава.
   2.   Замолената държава полага всички усилия да осигури присъствието на лицата, които са посочени в искане за снемане на свидетелски показания или обяснения при изпълнение на искане, и да позволи на тези лица да разпитат лицето, чиито показания или обяснения се изискват. В случай че такъв пряк разпит не е разрешен, на лицата се дава възможност да представят въпроси, които да бъдат зададени на лицето, чиито показания или обяснения се изискват.
   3.   Ако лице, чиито показания и обяснения се изискват съгласно настоящия член, се позове на имунитет, недееспособност или привилегия по силата на законодателството на молещата държава, свидетелските показания или обяснения се снемат независимо от това, освен ако искането съдържа декларация от молещата държава, че когато има позоваване на имунитет, недееспособност или привилегия, свидетелските показания или обяснения не могат да бъдат снети.
   Член 16
   Разпит чрез видеоконференция
   1.   Ако дадено лице е в замолената държава и е необходимо да даде показания пред компетентните органи на молещата държава-членка в качеството на свидетел или вещо лице, замолената държава-членка може да способства за снемането на свидетелски показания или обяснения от тези компетентни органи чрез видеоконференция, ако това е необходимо за производството на молещата държава. При необходимост молещата и замолената държава се консултират помежду си, за да се улесни разрешаването на правни, технически или логистични въпроси, които могат да възникнат в хода на изпълнението на искането.
   2.   При разпит чрез видеоконференция се прилагат следните правила, освен ако между молещата и замолената държава не е уговорено друго:

               а)

               органът на замолената държава ще идентифицира подлежащото на разпит лице, посочено в искането, и ще покани това лице, за да улесни неговото явяване;

               б)

               разпитът ще се извърши пряко от компетентния орган на молещата държава или под негово ръководство съгласно неговото законодателство и основните принципи на правото на замолената държава;

               в)

               на разпита ще присъства органът на замолената държава, подпомаган при необходимост от преводач, и ще наблюдава извършването на разпита. Ако органът на замолената държава е на мнение, че по време на разпита се нарушават основните принципи на правото на замолената държава, той незабавно ще вземе необходимите мерки, за да се гарантира, че разпитът ще продължи, като се спазват въпросните принципи;

               г)

               по искане на молещата държава или на лицето, подлежащо на разпит, замолената държава ще осигури на това лице съдействие от устен преводач, ако е необходимо; и

               д)

               подлежащото на разпит лице може да се позове на правото да не дава показания, което би имало съгласно законодателството на молещата или на замолената държава. Ще бъдат предприети и други мерки, необходими за защитата на лицето, които органите на молещата и на замолената държава договорят помежду си.

         Член 17
   Събиране на предмети
   1.   Замолената държава събира предмети. За тази цел замолената държава прилага принудителни мерки, включително претърсване и изземване, ако такива са необходими, а молещата държава предоставя на замолената държава информация, обосноваваща тези мерки съгласно законодателството на замолената държава.
   2.   Замолената държава полага всички необходими усилия да осигури присъствието на лицата, посочени в дадено искане, при събирането на предмети в изпълнение на искането.
   Член 18
   Банкови сметки
   1.   Замолената държава потвърждава дали физическо или юридическо лице, което е субект на наказателно разследване, притежава или контролира една или повече сметки в посочените в искането банки.
   2.   Замолената държава предоставя съответните справки, документи или извлечения от посочените сметки, справките за банкови операции, извършени в рамките на определен период по сметките, посочени в искането или определени в съответствие с параграф 1, както и съответните справки, документи или извлечения от които и да е сметки, от които се изпращат или по които се получават средства.
   3.   Задълженията, уредени в настоящия член, се прилагат само доколкото информацията е държана от банката, която поддържа сметката.
   4.   Замолената държава може да изпълни искане по параграфи 1 и 2 в зависимост от условията, които поставя по отношение на искане за събиране на предмети.
   Член 19
   Оглед на лица, предмети или места
   1.   Замолената държава извършва оглед на лица, предмети или места. За тази цел замолената държава прилага принудителни мерки, ако такива са необходими, а молещата държава предоставя на замолената държава информация, обосноваваща тези мерки съгласно законодателството на замолената държава.
   2.   Замолената държава полага всички необходими усилия да осигури присъствието на лицата, посочени в искане за оглед на лица, предмети или места, в хода на изпълнение на искането.
   Член 20
   Установяване на местонахождение и идентифициране на лица, предмети и места
   Замолената държава полага всички усилия за установяване на местонахождението или идентифициране на лица, предмети или места.
   Член 21
   Предоставяне на предмети, държани от законодателни, административни, съдебни или местни органи
   1.   Замолената държава предоставя на молещата държава предмети, държани от законодателни, административни или съдебни органи на замолената държава, както и от техните местни органи, и които са общественодостъпни.
   2.   Замолената държава полага всички усилия за предоставяне на молещата държава на предмети, включително свидетелства за съдимост, държани от законодателните, административните или съдебните органи на замолената държава, както и на нейните местни органи, и които не са общественодостъпни, в същата степен и при същите условия, при които тези предмети биха били на разположение на нейните следствени или прокурорски органи.
   Член 22
   Връчване на документи и информиране на лице за покана
   1.   Замолената държава връчва документи, включително призовки или други документи, които изискват дадено лице да се яви пред компетентния орган на молещата държава, на лица, намиращи се в замолената държава. Замолената държава информира лице, намиращо се в тази държава, за това, че е призовано да се яви пред компетентния орган на молещата държава.
   2.   Когато искането се отнася до връчване на документ, изискващ явяване на лице пред компетентния орган на молещата държава, искането се получава от Централния орган на замолената държава не по-малко от петдесет (50) дни преди планираната дата на явяване. При спешни случаи замолената държава може да се откаже от това изискване.
   3.   Когато на молещата държава е известно, че адресатът не разбира езика, на който са изготвени или преведени документите, връчени или изпратени съгласно параграф 1, молещата държава полага усилия да преведе документите или поне важните части от тях и на разбираем за адресата език.
   4.   Документите, връчвани съгласно параграф 1, включват декларация, в която се посочва, че адресатът може да получи от компетентния орган, който е издал документа, или от други органи на молещата държава информация относно своите основни права и задължения във връзка с документите, ако има такива.
   5.   При съобщаване на резултата от връчването на документите в съответствие с разпоредбите на член 6, параграф 10 замолената държава предоставя доказателство за връчването под формата на разписка, върху която получателят е положил дата и подпис, или под формата на декларация от молещата държава, че връчването е извършено, като се посочват датата, мястото и начинът на връчване. При поискване замолената държава своевременно информира молещата държава, когато е възможно, за отговора на лицето, което е поканено или призовано да се яви пред компетентния орган на молещата държава съгласно параграф 1.
   6.   Лице, което е било поканено или призовано да се яви пред компетентния орган на молещата държава съгласно параграф 1, но не се яви пред този орган, не може по тази причина да подлежи на наказание или принудителни мерки в молещата държава, дори ако в искането или в изпратените или връчените документи е предвидено обратното.
   Член 23
   Имунитет
   1.   Лице, което е поканено или призовано да се яви пред компетентния орган на молещата държава съгласно член 22, параграф 1:

               а)

               не подлежи на задържане, нито на друго ограничаване на личната свобода в тази държава поради поведение или осъждане, предшестващи отпътуването на лицето от замолената държава; или

               б)

               не е длъжно да свидетелства, нито да подпомага разследване, наказателно преследване или друго производство, включително съдебно производство, освен производството, посочено в искането.

         2.   Ако имунитетът, посочен в параграф 1, не може да бъде осигурен, молещата държава посочва това в искането или във връчените документи, за да може лицето да бъде съответно информирано и да бъде в състояние да вземе решение дали да се яви пред компетентния орган на молещата държава.
   3.   Имунитетът, предвиден в параграф 1, се прекратява, когато:

               а)

               лицето, което в рамките на петнадесет (15) последователни дни от датата, от която присъствието му вече не се изисква от компетентния орган, или от датата, на която е било планирано да се яви пред този орган, но не го е направило, е разполагало с възможност да напусне страната, но въпреки това е останало доброволно в молещата държава; или

               б)

               лицето, след като е напуснало молещата държава, доброволно се завръща в нея.

         4.   Когато на молещата държава е известно, че предвиденият в параграф 1 имунитет е прекратено в съответствие с параграф 3, букви а) и б), молещата държава незабавно информира за това замолената държава, ако замолената държава е поискала това и ако молещата държава счете, че е необходимо.
   Член 24
   Временно прехвърляне на задържани лица
   1.   Лице, което е задържано в замолената държава и чието присъствие на територията на молещата държава е необходимо за даване на свидетелски показания или за доказателствени цели, се прехвърля временно за посочените цели в молещата държава, ако лицето даде съгласието си и ако молещата и замолената държава се договорят за това, при условие че е допустимо съгласно законодателството на замолената държава.
   2.   Молещата държава продължава задържането на прехвърленото лице, освен ако замолената държава не позволи обратното.
   3.   Молещата държава незабавно връща прехвърленото лице на замолената държава, както е договорено преди това или съгласно друга договореност между молещата и замолената държава.
   4.   Времето, през което прехвърленото лице е било задържано в молещата държава, се приспада от изтърпяваното в замолената държава наказание.
   5.   Лицето, което е прехвърлено в молещата държава съгласно настоящия член, се ползва в молещата държава с имунитета, предвиден в член 23, параграф 1, до връщането му в замолената държава, освен ако лицето не даде съгласието си да даде показания или да подпомогне разследване, наказателно преследване или друго производство, включително съдебно производство, освен посоченото в искането, и молещата и замолената държава не се договорят за това.
   6.   Лице, което не е съгласно да бъде прехвърлено при условията на настоящия член, не може на това основание да подлежи на наказание или принудителна мярка в молещата държава, дори когато в искането е заявено обратното.
   Член 25
   Замразяване или изземване и конфискация на приходи от престъпление или средство на престъпление
   1.   Замолената държава оказва съдействие, доколкото е позволено от законодателството ѝ, при производства, свързани със замразяването или изземването и конфискацията на приходи от престъпление или средство на престъпление.
   2.   Искането за конфискацията, посочена в параграф 1, се придружава от решение на съд или друг съдебен орган, с което се налага конфискацията.
   3.   Замолената държава, която съхранява приходите от престъпление и средствата на престъпления, може да прехвърли тези приходи или средства, изцяло или частично, на молещата държава, доколкото е разрешено от законодателството на замолената държава и при условия, които смята за подходящи.
   4.   При прилагането на този член законните права и интереси на добросъвестни трети страни се зачитат съгласно законодателството на замолената държава.
   Член 26
   Обмен на информация по собствена инициатива
   1.   Държавите-членки и Япония могат без предварително искане да си предоставят информация по наказателноправни въпроси, доколкото това е разрешено от законодателството на предоставящата държава.
   2.   Предоставящата държава може да налага условия относно използването на тази информация от получаващата държава. В такива случаи предоставящата държава уведомява предварително получаващата държава за естеството на предоставяната информация и за условията, на които подлежи използването ѝ. Ако приеме тези условия, получаващата държава е длъжна да се съобразява с тях.
   Член 27
   Връзка с други правни инструменти
   1.   Нищо в настоящото споразумение не препятства която и да е държава да поиска помощ или да предостави помощ в съответствие с други приложими международни споразумения или съгласно приложимото си законодателство.
   2.   Нищо в настоящото споразумение не препятства държава-членка и Япония да сключват международни споразумения, с които да потвърдят, допълнят, разширят или засилят разпоредбите на настоящото споразумение.
   Член 28
   Консултации
   1.   При необходимост централните органи на държавите-членки и на Япония провеждат консултации с цел разрешаване на трудности, свързани с изпълнението на искане, и улесняване на бързата и ефективна помощ по настоящото споразумение, и с оглед на това могат да решат да предприемат необходимите мерки.
   2.   Ако е уместно, договарящите страни провеждат консултации по всеки въпрос, който може да възникне при тълкуването или прилагането на настоящото споразумение.
   Член 29
   Териториално прилагане
   1.   Настоящото споразумение се прилага на територията на Япония и, по отношение на Европейския съюз, на:

               а)

               териториите на държавите-членки; и

               б)

               териториите, за чиито външни отношения отговаря дадена държава-членка, или държавите, които не са държави-членки, за които дадена държава-членка има други задължения в областта на външните отношения, когато това е договорено чрез разменени между договарящите страни дипломатически ноти, надлежно потвърдени от съответната държава-членка.

         2.   Прилагането на настоящото споразумение на територия или в държава, предмет на разширеното прилагане съгласно параграф 1, буква б), може да бъде прекратено от всяка договаряща страна с изпратено по дипломатически път шестмесечно писмено предизвестие до другата договаряща страна, когато това е надлежно потвърдено от съответната държава-членка и Япония.
   Член 30
   Статут на приложенията
   Приложенията към настоящото споразумение представляват неразделна част от него. Приложения I, II и III могат да се изменят с взаимното писмено съгласие на договарящите страни, без да се внасят промени в настоящото споразумение.
   Член 31
   Влизане в сила и прекратяване
   1.   Настоящото споразумение влиза в сила на тридесетия ден след датата, на която договарящите страни взаимно са се уведомили чрез размяна на дипломатически ноти, че са приключили своите съответни вътрешни процедури, необходими за привеждането в действие на настоящото споразумение.
   2.   Настоящото споразумение се прилага за всяко искане за помощ, представено на или след датата, на която настоящото споразумение влиза в сила, независимо дали съответните деяния, които са от значение за искането, са били извършени преди, на или след тази дата.
   3.   Всяка от договарящите страни може във всеки момент да прекрати настоящото споразумение, като писмено уведоми за това другата договаряща страна, и такова прекратяване влиза в сила шест месеца след датата на уведомяването.

      В ПОТВЪРЖДЕНИЕ НА КОЕТО долуподписаните упълномощени представители подписаха настоящото споразумение.
      СЪСТАВЕНО в два оригинални екземпляра на английски и японски език, като и двата текста са еднакво автентични, и подписано в Брюксел на тринадесети ноември 2009 г. и в Токио на петнадесети декември 2009 г. Настоящото споразумение се изготвя също така на български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, чешки и шведски език, като договарящите страни удостоверяват автентичността на тези текстове с размяна на дипломатически ноти.

            За Европейския съюз

            За Япония

   ПРИЛОЖЕНИЕ I

      ЦЕНТРАЛНИТЕ ОРГАНИ

   Централните органи на договарящите страни са следните:

               Кралство Белгия: Федерална публична служба „Правосъдие“, отдел „Международно сътрудничество по наказателни въпроси“;

               Република България: Министерството на правосъдието;

               Чешката република:

                           —

                           преди делото да бъде заведено пред съд (т.е. по време на досъдебното производство): Върховната прокуратура на Чешката република, и

                           —

                           след като делото бъде заведено пред съд (т.е. по време на съдебната фаза на наказателните производства): Министерството на правосъдието на Чешката република;

               Кралство Дания: Министерството на правосъдието;

               Федерална република Германия: федерална служба „Правосъдие“;

               Република Естония: Министерството на правосъдието;

               Ирландия: министърът на правосъдието, равенството и правната реформа или посочено от него лице;

               Република Гърция: Министерството на правосъдието, прозрачността и правата на човека;

               Кралство Испания: Министерството на правосъдието, генерална поддирекция „Международно правно сътрудничество“;

               Френската република: Министерството на правосъдието, Службата за международна взаимопомощ по наказателноправни въпроси, дирекция „Наказателноправни въпроси и помилвания“;

               Италианската република: Министерството на правосъдието, департамент „Съдебни въпроси“— генерална дирекция „Наказателноправни въпроси“;

               Република Кипър: Министерството на правосъдието и обществения ред;

               Република Латвия:

                           —

                           по време на досъдебното разследване до започване на наказателното преследване: националната полиция,

                           —

                           по време на досъдебното разследване до завеждане на делото в съда: Главната прокуратура, и

                           —

                           по време на съдебното производство: Министерството на правосъдието;

               Република Литва:

                           —

                           Министерството на правосъдието на Република Литва, и

                           —

                           Главната прокуратура на Република Литва;

               Великото херцогство Люксембург: главният прокурор;

               Република Унгария:

                           —

                           Министерството на правосъдието и правоприлагането, и

                           —

                           Главната прокуратура;

               Република Малта: Главната прокуратура;

               Кралство Нидерландия: Министерство на правосъдието в Хага;

               Република Австрия: Министерството на правосъдието;

               Република Полша:

                           —

                           по време на досъдебната фаза: националната прокуратура,

                           —

                           по време на съдебното производство: Министерството на правосъдието;

               Португалската република: Главната прокуратура;

               Румъния: Министерството на правосъдието и гражданските свободи, генерална дирекция „Сътрудничество“, дирекция „Международно право и договори“, отдел „Международно съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси“;

               Република Словения: Министерството на правосъдието, дирекция „Международно сътрудничество и международна правна помощ“;

               Словашката република:

                           —

                           в досъдебното производство: Главната прокуратура,

                           —

                           в съдебната фаза: Министерството на правосъдието, и

                           —

                           за приемане: Министерството на правосъдието;

               Република Финландия: Министерството на правосъдието;

               Кралство Швеция: Министерството на правосъдието;

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия: Служба вътрешни работи (централен орган на Обединеното кралство), Кралската служба за приходи и митници, Кралската данъчна служба и прокуратура;

               Япония: министърът на правосъдието и Националната комисия за обществена безопасност или посочени от тях лица.

         ПРИЛОЖЕНИЕ II
   Във връзка с член 6 от настоящото споразумение органите, които съгласно законодателството на държавите са компетентни да отправят искания за помощ в съответствие с настоящото споразумение, са посочени по-долу:

               Кралство Белгия: съдебните органи: следва да се разбира, че означава членове на съдебната власт, отговорни за правораздаването, разследващи магистрати и членове на прокуратурата.

               Република България: Върховната касационна прокуратура на Република България за досъдебната фаза на наказателното производство и съдилищата на Република България за висящи наказателни дела в съдебната фаза на наказателното производство.

               Чешката република: прокурорите и съдилищата на Чешката република.

               Кралство Дания:

                           —

                           окръжните съдилища, висшите съдилища и Върховният съд,

                           —

                           прокуратурата, която включва:

                                       —

                                       Министерството на правосъдието,

                                       —

                                       директора на главната прокурора,

                                       —

                                       прокурора, и

                                       —

                                       полицейските комисари.

               Федерална република Германия:

                           —

                           Федералното министерство на правосъдието,

                           —

                           Федералният съд, Karlsruhe,

                           —

                           главният прокурор на Федералния съд, Karlsruhe,

                           —

                           федерална служба „Правосъдие“,

                           —

                           Министерството на правосъдието на Baden-Württemberg, Stuttgart,

                           —

                           Баварското министерство на правосъдието и защитата на потребителите, Мюнхен,

                           —

                           Сенатският департамент за правосъдие, Берлин,

                           —

                           Министерството на правосъдието на федерална провинция Brandenburg, Potsdam,

                           —

                           Сенаторът за правосъдието и конституцията на свободния ханзейски град Бремен, Бремен,

                           —

                           Съдебният орган на свободния ханзейски град Хамбург, Хамбург,

                           —

                           Министерството на правосъдието, интеграцията и Европа на Хесен, Wiesbaden,

                           —

                           Министерството на правосъдието на Mecklenburg-Vorpommern, Schwerin,

                           —

                           Министерството на правосъдието на Lower-Saxony, Hanover,

                           —

                           Министерството на правосъдието на федерална провинция North-Rhine/Westphalia, Düsseldorf,

                           —

                           Министерството на правосъдието на федерална провинция Rhineland-Palatinate, Mainz,

                           —

                           Министерството на правосъдието на Saarland, Saarbrücken,

                           —

                           Министерството на правосъдието на Саксония, Дрезден,

                           —

                           Министерството на правосъдието на федерална провинция Saxony-Anhalt, Magdeburg,

                           —

                           Министерството на правосъдието, равенството и интеграцията на Schleswig-Holstein, Kiel,

                           —

                           Министерството на правосъдието на Тюрингия, Erfurt,

                           —

                           висшите окръжни съдилища,

                           —

                           окръжните съдилища,

                           —

                           районните съдилища,

                           —

                           главните прокурори във висшите окръжни съдилища,

                           —

                           директорите на прокуратурата на окръжните съдилища,

                           —

                           Централната служба на съдебните администрации на федералните провинции за разследване на национални социалистически престъпления, Ludwigsburg,

                           —

                           федерална служба „Криминална полиция“,

                           —

                           Централното учреждение на германската служба за митнически разследвания.

               Република Естония: съдии и прокурори.

               Ирландия: директорът на прокуратурата.

               Република Гърция: Главната прокуратура към Апелативния съд.

               Кралство Испания: магистрати, съдии и прокурори в наказателните съдилища.

               Френската република:

                           —

                           председателите на висши съдилища, председателите на съдебни състави, съветници и съдии в наказателните съдилища,

                           —

                           разследващите магистрати в такива съдилища,

                           —

                           служителите на прокуратурата в такива съдилища, а именно:

                                       —

                                       главни прокурори,

                                       —

                                       заместник главни прокурори,

                                       —

                                       помощник главни прокурори,

                                       —

                                       прокурори и помощник прокурори,

                                       —

                                       представители на прокурорите в полицейските съдилища, и

                                       —

                                       прокурори във военните съдилища.

               Италианската република:

                           Прокурори:

                                       —

                                       директор на прокуратурата,

                                       —

                                       помощник-прокурор,

                                       —

                                       директор на военната прокуратура,

                                       —

                                       помощник военен прокурор,

                                       —

                                       главен прокурор,

                                       —

                                       помощник главен прокурор,

                                       —

                                       главен военен прокурор,

                                       —

                                       помощник главен военен прокурор.

                           Съдии:

                                       —

                                       мирови съдия,

                                       —

                                       разследващ съдия,

                                       —

                                       съдия-докладчик (в предварително изслушване),

                                       —

                                       граждански съд,

                                       —

                                       военен съд,

                                       —

                                       наказателен съд,

                                       —

                                       апелативен съд,

                                       —

                                       апелативен наказателен съд,

                                       —

                                       военно-апелативен съд,

                                       —

                                       касационен съд.

               Република Кипър:

                           —

                           главният прокурор на републиката,

                           —

                           началникът на полицията,

                           —

                           директорът на митниците и акцизите,

                           —

                           членовете на Службата за борба срещу изпирането на пари (MOKAS), и

                           —

                           всеки друг орган или лице, който/което има право да извършва разследване и наказателно преследване в Кипър.

               Република Латвия: следователи, прокурори и съдии.

               Република Литва: съдии и прокурори.

               Великото херцогство Люксембург: съдебните органи: следва да се разбира, че означава членове на съдебната власт, отговорни за правораздаването, разследващи магистрати и членове на прокуратурата.

               Република Унгария: прокуратури и съдилища.

               Република Малта:

                           —

                           магистратският съд,

                           —

                           съдът за непълнолетни нарушители,

                           —

                           наказателният съд и апелативният наказателен съд,

                           —

                           главният прокурор,

                           —

                           заместник главният прокурор,

                           —

                           правните служители в прокуратурата, и

                           —

                           магистратите.

               Кралство Нидерландия: членове на съдебната власт, отговарящи за правораздаването, разследващи магистрати и членове на прокуратурата.

               Република Австрия: съдии и прокурори.

               Република Полша: прокуратури и съдилища.

               Португалската република: прокурорски служби във фазата на разследване, разследващи съдии и съдии в рамките на съдебното производство.

               Румъния: съдилища и прокуратури към съдилищата.

               Република Словения:

                           —

                           съдии в районни съдилища,

                           —

                           разследващи съдии,

                           —

                           съдии в окръжни съдилища,

                           —

                           съдии във висши съдилища,

                           —

                           съдии във върховния съд,

                           —

                           съдии в конституционния съд,

                           —

                           прокурори в окръжни съдилища,

                           —

                           прокурори във висши съдилища,

                           —

                           прокурори във върховния съд.

               Словашката република: съдии и прокурори.

               Република Финландия:

                           —

                           Министерството на правосъдието,

                           —

                           Първоинстанционният съд, Апелативният съд и Върховният съд,

                           —

                           прокурорите,

                           —

                           полицейските органи, митническите органи и служителите на граничните служби в качеството им на органи, отговорни за предварителното разследване в рамките на наказателно производство съгласно Закона за предварително разследване по наказателни дела.

               Кралство Швеция: съдилища и прокурори.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия: съдилища и прокурори.

               Япония: съдилища, председатели на съдебни състави, съдии, прокурори, помощник-прокурори и служители на Съдебна полиция.

         ПРИЛОЖЕНИЕ III
   Във връзка с член 9 от настоящото споразумение държавите-членки и Япония приемат следните езици:

               Кралство Белгия: нидерландски, френски и немски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Република България: български във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Чешката република: чешки във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Кралство Дания: датски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Федерална република Германия: немски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Република Естония: естонски и английски във всички случаи.

               Ирландия: английски и ирландски във всички случаи.

               Република Гърция: гръцки във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Кралство Испания: испански във всички случаи.

               Френската република: френски във всички случаи.

               Италианската република: италиански във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Република Кипър: гръцки и английски във всички случаи.

               Република Латвия: латвийски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Република Литва: литовски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Великото херцогство Люксембург: френски и немски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Република Унгария: унгарски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Република Малта: малтийски във всички случаи.

               Кралство Нидерландия: нидерландски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Република Австрия: немски във всички случаи и английски при спешни случаи.

               Република Полша: полски във всички случаи.

               Португалската република: португалски във всички случаи и английски или френски при спешни случаи.

               Румъния: румънски, английски или френски във всички случаи. По отношение на по-дългите документи Румъния си запазва правото в специфични случаи да изиска превод на румънски или да поръча превод за сметка на молещата държава.

               Република Словения: словенски и английски във всички случаи.

               Словашката република: словашки във всички случаи.

               Република Финландия: фински, шведски и английски във всички случаи.

               Кралство Швеция: шведски, датски или норвежки във всички случаи, освен ако органът, който разглежда искането, реши друго в конкретния случай.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия: английски във всички случаи.

               Япония: японски във всички случаи и английски при спешни случаи. Япония обаче си запазва правото при специфични спешни случаи да изиска превод на японски по отношение на искане на молещата държава, която не приема превод на английски съгласно настоящото приложение.

         ПРИЛОЖЕНИЕ IV
   По отношение на член 11, параграф 1, буква б) от настоящото споразумение посочената „една държава-членка“ в споменатия параграф е Португалската република.
   По отношение на член 11, параграф 2 от настоящото споразумение посочените „две държави-членки“ в споменатия параграф са Република Австрия и Република Унгария.


title: Решение (ОВППС) 2016/1908 на Съвета от 28 октомври 2016 година за изменение на Решение 2010/573/ОВППС за ограничителни мерки срещу ръководителите на Приднестровския район на Република Молдова

text:
               29.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 295/78

         РЕШЕНИЕ (ОВППС) 2016/1908 НА СЪВЕТА
   от 28 октомври 2016 година
   за изменение на Решение 2010/573/ОВППС за ограничителни мерки срещу ръководителите на Приднестровския район на Република Молдова
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
   като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
   като има предвид, че:

               (1)

               На 27 септември 2010 г. Съветът прие Решение 2010/573/ОВППС (1).

               (2)

               Въз основа на преглед на Решение 2010/573/ОВППС срокът на прилагане на ограничителните мерки срещу ръководителите на Приднестровския район на Република Молдова следва да бъде удължен до 31 октомври 2017 г. Съветът ще направи преглед на ситуацията по отношение на ограничителните мерки след шест месеца.

               (3)

               Решение 2010/573/ОВППС следва да бъде съответно изменено,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Член 4, параграф 2 от Решение 2010/573/ОВППС се заменя със следното:

      „2.   Настоящото решение се прилага до 31 октомври 2017 г. То подлежи на постоянен преглед. То се подновява или изменя при необходимост, ако Съветът прецени, че целите му не са постигнати.“

   Член 2
   Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.

      Съставено в Брюксел на 28 октомври 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         M. LAJČÁK

      (1)  Решение 2010/573/ОВППС на Съвета от 27 септември 2010 г. за ограничителни мерки срещу ръководителите на Приднестровския район на Република Молдова (ОВ L 253, 28.9.2010 г., стр. 54).