title: 2010/367/ЕС: Решение на Комисията от 25 юни 2010 година относно прилагането от страна на държавите-членки на програми за надзор на инфлуенцата по птиците при домашни и диви птици (нотифицирано под номер C(2010) 4190)  (Текст от значение за ЕИП )

text:
               1.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 166/22

         РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
   от 25 юни 2010 година
   относно прилагането от страна на държавите-членки на програми за надзор на инфлуенцата по птиците при домашни и диви птици
   (нотифицирано под номер C(2010) 4190)
   (текст от значение за ЕИП)
   (2010/367/ЕС)
   ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (1), и по-специално член 10, параграф 4 от нея,
   като взе предвид Директива 2005/94/ЕО на Съвета от 20 декември 2005 г. относно мерки на Общността за борба с инфлуенцата по птиците и за отмяна на Директива 92/40/ЕИО (2), и по-специално член 4, параграф 2 от нея,
   като има предвид, че:

               (1)

               Инфлуенцата по птиците е инфекциозно вирусно заболяване при птиците, включително домашните птици. Заразяването на домашни птици с вируси на инфлуенцата по птиците причинява две основни форми на тази болест, които се различават по своята вирулентност. Нископатогенната форма обикновено причинява само леки симптоми, а високопатогенната форма води до много високи нива на смъртност при повечето видове домашни птици. Болестта може да има сериозни последици за рентабилността на птицевъдството.

               (2)

               Директива 2005/94/ЕО предвижда мерки за борба с огнищата — при домашните птици и други птици, отглеждани в затворени помещения — на високопатогенна инфлуенца по птиците (НРАI) и нископатогенна инфлуенца по птиците, причинена от щамове на инфлуенцата по птиците от подтип H5 и подтип H7 (LPAI), както са определени в посочената директива. Директива 2005/94/ЕО предвижда и някои превантивни мерки, свързани с надзора и ранното откриване на вируси на инфлуенцата по птиците.

               (3)

               Директива 2005/94/ЕО предвижда държавите-членки да изпълняват задължителни програми за надзор. Тези програми за надзор целят идентифициране на разпространението на вирусите на LPAI при домашните птици, по-специално при водоплаващите домашни птици, преди те да са се разпространили широко сред популацията от домашни птици, така че да могат да бъдат предприети мерки за борба, за да се предотврати евентуалното мутиране във вирус на HPAI с възможни опустошителни последствия.

               (4)

               Директива 2005/94/ЕО предвижда също да бъдат изпълнявани програми за надзор на дивите птици, които да допринесат, на базата на редовно актуализирана оценка на риска, за обогатяване на познанията относно заплахите, пораждани от дивите птици във връзка с всеки вирус на инфлуенца по птиците, поразяващ птици.

               (5)

               Решение 2007/268/ЕО на Комисията от 13 април 2007 г. относно прилагането на програми за надзор на инфлуенцата по птиците при домашни и диви птици, които да се проведат в държавите-членки, и за изменение на Решение 2004/450/ЕО (3) бе прието, за да се определят насоки за изпълнението на тези програми за надзор.

               (6)

               След приемането на посоченото решение, натрупаният от държавите-членки опит при изпълнението на програми за надзор, постигнатият напредък в научните познания и заключенията от проведените изследвания сочат, че някои видове домашни птици и категории производство на домашни птици са изложени на по-голям риск, в сравнение с други, да бъдат заразени с вируси на инфлуенцата по птиците, също с оглед на местоположението на стопанството и други рискови фактори.

               (7)

               Заплахата от пренасяне на вируса на HPAI от подтип H5N1 от Югоизточна Азия в Европа поради разпространението му в западна посока през 2005 г. доведе до приемането на допълнителни мерки за привеждане в готовност и ранно откриване на този вид вирус сред домашните и дивите птици.

               (8)

               Решение 2005/731/ЕО на Комисията от 17 октомври 2005 г. за определяне на допълнителни изисквания по отношение на надзора на инфлуенца при дивите птици (4) изисква от държавите-членки да направят необходимото за уведомяването на компетентните органи за всяка проява на по-висока от нормалната смъртност или възникнали по-значими огнища на заболяване на диви птици, и по-специално на диви водни птици. Предвидено е също така задължение за вземане на проби и провеждане на лабораторни тестове за наличие на вируса на инфлуенца по птиците.

               (9)

               Целесъобразно е в настоящото решение да се включат изискванията, определени в Решение 2005/731/ЕО.

               (10)

               От 2006 до 2009 г. от повече от 350 000 диви птици са били взети проби, които са били изследвани за наличие на инфлуенца по птиците. Средно надзорът в държавите-членки е осъществен посредством вземане на проби от живи птици в 75 % от случаите, а в 25 % от случаите — посредством вземане на проби от болни или мъртви птици.

               (11)

               В рамките на този четиригодишен период повече от 1 000 мъртви или болни птици са дали положителни резултати за наличие на HPAI от подтип H5N1, докато само пет птици, от които е била взета проба като от здрави живи птици, са дали положителни проби за посочения вирус. Подтиповете на LPAI са били почти изцяло изолирани от пробите, взети от живи птици.

               (12)

               В заключенията, съдържащи се в годишните доклади относно надзора на инфлуенцата по птиците (5) в Съюза, съставени от референтната лаборатория на ЕС (EURL) за инфлуенца по птиците, научните становища на Европейския орган по безопасност на храните (ЕОБХ) (6), (7), (8) и работните документи на наскоро създадената работна група за надзора на болестите по животните (TFADS) се изтъква, че следва да се внесат някои изменения в настоящата стратегия за надзор на домашните и дивите птици, целящи допълнително насърчаване на основан на риска подход, който се счита за най-подходящата стратегия за надзор с оглед информирането на компетентните органи за целите на профилактиката и борбата с болестта и с оглед на защитата на стопанствата за отглеждане на домашни птици и други птици, отглеждани в затворени помещения.

               (13)

               Основаният на риска надзор следва да допълва системите за ранно откриване на зараза от инфлуенца по птиците при домашни птици, като вече предвидените в член 2 от Решение 2005/734/ЕО на Комисията от 19 октомври 2005 г. за установяване на мерки за биосигурност с цел намаляване на риска от пренасяне на високо патогенна инфлуенца по птиците, причинена от вирус на инфлуенца А, подтип Н5N1, от птици, живеещи в дивата среда, към домашни птици и други птици, отглеждани на закрито, и за осигуряване на система за ранно откриване в области с особен риск (9) и в глава II, точка 2 от приложението към Решение 2006/437/ЕО на Комисията от 4 август 2006 г. относно одобряване на наръчник по диагностика за инфлуенца по птиците, както е предвидено в Директива 2005/94/ЕО на Съвета (10).

               (14)

               Поради това насоките за надзор на инфлуенца по птиците при домашни и диви птици, установени в Решение 2007/268/ЕО, следва да бъдат преразгледани в светлината на придобия опит и научни познания и да бъдат заменени с насоките, установени в настоящото решение.

               (15)

               В интерес на съгласуваността на законодателството на Съюза, вземането на проби и лабораторните тестове следва да се извършват в съответствие с процедурите, определени в Решение 2006/437/ЕО, освен ако не е посочено друго.

               (16)

               В интерес на съгласуваността на законодателството на Съюза, при прилагането на програмите за надзор на диви птици следва изцяло да се спазват изискванията на Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно опазването на дивите птици (11), по-специално по отношение на модела на надзора и процедурите за вземане на проби, описани в точки 2 и 3 от част 1 от приложение II към настоящото решение.

               (17)

               Решения 2005/731/ЕО и 2007/268/ЕО следва да се отменят.

               (18)

               Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да се осигури издаването от компетентните органи на подходящи разпореждания, с които организациите, занимаващи се с наблюдение и проследяване на дивите птици, ловна дейност, и другите организации със сходен предмет на дейност да бъдат задължени да уведомяват компетентните органи незабавно за всички случаи на повишена смъртност или значими огнища на заболяване сред дивите птици и, по-специално, сред дивите водни птици.
   Член 2
   1.   Държавите-членки гарантират, че незабавно след получаване от страна на компетентния орган на уведомление по член 1 и при положение че не е установена друга ясна причина за заболяване, освен инфлуенца по птиците, компетентният орган издава разпореждане за:

               а)

               вземане на подходящи проби от мъртви птици и — ако е възможно — от други птици, които са били в контакт с мъртвите птици;

               б)

               подлагане на тези проби на лабораторни тестове за установяване наличието на вирус на инфлуенцата по птиците.

         2.   Процедурите по вземане на проби и тестване се извършват в съответствие с глави II—VIII на наръчника по диагностика за инфлуенца по птиците, одобрен с Решение 2006/437/ЕО.
   3.   Държавите-членки уведомяват незабавно Комисията в случаите, когато предвидените в параграф 1, буква б) лабораторни тестове са дали положителни резултати за наличие на високопатогенния вирус на инфлуенца по птиците (HPAI).
   Член 3
   Програмите за надзор на инфлуенца по птиците при домашни и диви птици, които е предвидено да се прилагат от държавите-членки в съответствие с член 4, параграф 1 от Директива 2005/94/ЕО, трябва да отговарят на насоките, определени в приложения I и II към настоящото решение.
   Член 4
   Без да се засягат изискванията, предвидени в законодателството на Съюза, компетентният орган гарантира, че всички положителни и отрицателни резултати от серологични и вирусологични изследвания за инфлуенца по птиците, получени в рамките на програмите за надзор на домашни и диви птици, се докладват на всеки шест месеца на Комисията. Те се предават чрез онлайн системата на Комисията ежегодно — преди 31 юли за предходните шест месеца (от 1 януари до 30 юни), и преди 31 януари за предходните шест месеца (от 1 юли до 31 декември).
   Член 5
   Решения 2005/731/ЕО и 2007/268/ЕО се отменят.
   Член 6
   Адресати на настоящото решение са държавите-членки.

      Съставено в Брюксел на 25 юни 2010 година.

            За Комисията

         John DALLI

            Член на Комисията

      (1)  ОВ L 224, 18.8.1990 г., стр. 29.

      (2)  ОВ L 10, 14.1.2006 г., стр. 16.

      (3)  ОВ L 115, 3.5.2007 г., стр. 3.

      (4)  ОВ L 274, 20.10.2005 г., стр. 93.

      (5)  Уебсайт на Европейската комисия: http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/controlmeasures/avian/eu_resp_surveillance_en.htm

      (6)  The EFSA Journal (2005 г.) 266, 1-21; Научно становище относно аспектите на инфлуенцата по птиците, свързани със здравето на животните и хуманното отношение към тях.

      (7)  The EFSA Journal (2008 г.) 715, 1-161; Научно становище относно аспектите на инфлуенцата по птиците, свързани със здравето на животните и хуманното отношение към тях, и рисковете от появата ѝ в птицевъдните стопанства в ЕС.

      (8)  The EFSA Journal (206 г.) 357, 1-46, Научно становище относно мигриращите птици и тяхната възможна роля в разпространението на високопатогенната инфлуенца по птиците.

      (9)  ОВ L 274, 20.10.2005 г., стр. 105.

      (10)  ОВ L 237, 31.8.2006 г., стр. 1.

      (11)  ОВ L 20, 26.1.2010 г., стр. 7.

      ПРИЛОЖЕНИЕ I

         Насоки за прилагане на програмите за надзор на инфлуенца по птиците при домашни птици

      1.   Цели на програмите за надзор

      Програмите за надзор на инфлуенца по птиците при домашни птици имат за задача да се информират компетентните органи за движението на вируса на инфлуенца по птиците с цел борба с болестта в съответствие с Директива 2005/94/ЕО чрез целогодишното откриване посредством активен надзор на:

                  а)

                  нископатогенната инфлуенца по птиците (LPAI) от подтипове H5 и H7, при пернати птици (а именно пилета, пуйки, токачки, фазани, яребици и пъдпъдъци) и щраусови птици, като по този начин се допълват другите съществуващи системи за ранно откриване;

                  б)

                  LPAI от подтипове H5 и H7 и високопатогенната инфлуенца по птиците (HPAI) при домашни водоплаващи птици (а именно патици, гъски и зеленоглави патици, предназначени за възстановяване на дивечовите запаси);

            2.   Модел на надзора

      Вземането на проби и серологичните тестове в птицевъдни стопанства се извършват с цел да се установи наличието на антитела срещу инфлуенца по птиците, както е определено в Директива 2005/94/ЕО.
      Този активен надзор допълва вече съществуващите в държавите-членки системи за ранно откриване, както е предвидено в Решение 2005/734/ЕО и в глава II от наръчника по диагностика за инфлуенца по птиците, одобрен с Решение 2006/437/ЕО на Комисията (наричан по-долу „наръчник по диагностика“); по-специално тези, прилагани в птицевъдните стопанства, за които се счита, че са изложени на по-висок риск от пренасяне на инфлуенца по птиците.
      Съществуват два основни международно признати метода за надзор на заболяванията при животните: a) основан на риска надзор; и б) надзор въз основа на вземане на представителна проба.
      2.1.   Основан на риска надзор

      Основаният на риска надзор е предпочитаният метод за осъществяване на надзор за инфлуенца по птиците по един целенасочен и отличаващ се с ефективно използване на ресурсите начин.
      Държавите-членки, които избират този метод, конкретно посочват възможните пътища за заразяване на птичите стада и механизма за вземане на проби от птицевъдни стопанства, за които е установено, че са изложени на най-висок риск от заразяване с инфлуенца по птиците.
      Критериите и рисковите фактори, изброени в раздел 4.1, не са изчерпателни, но дават най-обща представа за това как да се подходи при вземане на проби и тестване на отделните видове домашни птици и категории производство на домашни птици в различните птицевъдни стопанства. В зависимост от конкретната ветеринарно-санитарна ситуация в съответната държава-членка, може да се наложи те да се претеглят различно.
      2.2.   Надзор въз основа на вземане на представителни проби

      Ако дадена държава-членка не е в състояние да извърши основана на достатъчно доказателства оценка на възможните пътища за заразяване на стада от домашни птици на нейна територия, тя прилага надзор въз основа на схема за вземане на представителни проби. Броят на подлежащите на тестване птицевъдни стопанства трябва да съответства на указания в таблица 1 и таблица 2, в зависимост от видовете домашни птици.
      Вземането на проби за серологично тестване за инфлуенца по птиците се разпределя по цялата територия на държавата-членка, така че пробите да могат да се считат за представителни за цялата държава-членка.
      3.   Обследвани популации

      В програмата за надзор се включва вземането на проби от следните видове домашни птици и категории производство:

                  а)

                  кокошки носачки;

                  б)

                  кокошки носачки, отглеждани в открити пространства;

                  в)

                  пилета за разплод;

                  г)

                  пуйки за разплод;

                  д)

                  патици за разплод;

                  е)

                  гъски за разплод;

                  ж)

                  пуйки за угояване;

                  з)

                  патици за угояване;

                  и)

                  гъски за угояване;

                  й)

                  отглеждан във ферми пернат дивеч (разред Кокошоподобни), като се акцентира върху възрастните птици, като птиците за разплод;

                  к)

                  отглеждан във ферми пернат дивеч (водоплаващи птици);

                  л)

                  щраусови птици.

            При описаните по-долу извънредни обстоятелства обаче в програмата за надзор могат да бъдат включени и следните категории домашни птици:

                  м)

                  бройлери, но само когато: i) те са отглеждани в значителни количества в открити пространства с цел производство и ii) те се считат за изложени на по-висок риск от заразяване с инфлуенца по птиците;

                  н)

                  стада в лични стопанства: те по принцип играят много малка роля в движението и разпространението на вируса и вземането на проби от тях изисква много ресурси; в някои държави-членки обаче е възможно стадата в личните стопанства да са изложени на по-висок риск от инфлуенца по птиците поради наличието им в голямо количество, непосредствената им близост до стопанства за търговия с домашни птици, факта, че са предмет на местната или регионалната търговия и други критерии и рискови фактори, изброени в раздел 4.1, по-специално по отношение на конкретната съвкупност от видове.

            Възможно е обаче дадена категория производство на домашни птици (например пилета за разплод, отглеждани при условия на висока биологична сигурност) да бъде изключена от вземането на проби при наличие на добре мотивирана обосновка по отношение на нивото на риск.
      4.   Метод за надзор, основан на риска

      Изборът на надзор, основан на риска, трябва да се определя от оценка на ниво държава-членка, при отчитане най-малко на следните критерии и рискови фактори:
      4.1.   Критерии и рискови фактори

      4.1.1.   Критерии и рискови фактори за внасянето на вируса в птицевъдните стопанства поради пряка или непряка експозиция на диви птици, по-специално на тези от идентифицираните „целеви видове“

                  а)

                  Местоположение на птицевъдното стопанство в непосредствена близост до влажни зони, изкуствени водоеми, блата, естествени езера, реки или морско крайбрежие, където могат да се събират мигриращите диви водни птици.

                  б)

                  Местоположение на птицевъдното стопанство в райони с висока гъстота на мигриращи диви птици, по-специално на птиците, определяни като „целеви видове“ за откриване на HPAI H5N1 и изброени в част 2 от приложение II.

                  в)

                  Местоположение на птицевъдното стопанство в непосредствена близост до места за почивка и размножаване на мигриращите диви водни птици, особено когато тези райони са свързани чрез прелета на мигриращите птици с райони, където е известно наличието на HPAI H5N1 при диви или домашни птици.

                  г)

                  Птицевъдни стопанства при свободен начин на отглеждане и производство или птицевъдни стопанства, където домашни птици или други птици се държат на открито в съоръжения, в които контактът с диви птици не може да бъде в достатъчна степен предотвратен.

                  д)

                  Ниско равнище на биосигурност в птицевъдното стопанство, което се отнася до метода на съхранение на фуражите и използването на повърхностните води.

            4.1.2.   Критерии и рискови фактори за разпространение на вируса в рамките на птицевъдното стопанство и между птицевъдните стопанства, както и последствията (въздействие) от разпространението на инфлуенца по птиците от една домашна птица на друга и между птицевъдните стопанства

                  а)

                  Наличието на повече от един птичи вид в едно и също птицевъдно стопанство, по-специално наличието на домашни патици и гъски, заедно с други видове домашни птици.

                  б)

                  Видът на производството домашни птици и видовете домашни птици в стопанството, за които данните от надзора са показали повишен процент на установено заразяване с инфлуенца по птиците в държавата-членка, като стопанства за отглеждане на патици и домашни птици, предназначени за възстановяване на дивечовите запаси (по-специално отглеждани във ферми зеленоглави патици).

                  в)

                  Местоположение на птицевъдното стопанство в райони с висока гъстота на птицевъдни стопанства.

                  г)

                  Моделите на търговия, включително вноса и свързаната с него интензивност на движението, било то пряко или непряко, на домашни птици и други фактори, включително превозни средства, оборудване и хора.

                  д)

                  Наличието в стопанството на категории домашни птици с голяма продължителност на живота и различни възрастови групи домашни птици (например кокошки носачки).

            4.2.   Насочване към популациите в риск

      Нивото на насочване трябва да отразява броя и относителната тежест на местно равнище на рисковите фактори, присъстващи в птицевъдното стопанство.
      При оценката си в хода на разработването на своя модел за надзора компетентният орган може да разгледа други рискови фактори, което трябва да бъде надлежно отбелязано и обосновано в неговата програма за надзор.
      4.3.   Брой птицевъдни стопанства за вземане на проби

      Таблици 1 и 2 могат да бъдат използвани като основа за определяне на броя на птицевъдни стопанства, от които се предвижда да бъдат взети проби по отношение на изложената на риск популация.
      5.   Метод за вземане на представителни проби

      При вземане на представителни проби, както е посочено в раздел 2.2, броят на птицевъдните стопанства, от които трябва да се вземат проби, се изчислява въз основа на данните, посочени в таблици 1 и 2 в зависимост от видовете птици, представени в птицевъдното стопанство.
      5.1.   Брой птицевъдни стопанства, от които да бъдат взети проби за серологично тестване за инфлуенца по птиците

      5.1.1.   Брой птицевъдни стопанства (с изключение на стопанства за отглеждане на патици, гъски и зеленоглави патици), от които да се вземат проби

      За всяка категория производство на домашни птици, с изключение на производството на патици, гъски и зеленоглави патици, броят на птицевъдните стопанства, от които да бъдат взети проби, се определя така че да се осигури идентифицирането на поне едно заразено птицевъдно стопанство, когато разпространението на заразените птицевъдни стопанства е най-малко 5 % с 95 % доверителен интервал.
      Вземането на проби се извършва в съответствие с таблица 1:

         Таблица 1

         Брой птицевъдни стопанства (с изключение на стопанства за отглеждане на патици, гъски и зеленоглави патици), от които да се вземат проби за всяка категория производство на домашни птици

                  Брой стопанства според категорията производство на домашни птици от държава-членка

                  Брой птицевъдни стопанства, от които да се вземат проби

                  до 34

                  всички

                  35—50

                  35

                  51—80

                  42

                  81—250

                  53

                  > 250

                  60

            5.1.2.   Брой стопанства за отглеждане на патици, гъски и зеленоглави патици, от които да се вземат проби
          (1)

      Броят стопанства за отглеждане на патици, гъски и зеленоглави патици, от които да се вземат проби, се определя така че да се осигури идентифицирането на поне едно заразено птицевъдно стопанство, когато разпространението на заразените птицевъдни стопанства е поне 5 % с 99 % доверителен интервал.
      Вземането на проби се извършва в съответствие с таблица 2:

         Таблица 2

         Брой стопанства за отглеждане на патици, гъски и зеленоглави патици, от които да се вземат проби

                  Брой стопанства за отглеждане на патици, гъски и зеленоглави патици от държава-членка

                  Брой стопанства за отглеждане на патици, гъски и зеленоглави патици, от които да се вземат проби

                  до 46

                  всички

                  47—60

                  47

                  61—100

                  59

                  101—350

                  80

                  > 350

                  90

            5.2.   Брой домашни птици (птици) за вземане на проби в птицевъдно стопанство

      Данните, посочени в точки 5.2.1 и 5.2.2 се отнасят за птицевъдни стопанства, от които се вземат проби на базата на основан на риска надзор и на надзор въз основа на вземане на представителни проби.
      5.2.1.   Брой патици, гъски и зеленоглави патици, от които да се вземат проби в стопанството

      Броят на птиците, от които да бъдат взети проби в птицевъдното стопанство, се определя така че да се осигури 95 % вероятност за идентифициране на поне една серопозитивна птица за наличие на инфлуенца по птиците, ако разпространението на серопозитивни птици е по-голямо или равно на 30 %.
      Кръвните проби за серологични изследвания се събират от всички категории производство на домашни птици и видове домашни птици от поне 5 до 10 птици (с изключение на патици, гъски и зеленоглави патици) от стопанство, и от различни помещения, ако в стопанството има повече от едно помещение.
      В случай на няколко помещения, проби се вземат от най-малко пет птици от помещение.
      5.2.2.   Брой птици (с изключение на патици, гъски и зеленоглави патици) за вземане на проби в стопанството

      Броят на патиците, гъските и зеленоглавите патици, от които да се вземат проби в птицевъдното стопанство, се определя така че да се осигури 95 % вероятност за идентифициране на поне една серопозитивна птица за наличие на инфлуенца по птиците, ако разпространението на серопозитивни птици е по-голямо или равно на 30 %.
      От всяко избрано птицевъдно стопанство се вземат двадесет кръвни проби (2) за серологично тестване.
      6.   Процедури за вземане на проби за серологично тестване

      Периодът за вземане на проби в птицевъдното стопанство трябва да съвпадне със сезонното производство за всяка категория производство на домашни птици, като вземането на проби може да се извърши и в кланицата. Този вид вземане на проби не бива да накърни прилагането на основания на риска подход, в съответствие с критериите и рисковите фактори, изброени в раздел 4.1.
      С цел оптимизиране на ефективността, както и за да се избегне ненужното влизане на лица в птицевъдни стопанства, вземането на проби при възможност се съчетава с вземане на проби за други цели, като например в рамките на проверки за наличие на Salmonella и Mycoplasma. Това съчетаване обаче не трябва да бъде в ущърб на изискванията, свързани с основания на риска надзор.
      7.   Вземане на проби за вирусологично тестване

      Вземането на проби за вирусологично тестване за инфлуенца по птиците не бива да се използва като алтернатива на серологичното тестване и трябва да се извършва само в рамките на изследвания, които са част от последващи действия след серологично положителни резултати от тестове за инфлуенца по птиците.
      8.   Честота и период на тестване

      Вземането на проби от птицевъдни стопанства се извършва веднъж годишно. Въз основа на оценка на риска обаче държавите-членки могат да решат да извършват вземане на проби и тестване по-често. Основанията за това трябва да бъдат описани подробно в програмата за надзор.
      Вземането на проби се извършва в съответствие с одобрена програма за надзор от 1 януари до 31 декември през годината на изпълнение на тази програма.
      9.   Лабораторно изследване

      Изследването на пробите се извършва в националните референтни лаборатории за инфлуенца по птиците в държавите-членки или от други лаборатории, одобрени от компетентните органи и намиращи се под контрола на националните референтни лаборатории.
      Лабораторните тестове се провеждат в съответствие с наръчника по диагностика, който определя процедурите за потвърждаване и диференциална диагностика на инфлуенцата по птиците.
      Ако дадена държава-членка желае обаче да използва лабораторни тестове, които не са предвидени в наръчника по диагностика, нито са описани в Ръководството за диагностични тестове и ваксини за сухоземни животни на Световната организация за здравеопазване на животните (OIE), преди да бъдат използвани тези тестове трябва първо да бъдат признати за годни за тази цел от референтната лаборатория на ЕС на базата на проверени данни.
      Всички положителни серологични резултати се потвърждават от националната референтна лаборатория чрез хемаглутинационен-инхибиционен тест, като се използват определени щамове, предоставени от референтната лаборатория на ЕС:

                  а)

                  за подтип H5:

                              i)

                              начален тест с използване на Teal/England//7894/06 (H5N3);

                              ii)

                              тест на всички положителни проби с Chicken/Scotland/59(H5N1) за елиминиране на антитела, които реагират кръстосано с N3;

                  б)

                  за подтип H7:

                              i)

                              начален тест с използване на Turkey/England/647/77 (H7N7);

                              ii)

                              тест на всички положителни проби с African Starling/983/79 (H7N1) за елиминиране на антитела, които реагират кръстосано с N7.

            Всички положителни серологични резултати трябва да бъдат последвани в птицевъдното стопанство от епидемиологични изследвания и допълнително вземане на проби за тестване с помощта на вирусологични методи, с цел да се определи дали в птицевъдното стопанство има активна зараза с вируса на инфлуенца по птиците. Заключенията от всички тези изследвания трябва да бъдат докладвани на Комисията.
      Всички изолати на вируса на инфлуенца по птиците трябва да се представят на референтната лаборатория на ЕС в съответствие със законодателството на Съюза относно функциите и задълженията на националните референтни лаборатории, както е предвидено в приложение VIII към Директива 2005/94/ЕО, освен ако не е предоставена дерогация, както е предвидено в параграф 4, буква г) от глава V на наръчника по диагностика. Вирусите от подтип H5/H7 се предават незабавно в референтната лаборатория на ЕС и се подлагат на стандартните тестове за характеризиране (определяне на нуклеотидната последователност/IVPI) в съответствие с наръчника по диагностика.
      Използват се специфичните протоколи, предоставени от референтната лаборатория на ЕС при изпращане на взетите проби и диагностичните материали. Компетентните органи гарантират, че съществува добър обмен на информация между референтната лаборатория на ЕС и националната референтна лаборатория.

         (1)  По-високото ниво на доверителност при откриването на заразени стопанства за отглеждане на патици и гъски се дължи на съществуващите доказателства, че посредством пасивен надзор или системи за ранно откриване е по-малко вероятно да бъдат открити заразени стопанства за отглеждане на патици и гъски, отколкото такива за отглеждане на домашни птици от разред Кокошоподобни.

         (2)  Увеличеният брой на пробите в сравнение с 5.2.1 се дължи на по-ниската чувствителност на диагностичния тест при използването му при водоплаващи птици.

      ПРИЛОЖЕНИЕ II
      ЧАСТ 1

         Насоки за прилагане на програмите за надзор на инфлуенца по птиците при диви птици

      1.   Цели на надзора

      Програмата за надзор на инфлуенцата по птиците при дивите птици има за цел навременното откриване на HPAI от подтип H5N1 при диви птици с оглед защитата на домашните птици в птицевъдните стопанства и опазването на общественото здраве и здравето на животните.
      2.   Модел на надзора

                  а)

                  Въвежда се основан на риска надзор, под формата на система за „пасивен“ надзор посредством лабораторно изследване на умиращи диви птици или намерени мъртви птици, като то трябва да е конкретно насочено към видовете водни птици.

                  б)

                  То трябва да бъде конкретно насочено към дивите птици, по-специално мигриращите водни птици, т.е. „целевите видове“, за които е било установено, че са изложени на най-висок риск от заразяване с вируса на HPAI H5N1 и предаването му.

                  в)

                  Негов обект трябва да бъдат районите в близост до морето, езера и водни пътища, където има намерени мъртви птици; и по-специално ако тези райони са в непосредствена близост до птицевъдни стопанства, особено в райони, където има висока концентрация на птицевъдни стопанства.

                  г)

                  При подготовката на програмата за надзор се осигурява тясно сътрудничество с епидемиолози, орнитолози и компетентния орган по въпросите на опазването на природата, които оказват съдействие при идентифициране на видовете и оптимизиране на вземането на проби в зависимост от ситуацията на национално ниво.

                  д)

                  Ако епидемиологичната ситуация по отношение на вируса на HPAI H5N1 изисква това, дейностите по надзора се съпровождат от повишаване на осведомеността и активното търсене и следене за умрели или умиращи диви птици, по-специално за тези, които принадлежат към целевите видове. Тези дейности могат да бъдат предприети в случай на откриване на вируса на HPAI H5N1 при домашни и/или диви птици в съседните държави-членки и трети страни или в страни, които са свързани със съответната държава-членка чрез движението на мигриращите диви птици, по-специално тези от целевите видове. В този случай се вземат под внимание конкретните модели на миграция и видовете диви птици, които могат да варират в различните държави-членки.

            3.   Процедури за вземане на проби

                  а)

                  Вземането на проби се извършва в съответствие с наръчника по диагностика.

                  б)

                  От диви птици, намерени мъртви или умиращи, се вземат проби — намазки от клоаката и трахеята/носоглътката и/или тъкани — за молекулно идентифициране (PCR) и/или изолиране на вируса.

                  в)

                  Специално внимание трябва да се отдели на съхранението и транспортирането на пробите при спазване на изискванията на параграфи 5 и 6 от глава IV на наръчника по диагностика. Всички изолати на вируса на инфлуенцата по птиците при диви птици се предават в референтната лаборатория на ЕС, освен ако не е предоставена дерогация, както е предвидено в параграф 4, буква г) от глава V на наръчника по диагностика. Вирусите от подтип H5/H7 се предават незабавно в референтната лаборатория на ЕС и се подлагат на стандартните тестове за характеризиране (определяне на нуклеотидната последователност/IVPI) в съответствие с наръчника по диагностика.

                  г)

                  Вземането на проби не може да бъде продължено след 31 декември на годината на прилагане на програмата.

            4.   Лабораторно изследване

      Лабораторните изследвания се извършват в съответствие с наръчника по диагностика.
      Изследването на пробите се извършва в националните референтни лаборатории в държавите-членки или от други лаборатории, одобрени от компетентните органи и намиращи се под контрола на националните референтни лаборатории.
      Ако дадена държава-членка желае обаче да използва лабораторни тестове, които не са определени в наръчника по диагностика, нито са описани в Ръководството за диагностични тестове и ваксини за сухоземни животни на Световната организация за здравеопазване на животните (OIE), преди да бъдат използвани тези тестове трябва първо да бъдат признати за годни за тази цел от референтната лаборатория на ЕС на базата на проверените данни.
      Извършва се първоначален скрининг PCR с използване на M ген, следван от бързо тестване на положителните проби за H5, което следва да се осъществи в рамките на период от не повече от две седмици. В случай на положителна проба за H5, възможно най-скоро се извършва анализ на мястото на деление, за да се определи дали се касае за последователност на високопатогенна инфлуенца по птиците (HPAI) или на нископатогенна инфлуенца по птиците (LPAI). Ако се потвърди наличието на HPAI H5, трябва да се направят бързо допълнителни анализи за определяне на типа N (дори и това само да даде доказателства в подкрепа на изключването на N1).
      5.   Последващи действия

                  —

                  В случай на потвърждаване на зараза с HPAI H5 (N1) (1), се прилагат мерките за борба, предвидени в Решение 2006/563/ЕО на Комисията относно определени защитни мерки по отношение на високопатогенната инфлуенца по птиците от подтип H5N1 при дивите птици в Общността и за отмяна на Решение 2006/115/ЕО (2).

                  —

                  Като част от епидемиологичните изследвания е важно да се идентифицират районите, свързани с тези случаи, евентуално за да се прогнозира по-нататъшното разпространение на вируса на инфлуенца по птиците, по-специално в районите от значение за производството на домашни птици, като районите с висока гъстота на птицевъдни стопанства.

            ЧАСТ 2

         Списък на видовете диви птици, които трябва да бъдат обхванати от вземане на проби и тестване за инфлуенца по птиците — „целеви видове“

                  №

                  Научно наименование

                  Общоприето наименование

                  1.

                     Accipiter gentilis

                  Голям ястреб

                  2.

                     Accipiter nisus

                  Малък ястреб

                  3.

                     Anas acuta

                  Шилоопашата патица

                  4.

                     Anas clypeata

                  Клопач

                  5.

                     Anas crecca

                  Зимно бърне

                  6.

                     Anas penelope

                  Дива патица (свирачка)

                  7.

                     Anas platyrhynchos

                  Зеленоглава патица

                  8.

                     Anas querquedula

                  Лятно бърне

                  9.

                     Anas strepera

                  Сива патица

                  10.

                     Anser albifrons albifrons

                  Голяма белочела гъска (европейска раса)

                  11.

                     Anser anser

                  Сива гъска

                  12.

                     Anser brachyrhynchus

                  Късоклюна гъска

                  13.

                     Anser erythropus

                  Малка белочела гъска

                  14.

                     Anser fabalis

                  Посевна гъска

                  15.

                     Ardea cinerea

                  Сива чапла

                  16.

                     Aythya ferina

                  Кафявоглава потапница

                  17.

                     Aythya fuligula

                  Качулата потапница

                  18.

                     Branta bernicla

                  Черна гъска

                  19.

                     Branta canadensis

                  Канадска гъска

                  20.

                     Branta leucopsis

                  Белобуза гъска

                  21.

                     Branta ruficollis

                  Червеногуша гъска

                  22.

                     Bubo bubo

                  Бухал

                  23.

                     Buteo buteo

                  Обикновен мишелов

                  24.

                     Buteo lagopus

                  Северен мишелов

                  25.

                     Cairina moschata

                  Мускусна патица

                  26.

                     Ciconia ciconia

                  Бял щъркел

                  27.

                     Circus aeruginosus

                  Тръстиков блатар

                  28.

                     Cygnus columbianus

                  Малък лебед

                  29.

                     Cygnus cygnus

                  Лебед поен

                  30.

                     Cygnus olor

                  Лебед ням

                  31.

                     Falco peregrinus

                  Сокол скитник

                  32.

                     Falco tinnunculus

                  Черношипа ветрушка (керкенез)

                  33.

                     Fulica atra

                  Лиска

                  34.

                     Larus canus

                  Чайка буревестница

                  35.

                     Larus ridibundus

                  Речна чайка

                  36.

                     Limosa limosa

                  Черноопашат крайбрежен бекас

                  37.

                     Marmaronetta angustirostris

                  Мраморна патица

                  38.

                     Mergus albellus

                  Малък нирец

                  39.

                     Milvus migrans

                  Черна каня

                  40.

                     Milvus milvus

                  Червена каня

                  41.

                     Netta rufina

                  Червеноклюна потапница

                  42.

                     Phalacrocorax carbo

                  Голям корморан

                  43.

                     Philomachus pugnax

                  Бойник

                  44.

                     Pica pica

                  Сврака

                  45.

                     Pluvialis apricaria

                  Златиста булка

                  46.

                     Podiceps cristatus

                  Голям гмурец

                  47.

                     Podiceps nigricollis

                  Черноврат гмурец

                  48.

                     Porphyrio porphyrio

                  Султанка

                  49.

                     Tachybaptus ruficollis

                  Малък гмурец

                  50.

                     Vanellus vanellus

                  Обикновена калугерица

         (1)  Следва да се предприемат мерки за борба с болестта след потвърждаване на HPAI H5 и съмнение за N1.

         (2)  ОВ L 222, 15.8.2006 г., стр. 11.


title: Решение на Съвета от 20 ноември 2012 година за назначаване на членове и заместник-членове от Италия в Консултативния комитет за свободното движение на работници

text:
               22.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 360/4

         РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
   от 20 ноември 2012 година
   за назначаване на членове и заместник-членове от Италия в Консултативния комитет за свободното движение на работници
   2012/C 360/03
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 г. относно свободното движение на работници в Съюза (1), и по-специално членове 23 и 24 от него,
   като взе предвид списъците с кандидатурите, представени на Съвета от правителствата на държавите-членки,
   като има предвид, че:

               (1)

               С решение от 4 октомври 2012 г. (2) Съветът назначи членовете и заместник-членовете на Консултативния комитет за свободното движение на работници за периода от 25 септември 2012 г. до 24 септември 2014 г.

               (2)

               Правителството на Италия предложи кандидатури за няколко свободни поста,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Назначават се за членове и заместник-членове на Консултативния комитет за свободното движение на работници за периода, изтичащ на 24 септември 2014 г.:
   I.   ПРЕДСТАВИТЕЛИ НА ПРАВИТЕЛСТВАТА

               Държава

               Членове

               Заместник-член

               Италия

               Г-жа Grazia STRANO
               Г-н Daniele LUNETTA

               Г-жа Iolanda Valeria GUTTADAURO

   II.   ПРЕДСТАВИТЕЛИ НА ПРОФЕСИОНАЛНИТЕ СЪЮЗИ

               Държава

               Членове

               Заместник-член

               Италия

               Г-жа Ornella CILONA
               Г-жа Ilaria FONTANIN

               Г-н Giuseppe CASUCCI

   III.   ПРЕДСТАВИТЕЛИ НА ОРГАНИЗАЦИИТЕ НА РАБОТОДАТЕЛИТЕ

               Държава

               Членове

               Заместник-член

               Италия

               Г-н Armando OCCHIPINTI
               Г-жа Paola ASTORRI

               Г-жа Yasaman PARPINCHEE

         Член 2
   Членовете и заместник-членовете, които все още не са предложени, ще бъдат назначени от Съвета на по-късна дата.
   Член 3
   Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.

      Съставено в Брюксел на 20 ноември 2012 година.

            За Съвета

            Председател

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  ОВ L 141, 27.5.2011 г., стр. 1.

      (2)  ОВ С 302, 6.10.2012 г., стр. 1.


title: Решение на Генералните Секретари на Европейския Парламент, на Съвета и на Комисията, на Секретаря на Съда на Европейските Общности, на Генералните Секретари на Сметната Палата, на Икономическия и Социален Комитет и на Комитета на Регионите и на Представителя на Европейския Омбудсман от 25 юли 2002 година относно организацията и работата на Службата за подбор на персонал на Европейските общности

text:
               01/ 08

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               249

         32002D0621

               L 197/56

               ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ

      РЕШЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИТЕ СЕКРЕТАРИ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, НА СЪВЕТА И НА КОМИСИЯТА, НА СЕКРЕТАРЯ НА СЪДА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ, НА ГЕНЕРАЛНИТЕ СЕКРЕТАРИ НА СМЕТНАТА ПАЛАТА, НА ИКОНОМИЧЕСКИЯ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ И НА КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ И НА ПРЕДСТАВИТЕЛЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ОМБУДСМАН

   от 25 юли 2002 година
   относно организацията и работата на Службата за подбор на персонал на Европейските общности
   (2002/621/ЕО)
   ГЕНЕРАЛНИТЕ СЕКРЕТАРИ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ, НА СЪВЕТА, НА КОМИСИЯТА, СЕКРЕТАРЯТ НА СЪДА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ; ГЕНЕРАЛНИТЕ СЕКРЕТАРИ НА СМЕТНАТА ПАЛАТА, НА ИКОНОМИЧЕСКИЯ И СОЦИАЛЕН КОМИТЕТ, НА КОМИТЕТА НА РЕГИОНИТЕ И НА ПРЕДСТАВИТЕЛЯ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ОМБУДСМАН,
   като взеха предвид Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и условията за работа на другите служители на Европейските общности, както са установени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (1),
   като взеха предвид Решението на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията, на Съда на Европейските общности, на Сметната палата, на Икономическия и социален комитет, на Комитета на регионите и на омбудсмана от 25 юли 2002 г. относно създаване на Служба за подбор на персонал на Европейските общности, и по-специално член 5 от него (2),
   като имат предвид, че:

               (1)

               Съгласно член 27 от Правилника за персонала, институциите са ангажирани да гарантират, че набирането на кадри е насочено към осигуряване на услугите на длъжностни лица с най-високото ниво на способност, ефективност и почтеност, подбрани на възможно най-широката географска основа измежду гражданите на държавите-членки на Общностите, без дискриминация въз основа на раса, политически, философски или религиозни вярвания, пол или сексуална ориентация и без отношение към семейното им положение или семейна ситуация.

               (2)

               Член 1, параграф 1, трета алинея от приложение III към Правилника за персонала очертава областта на отговорност на съвместния комитет, а член 3, втори параграф от това приложение очертава начина, по който се назначават членовете на оценяващата комисия за целите на организирането на открити конкурси,

         РЕШИХА:
   Член 1
   Задължения на Службата
   1.   Службата организира открити конкурси с оглед осигуряването на услугите на длъжностни лица за институциите на Европейските общности при оптимални професионални и финансови условия. Службата съставя резервни списъци, позволяващи на институциите да привличат на работа високо квалифициран персонал, отговарящ на нуждите, установени от институциите.
   2.   По-конкретно, задачите на Службата са:

               а)

               да организира открити конкурси по искане на отделни институции с оглед на това да се съставят резервни списъци на кандидати, които са подходящи за назначаване като длъжностни лица. Конкурсите се организират в съответствие с Правилника за персонала, въз основа на хармонизирани критерии, установени в съответствие с член 6, буква в) и в съответствие с работната програма, одобрена от управителния съвет;

               б)

               да си сътрудничи тясно с институциите с оглед на това да се оценят бъдещите нужди от персонал, заявени от институциите, и да се подготви и реализира програма от конкурси за своевременно посрещане на тези нужди;

               в)

               да разработи методи и техники за подбор въз основа на най-добрите практики и в съответствие с профилите от умения, които са установени за различните категории персонал на институциите;

               г)

               да ръководи и проверява използването на резервните списъци, съставени въз основа на междуинституционални конкурси;

               д)

               да представя пред институциите годишни отчети за своята дейност.

         Член 2
   Отговорности на институциите
   Органът по назначенията на всяка една институция предоставя на разположение на Службата достатъчен брой членове на оценяващата комисия, изпитващи и квестори по време на изпита въз основа на „квотата“, одобрена от управителния съвет, така както е предвидено в член 6, i), за да направи възможно процедурите по подбора да протичат гладко в съответствие с член 3 от приложение III към Правилника за персонала.
   Член 3
   Други услуги
   1.   По силата на споразумение между ръководителя на Службата и някой от органите, службите или агенциите, Службата може да организира процедури за подбор на персонал за назначаване от тези органи, служби или агенции. Преди да сключи едно такова споразумение, ръководителят на службата трябва да поиска одобрението на управителния съвет. Всяко такова споразумение включва и финансовите договорености, отнасящи се до услугите, предоставяни от службата.
   2.   Когато това се изисква, Службата може да предоставя техническа подкрепа за вътрешни конкурси, организирани от отделни институции, органи, служби или агенции.
   3.   По искане на отделни институции Службата организира процедурата по подбор за останалите служители с оглед на това да се съставят резервни списъци на подходящи кандидати и/или бази данни, от които отделните институции да могат да набират други служители.
   4.   Тези дейности се включват в работната програма на службата в съответствие с член 6, буква е), при условие че искането е внесено своевременно от въпросната институция.
   Член 4
   Жалби и искания
   1.   Ръководителят на Службата упражнява правомощията, предоставени на органа по назначенията, съгласно член 90 от Правилника за персонала, по отношение на всички искания или жалби, отнасящи се до задачите на службата.
   2.   В случай на такива жалби ръководителят на службата се консултира с председателя на управителния съвет къде той или тя възнамерява да утвърди първоначалното решение.
   3.   Службата отговаря на искания от страна на Европейския омбудсман относно всички въпроси, попадащи в нейната област на отговорност съгласно настоящото решение.
   Член 5
   Управителен съвет
   1.   Създава се Управителен съвет на Службата, включващ по един член, назначен от всяка една институция, и трима представители на персонала със статут на наблюдатели, назначени с общо съгласие от комитетите за персонала на институциите.
   2.   Управителният съвет избира председател измежду членовете си за мандат от две години чрез обикновено мнозинство.
   3.   Управителният съвет приема свой процедурен правилник с обикновено мнозинство, след като ги представи пред институциите.
   4.   Управителният съвет се свиква по инициатива на председателя или по искане на един от членовете си.
   5.   Когато управителният съвет взима решение с обикновено мнозинство, всяка институция има един глас. Когато гласовете са изравнени, председателят има решаващия глас.
   6.   Когато управителният съвет взима решение с квалифицирано мнозинство, гласовете, разпределени между институциите, са, както следва: Комисията — 18 гласа; Европейския парламент — седем гласа; Съвета — седем гласа; Съда на Европейските общности — три гласа; Сметната палата — два гласа; Икономическия и социален комитет — два гласа; Комитета на регионите — два гласа; Европейския омбудсман — един глас. Квалифицираното мнозинство е 24 гласа, подадени в полза на съответното решение.
   Член 6
   Задачи на управителния съвет
   В името на общия интерес на институциите управителният съвет:

               а)

               с квалифицирано мнозинство одобрява правилата, регулиращи управлението на Службата;

               б)

               с обикновено мнозинство, по предложение на ръководителя на Службата, одобрява организационната структура на Службата;

               в)

               с квалифицирано мнозинство, по предложение на ръководителя на службата, в съответствие със споразумението, което ще се сключи между генералните секретари на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията; секретаря на Съда на Европейските общности; генералните секретари на Сметната палата, на Икономическия и социален комитет и на Комитета на регионите и представителя на Европейския омбудсман относно общите принципи за споделяна от институциите обща политика на подбор и набиране на кадри и относно принципите за управление на резервните списъци, както и в съответствие със съответните разпоредби на Правилника за длъжностните лица, одобрява принципите, регулиращи политиката на подбор, която ще се следва от Службата;

               г)

               с обикновено мнозинство, съгласно бюджетната процедура, въз основа на проектодокумент, съставен от ръководителя на Службата, изготвя числена оценка на приходите и разходите на Службата и я изпраща на комисията с оглед изготвянето на оценка на приходите и разходите на Комисията; в същото време предлага на Комисията всички корекции в учредителния план на Службата, които смята за необходими;

               д)

               с обикновено мнозинство одобрява вида и размера на ставките, платими за допълнителните услуги, които Службата може да извърши срещу заплащане за институциите, органите, службите и агенциите и условията, при които Службата може да ги извърши;

               е)

               с единодушно съгласие, по предложение на ръководителя на службата, одобрява работната програма, и по-специално разписанието и графика на конкурсите, които трябва да бъдат организирани. Работната програма включва също така услуги, които не са свързани с открити конкурси, организирани за институциите, органите, службите и агенциите;

               ж)

               с квалифицирано мнозинство, въз основа на проектодокумент, изготвен от ръководителя на Службата, одобрява годишен управленски отчет, обхващащ всички отделни приходни и разходни позиции, отнасящи се до извършена работа и предоставени услуги от страна на Службата. Преди 1 май всяка година, изпраща на институциите отчета за предходната финансова година, съставен в светлината на аналитичните сметки;

               з)

               с обикновено мнозинство одобрява справедлива, балансирана разбивка на променливите и преките разходи, които трябва да бъдат наложени за аналитични цели на отделните институции, и я актуализира на всеки три години;

               и)

               с обикновено мнозинство, въз основа на нуждите от набиране на кадри, постига съгласие относно правилата, по които всяка институция трябва да предостави на разположение на Службата подходящ брой членове на оценяващата комисия, проверяващи и дежурни по време на изпита;

               й)

               с обикновено мнозинство одобрява условията, при които Службата може да дава съгласието си институциите да организират техни собствени конкурси в съответствие с член 2, параграф 1 от решението на институциите.

         Член 7
   Назначаване на персонал
   1.   Службата се управлява от ръководител, назначен от Комисията след представяне на одобрително становище от управителния съвет с обикновено мнозинство. Управителният съвет участва пряко в процедурите, които трябва да бъдат следвани, преди да бъде назначен ръководителят на службата, и по-специално в изготвянето на известието за вакантния пост и в преценката на заявленията.
   2.   Ръководителят на Службата е орган по назначенията по отношение на персонала на Службата.
   3.   Комисията, що се отнася до ръководителя на Службата, и ръководителят на Службата, що се отнася до персонала, за който последният е орган по назначенията, информират управителния съвет за извършени назначения, подписани договори, повишения в длъжност и дисциплинарни действия, предприети срещу висши чиновници или други служители.
   4.   Длъжностните лица от всички институции на Общността се информират за вакантни постове в Службата веднага, след като органът по назначенията реши да попълни тези длъжности.
   5.   Ръководителят на Службата се назначава за мандат от пет години, с право на подновяване за още един мандат.
   Член 8
   Задачи на ръководителя на Службата; управление на персонала
   1.   Ръководителят на Службата е отговорен за гладкото функциониране на Службата. В областта на отговорност на управителния съвет той или тя се намира в йерархична зависимост от последния. Той или тя предоставя секретарски услуги на управителния съвет, отчита се пред него за изпълнението на своите задължения и представя пред него всички предложения за гладкото функциониране на Службата.
   2.   Административните процедури, свързани с ежедневното управление на персонала, включващо заплати, отпуски, здравни застраховки, застраховки срещу злополуки и пенсионно осигуряване, се извършват при същите условия както тези за длъжностните лица и другите служители на Комисията. Този списък не е изчерпателен и Службата може да го разшири, така че да включва други сфери със съгласието на Комисията.
   Член 9
   Финансови въпроси
   1.   Субсидията за Службата, чиято обща сума се отразява в отделна бюджетна линия в раздела на бюджета относно Комисията, е описана подробно в приложение към този раздел. Това предложение е под формата на отчет за приходите и разходите, чиято разбивка е на раздели по същия начин както разделите на бюджета.
   2.   Щатното разписание на Службата се прилага към щатното разписание на Комисията.
   3.   Въз основа на предложение от управителния съвет, Комисията делегира, по отношение на бюджетните кредити на Службата вписани в приложението, правомощията на разпоредител с бюджетни кредити на директора на Службата и установява ограниченията и условията, важащи по отношение на това делегиране на правомощия. В края на финансовата година управителният съвет информира бюджетния орган за разбивката на сумите, получени в замяна на допълнителни услуги, предоставени от Службата, в рамките на бюджетната линия в приложението.
   4.   Счетоводните сметки на Службата се изготвят в съответствие със счетоводните правила и методи, установени от счетоводителя на Комисията. Службата води отделни сметки за приходите от предоставени възмездни услуги.
   Член 10
   Преразглеждане
   Настоящото решение се преразглежда след период от три години от създаването на Службата.
   Член 11
   Дата на влизане в сила
   Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.

            За Европейския парламент

            Генерален секретар

         J. PRIESTLEY

            За Комисията

            Генерален секретар

         D. O'SULLIVAN

            За Сметната палата

            Генерален секретар

         M. HERVÉ

            За Комитета на регионите

            Генерален секретар

         V. FALCONE

            За Съвета

            Заместник генерален секретар

         P. DE BOISSIEU

            За Съда на Европейските общности

            Секретар

         R. GRASS

            За Икономическия и социален комитет

            Генерален секретар

         P. VENTURINI

            Европейски омбудсман

         J. SØDERMAN

      (1)  ОВ L 56, 4.3.1968 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 197, 26.7.2002 г., стр. 53.


title: Решение на Съвета от 26 февруари 2001 година относно сключването на Споразумение за сътрудничество между Европейската общност и Народна република Бангладеш за партньорство и развитие

text:
Важна правна забележка

|

32001D0332

Официален вестник n° L 118 , 27/04/2001 стр. 0047 - 0047 специално чешко издание глава 11 том 37 стр. 28  - 28 специално испанско издание глава 11 том 37 стр. 28  - 28 специално унгарско издание глава 11 том 37 стр. 28  - 28 специално литвийско издание глава 11 том 37 стр. 28  - 28 LV.ES глава 11 том 37 стр. 28  - 28 MT.ES глава 11 том 37 стр. 28  - 28 PL.ES глава 11 том 37 стр. 28  - 28 SK.ES глава 11 том 37 стр. 28  - 28 специално словенско издание глава 11 том 37 стр. 28  - 28

		20010226Решение на Съветаот 26 февруари 2001 годинаотносно сключването на Споразумение за сътрудничество между Европейската общност и Народна република Бангладеш за партньорство и развитие(2001/332/EО)СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 и член 181, във връзка с първо изречение на член 300, параграф 2 и първа алинея на член 300, параграф 3 от него,като взе предвид предложението на Комисията [1],като взе предвид становището на Европейския парламент,като има предвид, че:(1) Съгласно член 177 от Договора, политиката на Общността в сферата на сътрудничеството за развитие следва да насърчава устойчивото икономическо и социално развитие на развиващите се страни, тяхната плавна и постепенна интеграция към световната икономика и кампанията срещу бедността в тези държави.(2) Общността следва да одобри, следвайки целите си в сферата на външните отношения, Споразумението за сътрудничество между Европейската общност и Народна република Бангладеш за партньорство и развитие,РЕШИ:Член 1Одобрява от името на Общността споразумението за сътрудничество между Европейската общност и Народна република Бангладеш за в партньорство и развитие.Текстът на споразумението е приложен към настоящото решение.Член 2Председателят на Съвета пристъпва към нотификацията, предвидена в член 20 от споразумението.Член 3Комисията, подпомагана от представители на държавите-членки, представлява Общността в Съвместната комисия, предвидена в член 12 от споразумението.Член 4Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 26 февруари 2001 година.За СъветаПредседателA. Lindh[1] ОВ C 143, 21.5.1999 г., стр. 8.--------------------------------------------------


title: Решение (ЕС) 2016/2312 на Съвета от 8 декември 2016 година за разрешаване на Република Австрия и на Румъния да приемат, в интерес на Европейския съюз, присъединяването на Перу към Хагската конвенция от 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца

text:
               20.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               L 345/56

         РЕШЕНИЕ (ЕС) 2016/2312 НА СЪВЕТА
   от 8 декември 2016 година
   за разрешаване на Република Австрия и на Румъния да приемат, в интерес на Европейския съюз, присъединяването на Перу към Хагската конвенция от 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца
   СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
   като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 3 във връзка с член 218 от него,
   като взе предвид предложението на Европейската комисия,
   като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
   като има предвид, че:

               (1)

               Европейският съюз е определил като една от своите цели насърчаването на защитата на правата на детето, както е посочено в член 3 от Договора за Европейския съюз. Мерките за закрила на децата срещу незаконно прехвърляне или задържане са съществен елемент от тази политика.

               (2)

               Съветът прие Регламент (ЕО) № 2201/2003 (2) (Регламент „Брюксел IIa“), който има за цел да закриля децата от вредните последици от незаконно прехвърляне или задържане и да въвежда процедури за осигуряване на бързото им връщане в държавата на обичайно пребиваване, както и да осигурява защита на правото на лични отношения и правото на упражняване на родителски права.

               (3)

               Регламент „Брюксел IIa“ допълва и подсилва разпоредбите на Хагската конвенция от 25 октомври 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца („Хагската конвенция от 1980 г.“), която установява на международно равнище система за задължения и сътрудничество между договарящите държави и между централните органи и има за цел осигуряването на незабавното връщане на незаконно прехвърлени или задържани деца.

               (4)

               Всички държави — членки на Съюза, са страни по Хагската конвенция от 1980 г.

               (5)

               Съюзът насърчава трети държави да се присъединят към Хагската конвенция от 1980 г. и подпомага правилното прилагане на Хагската конвенция от 1980 г., като участва заедно с държавите членки inter alia в специалните комисии, редовно организирани от Хагската конференция по международно частно право.

               (6)

               Една обща нормативна уредба, приложима между държавите — членки на Съюза, и трети държави, може да бъде най-доброто решение в деликатни случаи на международно отвличане на деца.

               (7)

               В Хагската конвенция от 1980 г. се предвижда, че тя се прилага между присъединяващата се държава и договарящите държави, които направят декларация, че приемат присъединяването ѝ.

               (8)

               Хагската конвенция от 1980 г. не позволява на регионални организации за икономическа интеграция като Съюза да стават страни по нея. Следователно Съюзът не може да се присъедини към Конвенцията, нито да депозира декларация за приемане на присъединяваща се държава.

               (9)

               Съгласно Становище 1/13 на Съда на Европейския съюз декларациите за приемане по силата на Хагската конвенция от 1980 г. са от изключителната външна компетентност на Съюза.

               (10)

               Перу депозира своя документ за присъединяване към Хагската конвенция от 1980 г. на 28 април 2001 г. Хагската конвенция от 1980 г. влезе в сила за Перу на 1 август 2001 г.

               (11)

               Всички държави членки, с изключение на Кралство Дания, Република Австрия и Румъния, вече са приели присъединяването на Перу съгласно условията, предвидени в Хагската конвенция от 1980 г. Оценката на положението в Перу доведе до заключението, че Република Австрия и Румъния могат да приемат, в интерес на Съюза, присъединяването на Перу при условията на Хагската конвенция от 1980 г.

               (12)

               Поради това на Република Австрия и на Румъния следва да бъде разрешено да приемат присъединяването на Перу в интерес на Съюза и да депозират своите декларации за това в съответствие с условията, изложени в настоящото решение. Останалите държави — членки на Съюза вече са приели присъединяването на Перу към Хагската конвенция от 1980 г., поради което не следва да депозират нови декларации за приемане, тъй като съществуващите декларации остават валидни по силата на международното публично право.

               (13)

               Обединеното кралство и Ирландия са обвързани от Регламента„Брюксел IIa“ и участват в приемането и прилагането на настоящото решение.

               (14)

               В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   1.   На Република Австрия и на Румъния се разрешава да приемат, в интерес на Съюза, присъединяването на Перу към Хагската конвенция от 25 октомври 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца („Хагската конвенция от 1980 г.“).
   2.   Държавите членки, посочени в параграф 1, депозират не по-късно от 9 декември 2017 г. декларация за приемане, в интерес на Съюза, на присъединяването на Перу към Хагската конвенция от 1980 г., формулирана както следва:

      „[Пълно наименование на ДЪРЖАВАТА ЧЛЕНКА] декларира, че приема присъединяването на Перу към Хагската конвенция от 25 октомври 1980 г. за гражданските аспекти на международното отвличане на деца в съответствие с Решение (ЕС) 2016/2312 на Съвета“.

   3.   Двете държави членки информират Съвета и Комисията за депозирането на свояите декларации за приемане на присъединяването на Перу и съобщават на Комисията текста на декларациите в двумесечен срок от депозирането им.
   Член 2
   Държавите членки, които са депозирали своите декларации за приемане на присъединяването на Перу към Хагската конвенция от 1980 г. преди датата на приемане на настоящото решение, не депозират нови декларации.
   Член 3
   Настоящото решение влиза в сила в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
   Член 4
   Адресати на настоящото решение са Република Австрия и Румъния.

      Съставено в Брюксел на 8 декември 2016 година.

            За Съвета

            Председател

         L. ŽITŇANSKÁ

      (1)  Становище на Европейския парламент от 5 октомври 2016 г. (все още непубликувано в Официален вестник).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, 23.12.2003 г., стр. 1).


               24.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/243

         P7_TA(2014)0059
   Назначаване на член на Сметната палата (Клаус-Хайнер ЛЕНЕ — Германия)
   Решение на Европейския парламент от 4 февруари 2014 г. относно предложение за назначаване на Клаус-Хайнер Лене за член на Сметната палата (C7-0423/2013 — 2013/0813(NLE))
   (Консултация)
   (2017/C 093/40)

      Европейският парламент,

               —

               като взе предвид член 286, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, съгласно който Съветът се е консултирал с него (C7-0423/2013),

               —

               като взе предвид член 108 от своя правилник,

               —

               като взе предвид доклада на комисията по бюджетен контрол (A7-0050/2014),

               A.

               като има предвид, че комисията по бюджетен контрол направи оценка на квалификацията на предложения кандидат, по-специално по отношение на условията, посочени в член 286, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз;

               Б.

               като има предвид, че на своето заседание от 23 януари 2014 г. комисията по бюджетен контрол изслуша предложения от Съвета кандидат за член на Сметната палата;

               1.

               Изказва положително становище относно предложението на Съвета за назначаване на Клаус-Хайнер Лене за член на Сметната палата;

               2.

               Възлага на своя председател да предаде настоящото решение на Съвета и за сведение, на Сметната палата, както и на другите институции на Европейския съюз и на институциите на държавите членки за одит.


title: Решение на Европейския съвет за системен риск от 21 юли 2015 година относно предоставянето и събирането на информация за пруденциалния надзор на макроравнище върху финансовата система в рамките на Съюза и за отмяна на Решение ЕССР/2011/6 (ECCP/2015/2)

text:
               27.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 394/4

         РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК
   от 21 юли 2015 година
   относно предоставянето и събирането на информация за пруденциалния надзор на макроравнище върху финансовата система в рамките на Съюза и за отмяна на Решение ЕССР/2011/6
   (ECCP/2015/2)
   (2015/C 394/03)
   ГЕНЕРАЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ ЗА СИСТЕМЕН РИСК,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск (1), и по-специално член 3, параграф 2, член 4, параграф 2, член 8, параграф 2 и член 15 от него,
   като взе предвид Регламент (ЕС) № 1096/2010 на Съвета от 17 ноември 2010 г. за възлагане на Европейската централна банка на специфични задачи, свързани с дейността на Европейския съвет за системен риск (2), и по-специално член 2, буква б, член 5 и член 6, параграф 4 от него,
   като взе предвид Решение ЕССР/2011/1 на Европейския съвет за системен риск от 20 януари 2011 г. за приемане на процедурен правилник на Европейския съвет за системен риск (3), и по-специално член 28, параграф 1 от него,
   като има предвид, че:

               (1)

               В член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1092/2010 е предвидено, че Европейският съвет за системен риск (ЕССР) определя и/или събира и анализира цялата относима информация, която е необходима за упражняването на пруденциалния надзор на макроравнище върху финансовата система в рамките на Съюза, за да допринесе за предотвратяване или намаляване на системните рискове за финансовата стабилност в Съюза, произтичащи от процесите във финансовата система, и като отчита макроикономическите тенденции, с цел да се избегнат периоди на мащабни финансови сътресения.

               (2)

               В член 15, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1092/2010 е предвидено, че европейските надзорни органи (ЕНО), Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), Европейската комисията, националните надзорни органи и националните статистически органи осъществяват тясно сътрудничество с ЕССР и му предоставят цялата информация, необходима за изпълнение на задачите му в съответствие със законодателството на Съюза.

               (3)

               Съгласно член 15, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1092/2010 ЕССР може да поиска от ЕНО информация, по правило в съкратена или обобщена форма, така че да не могат да бъдат идентифицирани отделни финансови институции.

               (4)

               В съображение 10 от Регламент (ЕС) № 1096/2010 е посочено, че „на ЕЦБ следва да се възложи задачата да подпомага ЕССР по свързани със статистиката въпроси“ в съответствие със съображение 9 от него.

               (5)

               Настоящото решение не накърнява правото на ЕЦБ да използва за свои собствени цели информацията, която събира съгласно Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (4).

               (6)

               ЕССР, ЕЦБ и ЕНО постигнаха съгласие да актуализират съществуващата рамка за редовно предоставяне на обобщена информация, за да бъдат обслужени нуждите на ЕССР,

         ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
   Член 1
   Приложно поле
   Настоящото решение регламентира обобщената информация, необходима на ЕССР за осъществяването на задачите му, и установява подробните правила за предоставянето и събирането на тази информация.
   Член 2
   Редовно предоставяне на обобщена информация
   1.   Редовното предоставяне на обобщена информация, необходима на ЕССР за изпълнението на задачите му, се извършва съгласно посочено в приложения I и II.
   2.   Посочената в приложение I обобщена информация се предоставя от ЕЦБ.
   3.   Посочената в приложение II обобщена информация се предоставя от съответните ЕНО.
   4.   Секретариатът на ЕССР:

               а)

               определя, когато е необходимо, техническите спецификации относно посочената в параграф 1 информация, след като се консултира с ЕЦБ и/или с ЕНО в зависимост от случая; и

               б)

               събира посочената в параграф 1 информация и си сътрудничи съответно с ЕЦБ и с ЕНО.

         Член 3
   Специално предоставяне на обобщена информация
   Процедурите, които секретариатът на ЕССР прилага, за да направи специални искания за обобщена информация, са изложени в приложение III.
   Член 4
   Заключителни и преходни разпоредби
   1.   Решение ЕССР/2011/6 (5) се отменя, считано от датата на влизане в сила на настоящото решение.
   2.   Приложение II към настоящото решение се прилага от датата на влизане в сила на настоящото решение или от датата, на която посочените в това приложение показатели са изготвени за първи път, или от датата, на която са установени съответните технически спецификации относно предоставянето на данни, посочени в това приложение, която от тези дати е по-късна.
   Член 5
   Влизане в сила
   Настоящото решение влиза в сила на 21 юли 2015 г.

      Съставено във Франкфурт на Майн на 21 юли 2015 година.

            Председател на ЕССР

         Mario DRAGHI

      (1)  ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 162.

      (3)  ОВ C 58, 24.2.2011 г., стр. 4.

      (4)  ОВ L 318, 27.11.1998 г., стр. 8.

      (5)  Решение ЕССР/2011/6 на Европейския съвет за системен риск от 21 септември 2011 г. относно предоставянето и събирането на информация за пруденциалния надзор на макроравнище върху финансовата система в рамките на Съюза (ОВ C 302, 13.10.2011 г., стр. 3).

      ПРИЛОЖЕНИЕ I
      Редовно предоставяне на обобщена информация от Европейската централна банка

                  1.

                  Редовно и в съответствие с Меморандума за разбирателство относно споделянето на неповерителна статистическа информация, договорен между ЕЦБ и ЕССР на 25 септември 2013 г. (наричан по-долу „меморандума за разбирателство“), заедно с последващите му изменения, ЕЦБ предоставя на ЕССР споделени данни, както са определени в меморандума за разбирателство (наричани по-долу „споделени данни“).

                  2.

                  Споделените данни се предоставят на секретариата на ЕССР в съответствие с установените в меморандума за разбирателство условия за достъп и използване на споделени данни. ЕЦБ може по своя собствена инициатива или по искане на ЕССР да променя съдържанието на споделените данни, по-специално за да бъдат взети предвид промените: а) в състава на набора от данни или при функционирането на Статистическата база данни (Statistical Data Warehouse) на ЕЦБ, б) по отношение на съгласието, получено от ЕЦБ от източника на данните, за споделяне на непубликувани данни, или в) във връзка с обхвата и начина на изпълнение на законоустановените задачи на ЕССР или свързаните с тях нужди от данни.

                  3.

                  ЕЦБ предоставя на ЕССР и обобщени данни, които не са включени в обхвата на споделените данни, при условие че в тях не е включена поверителна статистическа информация, както е определена в член 1, точка 12 на Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета (1), и че отделните финансови институции не могат да бъдат идентифицирани, освен ако въпросните данни вече са оповестени публично. След като се консултира с ЕЦБ, секретариатът на ЕССР определя техническите спецификации относно достъпа до тези данни, когато те са обозначени като непубликувани.

         (1)  Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (ОВ L 318, 27.11.1998 г., стр. 8).

      ПРИЛОЖЕНИЕ II
      Редовно предоставяне на обобщена информация от европейските надзорни органи

         Общо правило

      Европейските надзорни органи (ЕНО) предоставят редовно на ЕССР определената в настоящото приложение обобщена информация. Предоставяната информация включва данни относно най-малко три отчетни единици, никоя от които не представлява 85 % или повече от съответния пазар, независимо от това дали той се състои от една или повече държави членки или от Съюза като цяло. Ако обаче освен обобщената информация са предвидени и мерки за дисперсия, обобщената информация включва данни относно най-малко пет отчетни единици, когато става въпрос за публично достъпни данни, и данни относно най-малко шест отчетни единици, когато е необходимо да се защитят поверителни данни на равнище предприятие.

         Европейски банков орган (ЕБО)

      ЕБО отчита информация относно показателите за риска и инструментите за подробен анализ на риска, както е определено във вътрешните документи на ЕБО. Информацията относно показателите за риска и инструментите за подробен анализ на риска се отчита за всяка държава членка, при положение че посочените в общото правило условия са изпълнени, и за Съюза като цяло, без двойно отчитане на отчетните единици. В конкретни случаи могат да бъдат договорени и други обобщавания. Данните се предоставят два работни дни след датите на подаване на информация, установени в член 4 от Решение EBA/DC/090 на ЕБО от 14 май 2014 г.

         Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване (ЕОЗППО)

                  1.

                  ЕОЗППО отчита набор от показатели, извлечена от наличните за ЕОЗППО данни от редовната надзорна отчетност до националните надзорни органи съгласно „Платежоспособност II“, както е определено от ЕОЗППО за тази цел. Информацията относно показателите се отчита за всяка държава членка, при положение че посочените в общото правило условия са изпълнени, и за Съюза като цяло, без двойно отчитане на отчетните единици. В конкретни случаи могат да бъдат определени и други обобщавания. Датите на подаване на информация ще бъдат договорени двустранно, след като започне да се прилага правната рамка „Платежоспособност II“.

                  2.

                  При постигане на взаимно съгласие с ЕОЗППО секретариатът на ЕССР може да установи технически спецификации относно редовното отчитане на допълнителни обобщени данни, които да се основават на данни, които вече са на разположение на ЕОЗППО в резултат от редовната надзорна отчетност до националните надзорни органи съгласно „Платежоспособност II“.

         Европейски орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП)

      При постигане на взаимно съгласие с ЕОЦКП секретариатът на ЕССР установява технически спецификации относно предоставяните на ЕССР данни въз основа на приложимото секторно законодателство. В техническите спецификации се определят и честотата и сроковете на отчитането.

      ПРИЛОЖЕНИЕ III
      Специални искания от ЕССР за обобщена информация

         Общи положения

      ЕССР може да направи специално искане за предоставяне на обобщена информация. Специалните искания за информация могат да бъдат удовлетворени чрез:

                  а)

                  предоставяне на вече налична информация от Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), европейските надзорни органи (ЕНО), комерсиални доставчици на данни или от базите данни на международни организации, като например Банката за международни разплащания (БМР); или

                  б)

                  чрез провеждане на специално проучване.

         Принципи

      При изпълнението на специални искания за информация секретариатът на ЕССР, ЕЦБ и ЕНО (наричани по-долу „страните“):

                  а)

                  следват договорените процедурни стъпки, които се прилагат по прозрачен начин;

                  б)

                  избягват прекомерното взаимодействие с отчетните единици;

                  в)

                  оптимизират повторното използване на съществуващата информация за различни аналитични и оперативни цели, като зачитат необходимите правни ограничения и гаранции за поверителност;

                  г)

                  използват във възможно най-голяма степен съществуващите и хармонизирани, когато е приложимо, методологии и събрани данни;

                  д)

                  разработват най-добри практики за специални искания, като въвеждат механизми за обратна връзка и споделяне на информация относно методологиите между всички заинтересовани страни.

            A.   ПРЕДОСТАВЯНЕ НА НАЛИЧНА ИНФОРМАЦИЯ

                  1.

                  След като се консултира с ЕЦБ или със съответния ЕНО, секретариатът на ЕССР може да изпрати специално искане за отчитането на данни, които не се предоставят редовно съгласно приложение I и приложение II, но които въпреки това вече са на разположение на ЕСЦБ или ЕНО (наричани по-долу заедно „адресатите“), като предоставя описание на исканите данни. Секретариатът на ЕССР и съответните страни постигат взаимно съгласие относно графика за предоставянето на исканите данни.

                  2.

                  Адресатите следва да предоставят исканата информация при спазване на правилата и процедурите, установени в приложимото право, включително, но не само:

                              а)

                              Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка;

                              б)

                              Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета;

                              в)

                              Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (1);

                              г)

                              Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2);

                              д)

                              Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3);

                              е)

                              Регламент (ЕС) № 1096/2010 на Съвета (4).

                  3.

                  Впоследствие секретариатът на ЕССР предоставя данните на съответното звено на ЕССР, което ги е поискало.

                  4.

                  Когато е възможно да изпълнят искане за информация чрез използване на наличните данни от комерсиални доставчици, тези данни се предоставят чрез секретариата на ЕССР на съответното звено на ЕССР, което ги е поискало, заедно с оценка за качеството и информация относно съответните разходи.

            Б.   СПЕЦИАЛНО ПРОУЧВАНЕ

      1.   Установяване на необходимостта от специално проучване

                  1.1.

                  Независимо от горепосоченото, първоначалните специални искания за обобщена информация, направени от звената на ЕССР, в общия случай водят на първо място до провеждането на проучвателна фаза, която може да се осъществи от самите заинтересовани звена, от секретариатът на ЕССР или от ЕЦБ. Целта на това проучване е да се установи дали е необходимо провеждане на специално проучване. През проучвателната фаза се преценява по-специално какви количествени и качествени данни са вече налични и дали те са подходящи с оглед на постигането на целите. Когато наличните данни не са подходящи с оглед на постигането на целите и възниква необходимост от събиране на данни от отчетните единици посредством специално проучване, още при проучвателната фаза може да бъде установена съответната съвкупност от отчетни единици и икономическите разходи за тях от извършването на специалното проучване.

                  1.2.

                  Въз основа на общия си интерес по определена тема ЕССР и един или повече ЕНО могат да се споразумеят да проведат съвместно специално проучване, като в този случай не е необходимо провеждането на проучвателна фаза.

            2.   Видове специални проучвания

      Могат да се използват два вида специални проучвания:

                  а)

                  Проучванията от тип 1 са посветени на специални теми, като например адекватна оценка на експозициите, и обикновено целят да представят по-подробни разбивки в рамките на редовното събиране на данни, като например позиции „от които“. Проучванията от тип 1 могат да обхващат и набори от данни, които водят до (редовно) събиране на данни в друг контекст или от друга организация, като например Международния валутен фонд или БМР, и за които вече има установени методологични рамки;

                  б)

                  Проучванията от тип 2 обхващат явления, които все още не са анализирани и за които не е развита методология и не са събирани редовно данни. Проучванията от тип 2 са като цяло по-трудоемки от проучванията от тип 1 и при тях може да няма база за сравнение. Необходимостта от установяване на съответните отчетни единици и създаване на методологична рамка може да означава, че е необходимо значително време, преди информацията да бъде събрана.

            3.   Процедура

                  3.1.

                  Генералният съвет на ЕССР (наричан по-долу „Генералния съвет“) решава дали обобщената информация следва да бъде събирана чрез специално проучване, като се вземат предвид вероятните разходи и графика за провеждането на проучването.

         Проучвателна фаза

                  3.2.

                  Звената на ЕССР подават първоначалните си искания за специално събиране на обобщена информация до секретариата на ЕССР, който в сътрудничество с контактната група по данните на ЕССР и с ЕЦБ ги подпомага при оценяването на наличната информация с цел да се използва възможно най-пълноценно вече събраната информация и да се избегне увеличаване на тежестта на отчетността. Когато се установи, че наличните данни не са подходящи с оглед на постигането на целите и възниква необходимост от събирането на данни от отчетните единици посредством специално проучване, звеното на ЕССР, подпомогнато от секретариата на ЕССР, трансформира първоначалното искане за информация в искане за конкретни данни и наличието и качеството на съответната информация се оценява в рамките на съответните организации. През проучвателната фаза може да се разчита и на ЕСЦБ, включително на Статистическия комитет на ЕСЦБ, Комитета за финансова стабилност на ЕСЦБ и други източници от Европейската статистическа система, комерсиални доставчици на данни и международни организации, като например БМР.

                  3.3.

                  Ако по време на проучвателната фаза се констатира, че: а) са налични подходящи с оглед на постигането на целите данни или приемливи приблизителни данни и че те са с достатъчно добро качество, и б) от собственика е получено разрешение за използване на данните, които не са напълно в публичното пространство, не е необходимо провеждането на специално проучване и се прилагат описаните в раздел A процедури.

                  3.4.

                  В случай че възникне едно от следните обстоятелства: а) налични са подходящи с оглед на постигането на целите данни и/или приблизителни данни, но качеството им не е известно или не е достатъчно добро; б) не са налични данни и приблизителни данни; или в) от отчетната единица не е получено разрешение за използване на данните, които не са напълно в публичното пространство, в сътрудничество с ЕЦБ секретариатът на ЕССР предоставя на звената, поискали данните, резултатите от оценяването, свързани с наличието на информация, и предлага възможни източници и методологии за специално проучване, включително: i) категории и брой на отчетните единици, ii) йерархична подчиненост, напр. Комитета по статистика, Комитета по финансови услуги или ЕНО; iii) приблизителен разчет на разходите и график; iv) очаквани трудности.

         Фаза по събиране на данни

                  3.5.

                  След като се получат резултатите от проучването, секретариатът на ЕССР представя за одобрение от Генералния съвет предложение за последващи действия, заедно с приблизителна оценка на предимствата и разходите. Генералният съвет решава дали да предприеме специално проучване, при което може да е необходимо участието на отчетните единици. С решението на Генералния съвет, с което се одобрява такова искане, може да се определи по-специално: а) детайлността на исканата информация на равнище институция и показател; б) режимът на поверителност, който се прилага, по-специално кой може да има достъп до какви данни и как данните ще бъдат съхранявани и предоставяни; в) сроковете за предоставяне на информацията.

                  3.6.

                  Когато един от ЕНО провежда специално проучване, секретариатът на ЕССР поддържа пряка връзка със съответния ЕНО. Данните могат да се предават чрез ЕЦБ в пълно съответствие с член 8 от Регламент (ЕС) № 1092/2010 (5).

                  3.7.

                  Когато ЕСЦБ провежда специално проучване, секретариатът на ЕССР поддържа връзка с ЕЦБ, която от своя страна осъществява контакти с потенциалните отчетни единици посредством националните компетентни органи, като използва съответните комитети на ЕСЦБ и зачита съответните приложими ограничения във връзка с поверителността.

                  3.8.

                  След приключването на всяко специално проучване страните обменят информация относно провеждането на проучването, по-специално относно прилаганите методи и проверките за качество, както и за срещнатите трудности, с оглед на подобряването на ефективността и ефикасността при бъдещи проучвания.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/78/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 12).

         (2)  Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/79/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 48).

         (3)  Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/77/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 84).

         (4)  Регламент (ЕС) № 1096/2010 на Съвета от 17 ноември 2010 г. за възлагане на Европейската централна банка на специфични задачи, свързани с дейността на Европейския съвет за системен риск (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 162).

         (5)  Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 1).