title: Sklep št. 1219/2011/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o vpisu dodatnih delnic v kapitalu Evropske banke za obnovo in razvoj (EBRD) s strani Evropske unije zaradi sklepa o povečanju tega kapitala

text:
               26.11.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 313/1

         SKLEP št. 1219/2011/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
   z dne 16. novembra 2011
   o vpisu dodatnih delnic v kapitalu Evropske banke za obnovo in razvoj (EBRD) s strani Evropske unije zaradi sklepa o povečanju tega kapitala
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 212 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
   v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 4(3) Sporazuma o ustanovitvi Evropske banke za obnovo in razvoj (2) (EBRD) so se guvernerji EBRD na letnem zasedanju v Zagrebu 14. in 15. maja 2010 z resolucijama št. 126 (3) in št. 128 (4) odločili povečati odobren delniški kapital EBRD za 10 milijard EUR, da bo imela dovolj kapitala, da bo lahko v okviru zakonskih omejitev v srednjeročnem obdobju ohranila primerno raven dejavnosti v državah uporabnicah njenih sredstev.

               (2)

               Pred navedenima resolucijama je bil kapital EBRD določen na 20 milijard EUR, od tega je Unija vpisala 60 000 delnic po nominalni vrednosti 10 000 EUR na delnico.

               (3)

               V skladu z Resolucijo št. 126 se odobren delniški kapital EBRD poveča za 100 000 vplačanih delnic, vsaki članici pa se izda navzdol zaokroženo celo število delnic v sorazmerju z njenim obstoječim deležem. Vplačani del povečanja kapitala se financira z vključitvijo dela nevezanih splošnih rezerv EBRD v kapital. Ta sklep zato ne vpliva neposredno na proračun Unije. Vsi delničarji EBRD so samodejno prejeli vplačane delnice v sorazmerju s svojimi obstoječimi deleži, ne da bi sami opravili kakršna koli nadaljnja dejanja v postopku. V skladu s tem se je Uniji izdalo 3 031 novih delnic z nominalno vrednostjo 10 000 EUR na delnico, s čimer se je število vplačanih delnic Unije povečalo na 63 031.

               (4)

               V skladu z Resolucijo št. 128 bi se moral odobreni delniški kapital EBRD povečati za 900 000 delnic na vpoklic z nominalno vrednostjo 10 000 EUR na delnico, ki se lahko vrnejo. Vsaka članica bi morala biti upravičena do vpisa, po nominalni vrednosti, določenega celega števila delnic na vpoklic, ki ne presega 42,857 % števila delnic, ki jih ima neposredno pred začetkom veljavnosti povečanja kapitala. Unija je tako upravičena vpisati do 27 013 delnic na vpoklic do 31. decembra 2011.

               (5)

               V skladu z Resolucijo št. 128 bi bilo treba uporabo kapitala EBRD spremljati v skladu s četrtim pregledom kapitalskih virov (CRR4) za obdobje 2011 do 2015 (obdobje CRR4). Svet guvernerjev EBRD bi se lahko leta 2015 v okviru CRR4 odločil, da bi se lahko del neporabljenega kapitala na vpoklic vrnil pod posebnimi pogoji, ki bodo določeni leta 2015. V okviru Resolucije št. 128 se je svet guvernerjev EBRD odločil, da bi se vrnitev delnic na vpoklic izvedla samodejno in bi veljala za vse članice EBRD, ki so vpisale delnice na vpoklic, odobrene z navedeno resolucijo. V tem primeru bi Komisija upoštevala resolucijo guvernerjev EBRD in jo izvedla.

               (6)

               S tem sklepom naj bi se okrepila sposobnost EBRD, da poveča svoje dejavnosti v državah uporabnicah, s čimer bi v težkih gospodarskih časih pomembno podpirala gospodarstva teh držav. Zato je primerno, da Unija vpiše te dodatne delnice z namenom doseganja svojih ciljev na področju zunanjih gospodarskih odnosov in obdrži svojo relativno glasovalno moč v EBRD.

               (7)

               Povečanje kapitala na vpoklic, kot je določeno v tem sklepu, prispeva k vzdrževanju dostopa EBRD do finančnih trgov.

               (8)

               Komisija bi morala Evropskemu parlamentu in Svetu do konca obdobja CRR4 predložiti poročilo, v katerem bi ocenila učinkovitost obstoječega sistema evropskih javnih finančnih institucij za spodbujanje naložb v Evropi in njenem sosedstvu. V to poročilo bi morala vključiti priporočila o sodelovanju med posameznimi bankami ter o optimalnem izboljšanju in usklajevanju njihovih dejavnosti, k čemur je pozval Evropski parlament v Resoluciji z dne 25. marca 2009 o letnih poročilih Evropske investicijske banke in Evropske banke za obnovo in razvoj za leto 2007 (5).

               (9)

               EBRD bi bilo treba v državah izven Unije, v katerih sodeluje z drugimi, spodbujati k razvijanju sodelovanja z drugimi evropskimi finančnimi institucijami prek sporazumov, kot je tristranski „Memorandum o soglasju med Evropsko komisijo, Evropsko investicijsko banko, skupaj z Evropskim investicijskim skladom, ter Evropsko banko za obnovo in razvoj, v zvezi s sodelovanjem zunaj Evropske unije“, ki bankam dovoljuje, da se pri svojem delovanju dopolnjujejo z opiranjem na svoje primerljive prednosti.

               (10)

               Pogojna obveznost v zvezi z delom na vpoklic vpisanega kapitala je v proračunu Unije prikazana v vrstici p. m. 01 03 01 02 „Evropska banka za obnovo in razvoj – delež na vpoklic vpisanega kapitala“.

               (11)

               Predstavniki Unije v upravljavskih organih EBRD bi morali EBRD spodbujati naj: še naprej izvaja najboljše bonitetne bančne prakse in tako ohranja svoj zelo trdni kapitalski položaj; ukrepa na področjih, ki so v skladu z glavnimi cilji Strategije Evropa 2020, da bi povečali splošno skladnost politike pri zunanjem delovanju Unije; nadalje razvija finančne instrumente, ki temeljijo na sofinanciranju iz proračunov Unije in EBRD, ter podpira uresničevanje ciljev Unije, pri tem pa upošteva, da bi morala takšno sodelovanje spremljati učinkovit nadzor in preglednost javnih sredstev Unije; na svojem spletnem mestu objavi ustrezne informacije o upravičencih, vplivu svojih dejavnosti finančnega posredovanja in ocenah projektov.

               (12)

               Guverner EBRD, ki zastopa Unijo, bi moral Evropskemu parlamentu vsako leto poročati o spodbujanju ciljev Unije, pri čemer bi bilo treba posebno pozornost nameniti zunanjemu delovanju Unije, kot je opredeljeno v členu 21 Pogodbe o Evropski uniji, Strategiji Evropa 2020 ter znatnemu povečanju prehoda na tehnologije za obnovljivo energijo in energetsko učinkovitost.

               (13)

               Predstavniki Unije v upravljavskih organih EBRD bi si morali na vso moč prizadevati, da bi preprečili kakršne koli dejavnosti EBRD, ki bi se izvajale v državah uporabnicah prek tuje, nesodelujoče jurisdikcije, za katero je zlasti značilno, da nima davkov ali ima samo nominalne davke, premalo učinkovito izmenjavo informacij s tujimi davčnimi organi ter premajhno preglednost v zakonodajnih, pravnih ali upravnih določbah, ali kakor je opredeljena s strani Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj ali Projektne skupine za finančno ukrepanje –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Unija vpiše 27 013 dodatnih delnic na vpoklic v EBRD, po 10 000 EUR na delnico, v skladu z Resolucijo št. 128 sveta guvernerjev, katere besedilo je v informativne namene navedeno v Prilogi.
   Člen 2
   Guverner EBRD, ki zastopa Unijo, deponira potrebno listino o vpisu v imenu Unije.
   Člen 3
   Guverner EBRD, ki zastopa Unijo, Evropskemu parlamentu letno poroča o uporabi kapitala, ukrepih za zagotovitev preglednosti EBRD prek finančnih posrednikov, prispevku EBRD k ciljem Unije, prevzemanju tveganja in učinkovitosti pri pridobivanju dodatnega financiranja iz zasebnega sektorja in o sodelovanju med Evropsko investicijsko banko in EBRD izven Unije.
   Člen 4
   Ta sklep začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Strasbourgu, 16. novembra 2011

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         J. BUZEK

            Za Svet

            Predsednik

         W. SZCZUKA

      (1)  Stališče Evropskega parlamenta z dne 13. oktobra 2011 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in odločitev Sveta z dne 8. novembra 2011.

      (2)  UL L 372, 31.12.1990, str. 4.

      (3)  Resolucija št. 126 „Povečanje odobrenega delniškega kapitala, izdaja vplačanih delnic in plačilo prek prerazporeditve neto prihodka.“

      (4)  Resolucija št. 128 „Povečanje odobrenega delniškega kapitala, izdaja in vpis kapitala na vpoklic ter vrnitev.“

      (5)  UL C 117 E, 6.5.2010, str. 147.

      PRILOGA

         RESOLUCIJA št. 128
         Povečanje odobrenega delniškega kapitala, izdaja in vpis kapitala na vpoklic ter vrnitev
         SVET GUVERNERJEV –
         po prejemu poročila odbora direktorjev o četrtem pregledu kapitalskih virov (v nadaljnjem besedilu: CRR4) za obdobje 2011–2015 (v nadaljnjem besedilu: obdobje CRR4), ki je bil opravljen v skladu s členom 5(3) sporazuma o ustanovitvi banke (v nadaljnjem besedilu: sporazum),
         po preučitvi tega poročila ter popolni potrditvi ugotovitev in priporočil iz njega, vključno z njegovimi strateškimi cilji, predlaganim letnim obsegom poslovanja v višini 9 milijard EUR za leti 2011 in 2012 ter v višini 8,5 milijarde EUR za preostanek obdobja CRR4 ter analizo kapitalskih zahtev,
         po ugotovitvi, da je zaželeno in primerno povečati odobreni delniški kapital za 9 milijard EUR delnic na vpoklic ter te delnice ob pogojih, ki predvidevajo njihovo vrnitev in razveljavitev vrnjenih delnic, izdati vsem članicam, zainteresiranim za vpis, v sorazmerju z njihovim sedanjim deležem,
         v soglasju z ugotovitvijo iz poročila, da je zaradi potrebe banke, da ohrani zadosten kapital za načrtovane operativne dejavnosti v naslednjih petih letih, predvideno, da se vsi prihodki v tem obdobju dodelijo presežku, razen morebitnih dodelitev za namen obnovitve posebnega sklada delničarjev EBRD, in
         ob izvajanju svojih pooblastil iz člena 24.1 sporazuma, po potrebi tudi pooblastil v zvezi z zadevami, ki so v skladu s členom 24.2 sporazuma prenesene na odbor direktorjev ali mu dodeljene,
         SKLENE:
         Odobreni delniški kapital banke se poveča, delniški kapital, ki je rezultat povečanja, pa se ponudi za vpis pod naslednjimi pogoji:
         1.   Povečanje odobrenega delniškega kapitala

                     (a)

                     Odobreni delniški kapital banke se na datum začetka veljavnosti iz odstavka 4(a) te resolucije poveča za 900 000 delnic na vpoklic z nominalno vrednostjo 10 000 EUR na delnico, ki se lahko vrnejo v skladu z odstavkom 3.

                     (b)

                     Od delnic, odobrenih s to resolucijo, se v skladu z odstavkom 2 te resolucije vsaki članici ponudi za vpis navzdol zaokroženo celo število delnic na vpoklic, ki ne presega 42,857 % (1) delnic, ki jih ima vpisanih neposredno pred začetkom veljavnosti.

                     (c)

                     Delnice na vpoklic, odobrene s to resolucijo, ki se ne bodo vpisale v skladu z odstavkom 2 te resolucije, se predvidijo za začetne vpise s strani novih članic in za posebna povečanja vpisov posameznih članic, kot lahko določi svet guvernerjev v skladu z odstavkoma 2 in 4 člena 5 o sporazumu o ustanovitvi banke.

               2.   Vpisi

                     (a)

                     Vsaka članica je upravičena vpisati – po nominalni vrednosti – celo število delnic na vpoklic, ki ne presega 42,857 % števila delnic, ki jih ima neposredno pred začetkom veljavnosti. Vsak vpis se izvede v skladu s pogoji iz te resolucije.

                     (b)

                     Vsaka članica, zainteresirana za vpis v skladu s to resolucijo, 30. aprila 2011 ali prej ali na poznejši datum, ki ga lahko 30. aprila 2011 ali prej določi odbor direktorjev, vendar najpozneje 31. decembra 2011 deponira pri banki naslednje dokumente v obliki, ki je sprejemljiva za banko:

                                 (i)

                                 listino o vpisu, s katero članica vpiše v tej listini določeno število delnic na vpoklic;

                                 (ii)

                                 izjavo, da je sprejela vse zakonodajne in druge notranje ukrepe, potrebne za izvedbo vpisa; in

                                 (iii)

                                 izjavo o zavezi, da bo banki na zahtevo predložila informacije o teh ukrepih.

                     (c)

                     Vsaka listina o vpisu začne veljati – in za vpis na njeni podlagi se šteje, da je bil opravljen – na datum začetka veljavnosti ali na datum, ko banka članico vpisnico obvesti, da so dokumenti, ki jih je članica deponirala v skladu z odstavkom 2(b) te resolucije, po njenem mnenju zadovoljivi, odvisno od tega, kateri datum je poznejši.

                     (d)

                     Če se za banko zadovoljivi dokumenti, ki določajo vpise skupnega števila delnic iz odstavka 4(a) te resolucije, ne deponirajo do začetka veljavnosti, lahko odbor direktorjev po lastni presoji razglasi, da listine o vpisu, ki so jih članice že deponirale, in vpisi na podlagi teh listin začnejo veljati takoj ne glede na druge določbe v tej resoluciji, če je to po mnenju odbora direktorjev v najboljšem poslovnem interesu banke ter če je po oceni odbora direktorjev skupno število iz že deponiranih listin o vpisu in za bližnjo prihodnost pričakovanih listin o vpisu dovolj blizu skupnemu številu delnic iz navedenega odstavka 4(a).

               3.   Vrnitev

                     (a)

                     Delnice na vpoklic, odobrene s to resolucijo, se vrnejo banki po koncu obdobja CRR4 v skladu z in kot je nadalje določeno v spodnjih določbah tega odstavka 3, ne da bi banka zaradi tega imela stroške.

                     (b)

                     V skladu s preostalimi določbami tega odstavka 3 se vse delnice na vpoklic ali del teh delnic vrnejo na dan, ki neposredno sledi dnevu letnega zasedanja v letu 2016, pri čemer se število delnic, ki se vrnejo, izračuna z dogovorjeno formulo (v nadaljnjem besedilu: dogovorjena formula) na podlagi morebitnega neporabljenega kapitala na vpoklic ob koncu obdobja CRR4 glede na 87-odstotni zakonski prag uporabe kapitala ob koncu obdobja CRR4. Za namen izračuna je morebiten neporabljen kapital na vpoklic enak 9 000 000 000 EUR ali ((87 % od A) – B), odvisno od tega, katera vrednost je manjša, pri čemer je:

                                 (i)

                                 A skupni znesek neoslabljenega vpisanega kapitala, rezerv in presežkov banke ob koncu obdobja CRR4; in

                                 (ii)

                                 B skupni znesek obratnih sredstev banke ob koncu obdobja CRR4.

                           Število delnic, ki se morebiti vrnejo v skladu z dogovorjeno formulo, ustreza navedenemu znesku, deljenemu z nominalno vrednostjo delnic (10 000 EUR) (2).

                     (c)

                     Vsaka vrnitev delnic v skladu s to resolucijo se izvede pod pogojem, da so tudi po vrnitvi izpolnjene vse ustrezne določbe sporazuma (npr. da so upoštevani količniki iz člena 12), da ni bila nobena delnica na vpoklic vpoklicana za izpolnitev obveznosti banke (člena 6.4 in 17 sporazuma) in da ni bila sprejeta odločitev o prenehanju poslovanja banke (člena 41 in 42.2 sporazuma).

                     (d)

                     V obdobju neposredno pred letnim zasedanjem v letu 2015:

                                 (i)

                                 vodstvo banke na podlagi znanih podatkov za obdobje 2011–2014 in realnih napovedi za leto 2015 pripravi oceno finančnega stanja banke in pričakovanih prevladujočih gospodarskih razmer do konca obdobja CRR4, zlasti dogajanj na področju gospodarske uspešnosti, naložb, domačih bančnih sistemov in mednarodnih kapitalskih trgov, ter se nato ustrezno posvetuje z odborom direktorjev;

                                 (ii)

                                 predsednik odboru direktorjev predloži osnutek poročila za svet guvernerjev in osnutka dveh resolucij, kot je opisano spodaj;

                                 (iii)

                                 v prvi resoluciji se določi število delnic na vpoklic, ki se vrnejo, in sicer: (x) če po dogovorjeni formuli ni neporabljenega kapitala na vpoklic, se v resoluciji navede, da se v skladu z dogovorjeno formulo ne vrne nobena delnica; (y) če po dogovorjeni formuli obstaja neporabljen kapital na vpoklic, finančno stanje banke in prevladujoče gospodarske razmere pa so ocenjene kot takšne, da se dogovorjena formula lahko uporabi brez prilagoditve, se v resoluciji navede, da se vrne določeno število delnic, ki ustreza največjemu številu delnic, ki se lahko vrnejo po dogovorjeni formuli; ali (z) če po dogovorjeni formuli obstaja neporabljen kapital na vpoklic, finančno stanje banke in prevladujoče gospodarske razmere pa so ocenjene kot takšne, da se dogovorjena formula ne sme uporabiti, se v resoluciji navede, da se vrne določeno število delnic, ki je manjše od največjega števila delnic na vpoklic, ki se lahko vrnejo po dogovorjeni formuli, lahko pa je tudi enako nič;

                                 (iv)

                                 v drugi resoluciji se določi postopek za vrnitev delnic na vpoklic, ki se po koncu obdobja CRR4 niso vrnile v skladu z odstavkom 3(e) ali (f);

                                 (v)

                                 ne glede na določbe poslovnika sveta guvernerjev in brez poseganja v pooblastila sveta guvernerjev v skladu s členom 24 sporazuma se vprašanje vrnitve delnic na vpoklic vključi na dnevni red letnega zasedanja sveta guvernerjev v letu 2015, svetu guvernerjev se v obravnavo predloži poročilo, resolucija pa v odobritev.

                     (e)

                     Svet guvernerjev na letnem zasedanju v letu 2015 odloči o prvi resoluciji z večino vseh glasovalnih pravic članic, ki glasujejo, pod pogojem da, če se prva resolucija ne odobri s tako večino, morebitno število delnic na vpoklic, ki se vrnejo, ustreza največjemu številu delnic, ki se lahko vrnejo po dogovorjeni formuli, pri čemer se v vseh primerih upoštevajo določbe spodnjega odstavka 3(f).

                     (f)

                     Če se dejansko finančno stanje banke in prevladujoče gospodarske razmere ob koncu obdobja CRR4 bistveno razlikujejo od pričakovanih na podlagi napovedi, ki jih je vodstvo banke predložilo odboru direktorjev v letu 2015, se odboru direktorjev po podobnem postopku hitro predloži nova resolucija v odobritev z isto večino na letnem zasedanju v letu 2016 ali prej.

                     (g)

                     Ko postane sklep o vrnitvi določenega števila delnic na vpoklic veljaven v skladu z odstavkom 3(e) ali 3(f) zgoraj, vse članice, ki so vpisale delnice na vpoklic, odobrene s to resolucijo, predajo banki del svojih delnic ali vse delnice v sorazmerju z njihovim deležem v teh delnicah, vrnjene delnice na vpoklic se samodejno razveljavijo na datum vrnitve, odobreni kapital banke pa se ustrezno zmanjša, ne da bi bila potrebna nadaljnja resolucija sveta guvernerjev.

                     (h)

                     Svet guvernerjev se na letnem zasedanju leta 2015 z večino vseh glasovalnih pravic članic, ki glasujejo, odloči o drugi resoluciji.

               4.   Začetek veljavnosti in druge določbe

                     (a)

                     Za namene te resolucije je datum začetka veljavnosti 30. april 2011 ali zgodnejši datum ali poznejši datum, ki ga lahko določi odbor direktorjev in ni poznejši od 31. decembra 2011, ko so bili pri banki deponirani zadovoljivi dokumenti v skladu z odstavkom 2(b) te resolucije, ki predvidevajo vpis skupnega števila vsaj 450 000 (3) delnic na vpoklic.

                     (b)

                     V skladu z določbami te resolucije se določbe sporazuma smiselno uporabljajo za delnice na vpoklic, odobrene s to resolucijo, in vpise, izvede v skladu s to resolucijo, kot če bi bile te delnice del začetnega delniškega kapitala banke, vpisi in plačila pa začetni vpisi in plačila za te delnice.

            (sprejeto 14. maja 2010)

         (1)  Po povečanju vplačanega kapitala bo odobreni delniški kapital banke znašal 21 milijard EUR. Povečanje za 9 milijard EUR pomeni 42,857-odstotno povečanje odobrenega kapitala; vsak delničar bo torej upravičen vpisati delež v višini do 42,857 % njegovega deleža v času odobritve povečanja, da se ohrani struktura deležev.

         (2)  V skladu z dogovorjeno formulo bi bil znesek neporabljenega kapitala na vpoklic enak nič, če so obratna sredstva banke enaka ali večja od 87 % vsote neoslabljenega vpisanega kapitala, rezerv in presežkov.

         (3)  To je 50 % števila na novo odobrenih delnic na vpoklic.


               7.2.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 33/2

         Sklep Upravnega odbora Agencije Evropske unije za temeljne pravice
   z dne 23. oktobra 2007
   o pogojih za izvajanje notranjih preiskav v zvezi s preprečevanjem goljufij, korupcije in kakršnega koli nezakonitega ravnanja, ki škoduje interesom Skupnosti
   (2008/C 33/03)
   UPRAVNI ODBOR AGENCIJE EVROPSKE UNIJE ZA TEMELJNE PRAVICE JE –
   Ob upoštevanju Uredbe Sveta (Es) št. 168/2007 z dne 15. februarja 2007 o ustanovitvi Agencije Evropske unije za temeljne pravice,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Uredba (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta (1) in Uredba Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (2) o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam, določata, da mora urad začeti in izvajati upravne preiskave v institucijah, organih, uradih in agencijah, ustanovljenih s Pogodbo ES ali Pogodbo Euratom oziroma na podlagi teh pogodb.

               (2)

               Odgovornost urada, kot jo je določila Komisija, ne vključuje samo varstva finančnih interesov, ampak tudi vse dejavnosti v zvezi s potrebo po varstvu interesov Skupnosti pred nepravilnimi ravnanji, katerih posledica bi bili lahko upravni ali kazenski postopki.

               (3)

               Raziskati je treba obstoječe strokovno znanje na področju upravnih preiskav, da bi se razširilo področje boja proti goljufijam in povečala njegova učinkovitost.

               (4)

               Zato bi morale vse institucije, organi, uradi in agencije na podlagi svoje upravne neodvisnosti pooblastiti urad za izvajanje notranjih upravnih preiskav z namenom, da se razkrijejo resne napake v zvezi z izvajanjem službenih dolžnosti, ki lahko pomenijo neizpolnjevanje obveznosti uradnikov in uslužbencev Skupnosti, ki so navedene zlasti v členih 11, 11a, 12b, 13, 16 in 17 Kadrovskih predpisov za uradnike in pogojev za zaposlovanje drugih uslužbencev Evropskih skupnosti („Kadrovski predpisi“), ki škodijo interesom Skupnosti in ki bi lahko imele za posledico disciplinski oziroma, v ustreznih primerih, kazenski postopek, ali hujšo kršitev/neizpolnjevanje obveznosti, kot je določeno zlasti v členu 22 in 22a Kadrovskih predpisov, ali neizpolnjevanje obveznosti, kot je navedeno v členu 86 Kadrovskih predpisov, ali neizpolnjevanje enakih obveznosti s strani članov, vodij ali uslužbencev institucij, organov, uradov in agencij Skupnosti, za katere ne veljajo Kadrovski predpisi.

               (5)

               Take preiskave bi se morale izvajati v popolni skladnosti z ustreznimi določbami Pogodb o ustanovitvi Evropskih skupnosti, zlasti Protokola o privilegijih in imunitetah, njihovih izvedbenih besedil ter Kadrovskih predpisov.

               (6)

               Take preiskave bi se morale izvajati pod enakimi pogoji v vseh institucijah, organih, uradih in agencijah Skupnosti; dodelitev te naloge uradu ne bi smela vplivati na odgovornosti institucij, organov, uradov ali agencij samih in nikakor ne sme zmanjšati pravne zaščite zadevnih oseb –

         SKLENIL:
   1.   Dolžnost sodelovanja z uradom
   Direktor, službe in vsak vodilni delavec, uradnik ali uslužbenec Agencije Evropske unije za temeljne pravice, v nadaljnjem besedilu „Agencija“, ter uslužbenci, za katere ne veljajo Kadrovski predpisi, morajo v celoti sodelovati s predstavniki urada in jim nuditi vso pomoč, potrebno za preiskavo. V ta namen dajejo predstavnikom urada vse koristne informacije in pojasnila.
   Člani upravnega odbora Agencije v celoti sodelujejo z uradom, kar ne vpliva na ustrezne določbe pogodb o ustanovitvi Evropskih skupnosti, zlasti Protokola o privilegijih in imunitetah, ter besedil za njihovo izvajanje.
   2.   Dolžnost zagotavljanja informacij
   Vsak uradnik ali uslužbenec Agencije, ki se seznani z dokazi, v zvezi s katerimi je mogoče sklepati o obstoju primerov goljufije, korupcije ali kakršnega koli drugega nezakonitega ravnanja, ki škodi interesom Skupnosti, ali o resnih napakah v zvezi z opravljanjem službenih dolžnosti, pri katerem obstaja možnost uvedbe disciplinskega ali v ustreznih primerih kazenskega postopka, ali neizpolnjevanje enakih obveznosti s strani članov osebja, vodij ali uslužbencev, za katere ne veljajo Kadrovski predpisi, mora nemudoma obvestiti svojega vodjo enote ali direktorja agencije, odvisno od primera, ali, če se mu to zdi smotrno, neposredno urad.
   Predsednik upravnega odbora, direktor ali vodje agencije morajo nemudoma predložiti uradu vse dokaze, s katerimi se seznanijo in v zvezi s katerimi je mogoče sklepati o nepravilnostih iz prvega odstavka.
   Z vodji, uradniki ali uslužbenci Agencije se ne sme na noben način ravnati nepravično ali diskriminatorno zaradi tega, ker so sporočili informacije iz prvega in drugega odstavka.
   Člani upravnega odbora, ki se seznanijo z dejstvi iz prvega odstavka, obvestijo predsednika upravnega odbora ali, če se jim to zdi smotrno, neposredno urad.
   3.   Pomoč varnostnega urada/ustreznega uradnika
   Na zahtevo direktorja urada varnostni urad Agencije ali ustrezni uradnik pomaga Uradu pri praktičnem izvajanju preiskav.
   4.   Obveščanje zainteresirane strani
   V primerih, kjer obstaja možnost vpletenosti člana osebja, vodje, uradnika ali uslužbenca, oziroma uslužbencev, za katere ne veljajo Kadrovski predpisi, je treba zainteresirano stranko o tem takoj obvestiti, če to ne škodi preiskavi. V nobenem primeru se ne sme v sklepnih ugotovitvah ob koncu preiskave poimensko imenovati člana osebja, vodje, uradnika ali uslužbenca Agencije oziroma uslužbencev Agencije, za katere ne veljajo Kadrovski predpisi, ne da bi zainteresirana stran imela možnosti izraziti svoja stališča o vseh dejstvih, ki se nanašajo nanjo. Ta stališča se navedejo v sklepnih ugotovitvah.
   V primerih, ko se zaradi preiskovanja zahtevajo popolna tajnost in uporaba preiskovalnih postopkov, ki spadajo v pristojnost državnega pravosodnega organa, se lahko obveznost, da je treba člana osebja, vodjo, uradnika ali uslužbenca Agencije oziroma uslužbenca Agencije, za katerega ne veljajo Kadrovski predpisi, pozvati, naj izrazi svoja stališča, odloži v soglasju s predsednikom upravnega odbora ali direktorjem Agencije. V takih primerih ni mogoče začeti disciplinskega postopka, preden ima zainteresirana stran možnost dati pripombe.
   5.   Obveščanje o zaključku preiskave brez nadaljnjih postopkov
   Če po notranji preiskavi ni mogoče sprožiti postopka proti članu osebja, vodji, uradniku ali uslužbencu Agencije oziroma uslužbencu Agencije, za katerega ne veljajo Kadrovski predpisi, za katerega je bila vložena prijava, se notranja preiskava o tej osebi zaključi brez kakršnega koli nadaljnjega postopka s sklepom direktorja urada, ki o tem pisno obvesti zainteresirano stran. Zainteresirana stran lahko zahteva, da se ta sklep vloži v njen osebni spis.
   6.   Odvzem imunitete
   Vsaka zahteva državne policije ali pravosodnega organa za odvzem imunitete članu osebja, vodji, uradniku ali uslužbencu Agencije oziroma uslužbencu Agencije, za katerega ne veljajo Kadrovski predpisi, v sodnih postopkih zaradi domnevnih primerov goljufije, korupcije ali kakršnega koli drugega nezakonitega ravnanja, se pošlje direktorju urada, ki predloži svoje mnenje. Če se zahteva za odvzem imunitete nanaša na člana upravnega odbora Agencije, je treba obvestiti urad.
   7.   Datum začetka veljavnosti
   Ta sklep začne veljati z dnem objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti.

      Dunaj, 23. oktober 2007

         Anastasia CRICKLEY

            predsednica upravnega odbora FRA

      (1)  UL L 136, 31.5.1999, str. 1.

      (2)  UL L 136, 31.5.1999, str. 8.


title: Sklep Evropske centralne banke (EU) 2017/1361 z dne 18. maja 2017 o spremembi Sklepa (EU) 2015/5 o izvajanju programa nakupa listinjenih vrednostnih papirjev (ECB/2017/15)

text:
                  21.7.2017

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  L 190/24

            SKLEP EVROPSKE CENTRALNE BANKE (EU) 2017/1361
      z dne 18. maja 2017
      o spremembi Sklepa (EU) 2015/5 o izvajanju programa nakupa listinjenih vrednostnih papirjev (ECB/2017/15)
      SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prve alinee člena 127(2) Pogodbe,
      ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti drugega pododstavka člena 12.1 v povezavi s prvo alineo člena 3.1 in členom 18.1 Statuta,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  S Sklepom Evropske centralne banke (EU) 2015/5 (ECB/2014/45) (1) se je vzpostavil program nakupa listinjenih vrednostnih papirjev. Program nakupa listinjenih vrednostnih papirjev je poleg tretjega programa nakupa kritih obveznic, programa nakupa vrednostnih papirjev javnega sektorja na sekundarnih trgih in programa nakupa vrednostnih papirjev podjetniškega sektorja del razširjenega programa nakupa vrednostnih papirjev. Cilj programa nakupa vrednostnih papirjev je dodatno okrepiti transmisijo denarne politike, olajšati kreditiranje gospodarstva v euroobmočju, omiliti posojilne pogoje za gospodinjstva in podjetja ter prispevati k vrnitvi stopnje inflacije na raven, ki je v srednjeročnem obdobju pod 2 %, vendar blizu te vrednosti, kar je skladno s poglavitnim ciljem Evropske centralne banke (ECB), da ohranja stabilnost cen.

                  (2)

                  Enotna denarna politika, tudi kadar se izvaja prek programa nakupa vrednostnih papirjev, zahteva opredelitev orodij, instrumentov in postopkov, ki jih uporablja Eurosistem, da bi se ta politika izvajala na enoten način v vseh državah članicah, katerih valuta je euro.

                  (3)

                  Svet ECB je 22. marca 2017 odločil, da podrobneje določi pravila, ki veljajo za listinjene vrednostne papirje, katerih originatorji so subjekti za prenehanje, da zagotovi njihovo dosledno obravnavo v okviru denarne politike Eurosistema prek programa nakupa vrednostnih papirjev.

                  (4)

                  Zato je treba Sklep (EU) 2015/5 (ECB/2014/45) ustrezno spremeniti –

            SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
      Člen 1
      Sprememba
      V členu 2 Sklepa (EU) 2015/5 (ECB/2014/45) se doda naslednja točka 11:

                     „11.

                     Subjekt, ki je originator listinjenega vrednostnega papirja ali je vzpostavil listinjen vrednostni papir, ni subjekt v javni ali zasebni lasti: (a) katerega glavni namen je, da se postopno prodajo njegova sredstva in da preneha poslovati, ali (b) ki je subjekt za upravljanje ali prodajo sredstev, ustanovljen za podporo prestrukturiranja in/ali reševanja v finančnem sektorju, vključno z nosilci upravljanja sredstev, ki so nastali zaradi ukrepa reševanja v obliki uporabe instrumenta izločitve sredstev v skladu s členom 26 Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (*1) ali nacionalno zakonodajo, s katero se izvaja člen 42 Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (*2).

      Člen 2
      Začetek veljavnosti
      Ta sklep začne veljati 21. julija 2017.

         V Frankfurtu na Majni, 18. maja 2017

               Za Svet ECB

               Predsednik ECB

            Mario DRAGHI

         (1)  Sklep Evropske centralne banke (EU) 2015/5 z dne 19. novembra 2014 o izvajanju programa nakupa listinjenih vrednostnih papirjev (ECB/2014/45) (UL L 1, 6.1.2015, str. 4).


title: 2014/126/SZVP: Sklep Političnega in varnostnega odbora EU Operations Centre/1/2014 z dne 27. februarja 2014 o imenovanju vodje operativnega centra EU za misiji in operacijo skupne varnostne in obrambne politike v Afriškem rogu

text:
               11.3.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 70/27

      SKLEP POLITIČNEGA IN VARNOSTNEGA ODBORA EU OPERATIONS CENTRE/1/2014
   z dne 27. februarja 2014
   o imenovanju vodje operativnega centra EU za misiji in operacijo skupne varnostne in obrambne politike v Afriškem rogu
   (2014/126/SZVP)
   POLITIČNI IN VARNOSTNI ODBOR JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti tretjega odstavka člena 38 Pogodbe,
   ob upoštevanju Sklepa Sveta 2012/173/SZVP z dne 23. marca 2012 o aktiviranju operativnega centra EU za misiji in operacijo skupne varnostne in obrambne politike v Afriškem rogu (1) ter zlasti člena 3 Sklepa,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Kapitan (vojna mornarica) Ad VAN DER LINDE je bil na podlagi člena 3(1) Sklepa 2012/173/SZVP do 23. marca 2014 imenovan za vodjo operativnega centra EU.

               (2)

               Svet je s Sklepom 2013/725/SZVP (2) spremenil Sklep 2012/173/SZVP. Politični in varnostni odbor je v skladu s členom 3(1a) Sklepa 2012/173/SZVP pooblaščen, da v skladu s členom 38 Pogodbe odloča o imenovanju naslednjih vodij operativnega centra EU.

               (3)

               Španija je 28. novembra 2013 za novega vodjo operativnega centra EU predlagala kapitana (vojna mornarica) Francisca CORNAGA, ki bi nasledil kapitana (vojna mornarica) Ada VAN DER LINDEJA.

               (4)

               Vojaški odbor EU je 19. decembra 2013 sklenil, da bo političnemu in varnostnemu odboru priporočil, naj kapitana (vojna mornarica) Francisca CORNAGA imenuje za vodjo operativnega centra EU –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Kapitan (vojna mornarica) Francisco CORNAGO je imenovan za vodjo operativnega centra EU za misiji in operacijo skupne varnostne in obrambne politike v Afriškem rogu od 24. marca 2014 naprej.
   Člen 2
   Ta sklep začne veljati 24. marca 2014.

      V Bruslju, 27. februarja 2014

            Za Politični in varnostni odbor

            Predsednik

         W. STEVENS

      (1)  UL L 89, 27.3.2012, str. 66.

      (2)  Sklep Sveta 2013/725/SZVP z dne 9. decembra 2013 o spremembi in podaljšanju Sklepa 2012/173/SZVP o aktiviranju operativnega centra EU za misiji in operacijo skupne varnostne in obrambne politike v Afriškem rogu (UL L 329, 10.12.2013, str. 39).


title: Sklep Sveta (SZVP) 2017/1194 z dne 4. julija 2017 o spremembi Sklepa 2013/354/SZVP o Policijski misiji Evropske unije za Palestinska ozemlja (EUPOL COPPS)

text:
               5.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 172/13

         SKLEP SVETA (SZVP) 2017/1194
   z dne 4. julija 2017
   o spremembi Sklepa 2013/354/SZVP o Policijski misiji Evropske unije za Palestinska ozemlja (EUPOL COPPS)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji ter zlasti člena 28, člena 42(4) in člena 43(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 3. julija 2013 sprejel Sklep 2013/354/SZVP (1), s katerim se je misija EUPOL COPPS nadaljevala tudi po 1. juliju 2013.

               (2)

               Svet je 7. julija 2016 sprejel Sklep (SZVP) 2016/1108 (2) o spremembi Sklepa 2013/354/SZVP in njegovem podaljšanju od 1. julija 2016 do 30. junija 2017.

               (3)

               Na podlagi strateškega pregleda EUPOL COPPS bi bilo treba misijo podaljšati za nadaljnjih dvanajst mesecev, to je do 30. junija 2018.

               (4)

               Sklep 2013/354/SZVP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.

               (5)

               Misija EUPOL COPPS se bo izvajala v razmerah, ki se lahko poslabšajo in bi lahko ovirale doseganje ciljev zunanjega delovanja Unije iz člena 21 Pogodbe –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Sklep 2013/354/SZVP se spremeni:

               (1)

               v členu 12(1) se doda naslednji pododstavek:
               „Referenčni finančni znesek za kritje odhodkov, povezanih z EUPOL COPPS, v obdobju od 1. julija 2017 do 30. junija 2018 je 12 372 000 EUR.“;

               (2)

               v členu 15 se tretji odstavek nadomesti z naslednjim:
               „Veljati preneha 30. junija 2018.“.

         Člen 2
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.
   Uporablja se od 1. julija 2017.

      V Bruslju, 4. julija 2017

            Za Svet

            Predsednik

         M. MAASIKAS

      (1)  Sklep Sveta 2013/354/SZVP z dne 3. julija 2013 o Policijski misiji Evropske unije za Palestinska ozemlja (EUPOL COPPS) (UL L 185, 4.7.2013, str. 12).

      (2)  Sklep Sveta (SZVP) 2016/1108 z dne 7. julija 2016 o spremembi Sklepa 2013/354/SZVP o Policijski misiji Evropske unije za Palestinska ozemlja (EUPOL COPPS) (UL L 183, 8.7.2016, str. 65).


title: Sklep Evropskega parlamenta (EU) 2015/1650 z dne 29. aprila 2015 o zaključnem računu Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni za proračunsko leto 2013

text:
               30.9.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 255/217

      SKLEP EVROPSKEGA PARLAMENTA (EU) 2015/1650
      z dne 29. aprila 2015
      o zaključnem računu Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni za proračunsko leto 2013
      EVROPSKI PARLAMENT,

                  —

                  ob upoštevanju končnega zaključnega računa Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni za proračunsko leto 2013,

                  —

                  ob upoštevanju poročila Računskega sodišča o zaključnem računu Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni za proračunsko leto 2013 z odgovori centra (1),

                  —

                  ob upoštevanju izjave o zanesljivosti (2) računovodskih izkazov ter zakonitosti in pravilnosti z njimi povezanih transakcij, ki jo je za proračunsko leto 2013 v skladu s členom 287 Pogodbe o delovanju Evropske unije pripravilo Računsko sodišče,

                  —

                  ob upoštevanju priporočil Sveta z dne 17. februarja 2015 o podelitvi razrešnice centru glede izvrševanja proračuna za proračunsko leto 2013 (05304/2015 – C8-0054/2015),

                  —

                  ob upoštevanju člena 319 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

                  —

                  ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (3),

                  —

                  ob upoštevanju Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (4), zlasti člena 208,

                  —

                  ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 851/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o ustanovitvi Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni (5), zlasti člena 23,

                  —

                  ob upoštevanju Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2343/2002 z dne 19. novembra 2002 o okvirni finančni uredbi za organe iz člena 185 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 o finančni uredbi za splošni proračun Evropskih skupnosti (6),

                  —

                  ob upoštevanju Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1271/2013 z dne 30. septembra 2013 o okvirni finančni uredbi za organe iz člena 208 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (7), zlasti člena 108,

                  —

                  ob upoštevanju člena 94 in Priloge V Poslovnika,

                  —

                  ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor in mnenja Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane (A8-0069/2015),

         1.

            ugotavlja, da so podatki iz končnega zaključnega računa Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni takšni kot v prilogi k poročilu Računskega sodišča;

         2.

            odobri zaključni račun Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni za proračunsko leto 2013;

         3.

            naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep posreduje direktorju Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni, Svetu, Komisiji in Računskemu sodišču ter poskrbi za objavo v Uradnem listu Evropske unije (serija L).

               Predsednik

            Martin SCHULZ

               Generalni sekretar

            Klaus WELLE

         (1)  UL C 442, 10.12.2014, str. 123.

         (2)  Glej opombo 1.

         (3)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

         (4)  UL L 298, 26.10.2012, str. 1.

         (5)  UL L 142, 30.4.2004, str. 1.

         (6)  UL L 357, 31.12.2002, str. 72.

         (7)  UL L 328, 7.12.2013, str. 42.


title: Sklep Sveta z dne 5. aprila 2001 o sklenitvi Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (Montrealska konvencija) s strani Evropske skupnosti

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

32001D0539

Uradni list L 194 , 18/07/2001 str. 0038 - 0038

		Sklep Svetaz dne 5. aprila 2001o sklenitvi Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (Montrealska konvencija) s strani Evropske skupnosti(2001/539/ES)SVET EVROPSKE UNIJE JE -ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti ter zlasti člena 80(2) v povezavi s prvim stavkom prvega pododstavka člena 300(2) in prvega pododstavka člena 300(3) Pogodbe,ob upoštevanju predloga Komisije [1],ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta [2],ob upoštevanju naslednjega:(1) Za letalske prevoznike Evropske skupnosti je koristno, da poslujejo v skladu z enotnimi in jasnimi pravili glede odgovornosti za škodo, pravila pa morajo biti enaka tistim, ki veljajo za prevoznike iz tretjih držav.(2) Skupnost se je udeležila Mednarodne diplomatske konference o letalskem pravu, ki je potekala v Montrealu od 10. do 28. maja 1999, na kateri je bila sprejeta Konvencija o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (Montrealska konvencija), in navedeno konvencijo 9. decembra 1999 tudi podpisala.(3) Organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje, pristojne za nekatere zadeve, ki jih ureja Montrealska konvencija, so lahko pogodbenice konvencije.(4) Skupnost in njene države članice si delijo pristojnost za zadeve, ki jih ureja Montrealska konvencija, zato jo morajo istočasno ratificirati, da zagotovijo enotno in celovito uporabo njenih določb v Evropski uniji -SKLENIL:Člen 1Konvencija o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz (“Montrealska konvencija”) se odobri v imenu Evropske skupnosti.Besedilo konvencije je priloženo k temu sklepu.Člen 2Predsednik Sveta v imenu Evropske skupnosti deponira listino iz člena 53(3) Montrealske konvencije skupaj z izjavo o pristojnosti pri Mednarodni organizaciji civilnega letalstva.Listina se deponira hkrati z listinami o ratifikaciji vseh držav članic.V Luxembourgu, 5. aprila 2001Za SvetPredsednikB. Rosengren[1] UL C 337 E, 28.11.2000, str. 225.[2] Mnenje z dne 16. januarja 2001 (še ni objavljeno v Uradnem listu).--------------------------------------------------Konvencija o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevozDRŽAVE POGODBENICE TE KONVENCIJE SOOB PRIZNANJU pomembnega prispevka Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane 12. oktobra 1929 v Varšavi, v nadaljnjem besedilu "Varšavska konvencija", in drugih povezanih instrumentov za uskladitev mednarodnega zasebnega letalskega prava;OB PRIZNANJU potrebe po posodobitvi in združitvi Varšavske konvencije in povezanih instrumentov;OB PRIZNANJU pomena zagotavljanja varstva interesov potrošnikov v mednarodnem letalskem prevozu in potrebe po pravični odškodnini, ki temelji na načelu povrnitve v prejšnje stanje;OB PONOVNI POTRDITVI želje po urejenem razvoju mednarodnega zračnega prevoza in nemotenega pretoka potnikov, prtljage in tovora v skladu z načeli in cilji Konvencije o mednarodnem civilnem letalstvu, podpisane v Čikagu dne 7. decembra 1944;V PREPRIČANJU, da je skupna dejavnost držav za nadaljnjo uskladitev in kodifikacijo nekaterih predpisov, ki urejajo mednarodni letalski prevoz, z novo konvencijo najustreznejši način za doseganje pravičnega ravnotežja interesov,SE DOGOVORILE O NASLEDNJEM:POGLAVJE ISplošne določbeČlen 1Področje uporabe1. Ta konvencija se uporablja za celoten mednarodni prevoz oseb, prtljage ali tovora z letali za plačilo. Prav tako se uporablja tudi za brezplačni letalski prevoz, ki ga opravi letalski prevoznik.2. V tej konvenciji pojem mednarodni prevoz pomeni vsak prevoz, pri katerem sta v skladu z dogovorom med pogodbenicama kraj odhoda in namembni kraj ne glede na to, ali se potovanje prekine ali tovor pretovori, bodisi na ozemljih dveh držav pogodbenic bodisi na ozemlju ene države pogodbenice, če je dogovorjeni kraj vmesnega postanka na ozemlju druge države, čeprav slednja ni država pogodbenica. Prevoz med dvema točkama na ozemlju ene države pogodbenice brez dogovorjenega kraja vmesnega postanka na ozemlju druge pogodbenice ni mednarodni prevoz v smislu te konvencije.3. Prevoz, ki ga bo drug za drugim opravljalo več prevoznikov, šteje v tej konvenciji kot enoten prevoz, če ga pogodbenice ocenjujejo kot en sam prevoz, ne glede na to, ali je bil dogovorjen z eno samo pogodbo ali z več pogodbami, in ne izgubi mednarodnega značaja samo zato, ker je treba eno pogodbo ali več pogodb izvršiti izključno na ozemlju iste države.4. Ta konvencija se uporablja tudi za prevoz iz poglavja V, ob upoštevanju tam navedenih pogojev.Člen 2Prevoz, ki ga opravi država, in prevoz poštnih pošiljk1. Konvencija se uporablja za prevoz, ki ga opravi država ali pravna oseba javnega prava, če so izpolnjeni pogoji iz člena 1.2. Pri prevozu poštnih pošiljk je prevoznik odgovoren le pristojni poštni upravi v skladu s predpisi, ki urejajo odnose med prevozniki in poštnimi upravami.3. Razen odstavka 2 tega člena se določbe te konvencije ne uporabljajo za prevoz poštnih pošiljk.POGLAVJE IIDokumentacija in dolžnosti pogodbenic v zvezi s prevozom potnikov, prtljage in tovoraČlen 3Potniki in prtljaga1. Za prevoz potnikov se izda posamična ali skupna prevozna listina, ki zajema:(a) navedbo kraja odhoda in namembnega kraja;(b) če sta kraj odhoda in namembni kraj na ozemlju ene države pogodbenice, en dogovorjeni kraj vmesnega postanka ali več pa na ozemlju druge države, navedbo najmanj enega kraja vmesnega postanka.2. Namesto izdaje listine iz odstavka 1 se lahko uporabi tudi kakršenkoli drug način, ki ohranja informacije iz navedenega odstavka. Če se uporablja kakšen drug takšen način, prevoznik ponudi potniku pisno izjavo o informacijah, ohranjenih na takšen način.3. Prevoznik izda potniku prtljažni listek za vsak kos oddane prtljage.4. Potnik dobi pisno obvestilo o tem, da ta konvencija, povsod tam, kjer se uporablja, ureja in lahko omeji odgovornost prevoznikov v primeru smrti ali poškodbe in za uničenje, izgubo prtljage ali škodo na njej in za zamudo.5. Neupoštevanje določb iz prejšnjih odstavkov ne vpliva na obstoj ali veljavnost pogodbe o prevozu, za katero kljub temu veljajo pravila te konvencije, vključno s tistimi, ki so povezana z omejitvijo odgovornosti.Člen 4Tovor1. Za prevoz tovora se izda letalski tovorni list.2. Namesto izdaje letalskega tovornega lista se lahko uporabi tudi kakršenkoli drug način, s katerim se ohrani zapis o prevozu, ki naj se opravi. Če se uporablja tak drugi način, prevoznik izda pošiljatelju na njegovo zahtevo potrdilo o prevzemu tovora, ki omogoča prepoznavanje pošiljke in dostop do podatkov iz zapisa, ohranjenega na takšen način.Člen 5Vsebina letalskega tovornega lista ali potrdila o prevzemu tovoraLetalski tovorni list ali potrdilo o prevzemu tovoru vključuje:(a) navedbo kraja odhoda in namembnega kraja;(b) če sta kraj odhoda in namembni kraj na ozemlju ene države pogodbenice, en dogovorjeni kraj vmesnega postanka ali več pa na ozemlju druge države, navedbo najmanj enega kraja vmesnega postanka;(c) navedbo teže pošiljke.Člen 6Listina o vrsti tovoraOd pošiljatelja se lahko zahteva, da izda listino z navedbo vrste tovora, če je to potrebno za izpolnitev formalnosti carinskih, policijskih in podobnih javnih organov. Ta določba za prevoznika ne ustvarja nobene dolžnosti, obveznosti ali odgovornosti.Člen 7Opis letalskega tovornega lista1. Pošiljatelj izpolni letalski tovorni list v treh izvirnih delih.2. Prvi del je označen z "za prevoznika"; podpiše ga pošiljatelj. Drugi del je označen z "za prejemnika"; podpišeta ga pošiljatelj in prevoznik. Tretji del podpiše prevoznik, ki ga izroči pošiljatelju po prevzemu tovora.3. Podpisa prevoznika in pošiljatelja sta lahko natisnjena ali odtisnjena.4. Če na zahtevo pošiljatelja letalski tovorni list izpolni prevoznik, se šteje, da je prevoznik to storil v imenu pošiljatelja, razen če se ne dokaže nasprotno.Člen 8Dokumentacija za več paketovČe je več paketov:(a) ima prevoznik tovora pravico zahtevati, da pošiljatelj izpolni ločene letalske tovorne liste;(b) ima pošiljatelj pravico, da od prevoznika zahteva ločena potrdila o prevzemu tovora, če se uporabi drug način, naveden v odstavku 2 člena 4.Člen 9Neupoštevanje zahtev glede dokumentacijeNeupoštevanje zahtev iz členov 4 do 8 ne vpliva na obstoj ali veljavnost pogodbe o prevozu, za katero kljub temu veljajo pravila te konvencije, vključno s tistimi o omejitvi odgovornosti.Člen 10Odgovornosti za podatke iz dokumentacije1. Pošiljatelj je odgovoren za pravilnost podatkov in navedb v zvezi s tovorom, ki jih sam ali nekdo drug v njegovem imenu vpiše v letalski tovorni list ali jih sam ali nekdo drug v njegovem imenu sporoči letalskemu prevozniku za vpis v potrdilo o prevzemu tovora ali za vpis v zapis, ki se ohranja na drug način, naveden v odstavku 2 člena 4. Prej navedeno velja, četudi je oseba, ki deluje v imenu pošiljatelja, hkrati pooblaščenec prevoznika.2. Pošiljatelj povrne prevozniku vso škodo, ki jo utrpi on ali katera koli oseba, ki ji je prevoznik odgovoren, zaradi nepravilnih, netočnih ali nepopolnih podatkov in navedb, ki jih da pošiljatelj ali so sporočene v njegovem imenu.3. Ob upoštevanju določb iz odstavka 1 in 2 tega člena prevoznik povrne pošiljatelju vso škodo, ki jo utrpi on ali katera koli oseba, ki ji je pošiljatelj odgovoren, zaradi nepravilnih, netočnih ali nepopolnih podatkov in navedb, ki jih prevoznik vpiše ali se vpišejo v njegovem imenu v potrdilo o prevzemu tovora ali v zapis, ki se ohranja na drug način, naveden v odstavku 2 člena 4.Člen 11Dokazna vrednost dokumentacije1. Letalski tovorni list ali potrdilo o prevzemu tovora vzpostavljata izpodbojno pravno domnevo o sklenitvi pogodbe, prevzemu tovora in pogojih prevoza, ki so v njih navedeni.2. Vse navedbe v letalskem tovornem listu ali potrdilu o prevzemu tovora v zvezi s težo, dimenzijami in pakiranjem tovora ter navedbe števila paketov vzpostavljata izpodbojno pravno domnevo glede navedenih dejstev; navedbe v zvezi s količino, prostornino in stanjem tovora niso dokaz proti prevozniku, razen če so se preverile v prisotnosti pošiljatelja in je v letalskem tovornem listu ali potrdilu o prevzemu tovora navedeno, da so bile preverjene v njegovi prisotnosti, ali če se nanašajo na očitno stanje tovora.Člen 12Pravica do razpolaganja s tovorom1. Ob upoštevanju odgovornosti za izpolnitev vseh obveznosti po pogodbi o prevozu ima pošiljatelj pravico, da razpolaga s tovorom tako, da ga prevzame na odhodnem ali namembnem letališču, da ustavi njegov prevoz med potovanjem pri katerem koli pristanku ali da zahteva, da se dostavi v namembnem kraju ali med prevozom drugi osebi, ki ni prvotno določeni prejemnik, ali da zahteva, da se vrne na odhodno letališče. Pošiljatelj te pravice razpolaganja ne sme izvrševati tako, da škoduje prevozniku ali drugim pošiljateljem in mora povrniti vse izdatke, ki bi nastali zaradi izvrševanja te pravice.2. Če navodil pošiljatelja ni mogoče izpolniti, ga mora prevoznik o tem nemudoma obvestiti.3. Če prevoznik izpolni navodila pošiljatelja glede razpolaganja s tovorom, ne da bi zahteval predložitev dela letalskega tovornega lista ali potrdila o prevzemu tovora, ki mu ga je izdal, bo prevoznik odgovoren za vso morebitno škodo, ki bi bila s tem povzročena katerikoli osebi, ki zakonito poseduje ta del letalskega tovornega lista ali potrdila o prevzemu tovora, kar pa ne posega v pravico prevoznika do povračila od pošiljatelja.4. Pravica, podeljena pošiljatelju, preneha v trenutku, ko nastopi pravica prejemnika v skladu s členom 13. Če pa prejemnik zavrne prevzem tovora ali s prejemnikom ni mogoče stopiti v stik, pošiljatelj ponovno dobi pravico do razpolaganja.Člen 13Dostava tovora1. Razen če je pošiljatelj izvršil svoje pravice iz člena 12, je prejemnik upravičen, da ob prihodu tovora v namembni kraj od prevoznika zahteva, da mu tovor dostavi ob plačilu nastalih stroškov in ob izpolnitvi pogojev prevoza.2. Če ni drugače dogovorjeno, je dolžnost prevoznika, da prejemnika obvesti, takoj ko tovor prispe.3. Če prevoznik prizna, da se je tovor izgubil, ali če tovor ni prispel po sedmih dneh od dneva, ko bi sicer moral prispeti, je prejemnik upravičen, da proti prevozniku uveljavi pravice, ki izhajajo iz pogodbe o prevozu.Člen 14Uveljavljanje pravic pošiljatelja in prejemnikaPošiljatelj in prejemnik lahko vsak v svojem imenu uveljavljata vse pravice, ki so jima dane po členu 12 in 13, ne glede na to, ali delujeta v svojem interesu ali v interesu drugih, če izpolnjujeta obveznosti iz pogodbe o prevozu.Člen 15Pravna razmerja med pošiljateljem in prejemnikom ali pravna razmerja med tretjimi osebami1. Členi 12, 13 in 14 ne vplivajo niti na pravna razmerja med pošiljateljem in prejemnikom niti na pravna razmerja med tretjimi osebami, katerih pravice izhajajo od pošiljatelja ali prejemnika.2. Določbe členov 12, 13 in 14 se lahko spremenijo le z izrecno določbo v letalskem tovornem listu ali potrdilu o prevzemu tovora.Člen 16Formalnosti carinskih, policijskih ali drugih javnih organov1. Pošiljatelj mora priskrbeti podatke in listine, ki so potrebni za izpolnitev formalnosti carinskih, policijskih in drugih javnih organov, preden se lahko blago dostavi prejemniku. Pošiljatelj je prevozniku odgovoren za vso škodo, ki nastane, če ni takih podatkov ali listin ali zaradi njihove nezadostnosti ali nepravilnosti, razen če škoda nastane zaradi napake prevoznika, njegovih uslužbencev ali pooblaščencev.2. Prevoznik ni dolžan preverjati pravilnosti ali zadostnosti takih podatkov ali listin.POGLAVJE IIIOdgovornost prevoznika in obseg odškodnineČlen 17Smrt in poškodbe potnikov - škoda na prtljagi1. Prevoznik je odgovoren za škodo v primeru smrti ali telesne poškodbe potnika le pod pogojem, da je do nesreče, ki je povzročila smrt ali poškodbo, prišlo na letalu ali med vkrcanjem ali izkrcanjem.2. Prevoznik je odgovoren za škodo v primeru uničenja ali izgube oddane prtljage ali škode na njej le pod pogojem, da je do dogodka, ki je povzročil uničenje, izgubo ali škodo, prišlo na letalu ali v času, ko je bil za oddano prtljago odgovoren prevoznik. Vendar pa prevoznik ni odgovoren, če in kolikor je škoda posledica notranje napake ali kakovosti ali napake prtljage. Pri neoddani prtljagi, vključno z osebnimi predmeti, je prevoznik odgovoren, če je škoda nastala po njegovi krivdi ali po krivdi njegovih uslužbencev ali pooblaščencev.3. Če prevoznik prizna izgubo oddane prtljage ali če prtljaga ni prispela po 21 dneh od dneva, ko bi sicer morala prispeti, je potnik upravičen, da proti prevozniku uveljavlja pravice, ki izhajajo iz pogodbe o prevozu.4. Če ni drugače določeno, pojem "prtljaga" v tej konvenciji pomeni oddano in neoddano prtljago.Člen 18Škoda na tovoru1. Prevoznik je odgovoren za škodo na tovoru v primeru uničenja ali izgube tovora ali poškodbe tovora le pod pogojem, da je bila škoda povzročena med letalskim prevozom.2. Prevoznik pa ni odgovoren, če in kolikor dokaže, da je uničenje ali izguba tovora ali škoda na njem nastala zaradi:(a) notranje napake, kakovosti ali napake tovora;(b) pomanjkljivega pakiranja tovora, ki ga je opravila druga oseba in ne prevoznik ali njegovi uslužbenci ali pooblaščenci;(c) vojne ali oboroženega spopada;(d) dejanja javnega organa, opravljenega v zvezi z uvozom, izvozom ali tranzitom tovora.3. Letalski prevoz v smislu odstavka 1 tega člena obsega čas, v katerem za tovor skrbi prevoznik.4. Čas letalskega prevoza ne zajema prevoza po kopnem, morju ali celinskih plovnih poteh, ki se opravi zunaj letališča. Če pa tak prevoz poteka v okviru izvajanja pogodbe za letalski prevoz zaradi natovarjanja, dobave ali pretovarjanja, se šteje, da je vsaka škoda posledica dogodka, ki se je zgodil med letalskim prevozom, razen če ni dokazov o nasprotnem. Če prevoznik brez soglasja pošiljatelja prevoz, za katerega sta se pogodbenici dogovorili, da bo letalski prevoz, nadomesti z drugim načinom prevoza, se šteje, da je tak prevoz opravljen v času letalskega prevoza.Člen 19ZamudaPrevoznik je odgovoren za škodo zaradi zamude v letalskem prevozu oseb, prtljage ali tovora. Prevoznik pa ni odgovoren za škodo zaradi zamude, če dokaže, da so on, njegovi uslužbenci in pooblaščenci sprejeli vse ukrepe, ki se od njih lahko upravičeno zahtevajo, da bi se izognili škodi, ali da takih ukrepov niso mogli sprejeti.Člen 20Razbremenitev odgovornostiČe prevoznik dokaže, da je škodo povzročila ali k njej prispevala malomarnost ali drugo nedopustno dejanje ali opustitev osebe, ki zahteva odškodnino, ali njen pravni predhodnik, je prevoznik v celoti ali delno razbremenjen odgovornosti do vlagatelja zahtevka, če je taka malomarnost ali nedopustno dejanje ali opustitev povzročila škodo ali k njej prispevala. Če zaradi smrti ali poškodbe potnika odškodnino zahteva druga oseba in ne potnik, je prevoznik prav tako v celoti ali delno razbremenjen odgovornosti, če dokaže, da je škodo povzročila ali k njej prispevala malomarnost ali drugo neupravičeno ravnanje ali opustitev dejanja navedenega potnika. Ta člen se uporablja za vse določbe o odgovornosti v tej konvenciji, vključno z odstavkom 1 člena 21.Člen 21Odškodnina v primeru smrti ali poškodbe potnikov1. Prevoznik ne more izključiti ali omejiti svoje odgovornosti za škodo, ki izhaja iz odstavka 1 člena 17 in ne presega 100000 posebnih pravic črpanja.2. Prevoznik ni odgovoren za škodo, ki izhaja iz odstavka 1 člena 17 in za vsakega potnika presega 100000 posebnih pravic črpanja, če dokaže, da:(a) taka škoda ni bila posledica malomarnosti ali drugega nedopustnega dejanja ali opustitve prevoznika, njegovih uslužbencev ali pooblaščencev; ali(b) je taka škoda nastala izključno zaradi malomarnosti ali drugega nedopustnega dejanja ali opustitve tretje osebe.Člen 22Omejitev odgovornosti za zamudo, prtljago in tovor1. V primeru škode, ki jo je povzročila zamuda, kakor je določena v členu 19, je pri prevozu oseb odgovornost prevoznika za vsakega potnika omejena na 4 150 posebnih pravic črpanja.2. Pri prevozu prtljage je odgovornost prevoznika v primeru uničenja, izgube, škode ali zamude omejena na 1 000 posebnih pravic črpanja za vsakega potnika, razen če potnik v času izročitve oddane prtljage prevozniku ne poda posebne izjave o interesu za dostavo v namembni kraj in, če se to zahteva, ne plača dodatnega zneska. V navedenem primeru bo prevoznik odgovoren za plačilo vsote do zneska, navedenega v izjavi, razen če dokaže, da je znesek iz izjave večji od dejanskega interesa potnika za dostavo v namembni kraj.3. Pri prevozu tovora je odgovornost prevoznika v primeru uničenja, izgube, škode ali zamude omejena na vsoto 17 posebnih pravic črpanja za kilogram, razen če pošiljatelj v času izročitve paketa prevozniku ne poda posebne izjave o interesu za dostavo v namembni kraj in, če se to zahteva, ne plača dodatnega zneska. V navedenem primeru bo prevoznik odgovoren za plačilo vsote, do zneska, navedenega v izjavi, razen če dokaže, da je znesek iz izjave večji od dejanskega interesa pošiljatelja za dostavo v namembni kraj.4. V primeru uničenja ali izgube dela tovora ali katerega koli predmeta, ki ga vsebuje, škode na njem ali zamude je teža, ki jo je treba upoštevati pri določanju zneska, na katerega je omejena odgovornost prevoznika, le celotna teža zadevnega paketa ali paketov. Če pa uničenje, izguba, škoda ali zamuda dela tovora ali predmeta, ki ga ta vsebuje, vpliva na vrednost drugih paketov, ki so vključeni v isti letalski tovorni list ali isto potrdilo o prevzemu, ali, če tovorni list ali potrdilo nista bila izdana, v isti zapis, ohranjen na drug način, naveden v odstavku 2 člena 4, se pri določanju omejitve odgovornosti upošteva tudi celotna teža takega paketa ali takih paketov.5. Določbe odstavka 1 in 2 tega člena se ne uporabljajo, če se dokaže, da je škoda posledica dejanja ali opustitve dejanja prevoznika, njegovih uslužbencev ali pooblaščencev, storjenega z namenom povzročiti škodo ali lahkomiselno ob zavedanju, da bo škoda verjetno nastala, če se pri takem dejanju ali opustitvi dejanja uslužbenca ali pooblaščenca tudi dokaže, da je to uslužbenec ali pooblaščenec storil v okviru svoje zaposlitve.6. Omejitve, predpisane v členu 21 in v tem členu, ne preprečujejo, da bi sodišče poleg tega po lastnem pravu v celoti ali delno prisodilo sodne stroške in druge stroške sodnega spora, ki jih ima tožnik, vključno z obrestmi. Ta določba pa se ne uporablja, če znesek prisojene odškodnine brez sodnih stroškov in drugih stroškov sodnega spora ne presega vsote, ki jo je prevoznik pisno ponudil tožniku v šestih mesecih od dneva dogodka, ki je povzročil škodo, ali pred vložitvijo tožbe, če je bila ta vložena po izteku tega roka.Člen 23Pretvorba denarnih enot1. Za zneske, izražene s posebno pravico črpanja, se v tej konvenciji šteje, da se nanašajo na posebno pravico črpanja, kakor jo opredeljuje Mednarodni denarni sklad. Pretvorba zneskov v nacionalne valute se pri sodnem postopku opravi glede na vrednost takih valut, izraženo s posebno pravico črpanja na dan sodbe. Vrednost s posebno pravico črpanja izražene nacionalne valute države pogodbenice, ki je članica Mednarodnega denarnega sklada, se izračuna v skladu z metodo določitve vrednosti, ki jo uporablja Mednarodni denarni sklad ter na dan sodbe velja za njegove posle in prenose. Vrednost s posebno pravico črpanja izražene nacionalne valute države pogodbenice, ki ni članica Mednarodnega denarnega sklada, se izračuna na način, ki ga določi navedena država.2. Vendar lahko države, ki niso članice Mednarodnega denarnega sklada in katerih pravo ne dovoljuje uporabe določb odstavka 1 tega člena, ob ratifikaciji ali pristopu ali kadarkoli pozneje izjavijo, da se omejitev odgovornosti prevoznika, predpisana v členu 21, določi v znesku 1500000 denarnih enot na potnika v sodnem postopku na njihovem ozemlju, 62500 denarnih enot na potnika v zvezi z odstavkom 1 člena 22, 15000 denarnih enot na potnika v zvezi z odstavkom 2 člena 22 in 250 denarnih enot na kilogram v zvezi z odstavkom 3 člena 22. Ta denarna enota ustreza 65,5 miligramom zlata čistoče devetsto tisočin. Ti zneski se lahko pretvorijo v ustrezno nacionalno valuto, pri čemer se zaokrožijo. V nacionalno valuto se pretvorijo v skladu s pravom zadevne države.3. Izračun, naveden v zadnjem stavku odstavka 1 tega člena, in način pretvorbe, naveden v odstavku 2 tega člena, se opravita tako, da v nacionalni valuti države pogodbenice izražata kolikor mogoče enako realno vrednost zneskov iz člena 21 in 22, kakor bi izhajala iz uporabe prvih treh stavkov odstavka 1 tega člena. Države pogodbenice ob deponiranju listine o ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi konvencije ali o pristopu k njej obvestijo depozitarja o načinu izračuna po odstavku 1 tega člena ali o rezultatu pretvorbe iz odstavka 2 tega člena in ob vsaki spremembi enega ali drugega.Člen 24Pregled omejitev1. Brez poseganja v določbe člena 25 te konvencije in ob upoštevanju odstavka 2 spodaj depozitar vsakih pet let pregleda omejitve odgovornosti, predpisane v členu 21, 22 in 23, pri čemer se prvi tak pregled opravi na koncu petega leta po dnevu začetka veljavnosti te konvencije ali, če konvencija ne začne veljati v petih letih po dnevu, ko je bila prvič odprta za podpis, v prvem letu njenega začetka veljavnosti s sklicevanjem na faktor inflacije, ki ustreza akumulirani stopnji inflacije od zadnjega pregleda ali v prvem primeru od dneva začetka veljavnosti konvencije. Stopnja inflacije, ki se uporabi pri določanju faktorja inflacije, je tehtano povprečje letnih stopenj zvišanja ali znižanja indeksov cen življenjskih potrebščin držav, katerih valute vsebujejo posebno pravico črpanja, navedeno v odstavku 1 člena 23.2. Če se pri pregledu iz prejšnjega odstavka ugotovi, da je faktor inflacije višji od 10 odstotkov, depozitar uradno obvesti države pogodbenice o prilagoditvi omejitve odgovornosti. Vsaka taka prilagoditev začne učinkovati šest mesecev po tem, ko se uradno sporoči državam pogodbenicam. Če v treh mesecih po tem, ko se prilagoditev sporoči državam pogodbenicam, večina držav uradno sporoči svoje nesoglasje, prilagoditev ne začne učinkovati in depozitar predloži zadevo na sestanek držav pogodbenic. Depozitar takoj uradno obvesti vse države pogodbenice o začetku veljavnosti vsake spremembe.3. Ne glede na odstavek 1 tega člena se kadarkoli uporabi postopek iz odstavka 2 tega člena, če ena tretjina držav pogodbenic izrazi tako željo in če faktor inflacije, naveden v odstavku 1, preseže 30 odstotkov od prejšnje prilagoditve ali od dneva začetka veljavnosti Konvencije, če prejšnje prilagoditve ni bilo. Nadaljnji pregledi po postopku, opisanem v odstavku 1 tega člena, bodo vsakih pet let, začnejo pa se na koncu petega leta po dnevu pregledov po tem odstavku.Člen 25Dogovori o omejitvahPrevoznik lahko določi, da za pogodbo o prevozu veljajo višje omejitve odgovornosti, kakor so predvidene v tej konvenciji, ali da odgovornost sploh ne bo omejena.Člen 26Neveljavnost pogodbenih določbVsaka določba, katere namen je prevoznika razbremeniti odgovornosti ali določiti nižjo omejitev, kakor je določena v tej konvenciji, je nična in neveljavna, toda ničnost vsake take določbe ne pomeni ničnosti celotne pogodbe, za katero še naprej veljajo določbe te konvencije.Člen 27Svoboda sklepanja pogodbNič v tej konvenciji ne preprečuje prevozniku, da zavrne sklenitev pogodbe o prevozu, da se odreče kakršnim koli ugovorom, ki so na voljo po tej konvenciji, ali določi pogoje, ki niso v nasprotju z določbami te konvencije.Člen 28PredplačilaOb letalskih nesrečah, katerih posledica je smrt ali poškodba potnikov, prevoznik, če to zahteva njegovo nacionalno pravo, nemudoma izvrši predplačilo fizični osebi ali osebam, ki so upravičene zahtevati odškodnino, za zadovoljitev njihovih takojšnjih materialnih potreb. Predplačilo ne pomeni priznanja odgovornosti in ga prevoznik lahko poračuna z vsemi zneski, ki jih pozneje izplača kot odškodnino.Člen 29Podlaga za zahtevkePri prevozu potnikov, prtljage in tovora se lahko vsak zahtevek za odškodnino, ne glede na pravni temelj, ki je lahko ta konvencija, pogodba, nedopustno ravnanje ali drug pravni temelj, vloži le pod pogoji in omejitvami odgovornosti, kakor so določeni v tej konvenciji, brez poseganja v vprašanje, kdo so osebe, ki imajo pravico tožiti, in kakšne so njihove pravice. V takšni tožbi ni mogoče zahtevati kaznovalne, odvračilne ali druge odškodnine, katere namen ni povračilo škode.Člen 30Uslužbenci, pooblaščenci - združevanje zahtevkov1. Če se proti uslužbencu ali pooblaščencu prevoznika vloži zahtevek zaradi škode, na katero se nanaša konvencija, je tak uslužbenec ali pooblaščenec, če dokaže, da je deloval v okviru svoje zaposlitve, upravičen sklicevati se na pogoje in omejitve odgovornosti, na katere se po tej konvenciji lahko sklicuje tudi sam prevoznik.2. Celotni znesek, ki se lahko izterja od prevoznika, njegovih uslužbencev in pooblaščencev, v tem primeru ne sme preseči navedenih omejitev.3. Razen za prevoz tovora se določbe odstavka 1 in 2 tega člena ne uporabljajo, če se dokaže, da je škoda posledica dejanja ali opustitve dejanja uslužbenca ali pooblaščenca, storjenega z namenom povzročiti škodo ali lahkomiselno in ob zavedanju, da bo škoda verjetno nastala.Člen 31Pravočasna prijava škode1. Če oseba, ki je upravičena za sprejem oddane prtljage ali tovora, to sprejme brez prijave škode, velja izpodbojna pravna domneva, da je bila dostavljena v dobrem stanju in v skladu s prevozno listino ali zapisom, ohranjenim na drug način, navedenim v odstavku 2 člena 3 in v odstavku 2 člena 4.2. V primeru škode jo mora oseba, upravičena za sprejem, po njenem odkritju prijaviti prevozniku takoj, najpozneje pa v sedmih dneh od dneva sprejema, če gre za oddano prtljago, in v štirinajstih dneh od dneva sprejema, če gre za tovor. V primeru zamude se mora škoda prijaviti vsaj v 21 dneh od dneva, ko je oseba dobila prtljago ali tovor na voljo.3. Vsaka reklamacija mora biti pisna in izročena ali odposlana v navedenih rokih.4. Če reklamacija ni vložena v navedenih rokih, tožba proti prevozniku ni dopustna, razen v primeru njegove prevare.Člen 32Smrt odgovorne osebeČe odgovorna oseba umre, se zahtevek za odškodnino v skladu s pogoji te konvencije vloži proti njenim pravnim naslednikom.Člen 33Sodna pristojnost1. Odškodninsko tožbo je treba po izbiri tožnika vložiti na ozemlju ene od držav pogodbenic, bodisi pri sodišču v kraju prebivališča prevoznika ali v glavnem kraju poslovanja ali poslovne enote, prek katere je bila sklenjena pogodba, bodisi pri sodišču v namembnem kraju.2. Za škodo, ki izhaja iz smrti ali poškodbe potnika, se lahko tožba vloži pri enem od sodišč iz odstavka 1 tega člena ali na ozemlju države pogodbenice, na katerem ima potnik v času nesreče glavno in stalno prebivališče, in na katerega ali s katerega prevoznik opravlja letalske prevoze potnikov z lastnimi letali ali z letali drugega prevoznika na podlagi poslovnega dogovora in na katerem prevoznik opravlja svoje posle letalskega prevoza potnikov iz prostorov, ki jih ima v najemu ali v lasti sam ali drug prevoznik, s katerim ima poslovni dogovor.3. V odstavku 2:(a) "poslovni dogovor" pomeni dogovor, ki ni pogodba o zastopstvu, med prevozniki v zvezi z zagotavljanjem njihovih skupnih storitev letalskega prevoza potnikov;(b) "glavno in stalno prebivališče" pomeni določeno in stalno prebivališče potnika v času nesreče. Pri tem državljanstvo potnika ni odločilni dejavnik.4. Vprašanja v zvezi s postopkom ureja pravo sodišča, ki mu je primer predložen.Člen 34Arbitraža1. Ob upoštevanju določb tega člena lahko pogodbenice pogodbe o prevozu tovora določijo, da se vsak spor v zvezi z odgovornostjo prevoznika po tej konvenciji rešuje z arbitražo. Tak dogovor mora biti pisen.2. Arbitražni postopek po izbiri vlagatelja zahtevka poteka v kraju ene od sodnih pristojnosti iz člena 33.3. Arbiter ali arbitražno sodišče uporablja določbe te konvencije.4. Za določbe odstavkov 2 in 3 tega člena se šteje, da so del vsake arbitražne klavzule ali dogovora, in vsaka določba take klavzule ali dogovora, ki ni v skladu z njimi, je nična in neveljavna.Člen 35Zastaranje1. Odškodninska tožba zastara, če ni vložena v dveh letih od dneva prihoda v namembni kraj ali od dneva, ko bi letalo moralo prispeti, ali od dneva, ko je bil prevoz končan.2. Način računanja tega roka se določi po pravu sodišča, ki mu je primer predložen.Člen 36Zaporedni prevoz1. Pri prevozu, ki ga bo opravilo več različnih prevoznikov drug za drugim in spada v opredelitev iz odstavka 3 člena 1, mora vsak prevoznik, ki sprejme potnike, prtljago ali tovor, upoštevati pravila te konvencije in se šteje za eno od pogodbenic pogodbe o prevozu, če se pogodba nanaša na del prevoza, ki se opravi pod njegovim nadzorom.2. Pri prevozu te vrste lahko potnik ali katera koli druga oseba, ki je zanj upravičena do odškodnine, vloži tožbo le proti tistemu prevozniku, ki je opravil prevoz, med katerim se je zgodila nesreča ali je prišlo do zamude, razen kadar je po izrecnem dogovoru prvi prevoznik prevzel odgovornost za celotno potovanje.3. Glede prtljage ali tovora bosta imela potnik ali pošiljatelj pravico do tožbe proti prvemu prevozniku, potnik ali prejemnik, ki je upravičen do dostave, pa pravico do tožbe proti zadnjemu prevozniku, poleg tega pa lahko vsak vloži tožbo proti prevozniku, ki je opravil prevoz, med katerim je prišlo do uničenja, izgube, škode ali zamude. Ti prevozniki bodo solidarno odgovorni potniku ali pošiljatelju ali prejemniku.Člen 37Regres nasproti tretjim osebamNič v tej konvenciji ne posega v vprašanje, ali ima oseba, odgovorna za škodo v skladu z določbami te konvencije, regres nasproti katere koli druge osebe.POGLAVJE IVKombinirani prevozČlen 38Kombinirani prevoz1. Pri kombiniranem prevozu, ki se delno opravi z letalom in delno z drugimi načini prevoza, se ob upoštevanju odstavka 4 člena 18 uporabljajo določbe te konvencije le za letalski prevoz v smislu člena 1.2. Nič v tej konvenciji ne preprečuje pogodbenicam, da pri kombiniranem prevozu v listino o letalskem prevozu vpišejo pogoje, ki se nanašajo na druge načine prevoza, če se za letalski prevoz upoštevajo določbe te konvencije.POGLAVJE VLetalski prevoz, ki ga opravi oseba, ki ni pogodbeni prevoznikČlen 39Pogodbeni prevoznik - dejanski prevoznikDoločbe tega poglavja se uporabljajo, če oseba (v nadaljnjem besedilu "pogodbeni prevoznik") kot principal sklene pogodbo o prevozu, ki ga ureja ta konvencija, s potnikom ali pošiljateljem ali osebo, ki deluje v imenu potnika ali pošiljatelja, in druga oseba (v nadaljnjem besedilu "dejanski prevoznik") na podlagi dogovora s pogodbenim prevoznikom opravi celoten prevoz ali del prevoza, vendar pa v zvezi s tem delom ni zaporedni prevoznik v smislu te konvencije. Šteje se, da tak dogovor obstaja, če ni dokaza o nasprotnem.Člen 40Odgovornost pogodbenih in dejanskih prevoznikovČe dejanski prevoznik opravi celoten prevoz ali del prevoza, ki ga v skladu s pogodbo iz člena 39 ureja ta konvencija, veljajo pravila te konvencije, če v tem poglavju ni drugače določeno, za pogodbenega in dejanskega prevoznika, za prvega za celotni prevoz, določen v pogodbi, za drugega pa le za prevoz, ki ga dejansko opravi.Člen 41Vzajemna odgovornost1. Dejanja in opustitve dejanj dejanskega prevoznika in njegovih uslužbencev ter pooblaščencev, ki tako ravnajo v okviru svoje zaposlitve, se v zvezi s prevozom, ki ga opravi dejanski prevoznik, štejejo tudi za dejanja in opustitve dejanj pogodbenega prevoznika.2. Dejanja in opustitve dejanj pogodbenega prevoznika in njegovih uslužbencev ter pooblaščencev, ki tako ravnajo v okviru svoje zaposlitve, se v zvezi s prevozom, ki ga opravi dejanski prevoznik, štejejo tudi za dejanja in opustitve dejanj dejanskega prevoznika. Vendar dejanski prevoznik za nobeno tako dejanje ali opustitev dejanja ne bo prevzel odgovornosti, ki presega zneske, navedene v členih 21, 22, 23 in 24 konvencije. Noben poseben dogovor, po katerem pogodbeni prevoznik prevzema obveznosti, ki jih ne nalaga ta konvencija, ali se odpoveduje pravicam ali možnostim ugovorov, ki jih daje ta konvencija, ali kakršna koli posebna izjava o interesu za dostavo v namembni kraj, opredeljena v členu 22, ne vpliva na dejanskega prevoznika, razen če ni z njo soglašal.Člen 42Naslovnik reklamacij in navodilVsaka reklamacija ali navodilo prevozniku po tej konvenciji ima enak učinek, če je naslovljena na pogodbenega ali dejanskega prevoznika. Kljub temu pa navodila iz člena 12 te konvencije učinkujejo le, če so naslovljena na pogodbenega prevoznika.Člen 43Uslužbenci in pooblaščenciV zvezi s prevozom, ki ga opravi dejanski prevoznik, je vsak uslužbenec ali pooblaščenec navedenega prevoznika ali pogodbenega prevoznika, ki dokaže, da je ravnal v okviru svoje zaposlitve, upravičen, da se sklicuje na pogoje in omejitve odgovornosti, ki se po tej konvenciji uporabljajo za prevoznika, katerega uslužbenec ali pooblaščenec je, razen če se dokaže, da je ravnal na način, ki preprečuje sklicevanje na omejitve odgovornosti v skladu s to konvencijo.Člen 44Kumuliranje odškodninZa prevoz, ki ga opravi dejanski prevoznik, skupni znesek, ki ga je mogoče izterjati od navedenega prevoznika, od pogodbenega prevoznika ter njegovih uslužbencev in pooblaščencev, ki ravnajo v okviru svoje zaposlitve, ne sme presegati najvišjega zneska, ki se lahko po tej konvenciji terja od pogodbenega ali dejanskega prevoznika, vendar nobena od navedenih oseb ne more biti odgovorna za znesek, ki je višji od zanjo veljavne omejitve.Člen 45ToženecZa prevoz, ki ga opravi dejanski prevoznik, se lahko odškodninska tožba po izbiri tožnika vloži proti navedenemu prevozniku ali pogodbenemu prevozniku ali obema skupaj ali ločeno. Če se vloži tožba le proti enemu od navedenih prevoznikov, ima ta pravico zahtevati, da je v postopku udeležen tudi drugi prevoznik, pri čemer postopek in učinke ureja pravo sodišča, ki mu je bil primer predložen.Člen 46Dodatna sodna pristojnostOdškodninska tožba po členu 45 se mora po izbiri tožnika vložiti na ozemlju ene od držav pogodbenic, bodisi pri sodišču, na katerem se lahko vloži tožba proti pogodbenemu prevozniku, kakor določa člen 33 te konvencije, bodisi pri sodišču, ki je pristojno v kraju, v katerem ima dejanski prevoznik prebivališče ali kjer ima glavni kraj poslovanja.Člen 47Neveljavnost pogodbenih določilVsako pogodbeno določilo, na podlagi katere bi bil pogodbeni ali dejanski prevoznik razbremenjen odgovornosti po tem poglavju ali ki bi določala nižjo omejitev, kakor velja v skladu s tem poglavjem, je nična in neveljavna, vendar ničnost vsake take določbe ne pomeni ničnosti celotne pogodbe, za katero še naprej veljajo določbe tega poglavja.Člen 48Medsebojni odnosi med pogodbenimi in dejanskimi prevoznikiRazen člena 45 nič v tem poglavju ne vpliva na pravice in obveznosti med prevoznikoma, vključno z regresno pravico ali pravico do odškodnine.POGLAVJE VIDruge določbeČlen 49Obvezna uporabaVse določbe v pogodbi o prevozu in vseh posebnih dogovorih, sklenjenih pred nastankom škode, s katerimi pogodbenice domnevno kršijo pravila, ki jih določa ta konvencija, bodisi glede določitve prava, ki ga je treba uporabiti, bodisi s spremembo pravil v zvezi s sodno pristojnostjo, so nične in neveljavne.Člen 50ZavarovanjeDržave pogodbenice zahtevajo, da imajo njihovi prevozniki sklenjeno ustrezno zavarovanje za kritje njihove odgovornosti po tej konvenciji. Država pogodbenica lahko od prevoznika, ki opravlja prevoze vanjo, zahteva, da priskrbi dokaz o ustreznem zavarovanju za kritje njegove odgovornosti po tej konvenciji.Člen 51Prevoz, opravljen v izrednih razmerahDoločbe členov 3 do 5, 7 in 8 v zvezi z dokumentacijo o prevozu se ne uporabljajo, če se prevoz opravi v izrednih razmerah, ki presegajo okvire običajnega poslovanja prevoznika.Člen 52Opredelitev pojma dnevovPojem "dnevi", ki se uporablja v tej konvenciji, pomeni koledarske in ne delovne dni.POGLAVJE VIIKončne določbeČlen 53Podpis, ratifikacija in začetek veljavnosti1. Ta konvencija se odpre za podpis 28. maja 1999 v Montrealu za države, ki sodelujejo na Mednarodni konferenci o letalskem pravu, ki je potekala v Montrealu od 10. do 28. maja 1999. Po 28. maju 1999 je Konvencija odprta za podpis vsem državam na sedežu Mednarodne organizacije civilnega letalstva v Montrealu, dokler ne začne veljati v skladu z odstavkom 6 tega člena.2. Ta konvencija je prav tako odprta za podpis organizacijam za regionalno gospodarsko povezovanje. V tej konvenciji pomeni "organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje" katero koli organizacijo, ki jo ustanovijo suverene države posamezne regije in je pristojna za nekatere zadeve, ki jih ureja ta konvencija, ter je pravilno pooblaščena za podpis in ratifikacijo, sprejetje in odobritev te konvencije ali pristop k njej. Sklicevanje na "državo pogodbenico" ali "države pogodbenice" v tej konvenciji, ki ni sklicevanje v smislu odstavka 2 člena 1, odstavka 1(b) člena 3, odstavka (b) člena 5, členov 23, 33, 46 in odstavka (b) člena 57, se enako uporablja za organizacijo za regionalno gospodarsko povezovanje. Za namene člena 24 se sklicevanji na "večino držav pogodbenic" in "eno tretjino držav pogodbenic" ne uporabljata za organizacijo za regionalno gospodarsko povezovanje.3. To konvencijo ratificirajo države in organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje, ki so jo podpisale.4. Vsaka država ali organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje, ki te konvencije ne podpiše, jo lahko kadarkoli sprejme, odobri ali k njej pristopi.5. Listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu se deponirajo pri Mednarodni organizaciji civilnega letalstva, ki je določena za depozitarja.6. Ta konvencija začne med državami, ki so deponirale listino o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu, veljati šestdeseti dan po dnevu deponiranja tridesete listine pri depozitarju. Za namene tega odstavka se ne šteje listina, ki jo je deponirala organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje.7. Za druge države in druge organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje začne ta konvencija veljati 60 dni po datumu deponiranja listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu.8. Depozitar takoj uradno obvesti vse podpisnice in države pogodbenice o:(a) vsakem podpisu konvencije in datumu podpisa;(b) vsakem deponiranju listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu in datumu deponiranja;(c) datumu začetka veljavnosti konvencije;(d) datumu začetka veljavnosti katere koli prilagoditve omejitev odgovornosti, določenih s to konvencijo;(e) vsaki odpovedi po členu 54.Člen 54Odpoved1. Država pogodbenica lahko to konvencijo odpove s pisnim uradnim obvestilom depozitarju.2. Odpoved učinkuje 180 dni po dnevu, ko depozitar prejme uradno obvestilo.Člen 55Razmerje do drugih instrumentov Varšavske konvencijeTa konvencija prevlada nad vsemi pravili, ki veljajo za mednarodni letalski prevoz:1. med državami pogodbenicami te konvencije na podlagi dejstva, da so te države skupno pogodbenice(a) Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane 12. oktobra 1929 v Varšavi (v nadaljnjem besedilu "Varšavska konvencija");(b) Protokola o spremembi Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane 12. oktobra 1929 v Varšavi, sestavljenega v Haagu 28. septembra 1955 (v nadaljnjem besedilu "Haaški protokol");(c) Konvencije, s katero se dopolnjuje Varšavska konvencija, o poenotenju nekaterih pravil v zvezi z mednarodnim letalskim prevozom, ki ga opravlja nekdo, ki ni pogodbeni prevoznik, podpisane v Guadalajari 18. septembra 1961 (v nadaljnjem besedilu "Konvencija iz Guadalajare");(d) Protokola o spremembi Konvencije o poenotenju nekaterih pravil za mednarodni letalski prevoz, podpisane 12. oktobra 1929 v Varšavi, kakor je bila spremenjena s Protokolom, sestavljenim v Haagu 28. septembra 1955, podpisanim v Ciudadu de Guatemala 8. marca 1971 (v nadaljnjem besedilu "Protokol iz Ciudada de Guatemala");(e) dodatnih protokolov št. 1 do 3 in Montrealskega protokola št. 4 o spremembi Varšavske konvencije, kakor je bila spremenjena s Haaškim protokolom, ali Varšavske konvencije, kakor je bila spremenjena s Haaškim protokolom in Protokolom iz Ciudada de Guatemala, podpisanih v Montrealu 25. septembra 1975 (v nadaljnjem besedilu "Montrealski protokoli") ali2. na ozemlju katere koli posamezne države pogodbenice te konvencije na podlagi dejstva, da je ta država pogodbenica enega ali več instrumentov iz pododstavkov (a) do (e) zgoraj.Člen 56Države z več kakor enim pravnim sistemom1. Če ima država dve ozemeljski enoti ali več, na katerih se uporabljajo različni pravni sistemi v zvezi z zadevami, ki jih obravnava ta konvencija, lahko ob podpisu, ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu izjavi, da se ta konvencija razširi na vse njene ozemeljske enote ali le na eno ozemeljsko enoto ali več, in lahko to izjavo kadarkoli spremeni z drugo izjavo.2. O vsaki taki izjavi uradno obvesti depozitarja in izrecno navede ozemeljske enote, za katere se ta konvencija uporablja.3. Za državo pogodbenico, ki je dala takšno izjavo:(a) se sklicevanje na "nacionalno valuto" v členu 23 razlaga kot sklicevanje na valuto ustrezne ozemeljske enote navedene države; in(b) se sklicevanje na "nacionalno pravo" v členu 28 razlaga kot sklicevanje na pravo ustrezne ozemeljske enote navedene države.Člen 57PridržkiK tej konvenciji niso dovoljeni nobeni pridržki, razen da država lahko kadarkoli z uradnim obvestilom, naslovljenim na depozitarja, izjavi, da se konvencija ne uporablja za:(a) mednarodni letalski prevoz, ki ga opravlja in izvaja navedena država pogodbenica neposredno v nekomercialne namene za opravljanje svojih nalog in dolžnosti suverene države; in/ali(b) prevoz oseb, tovora in prtljage za njene vojaške organe z letali, ki so registrirana v navedeni državi pogodbenici ali jih ta najame in katerih polno zmogljivost so rezervirali ti organi ali je bila rezervirana v njihovem imenu.V POTRDITEV TEGA so spodaj podpisani pooblaščenci, ki so bili za to pravilno pooblaščeni, podpisali to konvencijo.SESTAVLJENO v Montrealu dne 28. maja leta tisoč devetsto devetindevetdeset v angleškem, arabskem, kitajskem, francoskem, ruskem in španskem jeziku, pri čemer so vsa besedila enako verodostojna. Ta konvencija je deponirana v arhivih Mednarodne organizacije civilnega letalstva in depozitar pošlje njene overjene kopije vsem državam pogodbenicam te konvencije ter vsem državam pogodbenicam Varšavske konvencije, Haaškega protokola, Konvencije iz Guadalajare, Protokola iz Ciudada de Guatemala in Montrealskih protokolov.--------------------------------------------------


title: Sklep Sveta (SZVP) 2015/882 z dne 8. junija 2015 o spremembi Sklepa 2014/932/SZVP o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Jemnu

text:
               9.6.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 143/11

         SKLEP SVETA (SZVP) 2015/882
   z dne 8. junija 2015
   o spremembi Sklepa 2014/932/SZVP o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Jemnu
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 29 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 18. decembra 2014 sprejel Sklep 2014/932/SZVP (1).

               (2)

               Varnostni svet Združenih narodov je 14. aprila 2015 sprejel Resolucijo 2216 (2015), s katero je med drugim uveden embargo na orožje za Alija Abdullaha Saleha, Abdullaha Yahyo Al Hakima, Abda Al-Khaliqa Al-Huthija ter osebe in subjekte, ki jih je na seznam uvrstil Odbor, ustanovljen na podlagi odstavka 19 Resolucije Varnostnega sveta Združenih narodov (RVSZN) 2140 (2014). To je brez vpliva na splošno prepoved, da se tem osebam ali subjektom ne dajo neposredno ali posredno na razpolago ali v njihovo korist nobeni gospodarski viri.

               (3)

               V RVSZN 2216 (2015) je prav tako poudarjeno, da je med dejanja, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost Jemna, lahko vključeno tudi kršenje embarga na orožje ali oviranje dostave humanitarne pomoči v Jemen ali dostopa do humanitarne pomoči v Jemnu ali njenega razdeljevanja.

               (4)

               Poleg tega sta z RVSZN 2216 (2015) na seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, uvedeni z odstavkoma 11 in 15 RVSZN 2140 (2014), dodana še dva posameznika.

               (5)

               Sklep 2014/932/SZVP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Sklep 2014/932/SZVP se spremeni:

               1.

               člen 1 se preštevilči v člen 2a, naslednja točka pa se doda odstavku 1:

                           „(d)

                           dejanja, ki kršijo embargo na orožje ali ovirajo dostavo humanitarne pomoči v Jemen, dostop do nje ali njeno razdeljevanje v Jemnu.“

                     ;

               2.

               člen 2 se preštevilči v člen 2b, naslednja točka pa se doda odstavku 1:

                           „(d)

                           dejanja, ki kršijo embargo na orožje ali ovirajo dostavo humanitarne pomoči v Jemen, dostop do nje ali njeno razdeljevanje v Jemnu;“

                     ;

               3.

               v odstavku 5 člena 2b pa se beseda „člena 2(1)“ nadomesti z besedo „odstavka 1“;

               4.

               vstavita se naslednja člena:
               „Člen 1
               1.   Prepovedana je neposredna ali posredna prodaja, dobava, prenos ali izvoz orožja in sorodnega materiala vseh vrst, vključno z orožjem in strelivom, vojaškimi vozili in opremo, paravojaško opremo in rezervnimi deli za navedeno, posameznikom in subjektom, ki jih je Varnostni svet Združenih narodov ali Odbor, ustanovljen na podlagi odstavka 19 RVSZN 2140 (2014), uvrstil na seznam ter osebam, ki v Jemnu delujejo v njihovem imenu ali pod njihovim vodstvom, s strani državljanov držav članic ali z ozemelj držav članic ali z uporabo plovil ali letal pod njihovo zastavo ne glede na to, ali izvirajo z omenjenih ozemelj ali ne.
               Osebe in subjekti iz tega odstavka so navedeni v Prilogi k temu sklepu.
               2.   Prepovedano je:

                           (a)

                           neposredno ali posredno zagotavljati tehnično pomoč, usposabljanje ali drugo pomoč, vključno z zagotavljanjem oboroženega najemniškega vojaškega osebja, povezano z vojaškimi dejavnostmi ter zagotavljanjem, izdelavo, vzdrževanjem in uporabo orožja in sorodnega materiala vseh vrst, vključno z orožjem in strelivom, vojaškimi vozili in opremo, paravojaško opremo in rezervnimi deli za navedeno, vsem fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom iz odstavka 1;

                           (b)

                           neposredno ali posredno financirati ali zagotavljati finančno pomoč v zvezi z vojaškimi dejavnostmi, zlasti nepovratna sredstva, posojila in zavarovanje izvoznih kreditov, pa tudi zavarovanje in pozavarovanje za vsakršno prodajo, dobavo, prenos ali izvoz orožja in sorodnega materiala ali za zagotavljanje s tem povezane tehnične ali druge pomoči vsem fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom iz odstavka 1.

                     Člen 2
               1.   Države članice v skladu z nacionalnimi pristojnostmi in zakonodajo ter skladno z mednarodnim pravom, zlasti pomorskim pravom in ustreznimi mednarodnimi sporazumi o civilnem letalstvu, na svojem ozemlju, tudi v morskih pristaniščih in na letališčih pregledajo ves tovor za Jemen, če imajo informacije, na podlagi katerih utemeljeno sumijo, da tovor vsebuje predmete, katerih dobava, prodaja, prenos ali izvoz so na podlagi tega sklepa prepovedani.
               2.   Če države članice odkrijejo predmete, katerih dobava, prodaja, prenos ali izvoz so na podlagi tega sklepa prepovedani, jih zasežejo in odstranijo, vključno s tem, da jih uničijo, naredijo neuporabne, jih uskladiščijo ali pošljejo v uničenje v državo, ki ni država izvora ali namembna država.
               3.   Države članice Odboru za sankcije takoj pošljejo prvo pisno poročilo o pregledu iz odstavka 1, ki vsebuje zlasti razlago o razlogih za take preglede, rezultate takih pregledov ter pojasnilo, ali je bilo zagotovljeno sodelovanje in ali so bili odkriti prepovedani predmeti. Nato Odboru za sankcije v 30 dneh pošljejo naslednje pisno poročilo z ustreznimi podatki o pregledu, zasegu in odstranitvi ter ustreznimi podatki o prenosu, vključno z opisom predmetov, njihovim izvorom in ciljno destinacijo, če prvo pisno poročilo ne vsebuje teh podatkov.“

         Člen 2
   Priloga k Sklepu 2014/932/SZVP se spremeni, kot je določeno v Prilogi k temu sklepu.
   Člen 3
   Ta sklep začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.

      V Luxembourgu, 8. junija 2015

            Za Svet

            Predsednica

         D. REIZNIECE-OZOLA

      (1)  Sklep Sveta 2014/932/SZVP z dne 18. decembra 2014 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Jemnu (UL L 365, 19.12.2014, str. 147).

      PRILOGA

                  I.

                  Naslov Priloge k Sklepu 2014/932/SZVP se nadomesti z naslednjim:

                     „Seznam oseb in subjektov iz členov 1(1) in 2a(1) ter člena 2b(1) in (2)“
                  .

                  II.

                  Naslednja vnosa se dodata na seznam iz Priloge k Sklepu 2014/932/SZVP:
                  „4.   Abdulmalik al-Houthi

                     Drugi podatki: Voditelj Gibanja jemenskih Hutijev. Izvaja dejavnosti, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost Jemna. Datum uvrstitve na seznam ZN:14.4.2015.

                     Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki jih je pripravil Odbor za sankcije:

                  Abdul Malik al-Houthi je vodja skupine, ki izvaja dejavnosti, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost Jemna.
                  Septembra 2014 so hutijske sile zavzele Sano, januarja 2015 pa so poskušale enostransko zamenjati zakonito vlado Jemna z nezakonitim upravnim organom, v katerem so prevladovali Hutiji. Al-Houthi je prevzel vodstvo Gibanja jemenskih Hutijev leta 2004 po smrti svojega brata Husseina Badreddna al-Houthija. Kot voditelj skupine je vedno znova grozil jemenskim oblastem z novimi nemiri, če ne bodo izpolnile njegovih zahtev, in zaprl predsednika Hadija, predsednika vlade in ključne ministre. Hadi je nato pobegnil v Aden. Hutiji so nato ob pomoči vojaški enot, zvestih nekdanjemu predsedniku Salehu in njegovemu sinu Ahmedu Aliju Salehu, še enkrat napadli Aden.
                  5.   Ahmed Ali Abdullah Saleh

                     Drugi podatki: Ima ključno vlogo pri omogočanju vojaškega prodora Hutijev. Izvaja dejavnosti, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost Jemna. Ahmed Saleh je sin nekdanjega predsednika Republike Jemen, Alija Abdullaha Saleha. Datum uvrstitve na seznam ZN:14.4.2015.

                     Dodatne informacije iz povzetka razlogov za uvrstitev na seznam, ki ga je pripravil Odbor za sankcije:

                  Ahmed Ali Saleh si prizadeva spodkopati oblast predsednika Hadija, onemogoča prizadevanja Hadija za vojaško reformo ter ovira miren prehod Jemna v demokracijo. Imel je ključno vlogo pri omogočanju vojaškega prodora Hutijev. Od sredine februarja 2013 je Ahmed Ali Saleh brigadam republiške garde in neidentificiranim plemenskim šejkom izročil na tisoče novih pušk. To orožje je bilo najprej nabavljeno leta 2010 ter nato shranjeno, da bi si z njim pozneje zagotovili zvestobo prejemnikov za politične koristi.
                  Potem ko je njegov oče Ali Abdullah Saleh, nekdanji predsednik Republike Jemen, leta 2011 odstopil s položaja predsednika Jemna, je Ahmed Ali Saleh obdržal svoj položaj poveljnika jemenske republiške garde. Po nekaj več kot letu ga je predsednik Hadi razrešil, vendar je imel velik vpliv v jemenski vojski tudi po tem, ko ni bil več v poveljstvu. ZN so Alija Abdullaha Saleha na seznam uvrstili novembra 2014 na podlagi Resolucije Varnostnega sveta ZN 2140.“