title: Sklep (EU) 2017/684 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2017 o vzpostavitvi mehanizma za izmenjavo informacij v zvezi z medvladnimi sporazumi in nezavezujočimi instrumenti med državami članicami in tretjimi državami na področju energije ter o razveljavitvi Sklepa št. 994/2012/EU (Besedilo velja za EGP. )

text:
               12.4.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 99/1

         SKLEP (EU) 2017/684 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
   z dne 5. aprila 2017
   o vzpostavitvi mehanizma za izmenjavo informacij v zvezi z medvladnimi sporazumi in nezavezujočimi instrumenti med državami članicami in tretjimi državami na področju energije ter o razveljavitvi Sklepa št. 994/2012/EU
   (Besedilo velja za EGP)
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 194(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
   po posvetovanju z Odborom regij,
   v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Da bi notranji energetski trg pravilno deloval, je treba uvoz energije v Unijo v celoti urediti s pravili, ki vzpostavljajo notranji energetski trg. Pomembna elementa zagotavljanja energetske stabilnosti Unije sta preglednost in skladnost s pravom Unije. Nepravilno delujoč notranji energetski trg ogroža zanesljivost oskrbe z energijo v Uniji in jo postavlja v slabši položaj ter spodkopava morebitne koristi za evropske potrošnike in industrijo.

               (2)

               Da bo oskrba Unije z energijo zavarovana, je treba zagotoviti raznovrstnost virov energije in zgraditi nove energetske povezave med državami članicami. Obenem je na področju energetske varnosti treba nujno okrepiti sodelovanje Unije s sosednjimi državami in strateškimi partnerji.

               (3)

               Cilj strategije za energetsko unijo, ki jo je Komisija sprejela 25. februarja 2015, je odjemalcem zagotoviti zanesljivo, trajnostno, konkurenčno in cenovno dostopno energijo. K doseganju tega cilja bo pomembno prispevalo skladno in dosledno izvajanje energetske, trgovinske in zunanje politike. Na podlagi analize, ki je bila 28. maja 2014 izvedena že v okviru evropske strategije za energetsko varnost, strategija za energetsko unijo namreč poudarja, da pomemben element zagotavljanja energetske varnosti predstavlja to, da so sporazumi v zvezi z nakupom energije iz tretjih držav popolnoma skladni s pravom Unije. V istem duhu je Evropski svet v svojih sklepih z dne 19. marca 2015 pozval k popolni skladnosti vseh sporazumov v zvezi z nakupom plina pri zunanjih dobaviteljih s pravom Unije, zlasti s povečanjem preglednosti takšnih sporazumov in z večjo usklajenostjo z določbami Unije o energetski zanesljivosti.

               (4)

               Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 15. decembra 2015 z naslovom Evropski energetski uniji naproti poudaril, da je treba okrepiti skladnost zunanje politike Unije na področju energetske varnosti in povečati preglednost sporazumov, povezanih z energijo.

               (5)

               Sklep št. 994/2012/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3) je bil koristen za prejemanje informacij o obstoječih medvladnih sporazumih in za prepoznavanje njihovih težav glede usklajenosti s pravom Unije.

               (6)

               Vseeno se je Sklep št. 994/2012/EU izkazal za neuspešnega pri zagotavljanju usklajenosti medvladnih sporazumov s pravom Unije. Navedeni sklep se je zanašal predvsem na oceno medvladnih sporazumov s strani Komisije potem, ko so jih države članice že sklenile s tretjimi državami. Izkušnje, pridobljene pri izvajanju Sklepa št. 994/2012/EU, so pokazale, da taka naknadna ocena ne izkorišča v celoti potenciala za zagotavljanje usklajenosti medvladnih sporazumov s pravom Unije. Pogosto medvladni sporazumi namreč ne vsebujejo primernih klavzul o prenehanju ali prilagoditvi, ki bi državam članicam omogočile, da v razumnem času odpravijo kakršne koli neskladnosti. Poleg tega so podpisniki že zavzeli stališča, kar ustvarja politični pritisk, naj se ne spremeni noben vidik sporazuma.

               (7)

               Velika mera preglednosti nad sporazumi med državami članicami in tretjimi državami na področju energije bo prispevala tudi k temu, da se bo znotraj Unije vzpostavilo tesnejše sodelovanje pri zunanjih odnosih na področju energije in pri doseganju dolgoročnih ciljev politike Unije v zvezi z energijo, podnebjem in zanesljivo oskrbo z energijo.

               (8)

               Da bi se izognili neskladnostim s pravom Unije in povečali preglednost, bi morale države članice Komisijo čim prej obvestiti o nameri za začetek pogajanj z namenom sklenitve novih medvladnih sporazumov ali sprememb medvladnih sporazumov. Komisijo bi morale o poteku pogajanj redno obveščati. Države članice bi morale imeti možnost, da Komisijo povabijo, da na pogajanjih sodeluje kot opazovalka. Komisija bi morala imeti možnost, da zaprosi, da se jo na pogajanja povabi kot opazovalko.

               (9)

               Med pogajanji o medvladnem sporazumu bi morala imeti Komisija možnost, da zadevni državi članici svetuje, kako preprečiti neusklajenost navedenega sporazuma s pravom Unije. V tem okviru bi morala Komisija imeti tudi možnost opozoriti zadevno državo članico na ustrezne cilje energetske politike Unije, na solidarnost med državami članicami in na politična stališča Unije, ki jih sprejme Svet, ali na sklepe Evropskega sveta To pa ne bi smelo biti sestavni del pravne ocene, ki jo Komisija pripravi o osnutku medvladnega sporazuma ali spremembi.

               (10)

               Za zagotovitev skladnosti s pravom Unije in ob ustreznem upoštevanju dejstva, da imajo medvladni sporazumi in spremembe na področju plina in nafte trenutno relativno največji vpliv na pravilno delovanje notranjega energetskega trga in zanesljivo oskrbo z energijo Unije, bi morale države članice Komisiji predhodno priglasiti osnutke medvladnih sporazumov, ki zadevajo plin ali nafto, preden ti za pogodbene stranke postanejo pravno zavezujoči. V duhu sodelovanja bi morala Komisija države članice podpirati pri prepoznavanju težav glede skladnosti osnutka medvladnega sporazuma ali spremembe. Zadevna država članica bi bila tako bolje pripravljena za sklenitev sporazuma, ki je skladen s pravom Unije.

               (11)

               Komisija bi morala imeti za tako oceno dovolj časa, saj bi to zagotavljalo največjo možno pravno varnost, hkrati pa bi se izognili nepotrebnim zamudam. Komisija bi morala po potrebi pretehtati možnost skrajšanja predvidenih rokov za oceno, zlati če za to zaprosi država članica ali če je država članica Komisijo med pogajanji dovolj podrobno obveščala, pri čemer bi bilo treba tudi upoštevati v kolikšni meri osnutek medvladnega sporazuma ali sprememba temelji na vzorčnih klavzulah. Da se podpora Komisije izkoristi v celoti, države članice ne bi smele skleniti medvladnega sporazuma, ki zadeva plin ali nafto, ali medvladnega sporazuma, ki zadeva elektriko, kadar je država članica zaprosila za predhodno oceno Komisije, vse dokler je Komisija ne obvesti o svoji oceni. Države članice bi morale sprejeti vse potrebne ukrepe, da bi poiskale primerno rešitev za odpravo kakršne koli ugotovljene neusklajenosti.

               (12)

               Pri strategiji za energetsko unijo je preglednost nad preteklimi in prihodnjimi medvladnimi sporazumi še naprej izjemno pomembna in je pomemben element zagotavljanja energetske stabilnosti Unije. Zato bi morale države članice Komisiji še naprej priglašati obstoječe in prihodnje medvladne sporazume, ki so začeli veljati ali se začasno uporabljajo v smislu člena 25 Dunajske konvencije o pravu mednarodnih pogodb, ter nove medvladne sporazume.

               (13)

               Komisija bi morala oceniti, ali so medvladni sporazumi, ki veljajo ali se začasno uporabljajo na dan začetka veljavnosti tega sklepa, usklajeni s pravom Unije in države članice ustrezno obvestiti. Države članice bi morale v primeru neusklajenosti sprejeti vse potrebne ukrepe, da bi poiskale primerno rešitev za odpravo kakršne koli ugotovljene neusklajenosti.

               (14)

               Ta sklep bi se moral uporabljati za medvladne sporazume. Medvladni sporazumi namero pogodbenih strank o tem, ali bi moral biti sporazum zavezujoč v celoti ali delno, izražajo zlasti s svojo vsebino, ne glede na njihovo uradno poimenovanje. Priglasiti bi bilo treba samo tiste medvladne sporazume, ki zadevajo nabavo, trgovanje, prodajo, tranzit ali shranjevanje energije ali oskrbo z njo v vsaj eni državi članici oziroma v vsaj eno državo članico, ali izgradnjo ali delovanje energetske infrastrukture s fizično povezavo z vsaj eno državo članico. Kadar bi bile v dvomu, bi se morale države članice brez odlašanja posvetovati s Komisijo. Načeloma s tem sklepom ne bi smeli biti zajeti sporazumi, ki ne veljajo več oziroma se več ne uporabljajo.

               (15)

               Za namene tega sklepa instrument šteje za medvladni sporazum, če ima instrument ali njegov del pravno zavezujoč učinek, ne pa, če je takšno njegovo uradno poimenovanje, oziroma če nima zavezujočega pravnega učinka, šteje za nezavezujoč instrument.

               (16)

               Države članice vzpostavljajo odnose s tretjimi državami ne le s sklepanjem medvladnih sporazumov, temveč tudi v obliki nezavezujočih instrumentov, ki so pogosto uradno poimenovani kot memorandumi o soglasju, skupne izjave, skupne ministrske izjave, skupni ukrepi, skupni kodeksi ravnanja ali s podobnimi izrazi. Ker ti instrumenti niso pravno zavezujoči, od držav članic ni možno pravno zahtevati, da jih izvajajo, tudi ne tedaj, ko njihovo izvajanje ni v skladu s pravom Unije. Tudi če ti instrumenti niso pravno zavezujoči, se lahko uporabljajo za določanje podrobnega okvira energetske infrastrukture in oskrbe z energijo. Zaradi večje preglednosti bi moralo biti državam članicam omogočeno, da Komisiji predložijo nezavezujoče instrumente, predvsem dogovore med eno ali več državami članicami in eno ali več tretjimi državami, ki niso pravno zavezujoči in ki določajo pogoje za oskrbo z energijo ali razvoj energetskih infrastruktur, tudi tako, da vsebujejo razlago prava Unije za ta namen, ali spremembo teh nezavezujočih instrumentov, vključno z vsemi njihovimi prilogami. Če se nezavezujoči instrument ali sprememba izrecno sklicuje na druga besedila, bi moralo biti državi članici tudi omogočeno, da predloži ta druga besedila.

               (17)

               S tem sklepom ne bi smeli biti zajeti medvladni sporazumi in nezavezujoči instrumenti, ki morajo biti Komisiji v celoti priglašeni na podlagi drugih aktov Unije ali ki zadevajo področja, ki spadajo v okvir Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo.

               (18)

               Ta sklep ne bi smel ustvarjati obveznosti v zvezi s sporazumi med podjetji. Vendar pa bi morale imeti države članice svobodo, da Komisiji prostovoljno pošljejo sporazume, na katere se medvladni sporazumi ali nezavezujoči instrumenti izrecno sklicujejo.

               (19)

               Komisija bi morala prejete informacije o medvladnih sporazumih dati na voljo vsem drugim državam članicam v varni elektronski obliki, da bi na ta način prispevala k večji koordinaciji in preglednosti med državami članicami in tako okrepila njihovo pogajalsko moč do tretjih držav. Komisija bi morala spoštovati zahteve držav članic, da se predložene informacije obravnavajo kot zaupne. Zahteve glede zaupnosti ne bi smele omejevati dostopa Komisije do zaupnih informacij, ker Komisija za svoje ocene potrebuje celovite informacije. Za zagotavljanje uporabe klavzule o zaupnosti bi morala biti odgovorna Komisija. Zahteve glede zaupnosti ne posegajo v pravico dostopa do dokumentov, kakor je določeno v Uredbi (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (4).

               (20)

               Če država članica meni, da je medvladni sporazum zaupen, bi morala Komisiji predložiti povzetek, v katerem so navedeni predmet urejanja, namen, področje uporabe, trajanje, pogodbene stranke in podatki o glavnih elementih sporazuma, da se s povzetkom seznanijo druge države članice.

               (21)

               Stalna izmenjava informacij o medvladnih sporazumih na ravni Unije bi morala omogočiti razvoj najboljših praks. Na podlagi teh najboljših praks bi morala Komisija v sodelovanju z državami članicami in po potrebi v sodelovanju z Evropsko službo za zunanje delovanje, ko gre za zunanjo politiko Unije, pripraviti neobvezne vzorčne klavzule za uporabo v medvladnih sporazumih med državami članicami in tretjimi državami, pa tudi napotke, vključno s primeri klavzul, ki niso skladne s pravom Unije in se zato ne bi smele uporabljati. Uporaba teh vzorčnih klavzul bi morala biti namenjena preprečitvi neskladnosti med medvladnimi sporazumi in pravom Unije, zlasti s pravili notranjega energetskega trga ter konkurenčnega prava Unije, in neskladnosti z mednarodnimi sporazumi, ki jih je sklenila Unija. Vzorčne klavzule ali napotki bi morali biti referenčno orodje za pristojne organe in bodo torej pripomogli k večji preglednosti in usklajenosti s pravom Unije. Uporaba takšnih vzorčnih klavzul bi morala biti neobvezna, vsebina pa bi se lahko prilagajala morebitnim posebnim okoliščinam.

               (22)

               Izboljšano vzajemno poznavanje obstoječih in novih medvladnih sporazumov bi moralo omogočiti večjo preglednost in boljšo koordinacijo pri energetskih zadevah med državami članicami ter med državami članicami in Komisijo. Tovrstna izboljšana koordinacija bi morala državam članicam omogočiti, da v celoti izkoristijo prednosti političnega in gospodarskega pomena Unije, Komisiji pa, da predlaga rešitve za probleme, ugotovljene v zvezi z medvladnimi sporazumi.

               (23)

               Komisija bi morala olajševati in spodbujati koordinacijo med državami članicami z namenom krepitve splošne strateške vloge Unije na področju energije, in sicer z natančno opredeljenim in učinkovito koordiniranim pristopom do držav proizvajalk, tranzitnih držav in držav odjemalk.

               (24)

               Ker cilja tega sklepa, in sicer izmenjave informacij med državami članicami in Komisijo v zvezi z medvladnimi sporazumi na področju energije, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi učinkov tega sklepa, ki se uporablja v vseh državah članicah, lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta sklep ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.

               (25)

               Določbe tega sklepa ne bi smele posegati v uporabo pravil Unije o kršitvah, državni pomoči in konkurenci. Komisija ima v skladu s členom 258 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) zlasti pravico, da začne postopek za ugotavljanje kršitev, kadar meni, da država članica ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi PDEU.

               (26)

               Komisija bi morala oceniti, ali ta sklep v zadostni meri in učinkovito zagotavlja skladnost medvladnih sporazumov s pravom Unije ter visoko stopnjo koordinacije med državami članicami v zvezi z medvladnimi sporazumi na področju energije.

               (27)

               Sklep št. 994/2012/EU bi bilo zato treba razveljaviti –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Predmet urejanja in področje uporabe
   1.   Ta sklep vzpostavlja mehanizem za izmenjavo informacij med državami članicami in Komisijo v zvezi z medvladnimi sporazumi na področju energije, opredeljenimi v členu 2, zaradi zagotavljanja delovanja notranjega energetskega trga in zanesljivejše oskrbe z energijo v Uniji.
   2.   Ta sklep se ne uporablja za medvladne sporazume, ki so že v celoti urejeni z drugimi posebnimi postopki priglasitve v skladu s pravom Unije.
   Člen 2
   Opredelitev pojmov
   V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

               1.

               „medvladni sporazum“ pomeni vsak pravno zavezujoč sporazum med eno ali več državami članicami in eno ali več tretjimi državami ali med eno ali več državami članicami in mednarodno organizacijo, ne glede na njegovo uradno poimenovanje, ki zadeva:

                           (a)

                           nabavo, trgovanje, prodajo, tranzit ali shranjevanje energije ali oskrbo z njo v vsaj eni državi članici oziroma v vsaj eno državo članico ali

                           (b)

                           izgradnjo ali delovanje energetske infrastrukture s fizično povezavo z vsaj eno državo članico;

                     kadar pa tak pravno zavezujoč sporazum ureja tudi druga področja poleg tistih iz točk (a) in (b), se kot medvladni sporazum štejejo le tiste določbe, ki so povezane z navedenima točkama, in splošne določbe, ki se uporabljajo za te z energijo povezane določbe;

               2.

               „obstoječi medvladni sporazum“ pomeni medvladni sporazum, ki velja ali se začasno uporablja 2. maja 2017;

               3.

               „nezavezujoči instrument“ pomeni dogovor med eno ali več državami članicami in eno ali več tretjimi državami, ki ni pravno zavezujoč, kot so memorandum o soglasju, skupna izjava, skupna ministrska izjava, skupni ukrep ali skupni kodeks ravnanja, in ki določa pogoje za oskrbo z energijo, kot so količine in cene, ali za razvoj energetske infrastrukture;

               4.

               „obstoječi nezavezujoči instrument“ pomeni nezavezujoč instrument, ki je bil podpisan ali o katerem je bil kako drugače dosežen dogovor pred 2. majem 2017.

         Člen 3
   Obveznosti priglasitve v zvezi z medvladnimi sporazumi
   1.   Ko država članica namerava začeti pogajanja s tretjo državo ali mednarodno organizacijo, da bi spremenila medvladni sporazum ali sklenila novega, pred predvidenim začetkom pogajanj Komisijo čim prej pisno obvesti o svoji nameri.
   Zadevna država članica bi morala Komisijo redno obveščati o poteku pogajanj. Informacije, predložene Komisiji, vsebujejo podatke o določbah, ki so predmet pogajanj, in cilje pogajanj v skladu s členom 8.
   2.   Takoj ko se pogodbene strani dogovorijo o vseh glavnih elementih osnutka medvladnega sporazuma, ki zadeva plin ali nafto, ali spremembe medvladnega sporazuma, ki zadeva plin ali nafto, a pred koncem formalnih pogajanj, zadevna država članica osnutek sporazuma ali spremembe, vključno z vsemi prilogami, priglasi Komisiji zaradi predhodne ocene v skladu s členom 5.
   Kadar se ta osnutek sporazuma ali sprememba izrecno sklicuje na druga besedila, jih zadevna država članica prav tako predloži, če vsebujejo elemente, ki zadevajo nabavo, trgovanje, prodajo, tranzit, ali shranjevanje plina ali nafte ali oskrbo z njima v vsaj eni državi članici oziroma v vsaj eno državo članico ali izgradnjo ali delovanje plinske ali naftne infrastrukture s fizično povezavo z vsaj eno državo članico.
   3.   Kadar se država članica pogaja o medvladnem sporazumu ali spremembi, ki zadeva električno energijo, in na podlagi svoje ocene ni prepričana, ali sta medvladni sporazum ali sprememba, o katerih se pogaja, skladna s pravom Unije, Komisiji prav tako priglasi osnutek sporazuma ali spremembo, vključno s prilogami, zaradi predhodne ocene v skladu s členom 5, takoj ko se pogodbene stranke dogovorijo o vseh glavnih elementih navedenega osnutka, a pred koncem formalnih pogajanj.
   4.   Države članice lahko uporabijo prvi in drugi pododstavek odstavka 2 za medvladne sporazume ali spremembe, ki zadevajo električno energijo.
   5.   Zadevna država članica po ratifikaciji medvladnega sporazuma ali spremembe medvladnega sporazuma Komisiji priglasi medvladni sporazum ali spremembo, vključno z vsemi prilogami. Kadar Komisija v skladu s členom 5(2) poda svoje mnenje, zadevna država članica pa od njega odstopa, bi morala ta država članica Komisiji svojo odločitev brez odlašanja pisno obrazložiti.
   Kadar se ratificirani medvladni sporazum ali sprememba medvladnega sporazuma izrecno sklicuje na druga besedila, jih zadevna država članica prav tako predloži, če vsebujejo elemente, ki zadevajo nabavo, trgovanje, prodajo, tranzit ali shranjevanje energije ali oskrbo z njo v vsaj eni državi članici oziroma v vsaj eno državo članico ali izgradnjo ali delovanje energetske infrastrukture s fizično povezavo z vsaj eno državo članico.
   6.   Obveznost priglasitve Komisiji v skladu z odstavki 2, 3 in 5 se ne uporablja za sporazume med podjetji.
   Kadar država članica ni prepričana, ali gre za medvladni sporazum in ali ga je treba priglasiti v skladu s tem členom in členom 6, se brez odlašanja posvetuje s Komisijo.
   7.   Vse priglasitve na podlagi odstavkov 1 do 5 tega člena ter člena 6(1) in (2) se izvedejo prek spletne aplikacije, ki jo zagotovi Komisija. Obdobja iz člena 5(1) in (2) ter člena 6(3) začnejo teči na datum, ko je bil v aplikaciji evidentiran popoln dosje o priglasitvi.
   Člen 4
   Pomoč Komisije
   1.   Kadar država članica na podlagi člena 3(1) obvesti Komisijo o pogajanjih, ji lahko službe Komisije svetujejo, kako preprečiti neusklajenost medvladnega sporazuma ali spremembe medvladnega sporazuma, o katerem potekajo pogajanja, s pravom Unije. To svetovanje lahko vključuje ustrezne neobvezne vzorčne klavzule in smernice, ki jih oblikuje Komisija po posvetovanju z državami članicami v skladu s členom 9(2).
   Službe Komisije lahko zadevno državo članico opozorijo tudi na ustrezne cilje energetske politike Unije, med drugim glede energetske unije.
   Država članica lahko Komisijo zaprosi za pomoč v navedenih pogajanjih.
   2.   Na zahtevo zadevne države članice lahko Komisija sodeluje pri pogajanjih kot opazovalka. Komisija lahko zahteva, da sodeluje v pogajanjih kot opazovalec, kadar meni, da je to potrebno. Zadevna država članica poda pisno odobritev za sodelovanje Komisije.
   3.   Kadar Komisija sodeluje pri pogajanjih kot opazovalka, lahko zadevni državi članici svetuje, kako preprečiti neusklajenost medvladnega sporazuma ali spremembe, o katerem potekajo pogajanja, s pravom Unije.
   Člen 5
   Ocena Komisije
   1.   Komisija v petih tednih od datuma priglasitve popolnega osnutka medvladnega sporazuma ali spremembe, vključno z vsemi njegovimi prilogami, na podlagi člena 3(2) obvesti zadevno državo članico o svojih morebitnih pomislekih glede usklajenosti osnutka medvladnega sporazuma ali spremembe s pravom Unije. Če Komisija v navedenem obdobju ne odgovori, se šteje, da nima pomislekov.
   2.   Kadar Komisija na podlagi odstavka 1 obvesti zadevno državo članico, da ima pomisleke, jo seznani s svojim mnenjem o usklajenosti osnutka medvladnega sporazuma ali spremembe s pravom Unije, zlasti s pravili notranjega energetskega trga in konkurenčnim pravom Unije, v 12 tednih od datuma priglasitve iz odstavka 1. Če Komisija v navedenem obdobju ne predloži mnenja, se šteje, da nima zadržkov.
   3.   S privolitvijo zadevne države članice se obdobji iz odstavkov 1 in 2 lahko podaljšata. Po dogovoru s Komisijo in če okoliščine to dopuščajo, se obdobji iz odstavkov 1 in 2 skrajšata, da bi se pogajanja pravočasno končala.
   4.   Država članica ne podpiše ali ratificira osnutka medvladnega sporazuma ali spremembe oziroma se z njima ne strinja, dokler je Komisija v skladu z odstavkom 1 ne obvesti o morebitnih pomislekih ali ji po potrebi v skladu z odstavkom 2 ne predloži mnenja oziroma, če od Komisije ni dobila odgovora ali mnenja, dokler ne poteče obdobje iz odstavka 1 ali, kadar je ustrezno, odstavka 2.
   Preden zadevna država članica podpiše ali ratificira medvladni sporazum ali spremembo oziroma preden se strinja z njima, v največji možni meri upošteva mnenje Komisije iz odstavka 2.
   Člen 6
   Obveznost priglasitve in ocena Komisije v zvezi z obstoječimi medvladnimi sporazumi in novimi medvladnimi sporazumi, ki zadevajo električno energijo
   1.   Države članice do 3. avgusta 2017 Komisiji priglasijo vse obstoječe medvladne sporazume, vključno z vsemi njegovimi prilogami in spremembami.
   Kadar se obstoječi medvladni sporazum izrecno sklicuje na druga besedila, jih zadevna država članica prav tako predloži, če vsebujejo elemente, ki zadevajo nabavo, trgovanje, prodajo, tranzit ali shranjevanje energije ali oskrbo z njo v vsaj eni državi članici oziroma v vsaj eno državo članico ali izgradnjo ali delovanje energetske infrastrukture s fizično povezavo z vsaj eno državo članico.
   Obveznost priglasitve Komisiji iz tega odstavka se ne uporablja za sporazume med podjetji.
   2.   Šteje se, da so bili obstoječi medvladni sporazumi, ki so že bili priglašeni Komisiji v skladu s členom 3(1) ali (5) Sklepa št. 994/2012/EU ali točko (a) člena 13(6) Uredbe (EU) št. 994/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (5)2. maja 2017, priglašeni za namene odstavka 1 tega člena, če priglasitev izpolnjuje zahteve iz navedenega odstavka.
   3.   Komisija oceni medvladne sporazume, priglašene v skladu z odstavkom 1 ali 2 tega člena, pa tudi medvladne sporazume, ki zadevajo električno energijo, priglašene v skladu s členom 3(5). Kadar ima Komisija po svoji prvi oceni pomisleke o skladnosti navedenih sporazumov s pravom Unije, zlasti s pravili notranjega energetskega trga in konkurenčnim pravom Unije, v devetih mesecih po njihovi priglasitvi o tem ustrezno obvesti zadevne države članice.
   Člen 7
   Priglasitev v zvezi z nezavezujočimi instrumenti
   1.   Preden države članice sprejmejo nezavezujoči instrument ali njegovo spremembo ali potem, ko ju sprejmejo, ju lahko skupaj s prilogami priglasijo Komisiji.
   2.   Države članice lahko Komisiji priglasijo tudi obstoječe nezavezujoče instrumente, vključno z vsemi prilogami in spremembami.
   3.   Kadar se nezavezujoči instrument ali njegova sprememba izrecno sklicuje na druga besedila, jih zadevna država članica prav tako lahko predloži, če vsebujejo elemente, ki določajo pogoje za oskrbo z energijo, kot so obseg in cene, ali za razvoj energetske infrastrukture.
   Člen 8
   Preglednost in zaupnost
   1.   Pri predložitvi informacij Komisiji v skladu s členom 3(1) do (5), členom 6(1) in členom 7 lahko država članica navede, ali je treba nekatere dele poslovnih ali drugih informacij, katerih razkritje bi lahko škodovalo dejavnostim udeleženih pogodbenih strani, obravnavati kot zaupne in ali se lahko predložene informacije posredujejo drugim državam članicam.
   Država članica to v zvezi z obstoječimi sporazumi iz člena 6(2) navede do 3. avgusta 2017.
   2.   Kadar država članica informacij ne opredeli kot zaupne v skladu z odstavkom 1, jih da Komisija v varni elektronski obliki na voljo vsem državam članicam.
   3.   Kadar država članica obstoječi medvladni sporazum, njegovo spremembo ali novi medvladni sporazum opredeli kot zaupnega v skladu z odstavkom 1, da na voljo povzetek predloženih informacij.
   Ta povzetek vsebuje vsaj naslednje informacije v zvezi z medvladnim sporazumom ali spremembo:

               (a)

               predmet urejanja;

               (b)

               namen in področje uporabe;

               (c)

               trajanje;

               (d)

               pogodbene stranke;

               (e)

               informacije o glavnih elementih.

         Ta odstavek se ne uporablja za informacije, predložene v skladu s členom 3(1) do (4).
   4.   Komisija vsem drugim državam članicam v elektronski obliki omogoči dostop do povzetka iz odstavka 3.
   5.   Zahteve po zaupnosti v skladu s tem členom ne omejujejo dostopa Komisije do zaupnih informacij. Komisija zagotovi, da je dostop do njih strogo omejen le na službe Komisije, za katere je nujno, da jih imajo na voljo. Predstavniki Komisije z občutljivimi podatki o pogajanjih v zvezi medvladnimi sporazumi, ki jih prejmejo med pogajanji v skladu s členoma 3 in 4, ravnajo zaupno.
   Člen 9
   Koordinacija med državami članicami
   1.   Komisija olajšuje in spodbuja koordinacijo med državami članicami, da bi se:

               (a)

               pregledalo dogajanje v zvezi z medvladnimi sporazumi ter poskušalo doseči doslednost in usklajenost v zunanjih odnosih Unije na področju energije z državami proizvajalkami, tranzitnimi državami in državami odjemalkami;

               (b)

               opredelile skupne težave v zvezi z medvladnimi sporazumi in preučili ustrezni ukrepi za obravnavo navedenih težav ter po potrebi predlagale smernice in rešitve;

               (c)

               po potrebi podprla priprava večstranskih medvladnih sporazumov, ki vključujejo več držav članic ali vso Unijo.

         2.   Komisija do 3. maja 2018 na podlagi primerov najboljše prakse in v posvetovanju z državami članicami oblikuje neobvezne vzorčne klavzule in smernice, vključno s primeri klavzul, ki niso v skladu s pravom Unije in se zato ne bi smele uporabljati. Te neobvezne vzorčne klavzule in smernice bi, če bi se pravilno uporabljale, znatno izboljšale skladnost prihodnjih medvladnih sporazumov s pravom Unije.
   Člen 10
   Poročanje in pregled
   1.   Komisija do 1. januarja 2020 Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij predloži poročilo o uporabi tega sklepa.
   2.   V poročilu zlasti oceni, koliko ta sklep spodbuja skladnost medvladnih sporazumov s pravom Unije, tudi na področju električne energije, in visoko stopnjo koordinacije med državami članicami v zvezi z medvladnimi sporazumi. Oceni tudi učinek tega sklepa na pogajanja držav članic s tretjimi državami in ustreznost področja uporabe tega sklepa ter postopkov, ki so v njem določeni. Poročilu je po potrebi priložen predlog za spremembo tega sklepa.
   Člen 11
   Razveljavitev
   Sklep št. 994/2012/EU se razveljavi z učinkom od 2. maja 2017.
   Člen 12
   Začetek veljavnosti
   Ta sklep začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
   Člen 13
   Naslovniki
   Ta sklep je naslovljen na države članice.

      V Strasbourgu, 5. aprila 2017

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         A. TAJANI

            Za Svet

            Predsednik

         I. BORG

      (1)  UL C 487, 28.12.2016, str. 81.

      (2)  Stališče Evropskega parlamenta z dne 2. marca 2017 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in odločitev Sveta z dne 21. marca 2017.

      (3)  Sklep št. 994/2012/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o vzpostavitvi mehanizma za izmenjavo informacij v zvezi z medvladnimi sporazumi med državami članicami in tretjimi državami na področju energije (UL L 299, 27.10.2012, str. 13).

      (4)  Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, 31.5.2001, str. 43).

      (5)  Uredba (EU) št. 994/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe s plinom in o razveljavitvi Direktive Sveta 2004/67/ES (UL L 295, 12.11.2010, str. 1).


title: Sklep Komisije z dne 24. novembra 2015 o usklajevanju ukrepov Unije in držav članic z mehanizmom usklajevanja – instrumentom za pomoč beguncem v Turčiji

text:
               8.12.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 407/8

         SKLEP KOMISIJE
   z dne 24. novembra 2015
   o usklajevanju ukrepov Unije in držav članic z mehanizmom usklajevanja – instrumentom za pomoč beguncem v Turčiji
   (2015/C 407/07)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 210(2) in člena 214(6) Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Mednarodna skupnost se srečuje z begunsko krizo brez primere, ki zahteva solidarnost, povezanost in učinkovitost. Ker so nam ti izzivi skupni, bi se morali nanje odzivati z usklajenimi ukrepi.

               (2)

               Turčija je zaradi svoje geografske lege ena najpomembnejših držav prvega sprejema in tranzita za migrante, do konca leta 2015 pa bo gostila več kot 2 milijona prosilcev za azil in beguncev, kar je največ na svetu. Priznati je treba hvalevredna prizadevanja te države pri zagotavljanju obsežne humanitarne pomoči in podpore doslej največjemu in še naprej rastočemu pritoku oseb, ki iščejo zatočišče, pri čemer je Turčija za reševanje te krize porabila že več kot 7 milijard EUR lastnih sredstev.

               (3)

               Turčija in EU sta odločeni, da bosta pri spoprijemanju z obstoječimi izzivi in njihovem premagovanju ukrepali usklajeno. V tem kontekstu je za reševanje begunske krize in upravljanje migracij relevanten politični dokument, o katerem se je Turčija ad referendum dogovorila 15. oktobra 2015 in ki odraža razumevanje med Evropsko unijo in Republiko Turčijo, da morata z usklajenimi ukrepi okrepiti sodelovanje pri podpori Sircem, ki uživajo začasno zaščito, in pri upravljanju migracij (v nadaljnjem besedilu: skupni akcijski načrt EU in Turčije). Evropski svet je istega dne v svojih sklepih pozdravil „skupni akcijski načrt s Turčijo v sklopu celovite agende sodelovanja, ki temelji na deljeni odgovornosti, vzajemnih zavezah in doseganju rezultatov“, ter navedel, da so EU in njene države članice „pripravljene, da znotraj vzpostavljenega okvira dejavneje sodelujejo s Turčijo ter znatno okrepijo svoje politično in finančno udejstvovanje“.

               (4)

               V skladu s skupnim akcijskim načrtom EU in Turčije mora EU trajno in na prilagodljiv način mobilizirati znatna nova finančna sredstva za pomoč Turčiji pri zadovoljevanju porajajočih se potreb in spoprijemanju z izzivom, ki ga predstavlja prisotnost Sircev, ki uživajo začasno zaščito. Finančna sredstva bi bilo treba mobilizirati na najbolj prožen in hiter način. Prioritete in področja, ki bi jim bilo treba ta sredstva nameniti, bi se morali opredeliti v posvetovanju s turškimi organi, razen kar zadeva dejavnosti takojšnje humanitarne pomoči. Prednost bo imelo zagotavljanje takojšnja humanitarne, razvojne in druge pomoči za begunce in gostiteljske skupnosti ter tudi za nacionalne in lokalne organe pri obvladovanju pritoka beguncev ter spoprijemanju z njegovimi posledicami.

               (5)

               Evropska unija in države članice so od začetka sirskega konflikta zbrale skupaj 3,6 milijarde EUR (približno 1,6 milijarde EUR iz proračuna Unije in 2 milijardi EUR iz nacionalnih proračunov), kar pomeni, da so vodilne svetovne donatorice pri premagovanju posledic te krize. Ta finančna sredstva so omogočila zagotavljanje nujne humanitarne pomoči ter podporo nacionalnim in lokalnim zmogljivostim pri zagotavljanju storitev za osebe, ki jih je prizadela kriza (izobraževanje, zdravje, osnovne storitve, kot sta oskrba z vodo in ravnanje z odpadki, podpora pri preživljanju). Vendar pa se različni instrumenti Evropske unije in programi držav članic izvajajo vzporedno prek različnih dvostranskih kanalov (agencij Združenih narodov (ZN), nevladnih organizacij, nacionalnih agencij, vlad držav gostiteljic).

               (6)

               Naslov III petega dela Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) se med drugim navezuje na razvojno sodelovanje s tretjimi državami in na humanitarno pomoč. V skladu s členom 4(4) PDEU izvajanje pristojnosti Unije na teh področjih ne ovira držav članic pri izvajanju njihovih pristojnosti.

               (7)

               Turčija je na seznam prejemnic uradne razvojne pomoči, ki ga vodi Odbor za razvojno pomoč pri OECD, uvrščena kot „država z višjim srednjim dohodkom“.

               (8)

               V skladu s členom 210(1) PDEU Unija in države članice usklajujejo svoje politike ter se med seboj posvetujejo. Potrebno je torej okrepljeno usklajevanje. V skladu s členoma 210(2) in 214(6) PDEU lahko Komisija daje koristne pobude za spodbujanje usklajevanja dejavnosti Unije in držav članic za večjo učinkovitost in dopolnjevanje ukrepov pomoči Unije in držav članic.

               (9)

               Splošni cilj instrumenta za pomoč beguncem v Turčiji je usklajevati in usmerjati dejavnosti, financirane iz proračuna Unije in z dvostranskimi prispevki držav članic, da bi se povečala učinkovitost in dopolnjevanje podpore, ki se zagotavlja beguncem in gostiteljskim skupnostim v Turčiji.

               (10)

               Podpora, ki jo bodo zagotovile EU in države članice, bo omogočila celovit odziv, ki bo sorazmeren izzivom. Ta odziv bi moral prispevati k blažitvi posledic, ki jih ima pritok beguncev za begunce same kot tudi za Turčijo v vlogi njihove gostiteljice. Združevati bi moral sredstva in dejavnosti EU in njenih držav članic, da bi se potrebe obravnavale usklajeno in celovito.

               (11)

               Instrumenti EU, ki se trenutno uporabljajo za odziv na sirsko krizo, kot so evropski instrument sosedstva (ENI) (1), instrument za financiranje razvojnega sodelovanja (DCI) (2), instrument za predpristopno pomoč (IPA II) (3), instrument za prispevanje k stabilnosti in miru (IcSP) (4) ter finančna sredstva na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1257/96 o humanitarni pomoči (5), lahko prispevajo k instrumentu za pomoč beguncem v Turčiji v mejah iz večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020. Vsa humanitarna pomoč iz instrumenta za pomoč beguncem v Turčiji se bo upravljala in zagotavljala ob polnem spoštovanju humanitarnih načel in Evropskega soglasja o humanitarni pomoči (6).

               (12)

               Dejavnosti in ukrepi, ki se bodo financirali iz proračuna Unije, se bodo izvajali v skladu z njenimi finančnimi pravili in predpisi, kar vključuje neposredno in posredno upravljanje ter skrbniške sklade Unije kot eno od izvedbenih orodij iz člena 4 Uredbe (EU) št. 236/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o določitvi skupnih pravil in postopkov za izvajanje instrumentov Unije za financiranje zunanjega delovanja (7).

               (13)

               Komisija je seznanjena z izraženimi namerami držav članic, da prispevajo 2 500 000 000 EUR od skupnega zneska 3 000 000 000 EUR. Države članice poziva, naj se formalno zavežejo k finančni udeležbi v skladu z razčlenitvijo iz Priloge, ki uporablja ključ BND.

               (14)

               Komisija ugotavlja, da nepričakovana dodatna sredstva iz naslova „drugih prihodkov“ in carinskih dajatev v proračunu EU za leto 2015 trenutno znašajo 2 300 000 000 EUR; ti prihodki so posledica višjih ravni pobranih glob zaradi kršitev pravil o konkurenci, prihodkov iz naložb in odobrenih posojil, kazni, zamudnih obresti ter višjih prihodkov iz naslova carin od pričakovanih. Znesek v višini 2 300 000 000 EUR je del predloga spremembe proračuna 8/2015, ki sta ga pred kratkim sprejela Evropski parlament in Svet. Omenjeni nepričakovani prihodki iz proračuna za leto 2015 bodo odšteti od prispevkov držav članic v proračun EU.

               (15)

               Finančne prispevke držav članic bi bilo treba vključiti v proračun Unije kot zunanje namenske prejemke v skladu s členom 21(2)(b) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (8) –

         SKLENILA:
   Člen 1
   Vzpostavitev instrumenta za pomoč beguncem v Turčiji
   S tem sklepom se vzpostavlja mehanizem usklajevanja – instrument za pomoč beguncem v Turčiji (v nadaljnjem besedilu: instrument), da bi se zagotovila podpora tej državi za zadostitev nujnih humanitarnih in razvojnih potreb beguncev in njihovih gostiteljskih skupnosti ter pomoč nacionalnim in lokalnim organom pri obvladovanju pritoka beguncev ter spoprijemanju z njegovimi posledicami.
   Člen 2
   Cilji instrumenta
   1.   Instrument je namenjen usklajevanju in usmerjanju dejavnosti, ki se financirajo iz proračuna Unije in z dvostranskimi prispevki držav članic.
   2.   Poseben cilj instrumenta je povečati učinkovitost in dopolnjevanje podpore, ki se zagotavlja beguncem in gostiteljskim skupnostim v Turčiji.
   3.   Komisija zagotovi, da vse dejavnosti, ki se izvajajo v okviru instrumentov Unije za zunanje financiranje, kot tudi posamični ukrepi držav članic dopolnjujejo dejavnosti, ki se usklajujejo v okviru instrumenta.
   Člen 3
   Področje uporabe in oblika pomoči
   1.   Komisija usklajuje dejavnosti Unije in držav članic z določanjem prioritet in z usklajevanjem dodeljevanja sredstev.
   To počne v skladu z mehanizmom iz člena 5 tega sklepa.
   2.   V okviru instrumenta se usklajuje zagotavljanje humanitarne, razvojne in druge pomoči za begunce in gostiteljske skupnosti ter nacionalne in lokalne organe pri obvladovanju pritoka beguncev ter spoprijemanju z njegovimi posledicami.
   3.   Pomoč je lahko v obliki nepovratnih sredstev, razen če je zaradi narave projekta, ki bo financiran, potrebna druga oblika pomoči v skladu s členom 4 Uredbe (EU) št. 236/2014.
   4.   Komisija poskrbi, da se v različnih fazah izvajanja instrumenta upoštevata in spodbujata načelo enakosti spolov ter vključevanje vidika spolov.
   Komisija sprejme primerne ukrepe za preprečevanje vsake diskriminacije na podlagi spola, rase ali etničnega porekla, vere ali prepričanja, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti pri dostopu do projektov, ki jih podpira instrument.
   Člen 4
   Usklajevanje sredstev v okviru instrumenta
   1.   V okviru instrumenta se bodo usklajevala sredstva v skupni vrednosti 3 000 000 000 EUR.
   2.   Od skupnih sredstev se znesek v višini 500 000 000 EUR financira iz proračuna EU s pridržkom naknadnega sprejetja posameznih sklepov o financiranju v skladu s členom 84(2) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 ter v skladu s finančno uredbo in zahtevami zadevnega temeljnega akta.
   3.   Države članice na podlagi obljubljenih finančnih prispevkov zagotovijo znesek v višini 2 500 000 000 EUR v skladu z razčlenitvijo, ki je določena v Prilogi k temu sklepu.
   Člen 5
   Usmerjevalni odbor
   1.   Usmerjevalni odbor instrumenta zagotovi strateške smernice za usklajevanje pomoči, ki se bo zagotovila.
   Prav tako stalno spremlja izvajanje instrumenta.
   Usmerjevalni odbor sestavljajo dva predstavnika Komisije in po en predstavnik iz vsake države članice.
   Turčija je članica usmerjevalnega odbora v svetovalni vlogi, da se zagotovi popolno usklajevanje dejavnosti na terenu, razen dejavnosti za zagotavljanje takojšnje humanitarne pomoči.
   Usmerjevalnemu odboru predseduje Komisija.
   Zagotovi se, da predstavniki držav članic in Komisije v odboru niso v navzkrižju interesov, kot je opredeljeno z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012.
   2.   Komisija ohranja pristojnost za končno odločitev o določitvi prednostnih nalog, opredelitvi dejavnosti in dodelitvi sredstev ter si obenem prizadeva za dosego soglasja, kadar koli je to mogoče.
   3.   Usmerjevalni odbor na predlog Komisije pripravi in sprejme svoj poslovnik v dveh mesecih od datuma sprejetja tega sklepa.
   4.   Sekretariat instrumenta zagotavlja Komisija.
   Člen 6
   Načini izvajanja
   1.   Komisija izbere ustrezne dejavnosti in usklajuje njihovo izvajanje, zlasti s predhodnim preverjanjem predlaganih dejavnosti.
   2.   Prednost imajo dejavnosti za zagotavljanje takojšnje humanitarne, razvojne in druge pomoči za begunce in gostiteljske skupnosti ter nacionalne in lokalne organe pri obvladovanju pritoka beguncev ter spoprijemanju z njegovimi posledicami.
   S turškimi organi se izvedejo posvetovanja o vseh dejavnostih, ki niso namenjene zagotavljanju takojšnje humanitarne pomoči.
   Komisija se redno sestaja s pristojnimi organi držav članic in ustreznimi turškimi organi.
   3.   Dejavnosti in ukrepi, ki se financirajo iz proračuna Unije, se izvajajo v skladu s finančno uredbo in zahtevami zadevnega temeljnega akta.
   4.   Prispevki držav članic, namenjeni financiranju dejavnosti in ukrepov, ki se izberejo in usklajujejo na podlagi tega sklepa, se vključijo v proračun Unije kot zunanji namenski prejemki v skladu s členom 21(2)(b) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012. Komisija te finančne prispevke izvršuje neposredno v skladu s točko (a) člena 58(1) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 ali pa posredno s prenosom nalog izvrševanja proračuna na subjekte iz člena 58(1)(c) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012, vključno s subjekti zasebnega prava države članice.
   5.   Dejavnosti za zagotavljanje takojšnje humanitarne pomoči, ki se usklajujejo v okviru instrumenta, se izberejo in izvajajo v skladu z načeli, določenimi v Evropskem soglasju o humanitarni pomoči.
   Člen 7
   Prepoznavnost
   Komisija zagotavlja informacije o dejavnostih, ki jih podpira instrument, in jih spodbuja, da se zagotovi njegova prepoznavnost.
   Člen 8
   Obveščanje, spremljanje in vrednotenje
   1.   Komisija redno obvešča Evropski parlament in Svet o izvajanju instrumenta.
   2.   Komisija letno poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju instrumenta.
   3.   Komisija do 31. decembra 2019 opravi vrednotenje instrumenta ob doslednem usklajevanju z državami članicami.
   Člen 9
   Končne določbe
   1.   Instrument se vzpostavi 1. januarja 2016 za finančne prispevke v proračunskih letih 2016 in 2017. Države članice Komisiji do 21. decembra 2015 sporočijo časovne razporede svojih prispevkov, vključno z načrtovanimi časovnimi razporedi plačil za obdobje 2016–2017.
   2.   Komisija do 31. decembra 2016 pregleda finančno zmogljivost, trajanje in naravo financiranja.

      V Strasbourgu, 24. novembra 2015

            Za Komisijo

         Johannes HAHN

            Član Komisije

      (1)  Uredba (EU) št. 232/2014 Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi evropskega instrumenta sosedstva (UL L 77, 15.3.2014, str. 27).

      (2)  Uredba (EU) št. 233/2014 Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja (UL L 77, 15.3.2014, str. 44).

      (3)  Uredba (EU) št. 231/2014 Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi instrumenta za predpristopno pomoč (UL L 77, 15.3.2014, str. 11).

      (4)  Uredba (EU) št. 230/2014 Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru (UL L 77, 15.3.2014, str. 1).

      (5)  UL L 163, 2.7.1996, str. 1.

      (6)  Skupna izjava Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, Evropskega parlamenta in Evropske komisije: „Evropsko soglasje o humanitarni pomoči“ (UL C 25, 30.1.2008, str. 1).

      (7)  UL L 77, 15.3.2014, str. 95.

      (8)  UL L 298, 26.10.2012, str. 1.

      PRILOGA

                  Država članica

                  1 % bruto nacionalnega dohodka

                  Ključ BND

                  Nacionalni prispevek za instrument za pomoč beguncem v Turčiji

                  Belgija

                  4 044 908 000

                  2,88 %

                  72 055 025,81 EUR

                  Bolgarija

                  412 388 025

                  0,29 %

                  7 346 181,86 EUR

                  Češka

                  1 429 950 658

                  1,02 %

                  25 472 799,77 EUR

                  Danska

                  2 691 551 852

                  1,92 %

                  47 946 662,36 EUR

                  Nemčija

                  29 998 426 500

                  21,38 %

                  534 384 810,63 EUR

                  Estonija

                  195 941 500

                  0,14 %

                  3 490 455,12 EUR

                  Irska

                  1 605 484 000

                  1,14 %

                  28 599 708,83 EUR

                  Grčija

                  1 758 757 000

                  1,25 %

                  31 330 077,48 EUR

                  Španija

                  10 723 591 000

                  7,64 %

                  191 027 490,92 EUR

                  Francija

                  21 697 735 000

                  15,46 %

                  386 518 273,19 EUR

                  Hrvaška

                  414 701 663

                  0,30 %

                  7 387 396,46 EUR

                  Italija

                  15 782 177 500

                  11,25 %

                  281 139 943,61 EUR

                  Ciper

                  162 048 000

                  0,12 %

                  2 886 684,40 EUR

                  Latvija

                  245 937 500

                  0,18 %

                  4 381 071,93 EUR

                  Litva

                  363 756 951

                  0,26 %

                  6 479 879,52 EUR

                  Luksemburg

                  302 768 000

                  0,22 %

                  5 393 436,90 EUR

                  Madžarska

                  1 028 794 578

                  0,73 %

                  18 326 701,09 EUR

                  Malta

                  79 473 735

                  0,06 %

                  1 415 726,15 EUR

                  Nizozemska

                  6 589 010 000

                  4,70 %

                  117 375 051,69 EUR

                  Avstrija

                  3 201 701 000

                  2,28 %

                  57 034 337,54 EUR

                  Poljska

                  3 997 275 344

                  2,85 %

                  71 206 509,04 EUR

                  Portugalska

                  1 708 890 500

                  1,22 %

                  30 441 767,55 EUR

                  Romunija

                  1 517 506 692

                  1,08 %

                  27 032 502,06 EUR

                  Slovenija

                  366 916 000

                  0,26 %

                  6 536 154,06 EUR

                  Slovaška

                  737 276 500

                  0,53 %

                  13 133 667,62 EUR

                  Finska

                  1 992 220 500

                  1,42 %

                  35 488 940,55 EUR

                  Švedska

                  4 301 727 510

                  3,07 %

                  76 629 947,27 EUR

                  Združeno kraljestvo

                  22 990 023 751

                  16,38 %

                  409 538 796,60 EUR

                  Skupaj

                  140 340 939 259

                  1

                  2 500 000 000,00 EUR


title: Sklep Sveta (EU) 2015/1293 z dne 20. julija 2015 o sklenitvi Evropske konvencije o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop, v imenu Evropske unije

text:
               29.7.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 199/3

         SKLEP SVETA (EU) 2015/1293
   z dne 20. julija 2015
   o sklenitvi Evropske konvencije o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop, v imenu Evropske unije
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 207(4) v povezavi s členom 218(6)(a)(v) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 16. julija 1999 pooblastil Komisijo, da se v imenu Evropske skupnosti v Svetu Evrope pogaja o konvenciji o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop.

               (2)

               Evropsko konvencijo o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop (v nadaljnjem besedilu: Konvencija), je Svet Evrope sprejel 24. januarja 2001 in veljati je začela 1. julija 2003.

               (3)

               Konvencija vzpostavlja normativni okvir, ki je skoraj enak okviru iz Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 98/84/ES (1).

               (4)

               Konvencija je bila 21. decembra 2011 podpisana v imenu Unije (2).

               (5)

               S sklenitvijo Konvencije bi lahko uporabo določb, podobnih tistim iz Direktive 98/84/ES, razširili prek meja Unije in oblikovali zakonodajo o storitvah, ki temeljijo na pogojnem dostopu, ki bi se uporabljala po vsej evropski celini.

               (6)

               Zato bi bilo treba Konvencijo v imenu Unije odobriti –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Evropska konvencija o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop (3), se odobri v imenu Unije.
   Člen 2
   Predsednik Sveta je pooblaščen, da imenuje osebo(-e), pooblaščeno(-e), da v imenu Unije deponira(-jo) listino o odobritvi iz člena 12 Konvencije in s tem izrazi(-jo) soglasje Unije o tem, da je ta konvencija zavezujoča.
   Člen 3
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 20. julija 2015

            Za Svet

            Predsednica

         F. MOGHERINI

      (1)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 98/84/ES z dne 20. novembra 1998 o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop (UL L 320, 28.11.1998, str. 54).

      (2)  Konvencija je bila podpisana na podlagi Sklepa Sveta 2011/853/EU z dne 29. novembra 2011 o podpisu Evropske konvencije o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop, v imenu Unije (UL L 336, 20.12.2011, str. 1). Navedeni sklep pa je nadomestil Sklep Sveta 2014/243/EU z dne 14. aprila 2014 o podpisu Evropske konvencije o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop, v imenu Evropske unije (UL L 128, 30.4.2014, str. 61).

      (3)  Besedilo Konvencije je objavljeno v UL L 336, 20.12.2011, str. 2.

      PRILOGA

         IZJAVA EU
          (1)

      Čeprav Unija v celoti priznava cilje Evropske konvencije o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop, ima pomisleke glede uporabe člena 9 in člena 10(3) Konvencije po pristopu Unije h Konvenciji, na podlagi svoje izključne pristojnosti.
      Ta izjava ne vpliva na postopek glasovanja v Odboru ministrov Sveta Evrope.

         (1)  Predložiti generalnemu sekretarju Sveta Evrope ob deponiranju listine o odobritvi Konvencije.


title: 2011/842/EU: Sklep Sveta z dne 13. decembra 2011 o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Kneževini Lihtenštajn

text:
               16.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 334/27

         SKLEP SVETA
   z dne 13. decembra 2011
   o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Kneževini Lihtenštajn
   (2011/842/EU)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (1), in zlasti člena 10(1) Protokola,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V členu 10(1) navedenega protokola je določeno, da začne Kneževina Lihtenštajn izvajati določbe schengenskega pravnega reda šele potem, ko Svet preveri in odloči o tem, da je Kneževina Lihtenštajn izpolnila vse potrebne predpogoje za izvajanje določb tega pravnega reda.

               (2)

               Potem ko je Svet preveril, da so izpolnjeni vsi potrebni predpogoji za uporabo dela schengenskega pravnega reda, ki se nanaša na varstvo podatkov, je s Sklepom 2011/352/EU (2) odločil, da se določbe schengenskega pravnega reda v zvezi s schengenskim informacijskim sistemom za Kneževino Lihtenštajn začnejo uporabljati 9. junija 2011.

               (3)

               Svet je v skladu z veljavnimi schengenskimi postopki ocenjevanja, kakor so določeni v Sklepu Izvršnega odbora o ustanovitvi Stalnega odbora Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (SCH/Com-ex (98) 26 def.) (3), preveril, ali Kneževina Lihtenštajn izpolnjuje potrebne pogoje za uporabo schengenskega pravnega reda na ostalih področjih schengenskega pravnega reda.

               (4)

               Svet je 13. decembra 2011 ugotovil, da Kneževina Lihtenštajn izpolnjuje pogoje na vseh navedenih področjih.

               (5)

               Mogoče je določiti datum, ko lahko začne Kneževina Lihtenštajn uporabljati vse določbe schengenskega pravnega reda, tj. datum, ko je treba odpraviti kontrole oseb na notranjih mejah s Kneževino Lihtenštajn.

               (6)

               Od tega datuma se odpravijo omejitve uporabe schengenskega informacijskega sistema iz Sklepa 2011/352/EU.

               (7)

               V skladu s členom 15 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o merilih in mehanizmih za določitev države, odgovorne za obravnavo prošnje za azil, vložene v državi članici ali v Švici (4), in členom 8 Protokola med Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o merilih in mehanizmih za določitev države, odgovorne za obravnavo prošnje za azil, vložene v državi članici ali v Švici (5), se slednji sporazum izvaja od 7. marca 2011.

               (8)

               V Sporazumu med Kneževino Lihtenštajn in Kraljevino Dansko o izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki temelji na določbah iz naslova V Pogodbe o delovanju Evropske unije, podpisane v Bruslju dne 18. marca 2011, je določeno, da ga začne Kneževina Lihtenštajn uporabljati istega dne kot določbe iz člena 2 Protokola.

               (9)

               V skladu z drugim pododstavkom člena 15(1) Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (6) in zaradi delne uporabe schengenskega pravnega reda s strani Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska na podlagi Sklepa Sveta 2004/926/ES z dne 22. decembra 2004 o izvajanju delov schengenskega pravnega reda s strani Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske (7), in zlasti v skladu s prvim odstavkom člena 1 Sklepa, bi se v odnosih Kneževine Lihtenštajn z Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska moral uporabljati le del določb schengenskega pravnega reda, ki se uporabljajo za Kneževino Lihtenštajn v njenih odnosih z državami članicami, ki schengenski pravni red uporabljajo v celoti.

               (10)

               V skladu s tretjim pododstavkom člena 15(1) Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda in zaradi delne uporabe schengenskega pravnega reda s strani Republike Ciper, na podlagi člena 3(2) Akta o pristopu iz leta 2003, ter Republike Bolgarije in Romunije, na podlagi člena 4(2) Akta o pristopu iz leta 2005, bi se moral za Kneževino Lihtenštajn uporabljati le del schengenskega pravnega reda, ki se uporablja v navedenih državah članicah –

         SPREJEL NASLENDJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   Vse določbe iz prilog A in B k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda in ustrezne določbe vseh aktov iz Priloge k Protokolu navedenega Sporazuma ter akti, ki predstavljajo nadaljnji razvoj ene ali več teh določb, se uporabljajo za Kraljevino Lihtenštajn v njenih odnosih s Kraljevino Belgijo, Češko republiko, Kraljevino Dansko, Zvezno republiko Nemčijo, Republiko Estonijo, Helensko republiko, Kraljevino Španijo, Francosko republiko, Italijansko republiko, Republiko Latvijo, Republiko Litvo, Velikim vojvodstvom Luksemburg, Madžarsko, Malto, Kraljevino Nizozemsko, Republiko Avstrijo, Republiko Poljsko, Portugalsko republiko, Republiko Slovenijo, Slovaško republiko, Republiko Finsko in Kraljevino Švedsko od 19. decembra 2011.
   Z istim datumom se za zadevne države članice iz prejšnjega pododstavka odpravijo vse omejitve pri uporabi schengenskega informacijskega sistema s strani zadevnih držav članic iz prejšnjega pododstavka.
   2.   Določbe schengenskega pravnega reda, ki se uporabljajo v Združenem kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska na podlagi člena 1 Sklepa 2004/926/ES in vsi akti, ki predstavljajo nadaljnji razvoj ene ali več teh določb, se uporabljajo za Kneževino Lihtenštajn v njenih odnosih z Združenim kraljestvom Velika Britanija in Severna Irska od 19. decembra 2011.
   3.   Določbe pravnega reda, ki se uporabljajo v Republiki Ciper na podlagi člena 3(1) Akta o pristopu iz leta 2003 ter v Republiki Bolgariji in Romuniji na podlagi člena 4(1) Akta o pristopu iz leta 2005 ter vseh aktov, ki predstavljajo nadaljnji razvoj ene ali več teh določb, se uporabljajo za Kneževino Lihtenštajn v njenih odnosih z Republiko Ciper, Republiko Bolgarijo in Romunijo od 19. decembra 2011.
   Člen 2
   Ta sklep začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 13. decembra 2011

            Za Svet

            Predsednik

         M. CICHOCKI

      (1)  UL L 160, 18.6.2011, str. 21.

      (2)  UL L 160, 18.6.2011, str. 84.

      (3)  UL L 239, 22.9.2000, str. 138.

      (4)  UL L 53, 27.2.2008, str. 5.

      (5)  UL L 160, 18.6.2011, str. 39.

      (6)  UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

      (7)  UL L 395, 31.12.2004, str. 70.


title: 2009/78/ES: Sklep Komisije z dne 23. januarja 2009 o ustanovitvi Odbora evropskih bančnih nadzornikov (Besedilo velja za EGP)

text:
               29.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 25/23

      SKLEP KOMISIJE

   z dne 23. januarja 2009
   o ustanovitvi Odbora evropskih bančnih nadzornikov
   (Besedilo velja za EGP)
   (2009/78/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V okviru t. i. Lamfalussyjevega postopka je Komisija sprejela Sklep 2004/5/ES z dne 5. novembra 2003 o ustanovitvi Odbora evropskih bančnih nadzornikov (1) (v nadaljnjem besedilu „Odbor“). Odbor je svoje naloge začel opravljati 1. januarja 2004, pri čemer deluje kot neodvisen organ Komisije za razmislek, razpravo in svetovanje na področju pravne ureditve bančništva in bančnega nadzora.

               (2)

               V skladu z določbami Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/1/ES z dne 9. marca 2005 o spremembi direktiv Sveta 73/239/EGS, 85/611/EGS, 91/675/EGS, 92/49/EGS in 93/6/EGS ter direktiv 94/19/ES, 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES, 2002/83/ES in 2002/87/ES za vzpostavitev nove organizacijske strukture odborov za finančne storitve (2) je Komisija leta 2007 izvedla pregled Lamfalussyjevega postopka ter svojo oceno predstavila v sporočilu z dne 20. novembra 2007 z naslovom Pregled Lamfalussyjevega postopka – Okrepitev konvergence nadzora (3).

               (3)

               V tem sporočilu je Komisija poudarila pomembnost Odbora evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje, Odbora evropskih bančnih nadzornikov in Odbora evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine (v nadaljnjem besedilu „odbori nadzornikov“) na vse bolj povezanem evropskem finančnem trgu. Ugotovila se je nujnost jasnega okvira za dejavnosti teh odborov na področju konvergence nadzora in sodelovanja na področju nadzora.

               (4)

               Med pregledom delovanja Lamfalussyjevega postopka je Svet pozval Komisijo, naj pojasni vlogo odborov nadzornikov in upošteva vse različne možnosti za krepitev delovanja teh odborov, pri čemer se ne bo ogrozilo ravnovesje sedanje institucionalne strukture ali zmanjšala odgovornost nadzornikov (4).

               (5)

               Evropski svet je na zasedanju 13. in 14. marca 2008 pozval k čimprejšnjemu izboljšanju delovanja odborov nadzornikov (5).

               (6)

               Svet je 14. maja 2008 (6) pozval Komisijo, naj pregleda sklepe Komisije o ustanovitvi odborov nadzornikov, da se zagotovi skladnost in doslednost njihovih pristojnosti in nalog ter okrepijo njihovi prispevki k sodelovanju in konvergenci na področju nadzora. Svet je ugotovil, da se odborom lahko izrecno dodelijo posebne naloge za pospešitev sodelovanja in konvergence na področju nadzora ter povečanje njihove vloge pri ocenjevanju tveganj za finančno stabilnost. Zato je treba določiti okrepljen pravni okvir v zvezi z vlogo in nalogami Odbora na tem področju.

               (7)

               Sestava Odbora mora odražati organizacijo bančnega nadzora in upoštevati tudi vlogo centralnih bank pri splošni stabilnosti bančnega sektorja na nacionalni ravni in ravni Skupnosti. Jasno je treba opredeliti pravice različnih skupin udeležencev. Zlasti je treba pravice do predsedovanja in glasovanja pridržati za pristojne nadzorne organe vsake države članice. Sodelovanje v zaupnih razpravah o posameznih nadzorovanih institucijah je treba po potrebi omejiti na pristojne nadzorne organe in centralne banke, pooblaščene za posebne operativne naloge za nadzor nad zadevnimi nadzorovanimi institucijami.

               (8)

               Odbor mora delovati kot neodvisna svetovalna skupina Komisije na področju bančnega nadzora.

               (9)

               Naloge Odbora morajo vključevati nadzor nad finančnimi konglomerati. Da se preprečijo podvajanje dela in kakršne koli nedoslednosti, da se Odbor obvešča o napredku ter se mu zagotovi možnost za izmenjavo informacij, je za nadzor nad finančnimi konglomerati potrebno sodelovanje z Odborom evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine v Skupnem odboru za finančne konglomerate.

               (10)

               Odbor mora prispevati tudi k skupnemu in enotnemu vsakdanjemu izvajanju zakonodaje Skupnosti ter njeni dosledni uporabi v nadzornih organih.

               (11)

               Odbor nima regulativnih pooblastil na ravni Skupnosti. Organizirati mora preglede strokovnjakov, spodbujati najboljše prakse ter izdajati nezavezujoče smernice, priporočila in standarde za povečanje konvergence v vsej Skupnosti.

               (12)

               Izboljšanje dvostranskega in večstranskega sodelovanja na področju nadzora je odvisno od medsebojnega razumevanja in zaupanja med nadzornimi organi. Odbor mora prispevati k izboljšanju takšnega sodelovanja.

               (13)

               Odbor mora prav tako spodbujati konvergenco nadzora v vsej Skupnosti. Za večjo natančnost v zvezi s tem ciljem je treba vzpostaviti odprt okvirni seznam nalog, ki jih mora izvajati Odbor.

               (14)

               Za reševanje čezmejnih sporov med nadzornimi organi, zlasti v kolegijih nadzornikov, mora Odbor zagotoviti prostovoljni in nezavezujoč mehanizem mediacije.

               (15)

               Da se nadzornim organom zagotovijo koristi strokovnega znanja Odbora, pri čemer se ne posega v njihova pooblastila, morajo imeti nadzorni organi možnost predložitve zadeve Odboru, da bi pridobili njegovo nezavezujoče mnenje.

               (16)

               Izmenjava informacij med nadzornimi organi je temeljna za njihove naloge. Bistvena je za učinkovit nadzor nad bančnimi skupinami in finančno stabilnost. Medtem ko bančna zakonodaja nalaga nadzornim organom jasne pravne obveznosti za sodelovanje in izmenjavo informacij, mora Odbor pospešiti vsakdanjo izmenjavo informacij med nadzornimi organi v praksi, pri čemer veljajo ustrezne določbe o zaupnosti iz veljavne zakonodaje.

               (17)

               Za omejitev podvajanja nadzornih nalog ter s tem poenostavitev nadzornega postopka in zmanjšanje bremena za bančne skupine mora Odbor spodbujati prenos nalog med nadzornimi organi zlasti v primerih, določenih v ustrezni zakonodaji.

               (18)

               Za pospeševanje konvergence in doslednosti v kolegijih nadzornikov in s tem zagotovitev enakih konkurenčnih pogojev mora Odbor spremljati njihovo delovanje, pri čemer ne omejuje neodvisnosti članov kolegija.

               (19)

               Kakovost, primerljivost in doslednost poročanja nadzornih organov so bistvene za stroškovno učinkovitost ureditve Skupnosti na področju nadzora in obremenitev čezmejnih institucij zaradi izpolnjevanja zahtev. Odbor mora pomagati zagotoviti, da se odpravita prekrivanje in podvajanje ter da so podatki v poročilih primerljivi in ustrezne kakovosti.

               (20)

               Finančni sistemi v Skupnosti so tesno povezani, pri čemer lahko dogodki v eni državi članici pomembno vplivajo na finančne institucije in trge v drugih državah članicah. Nenehno nastajanje finančnih konglomeratov in vse manj jasne razlike med dejavnostmi podjetij v sektorjih bančništva, vrednostnih papirjev in zavarovalništva povzročajo dodatne izzive v zvezi z nadzorom na nacionalni ravni in ravni Skupnosti. Za zaščito finančne stabilnosti je potreben sistem na ravni Odbora, Odbora evropskih zakonodajalcev za varnostne papirje ter Odbora evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine, da se čim prej ugotovijo morebitna čezmejna in medsektorska tveganja ter se po potrebi obvesti Komisijo in druge odbore. Poleg tega je bistveno, da Odbor zagotovi obveščenost finančnih ministrstev in nacionalnih centralnih bank držav članic. Vloga Odbora v zvezi s tem je ugotovitev tveganj v bančnem sektorju in redno poročanje Komisiji o rezultatih. O teh ocenah je treba obveščati tudi Svet. Odbor mora sodelovati tudi z Evropskim parlamentom in mu redno zagotavljati informacije o razmerah v bančnem sektorju. Odbor v zvezi s tem ne sme razkrivati podatkov o posameznih nadzorovanih subjektih.

               (21)

               Za ustrezno obravnavanje medsektorskih vprašanj je treba dejavnosti Odbora usklajevati z dejavnostmi Odbora evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje, Odbora evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine ter Odbora za bančni nadzor evropskega sistema centralnih bank. To je zlasti pomembno pri obvladovanju morebitnih medsektorskih tveganj za finančno stabilnost.

               (22)

               Ob upoštevanju globalizacije finančnih storitev in vse večjega pomena mednarodnih standardov mora Odbor prav tako pospeševati dialog in sodelovanje z nadzorniki zunaj Skupnosti.

               (23)

               Odgovornost Odbora do institucij Skupnosti je zelo pomembna in mora temeljiti na splošno sprejetem standardu, pri čemer se spoštuje neodvisnost nadzornikov.

               (24)

               Odbor mora sestaviti svoj poslovnik ter v celoti upoštevati posebne pravice institucij in institucionalno ravnovesje, določeno s Pogodbo. Okrepljeni okvir dejavnosti Odbora morajo spremljati izboljšani delovni postopki. Če soglasja ni mogoče doseči, je treba odločitve torej sprejemati s kvalificirano večino, kar je v skladu s pravili iz Pogodbe.

               (25)

               Zaradi pravne varnosti in jasnosti se Sklep 2004/5/ES razveljavi –

         SKLENILA:
   Člen 1
   Ustanovi se neodvisna svetovalna skupina za bančni nadzor v Skupnosti, ki se imenuje „Odbor evropskih bančnih nadzornikov“ (v nadaljnjem besedilu „Odbor“).
   Člen 2
   Odbor na lastno pobudo ali zahtevo Komisije svetuje Komisiji, zlasti pri pripravi osnutkov izvedbenih ukrepov na področju bančnih dejavnosti in finančnih konglomeratov.
   Če Komisija zahteva posvetovanje z Odborom, lahko določi rok, v katerem Odbor zagotovi takšno svetovanje. Tak rok se določi ob upoštevanju nujnosti zadeve.
   Člen 3
   Odbor izpolnjuje dodeljene naloge ter prispeva k skupnemu in enotnemu izvajanju ter dosledni uporabi zakonodaje Skupnosti z izdajanjem nezavezujočih smernic, priporočil in standardov.
   Člen 4
   1.   Odbor izboljšuje sodelovanje med nacionalnimi nadzornimi organi na področju bančništva ter pospešuje konvergenco nadzornih praks in pristopov držav članic v vsej Skupnosti. V ta namen izvaja vsaj naslednje naloge:

               (a)

               posreduje ali pospešuje mediacijo med nadzornimi organi v primerih, ki so določeni v ustrezni zakonodaji, ali na zahtevo nadzornega organa;

               (b)

               nadzornim organom zagotovi mnenje v primerih, ki so določeni v ustrezni zakonodaji, ali na njihovo zahtevo;

               (c)

               spodbuja učinkovito dvostransko in večstransko izmenjavo informacij med nadzornimi organi, pri čemer se uporabljajo veljavne določbe o zaupnosti;

               (d)

               omogoča prenos nalog med nadzornimi organi, zlasti z določanjem nalog, ki se jih lahko prenese, in spodbujanjem najboljših praks;

               (e)

               prispeva k zagotavljanju učinkovitega in doslednega delovanja kolegijev nadzornikov zlasti z določitvijo smernic za operativno delovanje kolegijev, spremljanjem skladnosti praks različnih kolegijev in izmenjavo najboljših praks;

               (f)

               prispeva k razvoju visokokakovostnih in skupnih standardov za poročanje nadzornih organov;

               (g)

               pregleduje praktično uporabo nezavezujočih smernic, priporočil in standardov, ki jih izdaja Odbor.

         2.   Odbor pregleda nadzorne prakse držav članic in redno ocenjuje njihovo konvergenco. Odbor vsako leto poroča o doseženem napredku in ugotovi preostale težave.
   3.   Odbor razvija nova praktična orodja za konvergenco za spodbujanje skupnih pristopov k nadzoru.
   Člen 5
   1.   Odbor spremlja in ocenjuje razvoj v bančnem sektorju ter po potrebi obvešča Odbor evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje, Odbor evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine ter Komisijo. Odbor zagotovi, da so finančna ministrstva in nacionalne centralne banke držav članic obveščeni o mogočih ali neposrednih težavah.
   2.   Odbor vsaj dvakrat na leto Komisiji predloži ocene mikrobonitetnih trendov, mogočih tveganj in ranljivosti v bančnem sektorju.
   Odbor v te ocene vključi opredelitev glavnih tveganj in ranljivosti ter navede, v kakšnem obsegu takšna tveganja in ranljivosti ogrožajo finančno stabilnost, ter po potrebi predlaga preventivne ali popravne ukrepe.
   Svet je obveščen o teh ocenah.
   3.   Odbor ima vzpostavljene postopke, ki omogočajo takojšen odziv nadzornih organov. Odbor po potrebi omogoči skupno ocenjevanje nadzornih organov v Skupnosti o tveganjih in ranljivostih, ki lahko negativno vplivajo na stabilnost finančnega sistema Skupnosti.
   4.   Odbor zagotovi ustrezno obravnavanje medsektorskega razvoja, tveganj in ranljivosti s tesnim sodelovanjem z Odborom evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje, Odborom evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine ter Odborom za bančni nadzor evropskega sistema centralnih bank.
   Člen 6
   1.   Odbor prispeva k razvoju skupnih nadzornih praks na bančnem področju in tudi na medsektorski podlagi v tesnem sodelovanju z Odborom evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje ter Odborom evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine.
   2.   V ta namen zlasti vzpostavlja sektorske in medsektorske programe usposabljanja, omogoča izmenjave osebja ter pristojne organe spodbuja k večji uporabi sistemov začasne napotitve, skupnih inšpekcijskih skupin in nadzornih obiskov ter ostalih orodij.
   3.   Odbor po potrebi razvija nove instrumente za spodbujanje razvoja skupnih nadzornih praks.
   4.   Odbor izboljša sodelovanje z nadzornimi organi tretjih držav zlasti z njihovo udeležbo v skupnih programih usposabljanja.
   Člen 7
   1.   Odbor sestavljajo visoki predstavniki iz naslednjih organizacij:

               (a)

               nacionalnih javnih organov, pristojnih za nadzor nad kreditnimi institucijami, v nadaljnjem besedilu „pristojni nadzorni organi“;

               (b)

               nacionalnih centralnih bank, ki so poleg pristojnega nadzornega organa pooblaščene za posebne operativne naloge za nadzor nad posameznimi kreditnimi institucijami;

               (c)

               centralnih bank, ki niso neposredno vključene v nadzor nad posameznimi kreditnimi institucijami, vključno z Evropsko centralno banko.

         2.   Vsaka država članica imenuje visoke predstavnike, da sodelujejo na sejah Odbora. Evropska centralna banka imenuje visokega predstavnika, da sodeluje v Odboru.
   3.   Komisija je prisotna na sejah Odbora in imenuje visokega predstavnika, ki sodeluje v razpravah.
   4.   Odbor med predstavniki pristojnih nadzornih organov izvoli predsednika.
   5.   Odbor lahko na seje povabi strokovnjake in opazovalce.
   Člen 8
   1.   Od članov Odbora se zahteva, da ne razkrivajo informacij, za katere velja obveznost varovanja poslovne skrivnosti. Vsi udeleženci v razpravah morajo upoštevati ustrezna pravila o varovanju poslovne skrivnosti.
   2.   Če razprava o točki na dnevnem redu vključuje izmenjavo zaupnih informacij o nadzorovani instituciji, se sodelovanje v taki razpravi lahko omeji na pristojne nadzorne organe, ki so neposredno vključeni, in nacionalne centralne banke, pooblaščene za posebne operativne naloge za nadzor nad posameznimi zadevnimi kreditnimi institucijami.
   Člen 9
   1.   Odbor redno obvešča Komisijo o rezultatu svojih dejavnosti. Redne stike ima z Evropskim odborom za bančništvo, ustanovljenim s Sklepom Komisije 2004/10/ES (7), in pristojnim odborom Evropskega parlamenta.
   2.   Odbor zagotovi medsektorsko usklajenost dela v sektorjih finančnih storitev z rednim in tesnim sodelovanjem z Odborom evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje ter Odborom evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine.
   3.   Predsednik Odbora ima redne stike s predsednikoma Odbora evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje in Odbora evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine, in sicer vsaj enkrat na mesec.
   Člen 10
   Odbor lahko vzpostavi delovne skupine. Komisija je vabljena na srečanja delovnih skupin kot opazovalka.
   Člen 11
   Odbor na področju nadzora nad finančnimi konglomerati sodeluje z Odborom evropskih nadzornikov za zavarovanja in poklicne pokojnine v Skupnem odboru za finančne konglomerate.
   Komisija in Evropska centralna banka sta vabljeni na seje Skupnega odbora za finančne konglomerate kot opazovalki.
   Člen 12
   Preden Odbor predloži svoje mnenje Komisiji, se dovolj zgodaj obsežno ter odprto in pregledno posvetuje z udeleženci na trgu, potrošniki in končnimi uporabniki. Odbor objavi rezultate posvetovanj, razen če vprašani zahteva drugače.
   Če Odbor svetuje o določbah, ki se uporabljajo za kreditne institucije in investicijske družbe, se posvetuje z vsemi organi, ki so pristojni za nadzor nad investicijskimi družbami in še niso zastopani v Odboru.
   Člen 13
   Odbor pripravi letni delovni program ter ga Svetu, Evropskemu parlamentu in Komisiji pošlje do konca oktobra vsako leto. Odbor redno in vsaj enkrat na leto Svet, Evropski parlament in Komisijo obvesti o dosežkih pri dejavnostih, določenih v delovnem programu.
   Člen 14
   Odbor deluje s soglasjem svojih članov. Če soglasja ni mogoče doseči, se sklepi sprejmejo s kvalificirano večino. Glasovi predstavnikov članov Odbora ustrezajo glasovom držav članic v skladu s členom 205(2) in (4) Pogodbe.
   Člani Odbora, ki ne upoštevajo smernic, priporočil, standardov in ostalih ukrepov, o katerih se je sporazumel Odbor, so pripravljeni predstaviti razloge za to izbiro.
   Člen 15
   Odbor sprejme svoj poslovnik in določi svoj način delovanja.
   Ob upoštevanju sklepov glede sprememb poslovnika ter volitev v svet Odbora in razrešitev iz njega lahko poslovnik predvidi postopke odločanja, ki se razlikujejo od postopkov iz člena 14.
   Člen 16
   Sklep 2004/5/ES se razveljavi.
   Člen 17
   Ta sklep začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 23. januarja 2009

            Za Komisijo

         Charlie McCREEVY

            Član Komisije

      (1)  UL L 3, 7.1.2004, str. 28.

      (2)  UL L 79, 24.3.2005, str. 9.

      (3)  COM(2007) 727 konč.

      (4)  Sklepi Sveta št. 15698/07 z dne 4. decembra 2007.

      (5)  Sklepi Sveta št. 7652/1/08 Rev. 1.

      (6)  Sklepi Sveta št. 8515/3/08 Rev. 3.

      (7)  UL L 3, 7.1.2004, str. 36.


title: Sklep Evropske centralne banke (EU) 2016/955 z dne 6. maja 2016 o spremembi Sklepa ECB/2013/54 o postopkih akreditiranja izdelovalcev zaščitenih elementov eura in elementov eura (ECB/2016/12)

text:
                  16.6.2016

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  L 159/19

            SKLEP EVROPSKE CENTRALNE BANKE (EU) 2016/955
      z dne 6. maja 2016
      o spremembi Sklepa ECB/2013/54 o postopkih akreditiranja izdelovalcev zaščitenih elementov eura in elementov eura (ECB/2016/12)
      SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 128(1) Pogodbe,
      ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti člena 12.1, člena 16 in člena 34.3 Statuta,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2532/98 z dne 23. novembra 1998 o pooblastilih Evropske centralne banke za nalaganje sankcij (1),
      ob upoštevanju Uredbe Evropske centralne banke (ES) št. 2157/1999 z dne 23. septembra 1999 o pooblastilih Evropske centralne banke za nalaganje sankcij (ECB/1999/4) (2),
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Člen 128(1) Pogodbe in člen 16 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke določata, da ima Evropska centralna banka (ECB) izključno pravico odobriti izdajanje eurobankovcev v Uniji. Ta pravica vključuje pristojnost za sprejemanje ukrepov za varovanje celovitosti eurobankovcev kot plačilnega sredstva.

                  (2)

                  Po začetku veljavnosti Sklepa ECB/2013/54 (3) je postalo jasno, da je treba pooblastilo ECB za nalaganje ustreznih in sorazmernih kazni v primeru neizpolnjevanja zahtev, vključno z denarnimi kaznimi, okrepiti, da bo zajemalo vse možne primere, ko bi bilo treba naložiti sankcije v skladu s členom 20 Sklepa ECB/2013/54.

                  (3)

                  Zato je treba Sklep ECB/2013/54 ustrezno spremeniti –

            SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
      Člen 1
      Sprememba
      Člen 20 Sklepa ECB/2013/54 se nadomesti z naslednjim:

         „Člen 20
         Denarne kazni v primeru razhajanj v količinah eurobankovcev ali papirja za bankovce
         1.   Izdelovalec, ki proizvaja papir za eurobankovce ali eurobankovce, sporoči ECB v skladu z materialnimi varnostnimi zahtevami vsakršno razhajanje v količinah papirja za eurobankovce ali v količinah delno ali popolnoma natisnjenih eurobankovcev, ki ga ugotovi med zaščiteno dejavnostjo v zvezi z eurom na akreditiranem mestu izdelave.
         2.   Če pride med zaščiteno dejavnostjo v zvezi z eurom na akreditiranem mestu izdelave do razhajanja v količinah papirja za eurobankovce ali v količinah delno ali popolnoma natisnjenih eurobankovcev in izdelovalec ne ukrepa v skladu z materialnimi varnostnimi zahtevami, mu lahko ECB naloži denarno kazen.
         3.   Pri odločanju o višini denarne kazni se v vsakem primeru upošteva resnost razhajanja. Upoštevata se zlasti nominalna vrednost bankovcev, ki ustreza razhajanju, in resnost kršitve materialnih varnostnih zahtev. Če je navedena nominalna vrednost višja od 50 000 EUR, naloži ECB izdelovalcu denarno kazen, ki je enaka tej nominalni vrednosti, razen če okoliščine primera upravičujejo naložitev drugačne kazni. Če je nominalna vrednost nižja od 50 000 EUR, naloži ECB izdelovalcu kazen v višini 50 000 EUR, razen če okoliščine primera upravičujejo naložitev nižje kazni. Denarna kazen ni v nobenih okoliščinah višja od 500 000 EUR.
         4.   Denarna kazen se uporabi samo, kadar je jasno preverjeno, da je izdelovalec kršil materialne varnostne zahteve. Odločitve o denarnih kaznih se sprejmejo po postopkih, določenih v Uredbi (ES) št. 2532/98 in Uredbi Evropske centralne banke (ES) št. 2157/1999 (ECB/1999/4) (*). ECB se lahko odloči, da poleg denarnih kazni izda opozorilo ali prekliče ali začasno odvzame začasno akreditacijo ali akreditacijo.

      Člen 2
      Začetek učinkovanja
      Ta sklep začne učinkovati na dan, ko so o njem uradno obveščeni naslovniki.
      Uporablja se od 1. junija 2016.
      Člen 3
      Naslovniki
      Ta sklep je naslovljen na izdelovalce zaščitenih elementov eura in elementov eura ter na nacionalne centralne banke držav članic, katerih valuta je euro, kadar koli opravljajo preverjanja zalog, preverjanja uničenja ali preverjanja prevozov.

         V Frankfurtu na Majni, 6. maja 2016

               Predsednik ECB

            Mario DRAGHI

         (1)  UL L 318, 27.11.1998, str. 4.

         (2)  UL L 264, 12.10.1999, str. 21.

         (3)  Sklep ECB/2013/54 Evropske centralne banke z dne 20. decembra 2013 o postopkih akreditiranja izdelovalcev zaščitenih elementov eura in elementov eura ter o spremembi Sklepa ECB/2008/3 (UL L 57, 27.2.2014, str. 29).


title: Sklep Sveta 2009/796/PNZ z dne 4. junija 2009 o spremembah Sklepa 2002/956/PNZ o ustanovitvi Evropske mreže za varovanje javnih osebnosti

text:
               30.10.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 283/62

      SKLEP SVETA 2009/796/PNZ
   z dne 4. junija 2009
   o spremembah Sklepa 2002/956/PNZ o ustanovitvi Evropske mreže za varovanje javnih osebnosti
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske unije in zlasti člena 30(1)(a) in (c) ter člena 34(2)(c) Pogodbe,
   ob upoštevanju pobude Kraljevine Nizozemske (1),
   ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (2),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Možnosti napadov na javne osebnosti, bodisi na uradnem bodisi na neuradnem položaju, ni mogoče izključiti.

               (2)

               Za varovanje javnih osebnosti je odgovorna država gostiteljica. Varnostni ukrepi države članice gostiteljice temeljijo izključno na veljavnih pravnih predpisih te države članice, in ustreznih mednarodnih sporazumih.

               (3)

               Evropska mreža za varovanje javnih osebnosti, ustanovljena leta 2002, naj bi prispevala k varovanju v smislu formalne komunikacijske in posvetovalne poti med nacionalnimi organi.

               (4)

               Zaradi tega bi bilo ustrezno spremeniti Sklep Sveta 2002/956/PNZ z dne 28. novembra 2002 o ustanovitvi Evropske mreže za varovanje javnih osebnosti (3), tako da bi se uporabljal tudi za osebe, ki niso na uradnem položaju in bi lahko bile v nevarnosti zaradi sodelovanja v javni razpravi ali njihovega vpliva na takšno razpravo –

         SKLENIL:
   Člen 1
   Sklep 2002/956/PNZ se spremeni, kakor sledi:

               1.

               člen 2 se nadomesti z naslednjim:
               „Člen 2
               V tem sklepu ‚javna osebnost‘ pomeni vsako osebo, bodisi na uradnem položaju ali na položaju, ki ni uraden, in ji je dodeljeno varovanje v skladu z nacionalno zakonodajo države članice ali na podlagi predpisov mednarodne ali naddržavne organizacije ali institucije.“;

               2.

               v členu 4 se doda naslednja točka:

                           „(f)

                           spodbujanje stikov glede uporabe varovanja v primerih, ko je treba zagotoviti varovanje javnih osebnosti v dveh ali več državah članicah med ustreznimi organi držav članic, ki so odgovorni za zagotavljanje varovanja, bodisi prek kontaktnih točk ali z neposrednimi stiki med pristojnimi službami, ki jih kontaktne točke sporočijo.“

         Člen 2
   Ta sklep začne učinkovati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Luxembourgu, 4. junija 2009

            Za Svet

            Predsednik

         M. PECINA

      (1)  UL C 330, 30.12.2008, str. 2.

      (2)  Mnenje z dne 22. aprila 2009 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

      (3)  UL L 333, 10.12.2002, str. 1.


title: Sklep Komisije z dne 25. februarja 2011 o podaljšanju financiranja posebnih nujnih ukrepov za zaščito Unije pred steklino

text:
               1.3.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 64/7

         SKLEP KOMISIJE
   z dne 25. februarja 2011
   o podaljšanju financiranja posebnih nujnih ukrepov za zaščito Unije pred steklino
   2011/C 64/05
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Odločbe Sveta 2009/470/ES z dne 25. maja 2009 o odhodkih na področju veterine (1) in zlasti člena 8(2) Odločbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Odločba Sveta 2009/470/ES določa, da kadar je država članica neposredno ogrožena zaradi pojava ali razvoja ene od bolezni iz Priloge k navedeni odločbi na ozemlju tretje države, se lahko sprejmejo kakršni koli ustrezni ukrepi za reševanje položaja, vključno z dodelitvijo finančnega prispevka Unije za ukrepe, ki se zdijo za uspešno delovanje zlasti potrebni.

               (2)

               S Sklepom Komisije 2009/582/ES z dne 29. julija 2009 o financiranju posebnih nujnih ukrepov za zaščito Skupnosti pred steklino (2) je bilo odobreno financiranje 36-mesečnega načrta za odpravo stekline na ozemlju Kaliningrajske oblasti Ruske federacije.

               (3)

               Steklina je živalska bolezen, ki prizadeva predvsem divje in domače mesojede živali ter povzroča resne posledice za javno zdravje. Steklina je navedena v Prilogi k Odločbi 2009/470/ES.

               (4)

               Ozemlje Kaliningrajske oblasti, ruske ekslave, ki jo obdaja ozemlje EU, leži ob državah članicah, ki sprejemajo zadnje ukrepe za popolno izkoreninjenje bolezni. Za preprečitev ponavljajočih se ponovnih okužb iz Kaliningrada v sosednje države članice je bil potreben posebni ukrep.

               (5)

               Glede na omejeno velikost ozemlja Kaliningrajske oblasti je ustreznejše in stroškovno učinkovitejše sodelovati pri prizadevanjih za odpravo stekline na tem ozemlju, kakor uvesti varnostni pas cepljenja na ozemlju sosednjih držav članic, ki bi bil trajen.

               (6)

               Poročila projektni skupini za spremljanje izkoreninjenja živalskih bolezni navajajo, da zaradi izvajanja navedenega načrta ni več primerov stekline pri divjih živalih na območjih Litve in Poljske, ki ležijo ob ozemlju Kaliningrada.

               (7)

               Vendar pa steklina ne bo več pomenila nevarnosti šele, ko bo odpravljena z ozemlja Kaliningrada, kar se lahko kratkoročno doseže le, če se dejavnosti cepljenja nadaljujejo neprekinjeno v naslednjih letih.

               (8)

               36-mesečni načrt je zajemal dejavnosti od 1. junija 2008 ter se tako izteče 31. maja 2011.

               (9)

               Finančno pomoč za načrt za odpravo stekline v Kaliningrajski oblasti je treba podaljšati za nadaljnje 36-mesečno obdobje, da se doseže cilj načrta.

               (10)

               Donacije se v skladu s členom 110 finančne uredbe (ES, Euratom) št. 1605/2002 (3) določajo v skladu z letnim programom. Navedeni letni delovni program se izvaja z objavljanjem razpisov za zbiranje predlogov, razen v upravičenih izjemnih in nujnih primerih. Komisija lahko v skladu s členom 168(1)(b) podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe, določenih v Uredbi (ES, Euratom) št. 2342/2002 (4), odloči o dodelitvi donacij brez objave razpisa za zbiranje predlogov v izjemnih in primerno utemeljenih nujnih primerih.

               (11)

               Rusija je 25. oktobra 2010 Komisiji predložila program za odpravo stekline v Kaliningrajski oblasti za obdobje 2011–2014, za katerega se je ugotovilo, da je sprejemljiv glede ciljev zaščite Unije pred steklino. Predvideni ukrepi iz navedenega programa so bistveni za zaščito interesov Unije, zato je primerno, da Unija financira nekatere ukrepe. V letu 2011 je treba odobriti finančni prispevek Unije za izvajanje navedenega programa.

               (12)

               Ta sklep je sklep o financiranju v smislu člena 75 finančne uredbe, člena 90 podrobnih pravil za izvajanje finančne uredbe in člena 15 notranjih pravil o izvajanju splošnega proračuna Evropskih skupnosti (5).

               (13)

               Poleg tega bo Sklep Komisije 2009/582/ES s tem postal zastarel in ga je treba razveljaviti.

               (14)

               Ukrepi, predvideni s tem sklepom, so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   36-mesečni načrt za odpravo stekline v Kaliningrajski oblasti („program za odpravo stekline“), ki ga je predložila Rusija, se odobri za obdobje od 1. junija 2011 do 31. maja 2014.
   2.   Ukrep iz tega sklepa zajema naslednje posebne postopke:

               —

               nakup vab s cepivom za oralno imunizacijo divjih mesojedih živali;

               —

               razdelitev vab s cepivom iz prejšnje točke na ozemlju Kaliningrajske oblasti.

         Člen 2
   Najvišji prispevek Evropske unije, ki je določen na 1 800 000 EUR, se financira iz proračunske vrstice 17 04 03 01 splošnega proračuna Evropske unije za finančno leto 2011.
   Člen 3
   1.   Dodelitev posamezne donacije „Regijskemu centru za boj proti živalskim boleznim“ državne veterinarske uprave Kaliningrajske oblasti Ruske federacije (Государственное учреждение ветеринарии Калининградской области „Областная станция по борьбе с болезнями животных“) se odobri.
   2.   Dejavnosti iz tega sklepa se lahko financirajo do 100 % ustreznih upravičenih stroškov, če del skupnih stroškov ukrepanja krije „Regijski center za boj proti živalskim boleznim“ državne veterinarske uprave Kaliningrajske oblasti Ruske federacije (Государственное учреждение ветеринарии Калининградской области „Областная станция по борьбе с болезнями животных“) ali se krijejo iz prispevkov, ki niso prispevki Unije.
   Člen 4
   Sklep Komisije 2009/582/ES se razveljavi z učinkom od 31. decembra 2011.

      V Bruslju, 25. februarja 2011

            Za Komisijo

         John DALLI

            Član Komisije

      (1)  UL L 155, 18.6.2009, str. 30.

      (2)  UL L 198, 30.7.2009, str. 85.

      (3)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

      (4)  UL L 357, 31.12.2002, str. 1.

      (5)  Sklep Komisije z dne 6.4.2009 – C(2009) 2105.


title: Sklep Sveta (SZVP) 2016/477 z dne 31. marca 2016 o spremembi Sklepa 2011/173/SZVP o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Bosni in Hercegovini

text:
               1.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 85/47

         SKLEP SVETA (SZVP) 2016/477
   z dne 31. marca 2016
   o spremembi Sklepa 2011/173/SZVP o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Bosni in Hercegovini
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 29 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 21. marca 2011 sprejel Sklep 2011/173/SZVP (1).

               (2)

               Glede na pregled Sklepa 2011/173/SZVP bi bilo treba omejevalne ukrepe podaljšati do 31. marca 2017.

               (3)

               Sklep 2011/173/SZVP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   V členu 6 Sklepa 2011/173/SZVP se drugi odstavek nadomesti z naslednjim:

      „Ta sklep se uporablja do 31. marca 2017.“

   Člen 2
   Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 31. marca 2016

            Za Svet

            Predsednik

         A.G. KOENDERS

      (1)  Sklep Sveta 2011/173/SZVP z dne 21. marca 2011 o omejevalnih ukrepih zaradi razmer v Bosni in Hercegovini (UL L 76, 22.3.2011, str. 68).


title: Sklep Komisije z dne 13. marca 2002 o potrditvi ustanovitve in zadovoljivem začetku delovanja izraelskega sistema spremljanja dobre laboratorijske prakse (DLP)

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

32002D0227

Uradni list L 075 , 16/03/2002 str. 0067 - 0067

		Sklep Komisijez dne 13. marca 2002o potrditvi ustanovitve in zadovoljivem začetku delovanja izraelskega sistema spremljanja dobre laboratorijske prakse (DLP)(2002/227/ES)KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju Sklepa Sveta 1999/662/ES z dne 19. julija 1999 o sklenitvi Sporazuma o medsebojnem priznavanju načel OECD za dobro laboratorijsko prakso (DLP) in o programih nadzora skladnosti med Evropsko skupnostjo in Državo Izrael [1] in zlasti člena 3(1) Sklepa,po posvetovanju s Posebnim odborom, ki ga imenuje Svet,ob upoštevanju naslednjega:(1) Prva dva sestanka Skupnega odbora Evropske unije in Izraela, določena s Sporazumom, sta potekala 27. novembra 2000 in 16. novembra 2001 in omogočila podrobno preučitev ustanovitve izraelskega nacionalnega sistema nadzora DLP.(2) Dodatne podatke, zahtevane s strani služb Komisije, so pravočasno zagotovili v Israel Laboratory Accreditation Authority (ISRAC), ki deluje kot nacionalni nadzorni organ DLP.(3) V skladu s členom 11(2) in 11(3) Sporazuma se mora Skupnost strinjati, da je izraelski nadzorni sistem DLP ustanovljen in je začel ustrezno veljati, preden se lahko začetno obdobje konča –SKLENILA NASLEDNJE:Edini členSkupnost se strinja, da je izraelski nadzorni sistem DLP ustanovljen in je začel ustrezno veljati v začetnem obdobju tega sporazuma ter, da se začetno obdobje tako lahko konča za prehod na obdobje izvajanja Sporazuma najkasneje 1. maja 2002.V Bruslju, 13. marca 2002Za KomisijoPascal LamyČlan Komisije[1] UL L 263, 9.10.1999, str. 6.--------------------------------------------------