title: Sklep Sveta 2012/121/SZVP z dne 27. februarja 2012 v podporo dejavnostim za spodbujanje dialoga in sodelovanja med EU, Kitajsko in Afriko na področju nadzora nad konvencionalnim orožjem

text:
               28.2.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 54/8

         SKLEP SVETA 2012/121/SZVP
   z dne 27. februarja 2012
   v podporo dejavnostim za spodbujanje dialoga in sodelovanja med EU, Kitajsko in Afriko na področju nadzora nad konvencionalnim orožjem
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji, zlasti člena 26(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropski svet je na zasedanjih z dne 15. in 16. decembra 2005 sprejel strategijo EU o boju proti nezakonitemu kopičenju osebnega in lahkega orožja (v nadaljnjem besedilu: SALW) ter trgovini z navedenim orožjem (v nadaljnjem besedilu: strategija EU SALW). V tej strategiji je afriška celina označena kot eno od najbolj prizadetih območij z nezakonito trgovino s SALW in čezmernim kopičenjem tovrstnega orožja.

               (2)

               V strategiji EU SALW je opredeljenih več nalog, ki naj bi jih izpolnila Unija, vključno z zavzemanjem za dosego soglasja med državami izvoznicami, da bi se v skladu z ustreznimi regionalnimi in mednarodnimi restriktivnimi merili za urejanje izvoza orožja osebno orožje dobavljalo izključno državnim oblastem.

               (3)

               Strategija EU SALW vsebuje tudi priporočilo, da se tematika SALW vključi v politični dialog s tretjimi državami in mednarodnimi, regionalnimi ali pod-regionalnimi organizacijami, pri čemer naj se posebna pozornost nameni usklajevanju ukrepov z glavnimi partnerji Unije in pomembnejšimi izvozniki SALW, tudi Kitajsko.

               (4)

               Svet Evropske unije je v letih 2005, 2006, 2007 in 2010 sprejel sklepe v podporo pogajanjem za pogodbo o trgovini z orožjem, torej za mednarodno-pravno zavezujoč instrument, s katerim bi se določili skupni mednarodni standardi za prenos konvencionalnega orožja. Poudarjeno je bilo, da je za ta proces pomembno sodelovanje z drugimi državami in območnimi organizacijami.

               (5)

               V strateškem dialogu med EU in Kitajsko so že od vzpostavitve leta 2005 zajete določbe glede dialoga o neširjenju orožja in izvozu konvencionalnega orožja. Kitajska in Unija sta na vrhu leta 2006 sklenili vzpostaviti nov dialog na temo miru, stabilnosti in trajnostnega razvoja v Afriki, da bi se spodbujalo razumevanje med partnerji, razpravljalo o dejavnostih in prednostnih nalogah ter Kitajski omogočilo, da sodeluje v prizadevanjih mednarodne skupnosti za izboljšanje in usklajevanje dejavnosti sodelovanja. V strateškem dokumentu Unije in Kitajske za obdobje 2007–2013 je temeljni pristop Unije do Kitajske opredeljen kot pristop, ki temelji na zavezanosti in partnerstvu, v dokumentu pa je kot prednostna naloga izpostavljeno sodelovanje za preprečevanje nezakonite trgovine s SALW.

               (6)

               Kitajska in Unija sta meseca decembra 2004 podpisali skupno izjavo o razoroževanju in neširjenju orožja, ki zajema tudi sodelovanje na področju konvencionalnega orožja. V skupni izjavi Unija in Kitajska navajata, da si je treba "pozitivno in dejavno prizadevati tudi za okrepitev nadzora nad izvozom konvencionalnega orožja. Potrebna je okrepitev sistema nadzora nad določenim konvencionalnim orožjem. Treba se je še bolj zavzeti za preprečevanje nezakonite trgovine z osebnim in lahkim orožjem ter pretoka tovrstnega orožja, ki utegne okrniti mir in stabilnost te regije."

               (7)

               V skupnem strateškem partnerstvu med Afriko in EU iz leta 2007 je preprečevanje nezakonite trgovine s SALW in čezmernega kopičenja tovrstnega orožja opredeljeno kot področje, v zvezi s katerim je treba ukrepati z okrepljenim razvijanjem zmogljivosti, vzpostavljanjem stikov, sodelovanjem in izmenjavo informacij. Kitajska se je odzvala povabilu in se kot opazovalka udeležila vrha EU-Afrika leta 2010 –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   Unija se bo še naprej zavzemala za razvoj sodelovanja med civilno družbo, zadevnim sektorjem in vladnimi predstavniki Kitajske, Unije in afriških držav, tudi v obliki dialoga med civilno družbo in zadevnim sektorjem, da bi oblikovali skupne pristope za odzivanje na grožnje, ki jih predstavljata nezakonita trgovina s SALW in čezmerno kopičenje tovrstnega orožja, ter za obravnavanje pomanjkljive ureditve trgovine s konvencionalnim orožjem na mednarodni ravni. Razvoj tovrstnega sodelovanja bi se moral kazati tudi v večji podpori močni in trdni pogodbi o trgovini z orožjem in njenemu izvajanju.
   2.   Unija bo za dosego cilja iz odstavka 1 izvedla naslednje projekte in ukrepe:

               —

               vzpostavitev in razvoj skupne delovne skupine strokovnjakov Afrike, EU in Kitajske za konvencionalno orožje, ter skupnega raziskovalnega centra Afrike, EU in Kitajske za konvencionalno orožje. Cilj navedene delovne skupine strokovnjakov in raziskovalnega centra je med akterji za zadevno področje, ki so na Kitajskem, v Afriki in Uniji pristojni za vprašanja, vezana na konvencionalno orožje in za nadzor nad njegovim izvozom, okrepiti ozaveščenost in angažiranost glede problemov, ki zadevajo nezakonito trgovino s SALW in čezmerno kopičenje tovrstnega orožja ter pomanjkljive predpise o trgovanju s konvencionalnim orožjem na mednarodni ravni. Z zvišanjem ravni ozaveščenosti in angažiranosti glede teh vprašanj se bo prispevalo k uspešnim pogajanjem ter izvajanju močne in trdne pogodbe o trgovini z orožjem,

               —

               izvajanje dejavnosti zviševanja zavesti in raziskovanja, s ciljem iskanja priložnosti za sodelovanje med EU in Kitajsko v podporo afriškim državam pri preprečevanju nezakonite trgovine s SALW in čezmernega kopičenja tovrstnega orožja.

         Projekti in ukrepi iz tega člena so podrobno opisani v prilogi.
   Člen 2
   1.   Za izvajanje tega sklepa je odgovoren visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljnjem besedilu: VP).
   2.   Projekte in ukrepe iz člena 1(2) tehnično izvaja nevladna organizacija ‧Saferworld‧.
   3.   Saferworld svoje naloge opravlja v okviru odgovornosti VP. V ta namen se VP, če je to potrebno, dogovarja s Saferworldom.
   Člen 3
   1.   Finančni referenčni znesek za izvajanje projektov in ukrepov iz člena 1(2) znaša 830 000 EUR.
   2.   Izdatki, financirani z zneskom iz odstavka 1, se upravljajo v skladu s postopki in pravili, ki veljajo za splošni proračun Unije.
   3.   Komisija nadzira pravilno upravljanje izdatkov iz odstavka 2. V ta namen s Saferworldom sklene sporazum o financiranju. V njem je določeno, da mora Saferworld zagotoviti prepoznavnost prispevka EU sorazmerno z njegovo višino.
   4.   Komisija si prizadeva skleniti sporazum o financiranju iz odstavka 3 čim prej po začetku veljavnosti tega sklepa. Svet obvesti o morebitnih težavah v zvezi s tem in o datumu sklenitve sporazuma o financiranju.
   Člen 4
   VP poroča Svetu o izvajanju tega sklepa na podlagi rednih četrtletnih poročil, ki jih pripravi Saferworld. Ta poročila so podlaga za ocenjevanje, ki ga izvede Svet. Komisija poroča o finančnih vidikih izvajanja projektov in ukrepov iz člena 1(2).
   Člen 5
   1.   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.
   2.   Veljati preneha 24 mesecev po datumu sklenitve sporazuma o financiranju iz člena 3(3). Če navedeni sporazum do takrat ne bo sklenjen, preneha veljati šest mesecev po začetku njegove veljavnosti.

      V Bruslju, 27. februarja 2012

            Za Svet

            Predsednica

         C. ASHTON

      PRILOGA

         PROJEKTI IN UKREPI IZ ČLENA 1(2)

      1.   Cilji

      Cilji tega sklepa so: nadaljnje zavzemanje za razvoj sodelovanja med civilno družbo, zadevnim sektorjem in vladnimi predstavniki Kitajske, Evropske unije in afriške celine, oblikovanje skupnih pristopov za odzivanje na grožnjo, ki jo predstavljata nezakonita trgovina s SALW in čezmerno kopičenje tovrstnega orožja, podpiranje procesa v zvezi s pogodbo o trgovini z orožjem (ATT) Združenih narodov (ZN) v času pred diplomatsko konferenco na to temo leta 2012 in po njej. Uresničitev takšnih ciljev sloni na vzpostavitvi in razvoju skupne delovne skupine strokovnjakov iz Afrike, Unije in Kitajske za konvencionalno orožje (v nadaljnjem besedilu: EWG), ter vzpostavitvi in razvoju skupnega raziskovalnega centra Afrike, Unije in Kitajske za konvencionalno orožje (v nadaljnjem besedilu: RC). Cilj navedenih EWG in RC je med akterji za zadevno področje na Kitajskem, v Afriki in Uniji okrepiti ozaveščenost in zavzetost glede težav v zvezi z nezakonito trgovino s SALW in čezmernim kopičenjem tovrstnega orožja ter glede potrebe po dogovoru o ATT.
      Cilj tesnejšega sodelovanja med Kitajsko, Unijo in Afriko se naj skuša doseči tudi z izvajanjem dejavnosti zviševanja zavesti in raziskovanja, s ciljem poiskati priložnosti za sodelovanje med EU in Kitajsko v podporo afriškim državam pri preprečevanju nezakonite trgovine s SALW in čezmernega kopičenja tovrstnega orožja.
      2.   Opis projektov in ukrepov

      2.1   Vzpostavitev in razvoj skupne delovne skupine strokovnjakov Afrike, EU in Kitajske za konvencionalno orožje ter skupnega raziskovalnega centra Afrike, EU in Kitajske za konvencionalno orožje

      2.1.1   Cilji projekta

                  —

                  ustanovitev forumov in mrež, v okviru katerih bi akterji za zadevno področje iz Unije, Kitajske in Afrike lahko razpravljali o različnih vidikih nezakonite trgovine s konvencionalnim orožjem,

                  —

                  okrepitev ozaveščenosti in zavzetosti akterjev za zadevno področje na Kitajskem, v Afriki in Uniji glede težav v zvezi z nezakonito trgovino s SALW in čezmerno kopičenje tovrstnega orožja ter pomanjkljive predpise na mednarodni ravni o trgovini s konvencionalnim orožjem. Iz tako povečane ozaveščenosti in zavzetosti glede teh vprašanj bi morala nastati skupna podpora močni in trdni ATT,

                  —

                  poglobitev dialoga med EU, Kitajsko in Afriko na uradni ravni in na ravni akterjev za zadevno področje z namenom izboljšanja medsebojnega razumevanja in določitve skupnih pristopov do procesa ATT v okviru Združenih narodov v času pred diplomatsko konferenco o ATT leta 2012 in po njej, kar obenem vključuje podporo raziskovalcem iz Unije, Kitajske in Afrike pri njihovem skupnemu raziskovanju in analiziranju posameznih nacionalnih in območnih stališč,

                  —

                  oblikovanje priporočil raziskovalne skupnosti glede ATT in SALW ter dejansko pošiljanje teh priporočil vladnim uslužbencem, politikom in akterjem za zadevno področje iz Kitajske, Afrike, držav članic in Unije.

            2.1.2   Opis projekta

      (a)   Vzpostavitev in razvoj skupne delovne skupine strokovnjakov Afrike, EU in Kitajske za konvencionalno orožje
      Skupna EWG bo središčna "institucionalna" ustanova za dialog na pobudo sklepa Sveta, vzpostavljena pa bo na podlagi temeljitega usklajevanja med Saferworldom ter partnerskimi organizacijami civilne družbe v Afriki in na Kitajskem. Sestavljalo jo bo devet članov s fakultet Kitajske, Afrike ter Unije, možganskih trustov in raziskovalnih centrov, izbrani pa bodo na podlagi njihovega strokovnega znanja, ugleda in zainteresiranosti. Prek te skupine bodo člani lahko izmenjavali informacije, ideje, strokovno znanje in raziskovalne izsledke o nadzoru nad konvencionalnim orožjem, razkrivali naravo groženj, ocenjevali učinkovitost tekočih posredovanj in pripravljali priporočila o sodelovanju, namenjena oblikovalcem politik.
      Ta skupina bi naj služila kot platforma za zainteresirane akterje civilne družbe, ki so izključeni iz neposrednega dialoga, in zagotavljala dostop do strokovnega znanja, iz katerega bodo lahko črpali oblikovalci politik in uradne osebe, odgovorne za konvencionalno orožje in nadzor nad njegovim izvozom, na Kitajskem, v Uniji in Afriki. Uradnim osebam iz Afrike, Kitajske in Unije bo obenem omogočeno prisostvovanje delu EWG.
      (b)   Vzpostavitev in razvoj skupnega raziskovalnega centra Afrike, Unije in Kitajske za konvencionalno orožje
      Cilj skupnega RC bo zagotavljanje podpore raziskavam in analizam, ki jih bodo skupaj izvajali raziskovalci iz Unije, Kitajske in Afrike. Center bo ustanovljen na Kitajskem. S pomočjo RC bo mogoče priti so obsežnega ustreznega gradiva in virov o SALW in ATT v angleškem in kitajskem jeziku. To gradivo in viri bodo dostopni tudi v elektronski obliki na spletnem mestu, ki bo hkrati javni vmesnik EWG.
      Pri izvajanju nalog iz točk (a) in (b) se bodo med drugim podpirale naslednje dejavnosti:

                  —

                  organiziranje pripravljalnih in spremljevalnih sestankov na Kitajskem in v Evropi med Saferworld-om ter zadevnimi kitajskimi in afriškimi partnerskimi organizacijami z namenom opredelitve strukture in časovnega poteka projekta, določitve podrobnih delovnih načrtov za vzpostavitev in razvoj RC in EWG, ustanovitve skupine za usklajevanje projekta, določitve dolžnosti znotraj skupine ter spremljanja in ocenjevanja napredka pri izvajanju dejavnosti,

                  —

                  zagotavljanje in prevajanje zadevnega ključnega gradiva v zvezi s SALW in ATT, ki ga bodo uporabljali akterji za zadevno področje na Kitajskem, v Afriki in Unije in ki bo dostopno tudi v elektronski obliki na spletnem mestu RC. Spletno mesto bo hkrati javni vmesnik EWG,

                  —

                  organiziranje različnih sestankov med Saferworldom, partnerskimi organizacijami in zadevnimi kitajskimi organi z namenom predstavitve dejavnosti RC in EWG ter predložitve in obravnave vmesnih in končnih rezultatov, da bi dejavnostim zagotovili podporo ustreznih organov,

                  —

                  organizacija največ dveh dvodnevnih sestankov EWG v enem letu na Kitajskem, v Evropi in Afriki z namenom opredelitve raziskovalnih načrtov in zagotovitve smernic pri izvajanju dejavnosti zviševanja zavesti in raziskovanja ter pri oblikovanju in sporočanju priporočil glede politik. Ob koncu vsakega sestanka bo pripravljeno kratko poročilo o stopnji napredka pri izvajanju projekta,

                  —

                  organizacija dveh delavnic na temo ATT za največ 40 udeležencev, vključno s kitajskimi in afriškimi ter predstavniki Unije akterjev za zadevno področje in organov, odgovornih za konvencionalno orožje in nadzor nad njegovim izvozom, ter predstavniki vojaške in obrambne industrije in strokovnjaki iz civilne družbe, da se pregleda napredek pri pogajanjih za ATT in opredelijo področja, ki imajo v različnih državah določene medsebojne podobnosti,

                  —

                  objava informativnega poročila, v katerem bosta Saferworld in EWG preučila stališča Unije in Kitajske glede ATT. Namen tega poročila bo zagotoviti informacije, ki bodo podlaga za razprave z uradniki iz Unije, Kitajske in Afrike v času pred konferenco o ATT leta 2012. V tem poročilu bodo analizirane razlike med stališči Unije, Kitajske in afriških držav glede ATT,

                  —

                  priprava celovitega poročila o glavnih pridobljenih spoznanjih, v katerem bodo podrobno opisani uspehi in izzivi projekta ter navedena priporočila o modelih in možnostih za prihodnji dialog med Unijo, Kitajsko in Afriko na temo SALW in ATT,

                  —

                  organizacija dveh prireditev ob uradni otvoritvi in zaključku projekta.

            2.1.3   Rezultati projekta

                  —

                  večja ozaveščenost glede procesa ATT v okviru Združenih narodov in zadevnih nacionalnih stališč v času pred diplomatsko konferenco o ATT leta 2012 in po njej, ter večje poznavanje in razumevanje te tematike med 500 akterji za zadevno področje iz Kitajske, Afrike in Unije, vključno z uradniki, pristojnimi za vprašanja konvencionalnega orožja in za nadzor nad njegovim izvozom, ter med strokovnjaki, poslanci, nevladnimi organizacijami in novinarji,

                  —

                  boljši dialog, povezovanje in sodelovanje na področju SALW in procesa ATT v okviru ZN med 60 uradniki iz Unije, Kitajske in Afrike ter predstavniki civilne družbe, tudi na podlagi opredelitve priporočil o priložnostih za skupno ukrepanje,

                  —

                  trajne vezi med 50 posamezniki iz Unije, Afrike in Kitajske, ki predstavljajo tamkajšnje institucije za zadevno področje in ki bodo tudi po tem, ko bo projekt že zaključen, omogočali trajno izmenjavo informacij in izkušenj ter praktično sodelovanje na področju SALW in drugih vprašanj v zvezi z nadzorom nad konvencionalnim orožjem.

            2.2   Spodbujanje sodelovanja med EU in Kitajsko v podporo afriškim državam pri preprečevanju nezakonite trgovine s SAWL in čezmernega kopičenja tovrstnega orožja

      2.2.1   Cilji projekta

                  —

                  podpora raziskovalcem iz Unije, Kitajske in Afrike za njihove skupne raziskave in analize problemov, povezanih z nezakonito trgovino s SAWL v Afriki, ter priložnosti za sodelovanje med EU in Kitajsko na tem področju,

                  —

                  podpora afriškim državam pri ugotavljanju potreb po pomoči ter oblikovanju zahtevkov za pomoč na področjih, povezanih s preprečevanjem nedovoljene trgovine s SALW in čezmernega kopičenja tovrstnega orožja,

                  —

                  priprava priporočil, namenjenih oblikovalcem politik v Uniji in na Kitajskem, glede priložnosti za skupno pomoč EU in Kitajske tretjim državam v Afriki.

            2.2.2   Opis projekta

      Projekt bo omogočil opredelitev priložnosti za sodelovanje med EU in Kitajsko kot pomoč tretjim državam v Afriki pri odzivanju na grožnje, ki jih predstavljata nezakonita trgovina s SALW in čezmerno kopičenje tovrstnega orožja. V okviru projekta bo izvedenih več dejavnosti, med njimi:

                  —

                  organizacija največ treh študijskih obiskov v Afriki, v okviru katerih bodo člani EWG lahko izboljšali poznavanje učinka nezakonite trgovine s SALW in čezmernega kopičenja tovrstnega orožja na celini, srečali lokalne akterje in razpravljali o potrebah po strokovni pomoči,

                  —

                  organizacija mednarodnega seminarja v Afriki na temo preprečevanja širjenja SALW na celini. Seminarja se bo udeležilo največ 30 ljudi, vključno s člani EWG in drugimi predstavniki civilne družbe in uradniki, pristojnimi za vprašanja v zvezi s konvencionalnim orožjem in za nadzor nad njegovim izvozom, iz Afrike, Kitajske in EU. Na seminarju bodo nadalje opredeljena praktična področja, na katerih bi bilo zahtevke Afrike za pomoč pri preprečevanju nezakonite trgovine s SALW in čezmernega kopičenja tovrstnega orožja mogoče povezati s pomočjo Kitajske in Unije,

                  —

                  strokovna ocena potreb po nadzoru nad SALW v določeni afriški državi, vključno z domnevnimi stroški, področji za posredovanje in priporočili o izvedbenih agencijah. Študija bo rezultat tesnega sodelovanja z državnimi uradniki, ki sodelujejo pri upravljanju sistemov nadzora nad SALW, ter predstavniki obrambnega sektorja v zadevni afriški državi,

                  —

                  objava temeljitega poročila EWG, ki bi bilo osredotočeno na pretok SALW v Afriki ter bi zajemalo oceno učinkovitosti trenutnih posredovanj in jasna priporočila za oblikovalce politik glede sodelovanja med EU, Kitajsko in Afriko na podlagi strokovne ocene, študijskih obiskov in seminarja v Afriki. Poročilo bo prevedeno in poslano približno 500 akterjem civilne družbe, uradnikom, oblikovalcem politik in politikom na Kitajskem, v EU in Afriki, da bi izboljšali splošno osveščenost glede priložnosti za sodelovanje med EU, Kitajsko in Afriko na področju nadzora nad SAWL v Afriki. Predstavljeno bo tudi na sestankih z uradniki, predvidenih v okviru projekta pod točko 2.1,

                  —

                  podpora posameznim afriškim državam pri opredelitvi ter sporočanju potreb po pomoči glede nadzora nad SALW in uradnih zahtevkov za tovrstno pomoč,

                  —

                  organizacija sestankov z zadevnimi uradniki iz Unije in Kitajske z namenom spodbujanja oblikovanja skupne projektne zasnove,

                  —

                  organizacija seminarja EU, Kitajske in Afrike na Kitajskem, na katerem bi bile predstavljene ugotovitve in priporočila EWG. Seminarja se bo udeležilo največ 50 ljudi, vključno s predstavniki civilne družbe in uradniki, pristojnimi za vprašanja konvencionalnega orožja in za nadzor nad njegovim izvozom, iz Afrike, Kitajske in Unije. Seminar bo priložnost, da se pregleda delo, ki ga je na področju SALW uspela opraviti EWG, in da se obravnavajo njena priporočila; seminar bo hkrati okvir za vzpostavitev praktičnega sodelovanja, na primer pomoč Unije in Kitajske na področju upravljanja zalog, uničenja presežnega orožja in vodenja evidence.

            2.2.3   Rezultati projekta

                  —

                  večja ozaveščenost med 500 akterji za zadevno področje iz Kitajske in Unije, vključno s strokovnjaki, poslanci, NVO in novinarji, glede problemov, povezanih s širjenjem SAWL v Afriki, ter priložnosti za sodelovanje med EU in Kitajsko na tem področju,

                  —

                  boljša zmogljivost posamezne afriške države, da ugotovi potrebe po pomoči ter oblikuje zahtevke zanjo, z namenom preprečevanja nedovoljene trgovine s SALW in čezmernega kopičenja tovrstnega orožja,

                  —

                  opredelitev priložnosti za skupno pomoč EU in Kitajske tretjim državam v Afriki na področju nadzora nad SALW.

            3.   Udeleženci in lokacije seminarjev oziroma delavnic ter zaključnih in otvoritvenih prireditev

      Razen če v tej prilogi ni določeno drugače, Saferworld predlaga morebitne udeležence in lokacije seminarjev oziroma delavnic ter zaključnih in otvoritvenih prireditev za projekte iz točk 2.1 in 2.2, ki jih potem ob posvetovanju s pristojnimi telesi Sveta potrdi VP.
      4.   Upravičenci

      Pri projektih bo neposredno sodelovalo približno 500 upravičencev, in sicer bodo to akterji za zadevno področje iz Kitajske, Afrike in Unije, vključno z NVO, možganskimi trusti, predstavniki zadevnega sektorja, državnimi uradniki, pristojnimi za nadzor nad konvencionalnim orožjem, in poslanci.
      Posredni upravičenci pa bodo prebivalci, in sicer skupine in posamezniki v Afriki, ki čutijo negativne posledice nezakonite trgovine s SALW.
      5.   Ocena učinka

      Ocena učinka tega sklepa bi morala slediti zaključku zadnjih, v njem predvidenih dejavnosti. To oceno bo izvedel VP v sodelovanju z zadevnimi delovnimi skupinami Sveta, delegacijo Evropske unije na Kitajskem in drugimi zainteresiranimi stranmi.
      6.   Trajanje

      Projekta se bosta predvidoma izvajala 24 mesecev.
      7.   Subjekt, odgovoren za tehnično izvajanje

      Tehnično izvajanje tega sklepa bo poverjeno Saferworldu, ki bo svoje naloge izvajal v okviru odgovornosti VP.
      8.   Poročanje

      Saferworld bo pripravljal redna četrtletna poročila, tudi po dokončanju vsake od opisanih dejavnosti. Poročila naj bi bila predložena VP najpozneje šest tednov po dokončanju zadevnih dejavnosti.
      9.   Predvideni skupni stroški projektov in ukrepov ter finančni prispevek EU

      Skupni stroški projektov in ukrepov znašajo 830 000 EUR.


title: Sklep št. 1349/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o spremembi Sklepa št. 1719/2006/ES o uvedbi programa Mladi v akciji za obdobje 2007–2013 (Besedilo velja za EGP)

text:
               24.12.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 348/113

      SKLEP št. 1349/2008/ES EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

   z dne 16. decembra 2008
   o spremembi Sklepa št. 1719/2006/ES o uvedbi programa „Mladi v akciji“ za obdobje 2007–2013
   (Besedilo velja za EGP)
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 149(4) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
   po posvetovanju z Odborom regij,
   v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (2),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               S Sklepom št. 1719/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. novembra 2006 (3) je bil uveden program „Mladi v akciji“ za obdobje 2007–2013.

               (2)

               Člen 10(2) Sklepa št. 1719/2006/ES določa, da se vsi potrebni ukrepi za izvajanje programa, ki niso navedeni v odstavku 1, sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 9(3) navedenega sklepa, torej s postopkom posvetovanja, ki ga določa Sklep Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (4).

               (3)

               Besedilo Sklepa št. 1719/2006/ES torej zlasti pomeni, da se odločitve o dodelitvi subvencij, ki niso navedene v členu 10(1) navedenega sklepa, sprejemajo v skladu s svetovalnim postopkom, Evropski parlament pa ima pravico do njihovega pregleda.

               (4)

               Te odločitve o izbiri se nanašajo zlasti na subvencije, ki predstavljajo le majhne zneske in niso povezane s politično občutljivimi odločitvami.

               (5)

               Te postopkovne zahteve dodatno podaljšujejo roke v postopku dodeljevanja subvencij kandidatom za dva ali tri mesece. Povzročajo številne zamude v škodo upravičencev do subvencij, nesorazmerno večajo breme uprave programa in ob upoštevanju narave dodeljenih subvencij ne ustvarjajo dodane vrednosti.

               (6)

               Da se omogoči hitrejše in učinkovitejše sprejemanje odločitev o izbiri, je treba svetovalni postopek nadomestiti z obveznostjo Komisije, da nemudoma obvesti Evropski parlament in države članice o vseh ukrepih, sprejetih za izvajanje Sklepa št. 1719/2006/ES brez sodelovanja odbora –

         SKLENILA:
   Člen 1
   Sklep št. 1719/2006/ES se spremeni:

               1.

               v členu 9 se odstavek 3 črta;

               2.

               v členu 10 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim:
               „2.   Komisija obvesti odbor iz člena 9 in Evropski parlament o vseh drugih odločitvah o izbiri v zvezi z izvajanjem tega sklepa, ki jih sprejme v dveh delovnih dneh po sprejetju teh odločitev. Te informacije vsebujejo opise in analizo prejetih prijav, opis postopka ocenjevanja in izbora ter sezname predlaganih projektov za financiranje, pa tudi tistih, za katere je bilo financiranje zavrnjeno.“.

         Člen 2
   Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu poroča o učinkih tega sklepa do 25. junija 2010.
   Člen 3
   Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Strasbourgu, 16. decembra 2008

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         H.-G. PÖTTERING

            Za Svet

            Predsednik

         B. LE MAIRE

      (1)  UL C 224, 30.8.2008, str. 113.

      (2)  Mnenje Evropskega parlamenta z dne 2. septembra 2008 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in Sklep Sveta z dne 20. novembra 2008.

      (3)  UL L 327, 24.11.2006, str. 30.

      (4)  UL L 184, 17.7.1999, str. 23.


title: Sklep Sveta 2012/700/SZVP z dne 13. novembra 2012 v okviru evropske varnostne strategije v podporo izvajanju Akcijskega načrta iz Cartagene (2010–2014), ki so ga sprejele države pogodbenice Konvencije o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju iz leta 1997

text:
               14.11.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 314/40

         SKLEP SVETA 2012/700/SZVP
   z dne 13. novembra 2012
   v okviru evropske varnostne strategije v podporo izvajanju Akcijskega načrta iz Cartagene (2010–2014), ki so ga sprejele države pogodbenice Konvencije o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju iz leta 1997
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji ter zlasti členov 26(2) in 31(1) Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Unija bi si morala prizadevati za visoko stopnjo sodelovanja na vseh področjih mednarodnih odnosov, med drugim z namenom ohranjanja miru, preprečevanja sporov in krepitve mednarodne varnosti skladno z nameni in načeli Ustanovne listine Združenih narodov.

               (2)

               Evropski svet je 12. decembra 2003 sprejel evropsko varnostno strategijo, v kateri je opredelil svetovne izzive in grožnje ter pozval k na pravilih temelječemu mednarodnemu redu na temelju učinkovitega multilateralizma in dobro delujočih mednarodnih institucij.

               (3)

               Evropska varnostna strategija priznava Ustanovno listino Združenih narodov kot temeljni okvir za mednarodne odnose in zagovarja, da se Združeni narodi (ZN) okrepijo in usposobijo, da bodo lahko izpolnjevali svoje obveznosti in učinkovito delovali.

               (4)

               Resolucija Generalne skupščine Združenih narodov 51/45 z dne 10. decembra 1996 vse države poziva, naj si odločno prizadevajo za učinkovit, pravno zavezujoč mednarodni sporazum o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min.

               (5)

               Konvencija o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju (v nadaljnjem besedilu: Konvencija) je bila odprta za podpis 3. decembra 1997 in je začela veljati 1. marca 1999. Je edini celovit mednarodni instrument, ki ureja vse vidike protipehotnih min, vključno z njihovo uporabo, kopičenjem, proizvodnjo, trgovino, odstranjevanjem in pomočjo žrtvam.

               (6)

               Svet je 23. junija 2008 sprejel Skupni ukrep 2008/487/SZVP (1) v podporo vsesplošni uporabi in izvajanju Konvencije. Do 1. oktobra 2012 je 160 držav privolilo, da jih Konvencija zavezuje.

               (7)

               Države pogodbenice Konvencije so 3. decembra 2009 sprejele Akcijski načrt iz Cartagene (2010–2014) (v nadaljnjem besedilu: akcijski načrt iz Cartagene) o vsesplošni uporabi Konvencije in izvajanju vseh njenih vidikov. S tem načrtom so priznale in dodatno podprle polno sodelovanje in prispevek Mednarodne kampanje za prepoved kopenskih min, Mednarodnega odbora Rdečega križa, nacionalnih društev Rdečega križa in Rdečega polmeseca, Mednarodne federacije Rdečega križa in Rdečega polmeseca, ZN, Ženevskega mednarodnega centra za humanitarno odstranjevanje min, mednarodnih in regionalnih organizacij, preživelih žrtev min in njihovih organizacij ter drugih organizacij civilne družbe pri izvajanju Konvencije, kot je določeno v ukrepu št. 62 akcijskega načrta iz Cartagene.

               (8)

               Države pogodbenice Konvencije so 3. decembra 2010 sprejele direktivo držav pogodbenic za izvedbeno podporno pisarno (ISU), v kateri so se države pogodbenice dogovorile, da bi morala ISU svetovati in nuditi tehnično podporo državam pogodbenicam pri izvajanju in vsesplošni uporabi Konvencije, spodbujati komunikacijo med državami pogodbenicami ter spodbujati komunikacijo in informacije o Konvenciji v državah, ki niso pogodbenice Konvencije, in v javnosti. ISU je bila pooblaščena za ustrezno povezovanje in usklajevanje z ustreznimi mednarodnimi organizacijami, ki sodelujejo pri delu Konvencije, vključno z Mednarodno kampanjo za prepoved kopenskih min, Mednarodnim odborom Rdečega križa, Mednarodno federacijo Rdečega križa in Rdečega polmeseca, ZN in Ženevskim mednarodnim centrom za humanitarno odstranjevanje min.

               (9)

               Generalna skupščina Združenih narodov je 2. decembra 2011 soglasno sprejela resolucijo 66/29 o izvajanju Konvencije o prepovedi razvoja, proizvodnje, kopičenja zalog in uporabe kemičnega orožja ter o njegovem uničenju. Opozorila je, da je mednarodna skupnost na drugi revizijski konferenci konvencije pregledala izvajanje Konvencije in da so države pogodbenice sprejele akcijski načrt iz Cartagene, pri tem pa izpostavila pomen doslednega in učinkovitega izvajanja in spoštovanja Konvencije, med drugim z izvajanjem akcijskega načrta iz Cartagene. Države pogodbenice Konvencije so povabile vse države, ki še niso ratificirale Konvencije ali k njej še niso pristopile, naj to storijo, in pozvale vse države, naj to vprašanje še naprej pozorno spremljajo na najvišji politični ravni in si prizadevajo za spoštovanje Konvencije z dvostranskimi, subregionalnimi, regionalnimi in večstranskimi stiki, osveščanjem, seminarji in drugimi sredstvi.

               (10)

               V letih 2012 in 2013 se bodo sestale države pogodbenice Konvencije. Mednarodna skupnost se bo nato leta 2014 zbrala na tretji revizijski konferenci, da bi ocenila napredek pri izvajanju akcijskega načrta iz Cartagene. Po pričakovanjih naj bi do takrat z izvajanjem akcijskega načrta iz Cartagene dosegli znaten napredek v prizadevanju, da se konča trpljenje in prepreči nove žrtve zaradi protipehotnih min –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   V podporo izvajanju akcijskega načrta iz Cartagene (2010–2014) (v nadaljnjem besedilu: akcijski načrt iz Cartagene), ki so ga sprejele države pogodbenice Konvencije o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju iz leta 1997 (v nadaljnjem besedilu: Konvencija), si Unija v okviru evropske varnostne strategije in v skladu z ustreznimi sklepi mednarodne skupnosti prizadeva za naslednje cilje:

               (a)

               podpreti prizadevanje držav pogodbenic Konvencije za izvajanje vidikov akcijskega načrta iz Cartagene, povezanih s pomočjo žrtvam;

               (b)

               podpreti prizadevanje držav pogodbenic Konvencije za izvajanje vidikov akcijskega načrta iz Cartagene, povezanih z odstranjevanjem min;

               (c)

               spodbujati vsesplošno uporabo Konvencije;

               (d)

               pokazati zavezanost Unije in njenih držav članic Konvenciji in njihovo odločenost, da sodelujejo s tistimi državami, ki potrebujejo podporo pri izpolnjevanju obveznosti iz Konvencije, in razširijo pomoč na te države, ter okrepiti vodilno vlogo Unije pri uresničevanju vizije Konvencije, da se za vedno konča trpljenje in preprečijo nove žrtve protipehotnih min.

         2.   Uresničevanje ciljev iz odstavka 1 poteka na način, ki dodatno prispeva k potrjevanju temeljev Konvencije, ki so partnerstvo in sodelovanje med državami, nevladnimi in drugimi organizacijami ter lokalnimi partnerji, zlasti preko tesnega sodelovanja z ustreznimi akterji, da se okrepijo nekateri elementi takšnega sodelovanja.
   3.   Da se uresničijo cilji iz odstavka 1, Unija izvede naslednje projekte:

               (a)

               pomoč žrtvam: zagotovitev tehnične pomoči v največ osmih primerih, izvedba največ petih vmesnih ocenjevanj in največ petih nadaljnjih ukrepov;

               (b)

               odstranjevanje min: izvedba največ petih vmesnih ocenjevanj in največ petih nadaljnjih ukrepov;

               (c)

               vsesplošna uporaba Konvencije: podpora projektni skupini na visoki ravni, izdelava študije o varnosti meje brez protipehotnih min in organizacija največ treh delavnic na temo vsesplošne uporabe; ter

               (d)

               izkaz zavezanosti Unije: priprava otvoritvenih in zaključnih prireditev, zagotavljanje dostopnosti spletne strani Konvencije, obveščanje javnosti o obveznostih držav pogodbenic Konvencije glede pomoči žrtvam, organizacija novinarskega obiska ter priprava gradiva in publikacij za javnost.

         Podroben opis projektov se nahaja v Prilogi.
   Člen 2
   1.   Za izvajanje tega sklepa je odgovoren visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljnjem besedilu: visoki predstavnik).
   2.   Tehnično izvedbo projektov iz člena 1(3) izvede izvedbena podporna pisarna (ISU), ki jo zastopa Ženevski mednarodni center za humanitarno odstranjevanje min. ISU te naloge opravlja pod nadzorom visokega predstavnika. V ta namen visoki predstavnik sklene potrebne dogovore z Ženevskim mednarodnim centrom za humanitarno odstranjevanje min.
   Člen 3
   1.   Referenčni finančni znesek za izvajanje projektov iz člena 1(3) znaša 1 030 000 EUR.
   2.   Odhodki, ki se financirajo iz zneska, določenega v odstavku 1, se upravljajo v skladu s postopki in pravili, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije.
   3.   Komisija nadzira pravilno upravljanje odhodkov iz odstavka 1. V ta namen z Ženevskim mednarodnim centrom za humanitarno odstranjevanje min sklene sporazum o financiranju, v katerem se določi, da ISU zagotovi prepoznavnost prispevka Unije, ki ustreza njegovemu obsegu.
   4.   Komisija si prizadeva sporazum o financiranju iz odstavka 3 skleniti čim prej po začetku veljavnosti tega sklepa. Če ima Komisija pri tem kakšne težave, o tem obvesti Svet, obvesti ga tudi o datumu sklenitve sporazuma o financiranju.
   Člen 4
   Visoki predstavnik Svetu o izvajanju tega sklepa poroča na podlagi rednih poročil, ki jih pripravi ISU. Ta poročila so podlaga za oceno, ki jo pripravi Svet. Komisija zagotovi podatke o finančnih vidikih izvajanja tega sklepa.
   Člen 5
   Ta sklep začne veljati na dan njegovega sprejetja.
   Veljati preneha 24 mesecev po sklenitvi sporazuma o financiranju iz člena 3(3) ali 6 mesecev po datumu začetka veljave, če v tem obdobju ni sklenjen sporazum o financiranju.

      V Bruslju, 13. novembra 2012

            Za Svet

            Predsednik

         V. SHIARLY

      (1)  UL L 165, 26.6.2008, str. 41.

      PRILOGA
      1.   Cilj

      Splošni cilj tega sklepa je spodbujanje miru in varnosti s podpiranjem izvajanja akcijskega načrta iz Cartagene, kar zadeva vsesplošno uporabo Konvencije in izvajanje vseh njenih vidikov.
      2.   Opis projekta

      Da se uresničijo cilji iz člena 1(1) tega sklepa, Unija izvede naslednje projekte:
      2.1   Pomoč žrtvam

      2.1.1   Cilj projekta

      Podpreti države pogodbenice Konvencije pri izvajanju vidikov akcijskega načrta iz Cartagene, povezanih s pomočjo žrtvam, tako da bodo laže usklajevale in izvajale dejavnosti, ki bodo pozitivno vplivale na življenje žensk, moških, deklic in dečkov, ki so postali žrtve protipehotnih min in drugih eksplozivnih ostankov vojn.
      2.1.2   Opis projekta

                  —

                  ISU bo v največ treh primerih zagotovila nacionalno tehnično podporo, vključno z uvedbo in/ali podporo medministrskega procesa za izvedbo obveznosti pomoči žrtvam v nacionalnem okviru, državam pogodbenicam Konvencije, ki (a) si bolj malo prizadevajo za izvajanje elementov pomoči žrtvam iz akcijskega načrta iz Cartagene in bi jim zato koristila spodbuda, da bi jih začele izvajati, ali (b) so že vzpostavile nacionalni načrt ali pa ga bodo vzpostavile kmalu, in bi zatorej že imele določene izkušnje za oceno izvajanja, ter bi tako postale verjetnejše kandidatke za celovito nacionalno vmesno oceno prizadevanj za izvajanje akcijskega načrta iz Cartagene.

                  —

                  Celovite nacionalne vmesne ocene se bodo opravile v največ treh primerih. Te ocene bodo vključevale ISU, skupaj s ključnimi akterji, kot je Mednarodna kampanja za prepoved kopenskih min, in pomagajo državam upravičenkam pri izdelavi podrobnega gradiva za nacionalno delavnico, organiziranju nacionalne delavnice in pripravi podrobnega sklepnega dokumenta, kar bo „ocena“, v kateri se opišejo preostali izzivi, cilji in priporočila.

                  —

                  Nadaljevalni ukrepi se bodo izvedli v največ treh primerih, kot odgovor na priporočila iz vmesnih ocen. Ti nadaljevalni ukrepi bodo vključevali zagotovitev dodatne tehnične podpore s strani ISU (npr. podporo revizijam nacionalnih načrtov, oblikovanje predloga ali predlogov projekta, itd.).

                  —

                  ISU bo, skupaj s ključnimi akterji, kot je Mednarodna kampanja za prepoved kopenskih min, organizirala svetovno konferenco na visoki ravni o pomoči žrtvam kopenskih min in drugih eksplozivnih ostankov vojne, s ciljem nadgradnje izkušenj pri pomoči žrtvam v okviru Konvencije, da bi izkoristili morebitno sinergijo/učinkovitost glede izvajanja mednarodnih instrumentov (npr. Konvencije o kasetnem strelivu, Protokola V Konvencije o prepovedi ali omejitvi uporabe nekaterih vrst klasičnega orožja, za katere se lahko šteje, da imajo čezmerne travmatične učinke ali da glede ciljev delujejo enako (v nadaljnjem besedilu: Konvencija o klasičnih orožjih), Konvencije o pravicah invalidov), ki obravnavajo isto vsebino in prizadete države.

            2.1.3   Rezultati projekta

                  —

                  Države, upravičene do tehnične podpore, ki si bolj malo prizadevajo za izvajanje vidikov pomoči žrtvam iz akcijskega načrta iz Cartagene, bodo določile kontaktno točko, ki bo nadalje spodbujala izvajanje obveznosti pomoči žrtvam ter sodelovala v nadaljnjih dejavnostih Konvencije.

                  —

                  Vsaka država, upravičena do tehnične podpore v vseh primerih, bo prejela poročilo s priporočili o logičnih nadaljnjih ukrepih, ki bi jih lahko sprejela, pri izvajanju vidikov pomoči žrtvam iz akcijskega načrta iz Cartagene.

                  —

                  Države, upravičene do tehnične podpore v petih primerih bodo oblikovale osnovni dokument in seznam predlaganih udeležencev na nacionalni delavnici v okviru vmesne ocene.

                  —

                  Države upravičenke do vmesne ocene bodo prejele podroben sklepni dokument, v katerem so evidentirani preostali izzivi, s cilji in priporočili za nadaljnje ukrepanje.

                  —

                  Države upravičenke do podpore za nadaljnje ukrepanje bodo lahko bolje izrazile svoje namere za izpolnjevanje zavez iz akcijskega načrta iz Cartagene ter svoje potrebe za podporo (npr. revizijam nacionalnih načrtov, oblikovanju predloga ali predlogov projekta itd.).

                  —

                  Opredeljeni bodo načini, da se izkoristi možna sinergija/učinkovitost v zvezi z izvajanjem mednarodnih instrumentov (npr. Konvencije o kasetnem strelivu, Protokola V Konvencije o klasičnih orožjih, Konvencije o pravicah invalidov), ki obravnavajo isto vsebino in prizadete države.

                  —

                  Ozaveščenost o svetovnih prizadevanjih pri obravnavanju potreb in zagotavljanju pravice preživelih s pomočjo udeležbe na visoki ravni in široke udeležbe na konferenci na visoki ravni bo povečana.

            2.1.4   Upravičenci

                  —

                  Tiste države pogodbenice Konvencije, ki so poročale o svoji odgovornosti za pomembno število preživelih žrtev min.

                  —

                  Ženske, moški, deklice in dečki, ki so postali žrtve min in drugih eksplozivnih ostankov vojne ter njihove družine in skupnosti.

            2.2   Odstranjevanje min

      2.2.1   Cilj projekta

      Države pogodbenice Konvencije se podprejo pri izvajanju vidikov odstranjevanja min iz akcijskega načrta iz Cartagene, tako da lahko bolje dokončajo izvajanje odstranjevanja min v čim krajšem obdobju, da lahko posamezniki, skupnosti in narodi ponovno koristijo za normalno človeško dejavnost zemljišča, ki se jih je prej štelo za nevarna.
      2.2.2   Opis projekta

                  —

                  Celovite nacionalne vmesne ocene se bodo opravile v največ petih primerih. Te ocene bodo vključevale ISU, skupaj s ključnimi akterji, kot je Mednarodna kampanja za prepoved kopenskih min, in ob podpori Ženevskega mednarodnega centra za humanitarno odstranjevanje min, in pomagajo državam upravičenkam pri izdelavi podrobnega gradiva za nacionalno delavnico, organiziranju nacionalne delavnice in pripravi podrobnega sklepnega dokumenta, kar bi bila „ocena“, v kateri se bodo opisali preostali izzivi, cilji in priporočila.

                  —

                  Nadaljevalni ukrepi se bodo izvedli v največ treh primerih, kot odgovor na priporočila iz vmesnih ocen. Ti nadaljevalni ukrepi bodo vključevali zagotovitev dodatne tehnične podpore s strani ISU (npr. podporo revizijam nacionalnih načrtov, oblikovanje predloga ali predlogov projekta itd.), ali organizacijo obiskov v okviru izmenjave jug-jug za države upravičenke zaradi vzajemnih koristi pridobljenih izkušenj in izboljšanja prihodnjega izvajanja.

            2.2.3   Rezultati projekta

                  —

                  Države upravičenke do vmesne ocene bodo prejele podroben sklepni dokument, v katerem so evidentirani preostali izzivi, cilji in priporočila za nadaljnje ukrepanje.

                  —

                  Države upravičenke do podpore za nadaljnje ukrepanje bodo lahko izrazile svoje namere za izpolnjevanje zavez iz akcijskega načrta iz Cartagene ter svoje potrebe za podporo (npr. revizijam nacionalnih načrtov, oblikovanju predloga ali predlogov projekta itd.), ter bodo bolje razumele posebne vidike odstranjevanja min.

            2.2.4   Upravičenci

                  —

                  Tiste države pogodbenice Konvencije, ki niso države članice in so v procesu izvajanja obveznosti odstranjevanja min iz Konvencije.

                  —

                  Ženske, moški, deklice in dečki, ki so prizadeti zaradi prisotnosti ali suma prisotnosti protipehotnih min, ter njihove družine in skupnosti.

            2.3   Vsesplošna uporaba Konvencije

      2.3.1   Cilj projekta

      Ovire za upoštevanje Konvencije se odpravljajo tako, da se doseže napredek v smeri vsesplošne uporabe Konvencije s strani držav, ki niso pogodbenice Konvencije.
      2.3.2   Opis projekta

                  —

                  Projektno skupino na visoki ravni za vsesplošno uporabo Konvencije bo podpirala ISU, vključno s podporo pomembnim osebnostim, ki lahko vključijo voditelje največ šestih držav, ki niso podpisnice Konvencije, člani projektne skupine pa bodo sodelovali pri največ dveh drugih dogodkih za pritegnitev pozornosti na potekajoča prizadevanja za vsesplošno uporabo in izvajanje Konvencije.

                  —

                  ISU bo izdelala študijo o varnosti meje brez protipehotnih min, v sodelovanju s strokovnjaki na tem področju, ter tako nadgradila delo, ki ga je opravil Mednarodni odbor Rdečega križa sredi devetdesetih let prejšnjega stoletja. Poročilo o študiji pa bo dano na voljo na različne načine, vključno s prevodom, pripravo povzetkov, izdelavo materialov v dostopnih formatih itd.

                  —

                  ISU bo največ trikrat organizirala delavnice o vsesplošni uporabi, skupaj s ključnimi akterji, kot sta Kampanja za prepoved kopenskih min in koordinator neformalne kontaktne skupine Konvencije za vsesplošno uporabo. Te delavnice bodo potekale na nacionalni, subregionalni ali regionalni ravni, da se med državami spodbuja Konvencija ter da se državam, ki niso pogodbenice Konvencije, pomaga pri odpravljanju resničnih ali zaznanih ovir za pristop, zlasti z uporabo poročila o študiji o varnosti meje brez protipehotnih min.

            2.3.3   Rezultati projekta

                  —

                  Do šest držav, ki niso pogodbenice Konvencije, se bo vključilo na ministrski ali višji ravni glede upoštevanja konvencije.

                  —

                  Pridobilo se bo posodobljeno znanje o politikah protipehotnih min v državah, ki niso pogodbenice Konvencije. Te informacije bodo prispevale k pripravam tematskih dokumentov za tretjo revizijsko konferenco, tudi s pomočjo celovitega poročila glede napredka, doseženega pri izpolnjevanju ciljev vsesplošne uporabe Konvencije, ter možnosti za nadaljnji napredek.

                  —

                  Zagovorništvo s strani držav pogodbenic Konvencije in nevladnih organizacij bo oživljeno na podlagi nadaljnjih ukrepov, ki izhajajo iz obiskov projektne skupine na visoki ravni.

                  —

                  Novo pridobljeno znanje bo zbrano v publikaciji, ki obravnava najpogosteje izpostavljene zaznane ovire za pristop h konvenciji in ki se lahko uporabi za podporo prizadevanjem za vsesplošno uporabo.

                  —

                  Sodelujoče države, ki niso pogodbenice Konvencije, bodo napredovale v smeri pristopa h Konvenciji in/ali upoštevanja norm Konvencije.

            2.3.4   Upravičenci

                  —

                  Države, ki niso države članice in še niso ratificirale, odobrile, sprejele ali pristopile h Konvenciji.

                  —

                  Države pogodbenice Konvencije ter nevladne in mednarodne organizacije, vključene v prizadevanja za spodbujanje vsestranske uporabe Konvencije.

            2.4   Izkaz stalne zavezanosti Unije

      2.4.1   Cilj projekta

                  —

                  Pokaže se zavezanost Unije in njenih držav članic Konvenciji in njihova odločenost, da sodelujejo s tistimi državami, ki potrebujejo podporo pri izpolnjevanju obveznosti iz Konvencije, in razširijo pomoč na te države, ter okrepi vodilna vloga Unije pri uresničevanju vizije Konvencije, da se za vedno konča trpljenje in preprečijo nove žrtve protipehotnih min.

            2.4.2   Opis projekta

                  —

                  Pripravljena bo otvoritvena prireditev v podporo temu sklepu, zaključna prireditev pa bo organizirana, da se obvesti javnost o dejavnostih in izidih sklepa in tako poudari prispevek Unije.

                  —

                  Glede na pomen širjenja razumevanja zavez, ki so jih države pogodbenice Konvencije sprejele na konferenci v Cartageni, in načinov njihovega izvajanja ter glede na to, da morajo biti v teh prizadevanjih upoštevana raznolikost občinstva (npr. različne jezikovne skupnosti, invalidi), se bodo spletne strani Konvencije revidirale, da se zagotovijo visoki standardi dostopnosti, obstoječe publikacije ISU, ki evidentirajo zaveze pomoči žrtvam držav pogodbenic Konvencije, se bodo prevedle in objavile na spletni strani Konvencije, da bi bile te zaveze bolj dostopne v različnih jezikih.

                  —

                  Pred tretjo revizijsko konferenco leta 2014 bo organiziran novinarski obisk v države, prizadete zaradi min.

                  —

                  Pridobilo se bo gradivo za javnost (npr. plakati, oglasi, videoposnetki, reklamni material itd.), da se izkoristijo komunikacijske priložnosti.

            2.4.3   Rezultati projekta

                  —

                  Uradniki Unije in njenih držav članic bodo dobro poznali ta sklep in kako je povezan z njihovim delom.

                  —

                  Razumevanje pomoči žrtvam v državah pogodbenicah Konvencije se bo izboljšalo, zlasti v francosko govorečih prizadetih državah.

                  —

                  Informacije o Konvenciji postanejo bolj dostopne.

                  —

                  Zavezanost Unije Konvenciji bo bolj prepoznavna, ustvari in okrepi pa se tudi ozaveščenost in pomen tega sklepa, kakor kažejo novinarski članki, ki priznavajo zavezanost Unije, in države pogodbenice Konvencije, ki na sestankih izražajo to, da Konvencijo zelo cenijo.

                  —

                  Ozaveščenost o stalnih prizadevanjih za spodbujanje vsestranske uporabe Konvencije.

            2.4.4   Upravičenci

      Države pogodbenice Konvencije in nevladne in mednarodne organizacije, njihovi predstavniki in drugi posamezniki, ki so zainteresirani ali vključeni v prizadevanja za izvajanje Konvencije.


               15.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 468/213

         P7_TA(2013)0550
   Poročila o obiskih za ugotavljanje dejstev pri preiskovanju peticij (razlaga člena 202(5) Poslovnika)
   Sklep Evropskega parlamenta z dne 10. decembra 2013 o poročilih o obiskih za ugotavljanje dejstev pri preiskovanju peticij (razlaga člena 202(5) Poslovnika) (2013/2258(REG))
   (2016/C 468/32)

      Evropski parlament,

               —

               ob upoštevanju pisma predsednika Odbora za ustavne zadeve z dne 26. novembra 2013,

               —

               ob upoštevanju člena 211 Poslovnika,

               1.

               sklene, da se členu 202(5) Poslovnika doda naslednja razlaga:

                           „Namen obiskov za ugotavljanje dejstev in poročil o navedenih obiskih je zgolj zagotoviti odboru zahtevane informacije, ki mu omogočajo nadaljnjo obravnavo peticije. Priprava osnutkov takšnih poročil spada v izključno pristojnost udeležencev obiska, ki si prizadevajo doseči soglasje. Če ni doseženo soglasje, mora poročilo izpostaviti različne ugotovitve dejstev ali ocene. Poročilo se predloži odboru v odobritev z enim samim glasovanjem, razen če predsednik izjavi, kadar je primerno, da se lahko predlagajo spremembe k delom poročila. Člen 52 se ne uporablja za ta poročila, ne neposredno ne smiselno. V primeru, da ni odobritve s strani odbora, se poročila ne posredujejo predsedniku.“;

               2.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep posreduje v vednost Svetu in Komisiji.