title: 2008/99/ES,Euratom: Sklep Komisije z dne 19. decembra 2007 o pristopu Evropske skupnosti za atomsko energijo h Konvenciji o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov

text:
               8.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 34/3

         SKLEP KOMISIJE
   z dne 19. decembra 2007
   o pristopu Evropske skupnosti za atomsko energijo h Konvenciji o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov
   (2008/99/ES, Euratom)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo in zlasti drugega odstavka člena 101 Pogodbe,
   ob upoštevanju Sklepa Sveta 2007/513/Euratom z dne 10. julija 2007 o potrditvi pristopa Evropske skupnosti za atomsko energijo k spremenjeni Konvenciji o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Člen 2(e) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo („Pogodba Euratom“) določa, da mora Evropska skupnost za atomsko energijo („Skupnost“) z ustreznim nadzorom zagotavljati, da se jedrske snovi ne uporabljajo za druge namene kakor za tiste, za katere so predvidene.

               (2)

               Konvencija o fizičnem varovanju jedrskega materiala je bila sprejeta leta 1979, veljati pa je začela leta 1987. Konvencijo o fizičnem varovanju jedrskega materiala je podpisalo 128 držav in Skupnost (2). Vse države članice so pogodbenice Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala.

               (3)

               Sodišče Evropskih skupnosti („Sodišče“) (3) je odločilo, da je udeležba držav članic pri Konvenciji o fizičnem varovanju jedrskega materiala združljiva z določbami Pogodbe Euratom samo, če je Skupnost kot taka, kar zadeva njena pooblastila in pristojnosti, kot pogodbenica Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala enakovredna podpisnicam državam članicam. Nekatere obveznosti Skupnosti, ki izhajajo iz Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala, se lahko izvajajo samo na podlagi tesnega sodelovanja med Skupnostjo in državami članicami pri pogajanjih in sklepanju ter izpolnjevanju obveznosti –

         SKLENILA:
   Člen 1
   Pristop h Konvenciji o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov se odobri v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo.
   Besedilo Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov (Priloga I) ter izjava Evropske skupnosti za atomsko energijo v skladu s četrtim odstavkom 18. člena in tretjim odstavkom 17. člena navedene konvencije sta priložena temu sklepu (Priloga II).
   Člen 2
   Listina o pristopu se deponira pri generalnem direktorju Mednarodne agencije za atomsko energijo, ki je depozitar Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov, takoj, ko je po sprejetju tega sklepa to mogoče, in sicer v obliki dopisa, ki ga podpiše vodja delegacije Evropske komisije pri mednarodnih organizacijah na Dunaju.
   Člen 3
   Član Evropske komisije, odgovoren za zunanje odnose, potrdi v obliki dopisa, priloženega temu sklepu (Priloga III), da pooblašča vodjo delegacije Evropske komisije pri mednarodnih organizacijah na Dunaju, da bo deponiral izjavo, priloženo Sklepu, pri generalnem direktorju Mednarodne agencije za atomsko energijo, ki je depozitar Konvencije („pooblastila“), takoj, ko bo to po sprejetju tega sklepa mogoče.

      V Bruslju, 19. decembra 2007

            Za Komisijo

         Andris PIEBALGS

            Član Komisije

      (1)  UL L 190, 21.7.2007, str. 12.

      (2)  Stanje od 31. maja 2007.

      (3)  Predhodna odločba 1/78 z dne 14. novembra 1978, Recueil 1978, str. 2151, zlasti prvi operativni del Odločbe in točka 34.
   PRILOGA 1

      Konvencija o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov
      DRŽAVE POGODBENICE TE KONVENCIJE –
      PRIZNAVAJO pravico vseh držav, da razvijajo in uporabljajo jedrsko energijo v miroljubne namene, in njihove zakonite interese za potencialne koristi, ki bi jih imela miroljubna uporaba jedrske energije,
      SO PREPRIČANE, da je treba olajšati mednarodno sodelovanje in prenos jedrske tehnologije na področju miroljubne uporabe jedrske energije,
      OB UPOŠTEVANJU, da je fizično varovanje življenjskega pomena za varovanje javnega zdravja, varnosti, okolja ter nacionalne in mednarodne varnosti,
      OB UPOŠTEVANJU namenov in načel Ustanovne listine Združenih narodov o ohranjanju mednarodnega miru in varnosti ter spodbujanju dobrega sosedstva in prijateljskih odnosov ter sodelovanja med državami,
      OB UPOŠTEVANJU načel iz četrtega odstavka 2. člena Ustanovne listine Združenih narodov „vsi člani naj se v svojih mednarodnih odnosih vzdržujejo grožnje s silo ali uporabe sile, ki bi bila naperjena proti teritorialni nedotakljivosti ali politični neodvisnosti katerekoli države, ali pa ki bi bila kako drugače nezdružljiva s cilji Združenih narodov“,
      OB SKLICEVANJU na Deklaracijo o ukrepih za odpravo mednarodnega terorizma, priloženo Resoluciji 49/60 Generalne skupščine Združenih narodov z dne 9. decembra 1994,
      ŽELIJO odpraviti potencialne nevarnosti, ki jih povzročajo nezakonito trgovanje, nezakonito jemanje in uporaba jedrskega materiala ter sabotaža jedrskega materiala in jedrskih objektov, in opažajo, da je fizično varovanje pred takimi dejanji postalo predmet povečane nacionalne in mednarodne zavesti,
      SO GLOBOKO ZASKRBLJENE zaradi naraščanja terorističnih dejanj po vsem svetu v vseh pojavnih oblikah in zaradi nevarnosti, ki jih sprožata mednarodni terorizem in organiziran kriminal,
      VERJAMEJO, da ima fizično varovanje pomembno vlogo pri podpiranju ciljev neširjenja jedrskega orožja in boja proti terorizmu,
      ŽELIJO s to konvencijo prispevati h krepitvi fizičnega varovanja jedrskega materiala in jedrskih objektov, ki se uporabljajo v miroljubne namene, v svetu,
      SO PREPRIČANE, da so kazniva dejanja v zvezi z jedrskim materialom in jedrskimi objekti vprašanje, ki povzroča resno zaskrbljenost, in da je treba nujno sprejeti ustrezne in/ali okrepiti ustrezne in učinkovite ukrepe za preprečevanje, odkrivanje in kaznovanje takih kaznivih dejanj,
      ŽELIJO še nadalje krepiti mednarodno sodelovanje, da bi sprejeli učinkovite ukrepe za fizično varovanje jedrskega materiala in jedrskih objektov v skladu z notranjo zakonodajo vsake države pogodbenice in s to konvencijo,
      SO PREPRIČANE, da mora ta konvencija prispevati k varni uporabi, skladiščenju in transportu jedrskega materiala in varnem delovanju jedrskih objektov,
      SE ZAVEDAJO, da obstajajo mednarodno oblikovana priporočila za fizično varovanje, ki se občasno posodabljajo, in lahko zagotovijo smernice glede sodobnih sredstev za doseganje učinkovitih ravni fizičnega varovanja,
      SE ZAVEDAJO, da je za učinkovito fizično varovanje jedrskih objektov in jedrskega materiala, ki se uporablja za vojaške namene, odgovorna država, ki ima take jedrske objekte in jedrski material, in so prepričane, da je treba za tak material in objekte še naprej uporabljati ukrepe strogega fizičnega varovanja,
      zato SO SE SPORAZUMELE o naslednjem:
      Člen 1
      Za namene te konvencije pomeni:

                  (a)

                  „jedrski material“ – plutonij, razen tistega v izotopski koncentraciji nad 80 % v plutoniju 238; uran 233; obogateni uran v izotopu 235 ali 233; uran, ki vsebuje mešanico izotopov, ki se pojavljajo v naravi v vseh oblikah, razen v obliki rude ali ostanka rude; vsak material, ki vsebuje enega ali več omenjenih elementov;

                  (b)

                  „obogateni uran v izotopih 235 ali 233“ – uran, ki vsebuje izotop 235 ali 233 ali oba, in sicer v tolikšni količini, da je izotopski količnik seštevka teh izotopov in izotopa 238 večji od količnika izotopa 235 in izotopa 238, ki je v naravi;

                  (c)

                  „mednarodni prevoz jedrskega materiala“ – prevoz pošiljke jedrskega materiala s katerimkoli prevoznim sredstvom, ki je namenjena iz države, iz katere je pošiljka, in sicer od odpreme pošiljke iz postroja prevoznika v tej državi do njene dostavitve v postroj prejemnika v državi končnega namembnega kraja;

                  (d)

                  „jedrski objekt“ – objekt, v katerem se jedrski material proizvaja, predeluje, uporablja, obdeluje, skladišči ali odlaga (vključno s povezanimi zgradbami in opremo), če bi poškodba na takem objektu ali poseg vanj lahko privedla do sproščanja precejšnjih količin sevanja ali radioaktivnega materiala;

                  (e)

                  „sabotaža“ – vsako namerno dejanje, usmerjeno proti jedrskemu objektu ali jedrskemu materialu pri uporabi, skladiščenju ali prevozu, ki bi lahko neposredno ali posredno ogrozilo zdravje in varnost delavcev, javnosti in okolja zaradi izpostavljanja sevanju ali sproščanja radioaktivnih snovi.

            1. A člen
      Nameni te konvencije so doseganje in vzdrževanje učinkovitega fizičnega varovanja jedrskega materiala, ki se uporablja v miroljubne namene, in jedrskih objektov, ki se uporabljajo v miroljubne namene, v svetu, za preprečevanje kaznivih dejanj v zvezi s takim materialom in objekti v svetu ter boj proti njim; kakor tudi za olajšanje sodelovanja med državami pogodbenicami v te namene.
      Člen 2
      1.   Ta konvencija se uporablja za jedrski material, ki se uporablja v miroljubne namene, pri njegovi uporabi, skladiščenju in prevozu ter za jedrske objekte, ki se uporabljajo v miroljubne namene, pod pogojem, da se 3. in 4. člen ter četrti odstavek 5. člena te konvencije uporabljajo samo za jedrski material, dokler je predmet mednarodnega prevoza jedrskega materiala.
      2.   Za vzpostavitev, izvajanje in vzdrževanje režima fizičnega varovanja znotraj posamezne države je v celoti odgovorna ta država.
      3.   Razen obveznosti, ki so jih izrecno prevzele države pogodbenice s to konvencijo, se nobena določba te konvencije ne more razlagati kot kršitev suverenih pravic države.

                  4.

                              (a)

                              Nobena določba te konvencije ne bo vplivala na druge pravice, obveznosti in odgovornosti držav pogodbenic po mednarodnem pravu, zlasti ne na namene in načela Listine Združenih narodov in mednarodnega humanitarnega prava.

                              (b)

                              Ta konvencija ne ureja aktivnosti oboroženih sil med oboroženim spopadom, kakor se ti pogoji razumejo po mednarodnem humanitarnem pravu, ki se urejajo s tem pravom, prav tako ta konvencija ne ureja aktivnosti, ki jih izvajajo vojaške sile države pri opravljanju svojih uradnih dolžnosti, kolikor so urejene z drugimi pravili mednarodnega prava.

                              (c)

                              Nobena določba te konvencije se ne more razlagati kot zakonito dovoljenje za uporabo ali grožnjo uporabe sile proti jedrskemu materialu ali jedrskim objektom, ki se uporabljajo v miroljubne namene.

                              (d)

                              Nobena določba te konvencije ne opravičuje ali uzakonja dejanj, ki so sicer nezakonita, niti ne preprečuje pregona po drugih zakonih.

            5.   Ta konvencija se ne uporablja za jedrski material, ki se uporablja ali zadržuje za vojaške namene, ali za jedrski objekt, ki vsebuje tak material.
      2. A člen
      1.   Vsaka država pogodbenica vzpostavi, izvaja in vzdržuje ustrezen režim fizičnega varovanja, ki se uporablja za jedrski material in jedrske objekte pod njeno jurisdikcijo, z namenom:

                  (a)

                  zaščite pred krajo in drugim nezakonitim jemanjem jedrskega materiala v uporabi in skladiščenju in med prevozom;

                  (b)

                  zagotovitve izvajanja hitrih in vsestranskih ukrepov za odkritje in, kadar je potrebno, povrnitev pogrešanega ali ukradenega jedrskega materiala; v primeru, če je material odkrit zunaj njenega ozemlja, država pogodbenica ravna v skladu s 5. členom;

                  (c)

                  zaščite jedrskega materiala in jedrskih objektov pred sabotažo in

                  (d)

                  ublažitve ali zmanjšanja radioloških posledic sabotaže.

            2.   Pri izvajanju prvega odstavka tega člena vsaka država pogodbenica:

                  (a)

                  vzpostavi in vzdržuje zakone in predpise za urejanje fizične zaščite;

                  (b)

                  vzpostavi ali določi pristojni organ ali organe, ki so odgovorni za izvajanje zakonov in predpisov in

                  (c)

                  izvaja druge ustrezne ukrepe, potrebne za fizično varovanje jedrskega materiala in jedrskih objektov.

            3.   Pri izvajanju obveznosti, ki jih zahtevata prvi in drugi odstavek tega člena, vsaka država, ne glede na katerakoli druga določila te konvencije, uporablja, kolikor je primerno in izvedljivo, naslednja Temeljna načela fizičnega varovanja jedrskega materiala in jedrskih objektov:

                     TEMELJNO NAČELO A: Odgovornost države

                  Država je v celoti odgovorna za vzpostavitev, izvajanje in vzdrževanje režima fizičnega varovanja znotraj države.

                     TEMELJNO NAČELO B: Odgovornosti med mednarodnim prevozom

                  Odgovornost države za zagotavljanje ustrezne zaščite jedrskega materiala vključuje njegov mednarodni prevoz do trenutka, ko se ta odgovornost pravilno, kot je primerno, prenese na drugo državo.

                     TEMELJNO NAČELO C: Zakoni in predpisi

                  Država je odgovorna za vzpostavitev in vzdrževanje zakonov in predpisov za urejanje fizičnega varovanja. Ti zakoni in predpisi bi morali zagotoviti vzpostavitev primernih pogojev za fizično varovanje ter vključiti sistem ocenjevanja in podeljevanja dovoljenj ali drugih postopkov za izdajanje odobritev. Ti zakoni in predpisi bi morali vključiti sistem nadzora jedrskih objektov in prevoza zaradi preveritve skladnosti z veljavnimi zahtevami in pogoji dovoljenja ali druge odobritve ter zagotoviti sredstva za uveljavitev veljavnih zahtev in pogojev, vključno z učinkovitimi sankcijami.

                     TEMELJNO NAČELO D: Pristojni organ

                  Država bi morala ustanoviti ali določiti pristojni organ, ki je odgovoren za izvajanje zakonov in predpisov, in so mu zagotovljena ustrezna pooblastila, pristojnosti ter finančni in človeški viri za izpolnjevanje njegovih dodeljenih odgovornosti. Država bi morala ukrepati za zagotovitev učinkovite neodvisnosti med funkcijami pristojnega organa države in funkcijami kateregakoli drugega organa, odgovornega za promocijo ali uporabo jedrske energije.

                     TEMELJNO NAČELO E: Odgovornost imetnikov dovoljenj

                  Odgovornosti za izvajanje različnih elementov fizičnega varovanja znotraj države bi bilo treba jasno opredeliti. Država bi morala zagotoviti, da so za izvajanje fizičnega varovanja jedrskega materiala ali jedrskih objektov odgovorni predvsem imetniki ustreznih dovoljenj ali drugih odobritev (npr. izvajalci ali prevozniki).

                     TEMELJNO NAČELO F: Varnostna kultura

                  Vse organizacije, vključene v izvajanje fizičnega varovanja, bi morale dajati potrebno prednost varnostni kulturi, njenemu razvoju in ohranjanju, ki sta potrebna za zagotovitev njenega učinkovitega izvajanja v celotni organizaciji.

                     TEMELJNO NAČELO G: Ogroženost

                  Fizično varovanje države bi moralo temeljiti na trenutni državni oceni ogroženosti.

                     TEMELJNO NAČELO H: Prilagojeni pristop

                  Pogoji glede fizičnega varovanja bi morali temeljiti na prilagojenem pristopu, ob upoštevanju trenutne ocene ogroženosti, relativne privlačnosti, narave materiala in potencialnih posledic, povezanih z nedovoljenim odvzemom jedrskega materiala in sabotažo jedrskih objektov ali jedrskega materiala.

                     TEMELJNO NAČELO I: Obramba v globino

                  Državni pogoji za fizično varovanje bi morali odražati zasnovo z več nivoji in metodami varovanja (strukturna ali druga tehnična, kadrovska in organizacijska), ki jih mora nasprotnik premagati ali obiti, da bi dosegel svoje cilje.

                     TEMELJNO NAČELO J: Zagotavljanje kakovosti

                  Treba bi bilo vzpostaviti in izvajati politiko zagotavljanja kakovosti in programe za zagotavljanje kakovosti z namenom zagotovitve zaupanja, da so izpolnjene specificirane zahteve za vse aktivnosti, pomembne za fizično varovanje.

                     TEMELJNO NAČELO K: Načrti za izredne primere

                  Vsi imetniki dovoljenj in zainteresirani organi bi morali pripraviti in ustrezno izvajati načrte za izredne (nujne) primere, za ukrepanje ob nedovoljenem odvzemu jedrskega materiala ali sabotaži jedrskih objektov ali jedrskega materiala ali tovrstnim poskusom.

                     TEMELJNO NAČELO L: Zaupnost

                  Država bi morala vzpostaviti pogoje za varovanje zaupnosti informacij, katerih nedovoljeno razkritje bi lahko ogrozilo fizično varovanje jedrskega materiala in jedrskih objektov.

                  4.

                              (a)

                              Določila tega člena se ne uporabljajo za kateri koli jedrski material, za katerega se država ustrezno odloči, da ne potrebuje režima fizičnega varovanja, vzpostavljenega v skladu s prvim odstavkom tega člena, ob upoštevanju narave materiala, njegove količine in relativne privlačnosti ter potencialnih radioloških in drugih posledic, povezanih s kakršnimkoli nedovoljenim dejanjem, usmerjenim proti njemu, ter trenutno oceno ogroženosti zanj.

                              (b)

                              Jedrski material, ki ni predmet določil tega člena v skladu s četrto (a) točko, je treba varovati v skladu s prakso preudarnega upravljanja.

            Člen 3
      Vsaka država pogodbenica v okviru svoje notranje zakonodaje in v skladu z mednarodnim pravom ustrezno ukrepa, da bo jedrski material med mednarodnim prevozom na njenem ozemlju ali z ladjo ali letalom pod njeno jurisdikcijo, če je taka ladja ali letalo vključeno v prevoz do omenjene države ali iz nje, čim bolj zavarovan v skladu s stopnjo varstva, opisano v prilogi I.
      Člen 4
      1.   Nobena država pogodbenica ne bo izvažala in ne dovoljevala izvoza jedrskega materiala, če ne bo dobila garancij, da bo jedrski material med mednarodnim prevozom zavarovan tako, kot je opisano v prilogi I.
      2.   Nobena država pogodbenica ne bo uvažala in ne dovoljevala uvoza jedrskega materiala iz države, ki ni pogodbenica te konvencije, če ne bo dobila garancij, da bo jedrski material med mednarodnim prevozom zavarovan tako, kot je opisano v prilogi I.
      3.   Država pogodbenica ne bo dovolila prevoza jedrskega materiala med državami, ki niso pogodbenice te konvencije, čez svoje ozemlje po kopnem ali po notranjih plovnih poteh ali prek svojih letališč in morskih pristanišč, če ne bo dobila tolikšnih garancij, kolikor jih je mogoče dobiti, da bo omenjeni jedrski material med mednarodnim prevozom zavarovan tako, kot je opisano v prilogi I.
      4.   Vsaka država pogodbenica v okviru svoje notranje zakonodaje uporablja za jedrski material, ki se prevaža iz enega kraja njenega ozemlja v drugega po mednarodni vodni poti oziroma v mednarodnem zračnem prostoru, ukrepe za fizično varovanje, opisane v prilogi I.
      5.   Država pogodbenica, ki mora po prvem, drugem in tretjem odstavku dobiti garancije, da bo jedrski material zavarovan tako, kot je opisano v prilogi I, določi države, čez katerih ozemlje se pričakuje prevoz jedrskega materiala po kopnem ali po notranjih plovnih poteh ali na katerih letališča ali v pomorske luke bo tak jedrski material prispel, in jih o tem vnaprej obvesti.
      6.   Odgovornost za pridobitev garancij po prvem odstavku se sme z medsebojnim dogovorom prenesti na državo pogodbenico, ki pri prevozu sodeluje kot uvoznica.
      7.   Nobena določba tega člena se ne sme razlagati tako, da bi kakor koli pomenila kršitev ozemeljske suverenosti in jurisdikcije kakšne države, vštevši tudi ozemeljsko suverenost in jurisdikcijo nad zračnim prostorom in teritorialnem morjem.
      Člen 5
      1.   Države pogodbenice določijo svoje mesto obveščanja v zvezi z zadevami s področja te konvencije ter se o tem medsebojno obvestijo neposredno ali prek Mednarodne agencije za atomsko energijo.
      2.   V primeru tatvine, ropa ali kateregakoli drugega nezakonitega odnašanja jedrskega materiala ali zelo verjetne nevarnosti pred takimi postopki bodo države pogodbenice v skladu s svojo notranjo zakonodajo sodelovale in dajale vso možno pomoč, da se tak material vrne in zavaruje, vsaki državi, ki to zahteva. Pri tem:

                  (a)

                  država pogodbenica predvsem ustrezno ukrepa, da o vsaki tatvini, ropu ali drugem nezakonitem odnašanju jedrskega materiala ali zelo verjetni nevarnosti pred takimi postopki čim prej obvesti druge države, za katere meni, da so za to zainteresirane, po potrebi pa tudi Mednarodno agencijo za atomsko energijo in druge ustrezne mednarodne organizacije;

                  (b)

                  pri tem zainteresirane države pogodbenice po potrebi predvsem izmenjujejo informacije med seboj, z Mednarodno agencijo za atomsko energijo in drugimi ustreznimi mednarodnimi organizacijami, da bi zavarovale ogroženi jedrski material, verificirale brezhibnost zabojnika, ki se uporablja za prevoz, ali povrnile nezakonito odneseni material, ter pri tem:

                              (i)

                              usklajujejo svoje akcije po diplomatskih in drugih poteh, o katerih dosežejo soglasje;

                              (ii)

                              dajejo pomoč, če jo kdo zahteva;

                              (iii)

                              zagotovijo vrnitev odkritega jedrskega materiala, ki je bil ukraden ali je pogrešan kot posledica omenjenih okoliščin.

            Kako se bo uresničevalo to sodelovanje, določijo zainteresirane pogodbenice.
      3.   V primeru zelo verjetne nevarnosti sabotaže jedrskega materiala ali jedrskega objekta ali v primeru njune sabotaže države pogodbenice med seboj sodelujejo do največje možne mere, v skladu s svojimi notranjimi zakoni in skladno s svojimi ustreznimi obveznostmi po mednarodnem pravu, kot sledi:

                  (a)

                  Če država pogodbenica izve za zelo verjetno nevarnost sabotaže jedrskega materiala ali jedrskega objekta v drugi državi, se odloči o ustreznih ukrepih z namenom, da o tej nevarnosti čim prej obvesti to državo, po potrebi pa tudi Mednarodno agencijo za atomsko energijo in druge ustrezne mednarodne organizacije s ciljem, da prepreči sabotažo.

                  (b)

                  V primeru sabotaže jedrskega materiala ali jedrskega objekta v državi pogodbenici in če je po njenem mnenju verjetno, da pride do radiološkega vpliva v drugih državah, država pogodbenica, ne glede na njene druge obveznosti po mednarodnem pravu, ustrezno ukrepa, da čimprej obvesti državo ali države, pri katerih je verjeten radiološki vpliv, po potrebi pa obvesti tudi Mednarodno agencijo za atomsko energijo in druge ustrezne mednarodne organizacije z namenom, da se do ublažijo ali zmanjšajo radiološke posledice sabotaže.

                  (c)

                  Če v okoliščinah iz točk (a) in (b) 5.3 člena država pogodbenica zaprosi za pomoč, se vsaka država pogodbenica, ki ji je prošnja za pomoč namenjena, takoj odloči in neposredno ali prek Mednarodne agencije za atomsko energijo sporoči državi pogodbenici, ki prosi za pomoč, ali lahko zaprošeno pomoč zagotovi, ter obseg in pogoje pomoči, ki jih lahko zagotovi.

                  (d)

                  Usklajevanje sodelovanja v zvezi s točkami (a), (b) in (c) 5.3 člena teče preko diplomatskih in drugih dogovorjenih poti. Sredstva za izvajanje tega sodelovanja določijo zainteresirane države pogodbenice dvostransko ali večstransko.

            4.   Če je potrebno, se lahko države pogodbenice posvetujejo in medsebojno sodelujejo neposredno ali preko Mednarodne agencije za atomsko energijo in drugih ustreznih mednarodnih organizacij z namenom, da si zagotovijo smernice za načrtovanje, vzdrževanje in izboljšanje sistemov fizičnega varovanja jedrskega materiala v mednarodnem prevozu.
      5.   Če je potrebno, se lahko država pogodbenica posvetuje in sodeluje z drugimi državami pogodbenicami neposredno ali prek Mednarodne agencije za atomsko energijo in drugih ustreznih mednarodnih organizacij z namenom, da si zagotovi njihove smernice za načrtovanje, vzdrževanje in izboljšanje svojega notranjega sistema fizičnega varovanja jedrskega materiala pri domači uporabi, skladiščenju in prevozu ter jedrskih objektov.
      Člen 6
      1.   Države pogodbenice ustrezno ukrepajo v skladu s svojo notranjo zakonodajo, da bi zavarovale tajnost informacij, ki jih po tej konvenciji prejmejo kot zaupne od druge države pogodbenice ali na podlagi udeležbe v kakšni aktivnosti v okviru uporabe te konvencije. Če države pogodbenice pošljejo kakšne informacije kot zaupne mednarodnim organizacijam ali državam, ki niso pogodbenice te konvencije, se ukrene vse potrebno za varovanje tajnosti teh informacij. Država pogodbenica, ki je prejela zaupne informacije od druge države pogodbenice, sme te informacije posredovati tretjim le na podlagi soglasja te države pogodbenice.
      2.   V skladu s to konvencijo se od nobene države pogodbenice ne bo zahtevalo, da pošlje informacije, ki jih v skladu z notranjo zakonodajo ne sme sporočiti ali ki bi utegnile ogroziti njeno varnost ali fizično varovanje jedrskega materiala ali jedrskih objektov.
      Člen 7
      1.   Naslednja namenoma storjena dejanja:

                  (a)

                  neupravičeno sprejemanje, posest, uporaba, transfer in sprememba jedrskega materiala ter razpolaganje z njim ali njegovo razširjanje, ki povzroči ali utegne povzročiti smrt ali resno poškodbo kakšne osebe ali precejšnjo materialno ali okoljsko škodo;

                  (b)

                  tatvina ali rop jedrskega materiala;

                  (c)

                  zatajitev ali pridobitev jedrskega materiala z goljufijo;

                  (d)

                  protipravno dejanje, ki predstavlja prenašanje, pošiljanje ali premikanje jedrskega materiala v državo ali iz nje;

                  (e)

                  dejanje, usmerjeno proti jedrskemu objektu, ali dejanje, ki posega v delovanje jedrskega objekta, pri čemer napadalec namerno povzroči ali ve, da je verjetno, da bo dejanje povzročilo smrt ali hudo poškodbo katerekoli osebe ali precejšnjo škodo na premoženju zaradi sevanja ali sproščanja radioaktivnih snovi, razen če je dejanje storjeno v skladu z notranjo zakonodajo države pogodbenice, na katere ozemlju se nahaja jedrski objekt;

                  (f)

                  vsaka zahteva za jedrski material z grožnjo uporabe sile ali z uporabo sile ali kateregakoli drugega načina ustrahovanja;

                  (g)

                  grožnja:

                              (i)

                              da se bo jedrski material uporabil tako, da bo povzročil smrt ali resno poškodbo kakšne osebe ali precejšnjo materialno ali okoljsko škodo ali da bo povzročeno kaznivo dejanj, opisano v točki (e), ali

                              (ii)

                              da bo storjeno kaznivo dejanje, navedeno v točkah (b) in (e), da bi se kakšna fizična ali pravna oseba, mednarodna organizacija ali država prisilila, da izvrši ali ne izvrši kakšno dejanje;

                  (h)

                  poskus, da se izvrši kakšno dejanje, navedeno v točkah (a) do (e);

                  (i)

                  dejanje, ki pomeni udeležbo pri kakšnem dejanju, navedenem v točkah (a) do (h);

                  (j)

                  vsako dejanje katerekoli osebe, ki organizira ali usmeri druge k povzročitvi kaznivega dejanja, kot je določeno v točkah (a) do (h);

                  (k)

                  dejanje, ki pripomore k zagrešitvi kakršnegakoli kaznivega dejanja, opisanega v točkah (a) do (h) tega člena, ki ga stori skupina oseb, ki delujejo s skupnim namenom. Tako dejanje mora biti naklepno in mora biti bodisi:

                              (i)

                              storjeno z namenom podpiranja kriminalnega dejanja ali kriminalnega namena skupine, kadar taka dejavnost ali namen vključuje povzročitev kazenskega dejanja, kot ga določajo točke (a) do (g), ali

                              (ii)

                              storjeno ob poznavanju namere skupine, da bo storila kaznivo dejanje, kot ga določajo točke (a) do (g), bodo kazniva po notranji zakonodaji vsake države pogodbenice.

            2.   Vsaka država pogodbenica bo za kazniva dejanja iz tega člena določila ustrezne kazni, pri čemer bo upoštevala težo dejanj.
      Člen 8
      1.   Vsaka država pogodbenica ukrene vse potrebno, da vzpostavi svojo jurisdikcijo v zvezi s kaznivimi dejanji iz 7. člena, in sicer v naslednjih primerih:

                  (a)

                  kadar je kaznivo dejanje storjeno na njenem ozemlju oziroma na ladji ali v letalu, registriranem v tej državi;

                  (b)

                  kadar je domnevni storilec njen državljan.

            2.   Vsaka država pogodbenica ukrene vse potrebno tudi, da vzpostavi jurisdikcijo v zvezi z omenjenimi kaznivimi dejanji, kadar je domnevni storilec na njenem ozemlju, ne izroči pa ga v skladu 11. členom nobeni izmed držav, navedenih v prvem odstavku.
      3.   Ta konvencija ne izključuje uporabe kazenskega zakona v skladu z notranjo zakonodajo.
      4.   Poleg držav iz prvega in drugega odstavka sme vsaka država pogodbenica v skladu z mednarodnim pravom vzpostaviti svojo jurisdikcijo v zvezi s kaznivimi dejanji iz 7. člena, če sodeluje pri mednarodnem prevozu jedrskega materiala kot izvoznica ali uvoznica.
      Člen 9
      Ko se država pogodbenica, na katere ozemlju je domnevni storilec, prepriča, da okoliščine to zahtevajo, v skladu s svojo notranjo zakonodajo izvede ustrezne ukrepe, vštevši tudi pripor, da bi bil dosegljiv za kazenski pregon ali izročitev. O ukrepih v skladu s tem členom brez odlašanja obvesti tiste države, ki morajo vzpostaviti svojo jurisdikcijo v skladu z 8. členom, po potrebi pa tudi vse druge zainteresirane države.
      Člen 10
      Če država pogodbenica domnevnega storilca, ki je na njenem ozemlju, ne izroči, prepusti zadevo brez izjeme in neopravičenega odlašanja svojim pristojnim organom zaradi kazenskega pregona v skladu s postopkom, ki je določen v njeni zakonodaji.
      Člen 11
      1.   Kazniva dejanja iz 7. člena so dejanja, za katera je obvezna izročitev na podlagi vseh morebitnih veljavnih pogodb o izročitvi med državami pogodbenicami. Države pogodbenice prevzemajo obveznost, da ta dejanja v vseh pogodbah o izročitvi, ki jih bodo v prihodnje sklenile med seboj, določijo kot dejanja, za katera je obvezna izročitev.
      2.   Če država pogodbenica, ki pogojuje izročitev s pogodbo, dobi zahtevo za izročitev od druge države pogodbenice, s katero nima pogodbe o izročitvi, lahko po svoji izbiri šteje to konvencijo kot zakonsko podlago za izročitev zaradi takih kaznivih dejanj. Izročitev se opravi v skladu z drugimi pogoji, določenimi z zakonodajo države, ki ji je poslana taka zahteva.
      3.   Države pogodbenice, ki izročitve ne pogojujejo s pogodbo, štejejo, da je za ta kazniva dejanja obvezna izročitev med njimi v odvisnosti od pogojev, določenih v zakonodaji države, kateri se predloži taka zahteva.
      4.   Vsako kaznivo dejanje se glede izročitve med državami pogodbenicami šteje, kot da je bilo storjeno ne samo na kraju, na katerem se je zgodilo, temveč tudi na ozemljih držav pogodbenic, ki morajo vzpostaviti jurisdikcijo v skladu s prvim odstavkom 8. člena.
      11. A člen
      Nobeno kaznivo dejanje iz 7. člena se za namene izročitve ali medsebojne pravne pomoči ne šteje kot politično kaznivo dejanje, kot kaznivo dejanje v zvezi s političnim kaznivim dejanjem ali kot kaznivo dejanje s političnimi motivi. Prošnja za izročitev ali medsebojno pravno pomoč glede takšnega kaznivega dejanja se ne sme zavrniti samo iz razloga, da se nanaša na politično kaznivo dejanje, kaznivo dejanje v zvezi s političnim kaznivim dejanjem ali kaznivo dejanje s političnimi motivi.
      11. B člen
      Nič v tej konvenciji se ne razlaga, kot da nalaga dolžnost izročitve ali medsebojne pravne pomoči, če zaprošena država pogodbenica utemeljeno domneva, da je bila prošnja za izročitev ali medsebojno pravno pomoč zaradi kaznivih dejanj iz 7. člena posredovana z namenom pregona ali kaznovanja osebe zaradi rase, vere, državljanstva, etničnega izvora ali političnega prepričanja ali da bi iz navedenih razlogov ugoditev prošnji poslabšala položaj te osebe.
      Člen 12
      Vsakomur, zoper katerega se v zvezi s kaznivimi dejanji iz 7. člena vodi postopek, se zagotavlja pravično obravnavanje v vseh fazah postopka.
      Člen 13
      1.   Države pogodbenice dajejo druga drugi vso možno pomoč v zvezi s kazenskim postopkom, ki se vodi zaradi kaznivih dejanj iz 7. člena, vštevši tudi dajanje vseh dokazov, s katerimi razpolagajo in so nujni za vodenje postopka. V vseh primerih se uporablja zakon države, ki ji je predložena taka zahteva.
      2.   Določbe prvega odstavka tega člena ne vplivajo na obveznosti, določene na podlagi katerekoli druge dvostranske ali večstranske pogodbe, s katero je popolnoma ali delno urejena ali bo urejena pomoč v kazenskih stvareh.
      13. A člen
      Nobena določba v tej konvenciji ne more vplivati na prenos jedrske tehnologije v miroljubne namene, ki se izvede zaradi krepitve fizičnega varovanja jedrskega materiala in jedrskih objektov.
      Člen 14
      1.   Vsaka država pogodbenica obvešča depozitarja o svojih zakonih in predpisih, ki omogočajo uporabo te konvencije. Depozitar občasno pošilja te informacije vsem državam pogodbenicam.
      2.   Država pogodbenica, v kateri se vodi kazenski postopek zoper domnevnega storilca, obvesti o končnem izidu postopka, kadar koli je to mogoče, najprej tiste države, ki so neposredno zainteresirane. Država pogodbenica obvešča o končnem izidu postopka tudi depozitarja, ki o tem obvesti vse države.
      3.   Kadar koli se kaznivo dejanje nanaša na jedrski material, pri uporabi, skladiščenju ali prevozu v državnih okvirih, domnevni storilec ali jedrski material pa ostaneta na ozemlju države pogodbenice, na katerem je bilo to kaznivo dejanje storjeno, ali kadar kaznivo dejanje vključuje jedrski objekt in domnevni storilec ostane na ozemlju države pogodbenice, v kateri je bilo kaznivo dejanje storjeno, se nobena določba te konvencije ne razlaga kot obveznost te države pogodbenice, da daje obvestila o kazenskem postopku, ki se vodi zaradi takega kaznivega dejanja.
      Člen 15
      Prilogi sta sestavni del te konvencije.
      Člen 16
      1.   Depozitar skliče konferenco držav pogodbenic, da bi obravnavale uporabo te konvencije in njeno ustreznost, kar zadeva preambulo, celoten operativni del in priloge v luči aktualne situacije, pet let po uveljavitvi sprememb, sprejetih 8. julija 2005.
      2.   Nato lahko večina držav pogodbenic v ne manj kot petletnih presledkih skliče nadaljnje konference z istim namenom, tako da to predlaga depozitarju.
      Člen 17
      1.   V primeru spora med dvema ali več državami pogodbenicami v zvezi z razlago ali uporabo te konvencije bodo skušale te države pogodbenice spor rešiti s pogajanji ali na kateri koli drug miroljuben način, ki je sprejemljiv za vse stranke v sporu.
      2.   Kateri koli tak spor, ki ga ni mogoče rešiti tako, kot je določeno v prvem odstavku, se na zahtevo ene izmed strank v sporu predloži arbitraži ali pošlje Mednarodnemu sodišču. Če stranke v sporu, ki se predloži arbitraži, v šestih mesecih od dneva zahteve ne dosežejo soglasja o organiziranju arbitraže, lahko vsaka izmed njih zahteva od predsednika Mednarodnega sodišča ali generalnega sekretarja Združenih narodov, da imenuje enega ali več arbitrov. Če se zahteve strank v sporu razhajajo, ima prednost zahteva, poslana generalnemu sekretarju Združenih narodov.
      3.   Vsaka država pogodbenica lahko ob podpisu, ratifikaciji, sprejetju ali potrditvi te konvencije oziroma ob pristopu k njej izjavi, da zanjo ne bo obvezna uporaba enega ali obeh postopkov za reševanje sporov, ki sta določena v drugem odstavku. Druge pogodbenice niso dolžne upoštevati postopkov za reševanje sporov, določenih v drugem odstavku, v odnosih z državo pogodbenico, ki je imela pridržek glede tega postopka.
      4.   Vsaka pogodbenica, ki je imela v skladu s tretjim odstavkom pridržek, ga lahko kadar koli umakne tako, da o tem obvesti depozitarja.
      Člen 18
      1.   Ta konvencija bo odprta za podpis vsem državam v sedežu Mednarodne agencije za atomsko energijo na Dunaju in v sedežu Združenih narodov v New Yorku od 3. marca 1980 do njene uveljavitve.
      2.   To konvencijo morajo države podpisnice ratificirati, sprejeti ali potrditi.
      3.   Po uveljavitvi bo konvencija odprta za pristop vsem državam.

                  4.

                              (a)

                              Konvencija bo odprta za podpis ali pristop mednarodnim organizacijam in regionalnim integracijskim organizacijam ali drugim organizacijam, če so članice vsake take organizacije suverene države in če je taka organizacija pristojna za pogajanja, sklepanje in uporabo mednarodnih sporazumov v zvezi z vprašanji, ki jih ureja ta konvencija.

                              (b)

                              V mejah svoje pristojnosti in v svojem imenu te organizacije uveljavljajo pravice in izpolnjujejo obveznosti, ki jih imajo po tej konvenciji države pogodbenice.

                              (c)

                              Kadar taka organizacija postane pogodbenica te konvencije, pošlje depozitarju izjavo, v kateri navede države članice organizacije ter tiste člene konvencije, ki se zanjo ne uporabljajo.

                              (d)

                              Taka organizacija nima dodatne glasovalne pravice, razen glasov svojih držav članic.

            5.   Listine o ratifikaciji, sprejetju in potrditvi te konvencije ali o pristopu k njej se deponirajo pri depozitarju.
      Člen 19
      1.   Ta konvencija začne veljati trideseti dan po deponiranju enaindvajsete listine o njeni ratifikaciji, sprejetju ali potrditvi pri depozitarju.
      2.   Za vsako državo, ki to konvencijo ratificira, sprejme, potrdi ali pristopi k njej po deponiranju enaindvajsete listine o njeni ratifikaciji, sprejetju ali potrditvi, začne konvencija veljati trideseti dan po deponiranju njene listine o ratifikaciji, sprejetju, potrditvi ali pristopu k njej.
      Člen 20
      1.   Država pogodbenica lahko predlaga spremembe ali dopolnitve te konvencije, ne da bi se s tem posegalo v določbe 16. člena. Predlog sprememb ali dopolnitev predloži depozitarju, ki o tem takoj obvesti vse države pogodbenice. Če večina držav pogodbenic zahteva, da depozitar skliče konferenco, na kateri bi se obravnavale predlagane spremembe ali dopolnitve, pošlje depozitar vsem državam pogodbenicam vabilo za konferenco, ki se začne ne prej kot 30 dni od dneva, ko je bilo poslano vabilo. O vsaki spremembi ali dopolnitvi, ki je bila na konferenci sprejeta z dvetretjinsko večino vseh držav pogodbenic, depozitar takoj obvesti vse države pogodbenice.
      2.   Spremembe ali dopolnitve začnejo veljati za vsako državo pogodbenico, ki deponira listino o ratifikaciji, sprejetju ali potrditvi sprememb ali dopolnitev, trideseti dan po dnevu, ko sta dve tretjini držav pogodbenic pri depozitarju deponirali svoje listine o ratifikaciji, sprejetju ali potrditvi. Potem začnejo spremembe ali dopolnitve veljati za vsako drugo državo pogodbenico tisti dan, ko ta država pogodbenica deponira svojo listino o ratifikaciji, sprejetju ali potrditvi sprememb ali dopolnitev.
      Člen 21
      1.   Vsaka država pogodbenica lahko odpove to konvencijo tako, da o tem pisno obvesti depozitarja.
      2.   Za državo, ki odpove konvencijo, ta neha veljati stoosemdeset dni po dnevu, ko depozitar prejme tako obvestilo.
      Člen 22
      Depozitar takoj obvesti vse države:

                  (a)

                  o vsakem podpisu konvencije;

                  (b)

                  o vsakem deponiranju listine o ratifikaciji, sprejetju, potrditvi ali pristopu;

                  (c)

                  o vsakem pridržku ali njegovem umiku v skladu s 17. členom;

                  (d)

                  o vsakem sporočilu, ki ga katerakoli organizacija pošlje v skladu s četrtim odstavkom 18. člena pod (c);

                  (e)

                  o uveljavitvi te konvencije;

                  (f)

                  o uveljavitve vsake spremembe te konvencije in

                  (g)

                  o vsaki odpovedi v skladu z 21. členom.

            Člen 23
      Izvirnik te konvencije, katere arabsko, kitajsko, angleško, francosko, rusko in špansko besedilo je enako verodostojno, bo deponiran pri generalnem direktorju Mednarodne agencije za atomsko energijo, ki bo vsem državam poslal potrjene kopije.

      PRILOGA I
      Stopnjafizičnega varovanja, ki je potrebna pri mednarodnem prevozu jedrskega materiala v skladu s kategorizacijo iz Priloge II

                  1.

                  Stopnja fizičnega varovanja jedrskega materiala med njegovim uskladiščenjem v zvezi z mednarodnim prevozom obsega:

                              a.

                              za material iz III. kategorije: uskladiščenje na prostoru, ki se kontrolira;

                              b.

                              za material iz II. kategorije: uskladiščenje na prostoru pod stalnim nadzorstvom straže ali elektronskih naprav, ki ga obdaja fizična ovira z omejenim številom vhodov pod ustrezno kontrolo, ali na kateremkoli drugem prostoru s podobno stopnjo fizičnega varovanja;

                              c.

                              za material iz I. kategorije: uskladiščenje na zavarovanem prostoru, kot je določeno za II. kategorijo, s tem da imajo dostop do tega prostora samo zanesljive osebe in je pod kontrolo straže, ki je v neposredni zvezi z ustreznimi varnostnimi silami. Namen takšnih posebnih ukrepov je odkriti in preprečiti vsak napad, neupravičen dostop ali nedovoljeno odnašanje materiala.

                  2.

                  Stopnja fizičnega varovanja jedrskega materiala med mednarodnim prevozom obsega:

                              a.

                              za material iz II. in III. kategorije: tak material se prevaža ob posebnih previdnostnih ukrepih, vštevši tudi poprejšnji dogovor pošiljatelja, prejemnika in prevoznika ter poprejšnji sporazum med fizičnimi ali pravnimi osebami v skladu z jurisdikcijo in predpisi držav izvoznic in uvoznic, ki določa čas, kraj in postopek prenosa odgovornosti za prevoz;

                              b.

                              za material iz I. kategorije: tak material se prevaža ob istih posebnih previdnostnih ukrepih, ki so določeni za prevoz materiala iz II. in III. kategorije, poleg tega pa mora biti tudi pod stalnim nadzorstvom, ki zagotavlja neposredno zvezo z ustreznimi varnostnimi silami;

                              c.

                              za naravni uran, razen urana v obliki rude ali ostanka rude, je v okviru varnostnih ukrepov pri prevozu več kot 500 kg U potrebno poprejšnje obvestilo o prevozu pošiljke, v katerem se navede način prevoza, pričakovani čas prihoda pošiljke in potrditev njenega prejema.

      PRILOGA II
      Tabela: Kategorizacija jedrskega materiala

                  Material

                  Oblika

                  Kategorija

                  I

                  II

                  III (3)

                              1.

                              Plutonij (1)

                  neobsevan (2)

                  2 kg ali več

                  manj kot 2 kg, vendar več kot 500 g

                  500 g ali manj, vendar več kot 15 g

                              2.

                              Uran 235

                  neobsevan (2)

                              —

                              uran, obogaten z 20 % U 235 ali več

                  5 kg ali več

                  manj kot 5 kg, vendar več kot 1 kg

                  1 kg ali manj, vendar več kot 15 g

                              —

                              uran, obogaten z 10 % U 235, vendar manj kot z 20 %

                  10 kg ali več

                  manj kot 10 kg, vendar več kot 1 kg

                              —

                              uran, ki je bolj obogaten kot naravni, vendar manj kot z 10 % U 235

                  10 kg ali več

                              3.

                              Uran 233

                  neobsevan (2)

                  2 kg ali več

                  manj kot 2 kg, vendar več kot 500 g

                  500 g ali manj, vendar več kot 15 g

                              4.

                              Obsevano gorivo

                  osiromašeni ali naravni uran, torij ali nizko obogateno gorivo (manj kot 10 % vsebnosti fisijskega materiala) (4)
                      (5)

      (1)  Vse oblike plutonija, razen tistega z izotopsko koncentracijo nad 80 % v plutoniju 238.

      (2)  Material, ki ni bil obsevan v reaktorju, ali material, ki je bil obsevan v reaktorju, pri čemer je stopnja sevanja 1 grej/h ali manj (100 rad/h) v razdalji enega metra brez zaslona.

      (3)  Količine, ki ne spadajo v III. kategorijo, in naravni uran je treba zavarovati tako, kot je potrebno za previdno ravnanje s takim materialom.

      (4)  Čeprav se priporoča ta stopnja varovanja, se države lahko odločijo tudi za kakšno drugo kategorijo fizičnega varovanja, ko ocenijo specifične pogoje.

      (5)  Drugo gorivo, ki se po svojem prvotnem deležu fisijskega materiala klasificira kot material iz I. in II. kategorije pred obsevanjem, se lahko uvrsti za eno kategorijo niže, medtem ko je stopnja radiacije večja od 1 grej/h (100 rad/h) v razdalji enega metra brez zaslona.
   PRILOGA 2

      Izjava Evropske skupnosti za atomsko energijo v skladu s četrtim odstavkom 18. člena in tretjim odstavkom 17. člena Konvencije
      Trenutno so članice Evropske skupnosti za atomsko energijo naslednje države: Kraljevina Belgija, Republika Bolgarija, Češka republika, Kraljevina Danska, Zvezna republika Nemčija, Republika Estonija, Irska, Helenska republika, Kraljevina Španija, Francoska republika, Italijanska republika, Republika Ciper, Republika Latvija, Republika Litva, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Republika Madžarska, Republika Malta, Kraljevina Nizozemska, Republika Avstrija, Republika Poljska, Portugalska republika, Romunija, Republika Slovenija, Slovaška republika, Republika Finska, Kraljevina Švedska ter Združeno kraljestvo Velike Britanije in Severne Irske.
      Skupnost izjavlja, da se zanjo ne uporabljajo 8. do 13. člen ter drugi in tretji odstavek 14. člena Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov.
      Skupnost poleg tega v skladu s tretjim odstavkom 17. člena Konvencije izjavlja tudi, da je Skupnost zavezana samo z arbitražnim postopkom iz drugega odstavka 17. člena, saj so lahko v primerih pred Mednarodnim sodiščem stranke samo države pogodbenice.

   PRILOGA 3
   PRISTOJNOSTI
   Podpisani …, član Evropske komisije, odgovoren za zunanje odnose in evropsko sosedsko politiko, potrjujem pooblastitev:
   g./ga. …,
   vodja delegacije
   Evropske komisije pri mednarodnih organizacijah na Dunaju,
   da listino o pristopu h Konvenciji o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov v imenu Evropske skupnosti za atomsko energijo deponira pri generalnem direktorju Mednarodne agencije za atomsko energijo.
   Bruselj,


title: 2007/124/ES,Euratom: Sklep Sveta z dne 12. februarja 2007 o uvedbi posebnega programa Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom ter drugimi tveganji, povezanimi z varnostjo kot dela Splošnega programa o varnosti in varstvu svoboščin, za obdobje 2007–2013

text:
               24.2.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 58/1

      SKLEP SVETA

   z dne 12. februarja 2007
   o uvedbi posebnega programa „Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom ter drugimi tveganji, povezanimi z varnostjo“ kot dela Splošnega programa o varnosti in varstvu svoboščin, za obdobje 2007–2013
   (2007/124/ES, Euratom)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 308 Pogodbe,
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo in zlasti člena 203 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom ter drugimi tveganji, povezanimi z varnostjo, spadajo med poglavitne vidike zaščite ljudi in kritične infrastrukture v okviru območja svobode, varnosti in pravice.

               (2)

               Revidiran Akcijski načrt Evropske unije o boju proti terorizmu, kakor ga je Evropski svet sprejel na zasedanju dne 17. in 18. junija 2004, je kot prednostna vprašanja med drugim predvidel preprečevanje in obvladovanje posledic terorističnih napadov ter varovanje kritične infrastrukture.

               (3)

               Svet je 2. decembra 2004 sprejel popravljeni Program solidarnosti Evropske unije o posledicah terorističnih groženj in napadov, ki poudarja pomen ocen tveganj in nevarnosti, varovanja kritične infrastrukture, mehanizmov za odkrivanje in opredelitev terorističnih groženj, politične in operativne pripravljenosti ter sposobnosti obvladovanja posledic.

               (4)

               Evropski svet je decembra 2005 sklenil, da bo Evropski program za varovanje kritične infrastrukture (EPCIP) temeljil na pristopu, ki zajema vse nevarnosti, medtem ko bo prednostna naloga preprečevanje ogroženosti zaradi terorizma. Nova strategija za boj proti terorizmu, ki je bila tudi sprejeta na Evropskem svetu decembra 2005, vsebuje štiri osi, in sicer preprečevanje, zaščito, preganjanje in odzivanje.

               (5)

               Mehanizem Skupnosti za pospeševanje okrepljenega sodelovanja na področju civilne zaščite, ki je bil vzpostavljen z Odločbo Sveta št. 2001/792/ES, Euratom (2) z dne 23. oktobra 2001, obravnava takojšnje ukrepanje ob vseh velikih nesrečah, vendar pa ni bil posebej zasnovan za preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic terorističnih napadov.

               (6)

               Haaški program (3), ki je bil vzpostavljen na Evropskem svetu novembra 2004, je zahteval celovito in usklajeno krizno upravljanje znotraj EU s čezmejnimi učinki.

               (7)

               V okviru svojih pristojnosti Skupnost prispeva k sprejetju potrebnih ukrepov, da teroristom prepreči napade na vrednote demokracije, pravno državo, odprto družbo ter svobodo naših državljanov in družb in, kjer je le mogoče, omeji posledice morebitnega napada.

               (8)

               Zaradi učinkovitosti, stroškovne učinkovitosti in preglednosti bi bilo treba racionalizirati in financirati posebna prizadevanja za preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic terorizma na podlagi enotnega programa.

               (9)

               Glede pravne varnosti in skladnosti ter dopolnjevanja z drugimi finančnimi programi bi bilo treba opredeliti izraze „preprečevanje in pripravljenost“, „obvladovanje posledic“ ter „kritična infrastruktura“.

               (10)

               Poglavitno odgovornost za varovanje kritične infrastrukture imajo države članice, lastniki, upravljavci in uporabniki (pri čemer so uporabniki opredeljeni kot organizacije, ki izkoriščajo in uporabljajo infrastrukturo za poslovne namene in za opravljanje storitev). Organi držav članic bodo zagotovili vodstvo in usklajevanje pri razvoju in izvajanju nacionalno usklajenega pristopa k varovanju kritične infrastrukture v okviru svojih pristojnosti ter ob upoštevanju obstoječih pristojnosti Skupnosti. Odgovornost za izvajanje ocen tveganj in nevarnosti imajo potemtakem predvsem države članice.

               (11)

               Ukrepi Komisije, po potrebi skupaj z nadnacionalnimi projekti, so bistvenega pomena za vzpostavitev celostnega in usklajenega pristopa ES. Poleg tega je koristno in primerno podpirati projekte v državah članicah, v kolikor lahko zagotovijo koristne izkušnje in znanje za nadaljnje ukrepe na ravni Skupnosti, zlasti ocene tveganj in nevarnosti. V tem smislu je primerno sprejeti pristop, ki zajema vse nevarnosti, obenem pa smatrati nevarnost terorizma kot prednostno nalogo.

               (12)

               Prav tako je tretjim državam in mednarodnim organizacijam ustrezno zagotoviti sodelovanje pri nadnacionalnih projektih.

               (13)

               Zagotoviti je treba dopolnjevanje z drugimi programi Skupnosti in Unije, kot so solidarnostni sklad Evropske unije in finančni instrument za civilno zaščito, mehanizem Skupnosti za pospeševanje okrepljenega sodelovanja na področju civilne zaščite, Sedmi okvirni program za raziskave in tehnološki razvoj ter predstavitvene dejavnosti ter strukturni skladi.

               (14)

               Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev tega sklepa in jih zaradi obsega ali učinkov programa laže doseže Skupnost, lahko ukrepe sprejme Skupnost v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta sklep ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje teh ciljev.

               (15)

               Izdatki programa bi morali biti združljivi z zgornjo mejo iz razdelka 3 finančnega okvira. Pri opredelitvi programa je treba predvideti prilagodljivost, da se omogočijo morebitne prilagoditve katerega koli načrtovanega ukrepa za odziv na razvoj potreb v obdobju 2007–2013. Sklep bi bilo zato treba omejiti na splošno opredelitev načrtovanih ukrepov ter njihovih upravnih in finančnih dogovorov.

               (16)

               Prav tako bi bilo treba sprejeti ustrezne ukrepe za preprečevanje nepravilnosti in goljufij ter izvesti potrebna dejanja za izterjavo izgubljenih, nepravilno plačanih ali nepravilno porabljenih sredstev v skladu z uredbama Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (4), (Euratom, ES) št. 2185/96 (5) z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija, ter Uredbo (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. maja 1999 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) (6).

               (17)

               Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (7), in Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 (8) z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002, ki ščiti finančne interese Skupnosti, se uporabljata ob upoštevanju načel enostavnosti in doslednosti pri izbiri proračunskih instrumentov, omejitve števila primerov, kjer je Komisija neposredno odgovorna za njihovo izvajanje in upravljanje, ter zahtevane sorazmernosti med zneskom sredstev in upravnim bremenom, povezanim z njihovo uporabo.

               (18)

               Ukrepe, potrebne za izvajanje tega sklepa, bi bilo treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (9), pri tem je treba razlikovati med tistimi ukrepi, ki so predmet postopka v upravljalnem odboru, in tistimi v postopku v svetovalnem odboru, pri čemer je v določenih primerih postopek v slednjem zaradi večje učinkovitosti primernejši.

               (19)

               Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti in Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo ne določata drugih pooblastil, razen tistih iz členov 308 in 203, za sprejetje tega sklepa.

               (20)

               Evropski ekonomsko-socialni odbor je podal mnenje (10).

               (21)

               Za zagotovitev učinkovitega in pravočasnega izvajanja programa, bi se moral ta sklep uporabljati od 1. januarja 2007 –

         SKLENIL:
   Člen 1
   Področje urejanja
   1.   Ta sklep vzpostavlja posebni program, in sicer „Preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic v zvezi s terorizmom ter drugimi tveganji, povezanimi z varnostjo“, v nadaljnjem besedilu „program“, s katerim se države članice podpira pri zaščiti ljudi in kritične infrastrukture pred tveganji v zvezi s terorističnimi napadi ter drugimi tveganji, povezanimi z varnostjo, in pri pripravi na ta tveganja ter pri njihovi preprečitvi, v okviru programa „Varnost in varstvo svoboščin“.
   2.   Program zajema obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013.
   3.   Ta sklep se ne uporablja za zadeve, ki jih zajema finančni instrument za civilno zaščito.
   Člen 2
   Opredelitve
   V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

               (a)

               „preprečevanje in pripravljenost“ pomeni ukrepe, cilj katerih je preprečiti in/ali zmanjšati tveganja, povezana s terorizmom, ter druga tveganja, povezana z varnostjo;

               (b)

               „obvladovanje posledic“ pomeni usklajevanje ukrepov, sprejetih z namenom zmanjšanja učinka posledic z varnostjo povezanega incidenta ter odzivanja nanje, zlasti incidentov, ki so posledica terorističnih napadov, da bi zagotovili neovirano usklajevanje kriznega upravljanja in varnostnih ukrepov;

               (c)

               „kritična infrastruktura“ zajema predvsem tiste materialne vire, storitve, zmogljivosti informacijske tehnologije, mreže in infrastrukturne zmogljivosti, katerih oviranje ali uničenje bi imelo resne posledice za ključne družbene dejavnosti, vključno z dobavno verigo, zdravjem, varnostjo, varstvom ali gospodarsko blaginjo državljanov, ali za delovanje Evropske unije ali njenih držav članic.

         Člen 3
   Splošni cilji
   1.   Ta program države članice podpira pri zaščiti ljudi in kritične infrastrukture pred terorističnimi napadi ter drugimi incidenti, povezanimi z varnostjo, in pri pripravi na ta tveganja ter pri njihovi preprečitvi.
   2.   Cilj programa je prispevati k zagotovitvi varstva na področjih, kakršna so krizno upravljanje, okolje, javno zdravje, promet, raziskave in tehnološki razvoj ter ekonomska in socialna kohezija, na področju terorizma in drugih tveganj, povezanih z varnostjo na območju svobode, varnosti in pravice.
   Člen 4
   Posebni cilji
   1.   Program v okviru splošnih ciljev, razen če so zajeti v drugih finančnih instrumentih, spodbuja, pospešuje in razvija ukrepe za preprečevanje, pripravljenost in obvladovanje posledic, ki med drugim temeljijo na splošni oceni tveganj in nevarnosti, in sicer pod nadzorom držav članic ter ob upoštevanju obstoječe pristojnosti Skupnosti v zvezi s tem, in katerih namen je preprečiti ali zmanjšati tveganja v zvezi s terorizmom ter drugimi tveganji, povezanimi z varnostjo.
   2.   Glede preprečevanja tveganj v zvezi s terorizmom in drugih tveganj, povezanih z varnostjo, ter pripravljenosti nanje je cilj programa zaščita ljudi in kritične infrastrukture, zlasti na naslednje načine:

               (a)

               spodbujati, pospeševati in podpirati ocene tveganj za kritično infrastrukturo, da bi izboljšali varnost;

               (b)

               spodbujati, pospeševati in podpirati razvoj metodologij za zaščito kritične infrastrukture, zlasti metodologije ocene tveganja;

               (c)

               pospeševati in podpirati deljene operativne ukrepe za izboljšanje varnosti v čezmejnih dobavnih verigah, pod pogojem, da niso izkrivljena pravila konkurence znotraj notranjega trga;

               (d)

               pospeševati in podpirati razvoj varnostnih standardov ter izmenjave znanja in izkušenj pri zaščiti ljudi in kritične infrastrukture;

               (e)

               pospeševati in podpirati usklajevanje in sodelovanje po vsej Skupnosti na področju zaščite kritične infrastrukture.

         3.   Na področju obvladovanja posledic je cilj programa:

               (a)

               spodbujati, pospeševati in podpirati izmenjavo znanja in izkušenj, da bi vzpostavili najboljše prakse, z namenom usklajevanja odzivnih ukrepov in doseganja sodelovanja med različnimi udeleženci kriznega upravljanja in varnostnih ukrepov;

               (b)

               spodbujanje skupnih vaj in praktičnih scenarijev, vključno z varovalnimi in varnostnimi sestavinami, da bi okrepili usklajevanje in sodelovanje med zadevnimi udeleženci na evropski ravni.

         Člen 5
   Upravičeni ukrepi
   1.   Za uresničevanje splošnih in posebnih ciljev iz členov 3 in 4 program zagotavlja pod pogoji iz letnega delovnega programa finančno podporo za naslednje oblike ukrepov:

               (a)

               projekti z evropsko razsežnostjo, za katere daje pobudo in jih upravlja Komisija;

               (b)

               nadnacionalni projekti, pri katerih so udeleženi partnerji v najmanj dveh državah članicah ali najmanj eni državi članici in eni drugi državi, ki je lahko bodisi država pristopnica bodisi država kandidatka;

               (c)

               nacionalni projekti v državah članicah, ki

                           (i)

                           pripravijo nadnacionalne projekte in/ali ukrepe Skupnosti („ukrepi za zagon“);

                           (ii)

                           dopolnijo nadnacionalne projekte in/ali ukrepe Skupnosti („dopolnilni ukrepi“);

                           (iii)

                           prispevajo k razvijanju inovativnih metod in/ali tehnologij, ki se lahko prenesejo na ukrepe na ravni Skupnosti, ali razvijajo takšne metode ali tehnologije z namenom, da jih prenesejo na druge države članice in/ali drugo državo, ki je lahko bodisi država pristopnica bodisi država kandidatka.

         2.   Finančna podpora se lahko zagotovi zlasti za:

               (a)

               ukrepe za operativno sodelovanje in usklajevanje (krepitev mrež, medsebojnega zaupanja in razumevanja, razvoja načrtov ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih, izmenjave in širjenja informacij, izkušenj in najboljše prakse);

               (b)

               dejavnosti analize, spremljanja, vrednotenja in revizije;

               (c)

               razvoj in prenos tehnologije in metodologije, zlasti v zvezi z izmenjavo informacij in medsebojno povezljivostjo;

               (d)

               usposabljanje, izmenjavo osebja in strokovnjakov; ter

               (e)

               dejavnosti ozaveščanja in razširjanja.

         Člen 6
   Dostop do programa
   1.   Dostop do tega programa imajo organi in organizacije, ki so pravne osebe, ustanovljene v državah članicah. Pridobitno usmerjeni organi in organizacije bodo imeli dostop do donacij le v povezavi z nepridobitnimi ali vladnimi organizacijami. Nevladne organizacije lahko pod pogojem, da zagotovijo primerno raven zaupnosti, zaprosijo za financiranje projektov iz člena 5(2).
   2.   Tretje države in mednarodne organizacije lahko sodelujejo pri nadnacionalnih projektih kot partnerice, vendar ne smejo predložiti projektov.
   Člen 7
   Vrste intervencij
   1.   Finančna podpora Skupnosti ima lahko naslednji pravni obliki:

               (a)

               donacije;

               (b)

               pogodbe o javnih naročilih.

         2.   Donacije Skupnosti se dodelijo na podlagi pozivov k oddaji predlogov, razen v upravičenih izjemnih in nujnih primerih ali kadar lastnosti upravičenca pri posameznem ukrepu ne dopuščajo druge možnosti, in se zagotovijo v obliki donacij za poslovanje in donacij za ukrepe.
   Letni delovni program določi najnižjo stopnjo letnih odhodkov, ki se jih dodeli za donacije. Ta najnižja stopnja znaša vsaj 65 %.
   Najvišja stopnja sofinanciranja stroškov projekta je določena v letnem delovnem programu.
   3.   Izdatki so predvideni za spremljevalne ukrepe na podlagi pogodb o javnih naročilih, v tem primeru se nakup storitev in blaga financira iz sredstev Skupnosti. To med drugim krije izdatke za obveščanje in komunikacijo, pripravo, izvajanje, spremljanje, preverjanje in vrednotenje projektov, politik, programov in zakonodaje.
   Člen 8
   Izvedbeni ukrepi
   1.   Komisija izvaja finančno podporo Skupnosti v skladu z Uredbo (ES, Euratom) št. 1605/2002, v nadaljnjem besedilu „finančna uredba“.
   2.   Za izvajanje programa Komisija v okviru omejitev splošnih ciljev iz člena 3 do konca septembra sprejme letni delovni program, v katerem opredeli svoje posebne cilje, tematske prednostne naloge, opiše spremljevalne ukrepe iz člena 7(3) in po potrebi sestavi seznam drugih ukrepov.
   Letni delovni program za leto 2007 se sprejme tri mesece po začetku učinkovanja tega sklepa.
   3.   Letni delovni program se sprejme v skladu s postopkom iz člena 9(3).
   4.   Postopki vrednotenja in dodeljevanja v zvezi z donacijami za ukrepe med drugim upoštevajo naslednja merila:

               (a)

               usklajenost z letnim delovnim programom, splošnimi cilji iz člena 3 in ukrepi iz členov 4 in 5, sprejetimi na različnih področjih;

               (b)

               kakovost predlaganega ukrepa glede njegove zasnove, organizacije, predstavitve in pričakovanih rezultatov;

               (c)

               znesek, zahtevan za financiranje Skupnosti, in njegovo ustreznost glede na pričakovane rezultate;

               (d)

               vpliv pričakovanih rezultatov na splošne cilje iz člena 3 in na ukrepe iz členov 4 in 5, sprejete na različnih področjih.

         5.   Sklepe v zvezi z ukrepi, posredovanimi v skladu s členom 5(1)(a), sprejme Komisija v skladu z upravljalnim postopkom iz člena 9(3). Sklepe v zvezi z ukrepi, posredovanimi v skladu s členom 5(1)(b) in (c), sprejme Komisija v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 9(2).
   Sklepe v zvezi z vlogami za donacije, ki vključujejo pridobitno usmerjene organe ali organizacije, sprejme Komisija v skladu s postopkom upravljanja iz člena 9(3).
   Člen 9
   Odbor
   1.   Komisiji pomaga odbor (v nadaljnjem besedilu „odbor“).
   2.   Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 3 in 7 Sklepa 1999/468/ES.
   3.   Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 4 in 7 Sklepa 1999/468/ES.
   Rok iz člena 4(3) Sklepa 1999/468/ES je 3 mesece.
   4.   Odbor sprejme svoj poslovnik.
   Člen 10
   Dopolnjevanje
   1.   Iskale se bodo sinergije, doslednost in dopolnjevanje z drugimi instrumenti Unije in Skupnosti, med drugim s posebnima programoma „Preprečevanje kriminala in boj proti njemu“ ter „Kazensko pravosodje“, Sedmim okvirnim programom za raziskave in tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti, solidarnostnim skladom Evropske unije in finančnim instrumentom za civilno zaščito.
   2.   Za izvajanje ukrepov, ki izpolnjujejo cilje programa in drugih instrumentov Skupnosti/Unije, si program lahko deli sredstva z drugimi instrumenti Skupnosti in Unije, zlasti s programom „Preprečevanje kriminala in boj proti njemu“.
   3.   Dejavnosti, ki se financirajo v okviru tega sklepa, iz drugih finančnih instrumentov Unije/Skupnosti ne prejemajo finančne podpore za isti namen. Zagotovi se, da upravičenci programa Komisiji pošljejo informacije o sredstvih, prejetih iz splošnega proračuna Evropske unije in iz drugih virov, pa tudi o tekočih vlogah za sredstva.
   Člen 11
   Proračunska sredstva
   Proračunska sredstva, dodeljena za ukrepe, predvidene v tem programu, se vključijo v letna dodeljena sredstva splošnega proračuna Evropske unije. Razpoložljiva letna dodeljena proračunska sredstva odobri proračunski organ v mejah finančnega okvira.
   Člen 12
   Spremljanje
   1.   Komisija zagotovi, da za kateri koli ukrep, ki se financira s programom, upravičenec predloži tehnična in finančna poročila o napredovanju dela in da se končno poročilo predloži v treh mesecih od zaključka ukrepa. Komisija določi obliko in zgradbo poročil.
   2.   Komisija zagotovi, da bodo pogodbe in sporazumi, ki izhajajo iz izvajanja programa, urejali zlasti spremljanje in finančni nadzor s strani Komisije (ali katerega koli predstavnika, ki ga pooblasti Komisija), po potrebi s pregledi na kraju samem, vključno s pregledi vzorcev, in revizijami s strani Računskega sodišča.
   3.   Komisija zagotovi, da upravičenec do finančne podpore Skupnosti hrani vso dokazno dokumentacijo o izdatkih za ukrep pet let po zadnjem plačilu za kateri koli ukrep, tako da je na voljo Komisiji.
   4.   Komisija na podlagi rezultatov poročil in pregledov na kraju samem iz odstavkov 1 in 2 zagotovi, da se po potrebi prilagodi obseg ali pogoje dodelitve prvotno odobrene finančne podpore in časovni razpored plačil.
   5.   Komisija zagotovi, da se bo izvedlo vse potrebno za preverjanje, ali se financirani ukrepi izvajajo primerno in v skladu z določbami tega sklepa in finančne uredbe.
   Člen 13
   Zaščita finančnih interesov Skupnosti
   1.   Komisija zagotovi, da se ob izvajanju ukrepov, ki se financirajo na podlagi tega sklepa, zaščitijo finančni interesi Skupnosti z uporabo ukrepov za preprečevanje goljufij, korupcij in katerih koli drugih nezakonitih dejavnosti, z izvajanjem učinkovitih pregledov in z izterjavo neutemeljeno plačanih zneskov, v primeru odkritja nepravilnosti pa z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi kaznimi v skladu z uredbami (ES, Euratom) št. 2988/95, (Euratom, ES) št. 2185/96 in (ES) št. 1073/1999.
   2.   Za ukrepe Skupnosti, ki se financirajo v okviru tega sklepa, se uredbi (ES, Euratom) št. 2988/95 in (Euratom, ES) št. 2185/96 uporabljata v primeru kakršne koli kršitve določb zakonodaje Skupnosti, vključno s kršitvami pogodbenih obveznosti, sklenjenih na podlagi programa, ki izhajajo iz dejanja ali opustitve s strani gospodarskega subjekta, ki z neupravičenimi postavkami izdatkov ogroža ali bi lahko ogrožal splošni proračun Evropske unije ali proračune, s katerimi upravlja Unija.
   3.   Komisija zagotovi, da se odobreni znesek finančne podpore za ukrep zmanjša, začasno ustavi ali izterja, če ugotovi nepravilnosti, vključno z neskladnostjo z določbami tega sklepa ali s posamezno odločbo, pogodbo ali sporazumom o odobritvi zadevne finančne podpore, ali če se izkaže, da je bil ukrep spremenjen, ne da bi se zaprosila odobritev Komisije, tako da je v nasprotju z vrsto ali pogoji za izvajanje projekta.
   4.   Če roki niso upoštevani ali če napredovanje pri izvajanju ukrepa upravičuje le del dodeljene finančne podpore, Komisija zagotovi, da se od upravičenca zahteva, naj v določenem roku predloži pripombe. Če upravičenec ne poda zadovoljivega odgovora, Komisija zagotovi, da se lahko ukine preostalo finančno podporo in zahteva vračilo že plačanih zneskov.
   5.   Komisija zagotovi, da se vsako nepravilno izplačano plačilo vrne Komisiji. Vsem zneskom, ki niso bili pravočasno vrnjeni pod pogoji iz finančne uredbe, se prištejejo obresti.
   Člen 14
   Vrednotenje
   1.   Zaradi spremljanja izvajanja dejavnosti v okviru programa se program redno spremlja.
   2.   Komisija zagotovi redno, neodvisno in zunanje vrednotenje programa.
   3.   Komisija predloži Evropskemu parlamentu in Svetu:

               (a)

               letno predstavitev izvajanja programa;

               (b)

               vmesno poročilo o vrednotenju doseženih rezultatov ter kakovostnih in količinskih vidikov izvajanja tega programa najkasneje do 31. marca 2010;

               (c)

               sporočilo o nadaljevanju tega programa najkasneje do 31. decembra 2010;

               (d)

               poročilo o naknadnem vrednotenju najkasneje do 31. marca 2015.

         Člen 15
   Objava projektov
   Komisija vsako leto objavi seznam ukrepov, ki se financirajo s tem programom, s kratkim opisom posameznega projekta.
   Člen 16
   Začetek učinkovanja in uporaba
   Ta sklep začne učinkovati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
   Uporablja se od 1. januarja 2007.

      V Bruslju, 12. februarja 2007

            Za Svet

            Predsednik

         F.-W. STEINMEIER

      (1)  Mnenje z dne 14. decembra 2006 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

      (2)  UL L 297, 15.11.2001, str. 7.

      (3)  UL C 53, 3.3.2005, str. 1.

      (4)  UL L 312, 23.12.1995, str. 1.

      (5)  UL L 292, 15.11.1996, str. 2.

      (6)  UL L 136, 31.5.1999, str. 1.

      (7)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1. Uredba, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES, Euratom) št. 1995/2006 (UL L 390, 30.12.2006, str. 1).

      (8)  UL L 357, 31.12.2002, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES, Euratom) št. 1248/2006 (UL L 227, 19.8.2006, str. 3).

      (9)  UL L 184, 17.7.1999, str. 23. Sklep, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2006/512/ES (UL L 200, 22.7.2006, str. 11).

      (10)  UL C 65, 17.3.2006, str. 63.


title: 2014/592/EU: Sklep Evropskega parlamenta z dne 3. aprila 2014 o zaključnem računu Evropske agencije za zdravila za proračunsko leto 2012

text:
               5.9.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 266/241

         SKLEP EVROPSKEGA PARLAMENTA
   z dne 3. aprila 2014
   o zaključnem računu Evropske agencije za zdravila za proračunsko leto 2012
   (2014/592/EU)
   EVROPSKI PARLAMENT,

               —

               ob upoštevanju letnih računovodskih izkazov Evropske agencije za zdravila za proračunsko leto 2012,

               —

               ob upoštevanju poročila Računskega sodišča o letnih računovodskih izkazih Evropske agencije za zdravila za proračunsko leto 2012 z odgovori agencije (1),

               —

               ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 18. februarja 2014 (05849/2014 – C7-0054/2014),

               —

               ob upoštevanju člena 319 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               —

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (2), zlasti člena 185 Uredbe,

               —

               ob upoštevanju Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (3), zlasti člena 208 Uredbe,

               —

               ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (4), zlasti člena 68 Uredbe,

               —

               ob upoštevanju Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2343/2002 z dne 19. novembra 2002 o okvirni finančni uredbi za organe iz člena 185 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi za splošni proračun Evropskih skupnosti (5),

               —

               ob upoštevanju Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1271/2013 z dne 30. septembra 2013 o okvirni finančni uredbi za organe iz člena 208 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (6), zlasti člena 108 Delegirane uredbe,

               —

               ob upoštevanju člena 77 in Priloge VI Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor in mnenja Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane (A7-0227/2014),

               1.

               odobri zaključni račun Evropske agencije za zdravila za proračunsko leto 2012;

               2.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep posreduje izvršnemu direktorju Evropske agencije za zdravila, Svetu, Komisiji in Računskemu sodišču ter poskrbi za objavo v Uradnem listu Evropske unije (serija L).

            Predsednik

         Martin SCHULZ

            Generalni sekretar

         Klaus WELLE

      (1)  UL C 365, 13.12.2013, str. 150.

      (2)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

      (3)  UL L 298, 26.10.2012, str. 1.

      (4)  UL L 136, 30.4.2004, str. 1.

      (5)  UL L 357, 31.12.2002, str. 72.

      (6)  UL L 328, 7.12.2013, str. 42.


               27.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 353/108

         P8_TA(2015)0192
   Zahteva za odvzem imunitete Jérômu Lavrilleuxu
   Sklep Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2015 o zahtevi za odvzem imunitete Jérômu Lavrilleuxu (2015/2014(IMM))
   (2016/C 353/17)

      Evropski parlament,

               —

               ob upoštevanju zahteve za odvzem imunitete Jérômu Lavrilleuxu, ki jo je 23. Decembra 2014 posredoval francoski pravosodni minister na zahtevo glavnega tožilca prizivnega sodišča v Parizu in ki je bila razglašena na plenarnem zasedanju 15. januarja 2015,

               —

               po zagovoru Jérôma Lavrilleuxa v skladu s členom 9(5) Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju členov 8 in 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije ter člena 6(2) Akta o volitvah poslancev Evropskega parlamenta s splošnimi neposrednimi volitvami z dne 20. septembra 1976,

               —

               ob upoštevanju sodb Sodišča Evropske unije z dne 12. maja 1964, 10. julija 1986, 15. in 21. oktobra 2008, 19. marca 2010 in 6. septembra 2011 in 17. januarja 2013 (1),

               —

               ob upoštevanju člena 26 ustave Francoske republike,

               —

               ob upoštevanju člena 5(2), člena 6(1) in člena 9 Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za pravne zadeve (A8-0152/2015),

               A.

               ker je glavni tožilec prizivnega sodišča v Parizu zahteval, da se Jérômu Lavrilleuxu, poslancu Evropskega parlamenta, odvzame poslanska imuniteta v povezavi s tekočo sodno preiskavo obtožb o ponarejanju, uporabi ponarejenih dokumentov, zlorabi zaupanja, poskusu goljufije in sostorilstvu pri navedenih kaznivih dejanjih ter o njihovem prikrivanju, o nezakonitem financiranju volilne kampanje ter sostorilstvu pri tem dejanju in o njegovem prikrivanju; ker francoski sodniki v zvezi s tem želijo Jérômu Lavrilleuxu odvzeti ali omejiti prostost;

               B.

               ker člen 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije določa, da poslanci Evropskega parlamenta uživajo na ozemlju svoje države imunitete, priznane poslancem parlamenta te države;

               C.

               ker odstavka 2 in 3 člena 26 francoske ustave določata, da se nobenega poslanca ne sme aretirati zaradi kaznivega dejanja ali delikta, niti se mu ne sme drugače odvzeti ali omejiti prostosti brez dovoljenja skupščine, katere poslanec je; to dovoljenje se ne zahteva, če je bil zaloten pri kaznivem dejanju ali deliktu ali pravnomočno obsojen; skupščina pa lahko zahteva odpravo pripora ali ukrepa odvzema ali omejitve prostosti ali ustavitev postopka zoper svojega poslanca;

               D.

               ker je Jérôme Lavrilleux osumljen sodelovanja v sistemu lažnega izdajanja računov za stroške volilne kampanje;

               E.

               ker bi morali v postopku zahteve za odvzem poslanske imunitete Jérômu Lavrilleuxu veljati pogoji iz člena 9(6) Poslovnika;

               F.

               ker se obtožbe ne navezujejo na funkcijo Jérôma Lavrilleuxa kot poslanca Evropskega parlamenta, pač pa izhajajo iz njegove nekdanje funkcije namestnika vodje volilne kampanje pred zadnjimi predsedniškimi volitvami v Franciji;

               G.

               ker se pregon ne nanaša na mnenje ali glas, ki ga je Jérôme Lavrilleux izrekel pri opravljanju dolžnosti poslanca Evropskega parlamenta v smislu člena 8 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije;

               H.

               ker Parlament ni našel dokaza, da gre za fumus persecutionis, torej dovolj utemeljen sum, da je bil postopek sprožen z namenom, da bi se škodovalo politični dejavnosti poslanca;

               1.

               se odloči, da odvzame poslansko imuniteto Jérômu Lavrilleuxu;

               2.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep in poročilo pristojnega odbora nemudoma posreduje pristojnemu organu Francoske republike in Jérômu Lavrilleuxu.

      (1)  Sodba Sodišča z dne 12. maja 1964 v zadevi Wagner proti Fohrmann in Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28; sodba Sodišča z dne 10. julija 1986 v zadevi Wybot proti Faure in drugi, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310; sodba Splošnega sodišča z dne 15. oktobra 2008 v zadevi Mote proti Parlamentu, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440; sodba Sodišča z dne 21. oktobra 2008 v združenih zadevah Marra proti De Gregorio in Clemente, C-200/07 in C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579; sodba Splošnega sodišča z dne 19. marca 2010 v zadevi Gollnisch proti Parlamentu, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102; sodba Sodišča z dne 6. septembra 2011 v zadevi Patriciello, C-163/10, ECLI:EU:C:2011:543; sodba Splošnega sodišča z dne 17. januarja 2013 v zadevi Gollnisch proti Parlamentu, T-346/11 in T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.


title: Sklep Evropskega parlamenta (EU, Euratom) 2017/1606 z dne 27. aprila 2017 o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2015, oddelek III – Komisija

text:
               29.9.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 252/26

         SKLEP EVROPSKEGA PARLAMENTA (EU, Euratom) 2017/1606
   z dne 27. aprila 2017
   o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2015, oddelek III – Komisija
   EVROPSKI PARLAMENT,

               —

               ob upoštevanju splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2015 (1),

               —

               ob upoštevanju konsolidiranega zaključnega računa Evropske unije za proračunsko leto 2015 (COM(2016) 475 – C8-0269/2016) (2),

               —

               ob upoštevanju poročila Komisije o nadaljnjem ukrepanju v zvezi z razrešnico za proračunsko leto 2014 (COM(2016) 674) in delovnih dokumentov služb Komisije, priloženih temu poročilu (SWD(2016) 338, SWD(2016) 339),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila Komisije o upravljanju in smotrnosti izvrševanja proračuna EU za leto 2015 (COM(2016) 446),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila Komisije organu za podelitev razrešnice, o notranjih revizijah, opravljenih leta 2015 (COM(2016) 628), in delovnega dokumenta služb Komisije, ki mu je priložen (SWD(2016) 322),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila Računskega sodišča o izvrševanju proračuna za proračunsko leto 2015 z odgovori institucij (3) in posebnih poročil Računskega sodišča,

               —

               ob upoštevanju izjave o zanesljivosti (4) računovodskih izkazov ter o zakonitosti in pravilnosti z njimi povezanih transakcij, ki jo je za proračunsko leto 2015 v skladu s členom 287 Pogodbe o delovanju Evropske unije predložilo Računsko sodišče,

               —

               ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 21. februarja 2017 o podelitvi razrešnice Komisiji glede izvrševanja proračuna za proračunsko leto 2015 (05876/2017 – C8-0037/2017),

               —

               ob upoštevanju členov 317, 318 in 319 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               —

               ob upoštevanju člena 106a Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo,

               —

               ob upoštevanju Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (5), zlasti členov 62, 164, 165 in 166,

               —

               ob upoštevanju člena 93 in Priloge IV Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor in mnenj drugih zadevnih odborov (A8-0150/2017),

               A.

               ker Komisija v skladu s členom 17(1) Pogodbe o Evropski uniji izvršuje proračun in upravlja programe in ker v skladu s členom 317 Pogodbe o delovanju Evropske unije proračun izvršuje v sodelovanju z državami članicami, na lastno odgovornost in v skladu z načelom dobrega finančnega poslovodenja;

               1.

               podeli razrešnico Komisiji glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2015;

               2.

               navaja svoje pripombe v resoluciji, ki je del sklepov o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2015, oddelek III – Komisija in izvajalske agencije, ter v resoluciji z dne 27. aprila 2017 o posebnih poročilih Računskega sodišča v okviru razrešnice Komisiji za proračunsko leto 2015 (6);

               3.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep in resolucijo, ki je del sklepa, posreduje Svetu, Komisiji in Računskemu sodišču, nacionalnim parlamentom ter nacionalnim in regionalnim revizijskim institucijam držav članic in poskrbi za objavo v Uradnem listu Evropske unije (serija L).

            Predsednik

         Antonio TAJANI

            Generalni sekretar

         Klaus WELLE

      (1)  UL L 69, 13.3.2015.

      (2)  UL C 380, 14.10.2016, str. 1.

      (3)  UL C 375, 13.10.2016, str. 1.

      (4)  UL C 380, 14.10.2016, str. 147.

      (5)  UL L 298, 26.10.2012, str. 1.

      (6)  Sprejeta besedila z navedenega dne, P8_TA(2017)0144 (glej stran 66 tega Uradnega lista).


title: Sklep Evropskega parlamenta (EU) 2016/2154 z dne 27. oktobra 2016 o razrešnici glede izvrševanja proračuna Skupnega podjetja ENIAC za proračunsko leto 2014

text:
               8.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 333/54

         SKLEP EVROPSKEGA PARLAMENTA (EU) 2016/2154
   z dne 27. oktobra 2016
   o razrešnici glede izvrševanja proračuna Skupnega podjetja ENIAC za proračunsko leto 2014
   EVROPSKI PARLAMENT,

               —

               ob upoštevanju končnega zaključnega računa Skupnega podjetja ENIAC za proračunsko leto 2014,

               —

               ob upoštevanju poročila Računskega sodišča o zaključnem računu Skupnega podjetja ENIAC za proračunsko leto 2014 z odgovori skupnega podjetja (1),

               —

               ob upoštevanju izjave o zanesljivosti (2) računovodskih izkazov ter zakonitosti in pravilnosti z njimi povezanih transakcij, ki jo je za proračunsko leto 2014 v skladu s členom 287 Pogodbe o delovanju Evropske unije pripravilo Računsko sodišče,

               —

               ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 12. februarja 2016 o podelitvi razrešnice skupnemu podjetju glede izvrševanja proračuna za proračunsko leto 2014 (05587/2016 – C8-0058/2016),

               —

               ob upoštevanju svojega sklepa z dne 28. aprila 2016 (3) o odlogu sklepa o podelitvi razrešnice za proračunsko leto 2014 kot tudi odgovorov izvršnega direktorja Skupnega podjetja ECSEL (nekdanje Skupno podjetje ENIAC in Skupno podjetje Artemis),

               —

               ob upoštevanju člena 319 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               —

               ob upoštevanju Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (4), zlasti člena 209,

               —

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 72/2008 z dne 20. decembra 2007 o ustanovitvi Skupnega podjetja ENIAC (5),

               —

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) št. 561/2014 z dne 6. maja 2014 o ustanovitvi Skupnega podjetja ECSEL (6), zlasti člena 12,

               —

               ob upoštevanju Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2343/2002 z dne 19. novembra 2002 o okvirni finančni uredbi za organe iz člena 185 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi za splošni proračun Evropskih skupnosti (7),

               —

               ob upoštevanju Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 110/2014 z dne 30. septembra 2013 o vzorčni finančni uredbi za subjekte javno-zasebnega partnerstva iz člena 209 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (8),

               —

               ob upoštevanju člena 94 in Priloge V Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju drugega poročila Odbora za proračunski nadzor (A8-0264/2016),

               1.

               podeli razrešnico direktorju Skupnega podjetja ECSEL (nekdanje Skupno podjetje ENIAC in Skupno podjetje Artemis) glede izvrševanja proračuna Skupnega podjetja ENIAC za proračunsko leto 2014;

               2.

               navaja svoje pripombe v spodnji resoluciji;

               3.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep in resolucijo, ki je del sklepa, posreduje izvršnemu direktorju Skupnega podjetja ECSEL (nekdanje Skupno podjetje ENIAC in Skupno podjetje Artemis), Svetu, Komisiji in Računskemu sodišču ter poskrbi za njuno objavo v Uradnem listu Evropske unije (serija L).

            Predsednik

         Martin SCHULZ

            Generalni sekretar

         Klaus WELLE

      (1)  UL C 422, 17.12.2015, str. 25.

      (2)  UL C 422, 17.12.2015, str. 26.

      (3)  UL L 246, 14.9.2016, str. 432.

      (4)  UL L 298, 26.10.2012, str. 1.

      (5)  UL L 30, 4.2.2008, str. 21.

      (6)  UL L 169, 7.6.2014, str. 152.

      (7)  UL L 357, 31.12.2002, str. 72.

      (8)  UL L 38, 7.2.2014, str. 2.


title: Sklep Sveta z dne 25. maija 2007 o imenovanju dveh nizozemskih članov Evropskega ekonomsko-socialnega odbora

text:
               2.6.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 122/1

      SKLEP SVETA

   z dne 25. maija 2007
   o imenovanju dveh nizozemskih članov Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
   (2007/C 122/01)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, in zlasti člena 259 Pogodbe,
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo in zlasti člena 167 Pogodbe,
   ob upoštevanju Sklepa 2006/651/ES, Euratom z dne 15. septembra 2006 o imenovanju belgijskih, grških, irskih, ciprskih, nizozemskih, poljskih, portugalskih, finskih, švedskih in britanskih ter dveh italijanskih članov Ekonomsko-socialnega odbora (1) za obdobje od 21. septembra 2006 do 20. septembra 2010,
   ob upoštevanju predloga za imenovanje, ki ga je predložila nizozemska vlada,
   ob upoštevanju mnenja Komisije,
   po odstopu g. SLOOTWEGA in g. ETTYJA, sta se sprostili dve mesti nizozemskih članov Ekonomsko-socialnega odbora –
   SKLENIL:
   Člen 1
   G. MEIJER in ga.VAN WEZEL se imenujeta za člana Evropskega ekonomsko-socialnega odbora kot zamenjava za g. SLOOTWEGA in g. ETTYJA za preostanek mandata, ki se izteče 20. septembra 2010.
   Člen 2
   Ta sklep se objavi v Uradnem listu Evropske unije.
   Ta sklep začne učinkovati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 25. maija 2007.

            Za Svet

            Predsednik

         A. SCHAVAN

      (1)  UL L 269, 28.9.2006, str. 13.