title: Sklep Sveta (EU) 2017/2464 z dne 18. decembra 2017 o pooblastilu Avstriji in Romuniji, da v interesu Evropske unije sprejmeta pristop Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok

text:
               29.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 348/43

         SKLEP SVETA (EU) 2017/2464
   z dne 18. decembra 2017
   o pooblastilu Avstriji in Romuniji, da v interesu Evropske unije sprejmeta pristop Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 81(3) v povezavi s členom 218 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropska unija je kot enega izmed svojih ciljev določila spodbujanje varstva otrokovih pravic, kakor je navedeno v členu 3 Pogodbe o Evropski uniji. Ukrepi za zaščito otrok zoper nezakonito premestitev ali zadržanje so bistveni del te politike.

               (2)

               Svet je sprejel Uredbo (ES) št. 2201/2003 (2) (v nadaljnjem besedilu: Uredba Bruselj IIa), katere namen je zaščititi otroke pred škodljivimi posledicami njihove neupravičene premestitve ali zadržanja ter vzpostaviti postopke za zagotovitev njihove hitre vrnitve v državo običajnega prebivališča ter zagotoviti varstvo pravic do stikov z otrokom in pravic do varstva in vzgoje.

               (3)

               Uredba Bruselj IIa dopolnjuje in krepi določbe Haaške konvencije z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok (v nadaljnjem besedilu: Haaška konvencija iz leta 1980), ki na mednarodni ravni uvaja sistem obveznosti in sodelovanja med državami pogodbenicami in med centralnimi organi ter katere namen je zagotoviti hitro vrnitev neupravičeno premeščenih ali zadržanih otrok.

               (4)

               Vse države članice Unije so pogodbenice Haaške konvencije iz leta 1980.

               (5)

               Unija spodbuja tretje države k pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 in podpira njeno pravilno izvajanje, tako da skupaj z državami članicami sodeluje med drugim v posebnih komisijah, ki jih redno organizira Haaška konferenca o mednarodnem zasebnem pravu.

               (6)

               Skupni pravni okvir, ki se uporablja za odnose med državami članicami Unije in tretjimi državami, bi lahko bil najboljša rešitev za občutljive primere mednarodnega protipravnega odvzema otrok.

               (7)

               Haaška konvencija iz leta 1980 določa, da se navedena konvencija uporablja med državo pristopnico in tistimi državami pogodbenicami, ki so izjavile, da sprejemajo pristop.

               (8)

               Haaška konvencija iz leta 1980 ne omogoča, da bi organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje, kakršna je Unija, postale njene pogodbenice. Zato Unija ne more pristopiti k navedeni konvenciji niti ne more predložiti izjave o sprejetju države pristopnice.

               (9)

               Na podlagi mnenja 1/13 Sodišča Evropske unije (3) izjave o sprejetju v okviru Haaške konvencije iz leta 1980 sodijo v izključno zunanjo pristojnost Unije.

               (10)

               Panama je listino o pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 predložila 2. februarja 1994. Haaška konvencija iz leta 1980 je za Panamo začela veljati 1. maja 1994.

               (11)

               Vse zadevne države članice, razen Avstrije in Romunije, so že sprejele pristop Paname k Haaški konvenciji iz leta 1980. Panama je sprejela pristop Bolgarije, Cipra, Estonije, Latvije, Litve, Malte in Slovenije k Haaški konvenciji iz leta 1980. Ocena razmer v Panami je privedla do sklepa, da lahko Avstrija in Romunija v interesu Unije sprejmeta pristop Paname v skladu s pogoji iz Haaške konvencije iz leta 1980.

               (12)

               Urugvaj je listino o pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 predložil 18. novembra 1999. Haaška konvencija iz leta 1980 je za Urugvaj začela veljati 1. februarja 2000.

               (13)

               Vse zadevne države članice, razen Avstrije in Romunije, so že sprejele pristop Urugvaja k Haaški konvenciji iz leta 1980. Urugvaj je sprejel pristop Bolgarije, Estonije, Latvije in Litve k Haaški konvenciji iz leta 1980. Ocena razmer v Urugvaju je privedla do sklepa, da lahko Avstrija in Romunija v interesu Unije sprejmeta pristop Urugvaja v skladu s pogoji iz Haaške konvencije iz leta 1980.

               (14)

               Kolumbija je listino o pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 predložila 13. decembra 1995. Haaška konvencija iz leta 1980 je za Kolumbijo začela veljati 1. marca 1996.

               (15)

               Vse zadevne države članice, razen Avstrije in Romunije, so že sprejele pristop Kolumbije k Haaški konvenciji iz leta 1980. Kolumbija je sprejela pristop Bolgarije, Estonije, Latvije, Litve in Malte k Haaški konvenciji iz leta 1980. Ocena razmer v Kolumbiji je privedla do sklepa, da lahko Avstrija in Romunija v interesu Unije sprejmeta pristop Kolumbije v skladu s pogoji iz Haaške konvencije iz leta 1980.

               (16)

               Salvador je listino o pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 predložil 5. februarja 2001. Haaška konvencija iz leta 1980 je za Salvador začela veljati 1. maja 2001.

               (17)

               Vse zadevne države članice, razen Avstrije in Romunije, so že sprejele pristop Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980. Salvador je sprejel pristop Bolgarije, Estonije, Latvije in Litve k Haaški konvenciji iz leta 1980. Ocena razmer v Salvadorju je privedla do sklepa, da lahko Avstrija in Romunija v interesu Unije sprejmeta pristop Salvadorja v skladu s pogoji iz Haaške konvencije iz leta 1980.

               (18)

               Avstrija in Romunija bi morali biti zato pooblaščeni, da v interesu Unije predložita svoji izjavi o sprejetju pristopa Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980 v skladu s pogoji iz tega sklepa. Druge države članice Unije, ki so že sprejele pristop Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980, ne bi smele predložiti novih izjav o sprejetju, saj obstoječe izjave po mednarodnem javnem pravu ostajajo veljavne.

               (19)

               Uredba Bruselj IIa zavezuje Združeno Kraljestvo in Irsko, ki zato sodelujeta pri sprejetju in uporabi tega sklepa.

               (20)

               V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   Avstrija in Romunija sta pooblaščeni, da v interesu Unije sprejmeta pristop Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980.
   2.   Avstrija in Romunija najpozneje do 19. decembra 2018 predložita naslednjo izjavo o sprejetju v interesu Unije pristopa Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980:

      „[Polno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavlja, da v skladu s Sklepom Sveta (EU) 2017/2464 sprejema pristop Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok.“

   3.   Avstrija in Romunija obvestita Svet in Komisijo o predložitvi njihovih izjav o sprejetju pristopa Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980 ter Komisiji sporočita besedilo teh izjav v dveh mesecih po predložitvi.
   Člen 2
   Tiste države članice, ki so predložile izjave o sprejetju pristopa Paname, Urugvaja, Kolumbije in Salvadorja k Haaški konvenciji iz leta 1980 pred datumom sprejetja tega sklepa, ne predložijo novih izjav.
   Člen 3
   Ta sklep začne učinkovati na dan uradne obvestitve.
   Člen 4
   Ta sklep je naslovljen na Republiko Avstrijo in Romunijo.

      V Bruslju, 18. decembra 2017

            Za Svet

            Predsednica

         K. SIMSON

      (1)  Mnenje z dne 30. novembra 2017 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL L 338, 23.12.2003, str. 1).

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Sklep Sveta (SZVP) 2018/90 z dne 22. januarja 2018 o spremembi Sklepa (SZVP) 2017/2074 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli

text:
               22.1.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               LI 16/14

         SKLEP SVETA (SZVP) 2018/90
   z dne 22. januarja 2018
   o spremembi Sklepa (SZVP) 2017/2074 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 29 Pogodbe,
   ob upoštevanju Sklepa Sveta (SZVP) 2017/2074 z dne 13. novembra 2017 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Venezueli (1),
   ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 13. novembra 2017 sprejel Sklep (SZVP) 2017/2074.

               (2)

               Svet je 13. novembra 2017 sprejel sklepe o Venezueli, v katerih je ponovno poudaril, da so konstruktivni dialog in pogajanja edini trajnostni način za obravnavo trenutne krize in odziv na nujne potrebe prebivalcev Venezuele.

               (3)

               Svet je poudaril, da je zaskrbljen zaradi razmer v državi, in sprejel omejevalne ukrepe, pri čemer je poudaril, da se bodo ti ukrepi uporabljali postopoma in na prilagodljiv način ter bodo lahko tudi razširjeni, usmerjeni pa bodo na osebe, ki kršijo demokratična načela ali pravno državo oziroma človekove pravice.

               (4)

               Zaradi nenehnega slabšanja razmer v Venezueli bi bilo treba na seznam fizičnih in pravnih oseb, subjektov in organov, za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Priloge I k Sklepu (SZVP) 2017/2074, dodati sedem oseb.

               (5)

               Prilogo I k Sklepu (SZVP) 2017/2074 bi bilo treba zato ustrezno spremeniti –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Priloga I k Sklepu (SZVP) 2017/2074 se spremeni, kot je določeno v Prilogi k temu sklepu.
   Člen 2
   Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 22. januarja 2018

            Za Svet

            Predsednica

         F. MOGHERINI

      (1)  UL L 295, 14.11.2017, str. 60.

      PRILOGA
      Na seznam oseb in subjektov iz Priloge I k Sklepu (SZVP) 2017/2074 se dodajo naslednje osebe:

                     Ime in priimek

                     Podatki za ugotavljanje identitete

                     Obrazložitev

                     Datum uvrstitve na seznam

                     „1.

                     Néstor Luis Reverol Torres

                     Datum rojstva: 28. oktober 1964

                     Minister za notranje zadeve, pravosodje in mir; nekdanji generalni poveljnik bolivarske narodne garde. Odgovoren za hude kršitve človekovih pravic in zatiranje demokratične opozicije v Venezueli, vključno s prepovedjo in zatiranjem političnih demonstracij.

                     22.1.2018

                     2.

                     Gustavo Enrique González López

                     Datum rojstva: 2. november 1960

                     Vodja bolivarske narodne obveščevalne službe (SEBIN). Odgovoren za hude kršitve človekovih pravic (vključno s samovoljnimi odvzemi prostosti, nečloveškim ali ponižujočim ravnanjem in mučenjem) ter zatiranje civilne družbe in demokratične opozicije v Venezueli.

                     22.1.2018

                     3.

                     Tibisay Lucena Ramírez

                     Datum rojstva: 26. april 1959

                     Predsednica državnega volilnega sveta (Consejo Nacional Electoral – CNE). S svojimi dejavnostmi in ukrepi ogroža demokracijo in pravno državo v Venezueli, med drugim tudi s spodbujanjem ustanovitve ustavodajne skupščine, saj ni zagotovila, da bi CNE ostal nepristranska in neodvisna institucija v skladu z venezuelsko ustavo.

                     22.1.2018

                     4.

                     Antonio José Benavides Torres

                     Datum rojstva: 13. junij 1961

                     Predsednik vlade okrožja Distrito Capital. Generalni poveljnik bolivarske narodne garde do 21. junija 2017. Sodeloval pri zatiranju civilne družbe in demokratične opozicije v Venezueli, odgovoren za hude kršitve človekovih pravic, ki jih je zakrivila bolivarska narodna garda pod njegovim poveljstvom. Kot generalni poveljnik bolivarske narodne garde je s svojimi dejavnostmi in ukrepi, vključno z vodilno vlogo bolivarske narodne garde pri nadzoru civilnih demonstracij in javnim zagovarjanjem stališča, da bi morala imeti vojaška sodišča sodne pristojnosti v zvezi s civilnim prebivalstvom, ogrožal pravno državo v Venezueli.

                     22.1.2018

                     5.

                     Maikel José Moreno Pérez

                     Datum rojstva: 12. december 1965

                     Predsednik in nekdanji podpredsednik venezuelskega vrhovnega sodišča (Tribunal Supremo de Justicia). V teh funkcijah podpira in spodbuja vladne ukrepe in politike, ki ogrožajo demokracijo in pravno državo v Venezueli, in je odgovoren za dejanja in izjave, s katerimi je bila nasilno prevzeta oblast v nacionalni skupščini.

                     22.1.2018

                     6.

                     Tarek William Saab Halabi

                     Datum rojstva: 10. september 1963

                     Venezuelski državni tožilec, ki ga je imenovala ustavodajna skupščina. V tej in v preteklih funkcijah varuha človekovih pravic in predsednika republiškega sveta za moralo (Consejo Moral Republicano) ogroža demokracijo in pravno državo v Venezueli z javnim podpiranjem ukrepov proti nasprotnikom vlade in odvzema pristojnosti narodni skupščini.

                     22.1.2018

                     7.

                     Diosdado Cabello Rondón

                     Datum rojstva: 15. april 1963

                     Poslanec ustavodajne skupščine in prvi podpredsednik Združene socialistične stranke Venezuele (PSUV). Sodeluje pri ogrožanju demokracije in pravne države v Venezueli, tudi z uporabo medijev za javne napade in grožnje politični opoziciji, drugim medijem in civilni družbi.

                     22.1.2018“


title: Sklep Evropske centralne banke (EU) 2018/546 z dne 15. marca 2018 o prenosu pooblastila za sprejetje odločitev o kapitalu (ECB/2018/10)

text:
               6.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 90/105

         SKLEP EVROPSKE CENTRALNE BANKE (EU) 2018/546
   z dne 15. marca 2018
   o prenosu pooblastila za sprejetje odločitev o kapitalu (ECB/2018/10)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (1) ter zlasti člena 26(3) in členov 28, 29, 77 in 78 Uredbe,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (2) in zlasti člena 4(1)(d) Uredbe,
   ob upoštevanju Sklepa Evropske centralne banke (EU) 2017/933 z dne 16. novembra 2016 o splošnem okviru za prenos pooblastil za odločanje o pravnih instrumentih v zvezi z nadzorniškimi nalogami (ECB/2016/40) (3) in zlasti člena 4 Sklepa,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropska centralna banka (ECB) je kot pristojni organ za pomembne nadzorovane subjekte v skladu s členom 4(1)(d) Uredbe (EU) št. 1024/2013 odgovorna za ocenjevanje, ali izdaje instrumentov navadnega lastniškega temeljnega kapitala izpolnjujejo merila, določena v Uredbi (EU) št. 575/2013. Pomembni nadzorovani subjekti lahko razvrstijo kapitalske instrumente kot instrumente navadnega lastniškega temeljnega kapitala samo s predhodnim dovoljenjem ECB.

               (2)

               Evropski bančni organ (EBA) je v skladu z zahtevo iz tretjega pododstavka člena 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013 pripravil in redno posodablja javni seznam vrst instrumentov, ki se v posameznih državah članicah štejejo za instrumente navadnega lastniškega temeljnega kapitala. Uvrstitev posamezne vrste instrumentov na seznam EBA pomeni, da ta vrsta instrumentov izpolnjuje merila primernosti, določena v členu 28 ali, kjer je to ustrezno, členu 29 Uredbe (EU) št. 575/2013. Glede na pregled vrst instrumentov, ki ga izvajajo pristojni organi in po 28. juniju 2013 EBA, ter javnost in redno posodabljanje seznama EBA je primerno, da se ta seznam uporabi pri določitvi obsega prenosa pooblastil za odločanje v skladu s členom 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013.

               (3)

               Glede na uvodno izjavo 75 Uredbe (EU) št. 575/2013 navedena uredba ne vpliva na možnost pristojnih organov, da ohranijo postopke predhodne odobritve pogodb, ki urejajo instrumente dodatnega temeljnega kapitala in dodatnega kapitala. V skladu s tem zakonodaja nekaterih držav članic določa take postopke za razvrstitev kapitalskih instrumentov kot instrumentov dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala. ECB je v skladu s členom 4(1)(d) Uredbe (EU) št. 1024/2013 pristojni organ za izdajanje takih odobritev oziroma dovoljenj pomembnim nadzorovanim subjektom.

               (4)

               ECB je v skladu s členom 4(1)(d) Uredbe (EU) št. 1024/2013 tudi pristojna, da pomembnim nadzorovanim subjektom izda predhodno dovoljenje za zmanjšanje, odkup ali izplačilo instrumentov navadnega lastniškega temeljnega kapitala, ki jih ti izdajo na način, dovoljen po nacionalnem pravu, in izvedbo odpoklica, odkupa, odplačila ali izplačila instrumentov dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala pred datumom zapadlosti.

               (5)

               ECB pri ocenjevanju zahtev pomembnih nadzorovanih subjektov za izdajo predhodnega dovoljenja za zmanjšanje kapitala uporablja člen 78 Uredbe (EU) št. 575/2013 in oddelek 2 poglavja IV Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 241/2014 (4).

               (6)

               ECB mora kot pristojni organ vsako leto sprejeti veliko odločitev o kapitalu. Da se olajša postopek sprejemanja odločitev, je treba sprejeti sklep o prenosu pooblastil v zvezi s sprejemanjem takih odločitev. Sodišče Evropske unije je potrdilo, da je prenos pooblastil potreben za to, da se instituciji, ki mora sprejeti veliko odločitev, omogoči opravljanje njenih nalog. Podobno je potrdilo, da je nujnost zagotavljanja sposobnosti delovanja organa odločanja načelo, ki ga vsebuje vsak institucionalni sistem (5).

               (7)

               Prenos pooblastil za odločanje bi moral biti omejen in sorazmeren, obseg prenosa pooblastil pa bi moral biti jasno opredeljen.

               (8)

               Sklep (EU) 2017/933 (ECB/2016/40) določa postopek, ki ga je treba uporabiti pri sprejemanju sklepov o prenosu pooblastil v zvezi z nadzorom, in določa, na katere osebe se lahko pooblastila za odločanje prenesejo. Navedeni sklep ne vpliva na izvajanje nadzorniških nalog ECB in ne posega v pristojnost Nadzornega odbora, da Svetu ECB predlaga dokončne osnutke odločitev.

               (9)

               Kadar merila za sprejetje delegiranega sklepa, kakor so določena v tem sklepu, niso izpolnjena, bi bilo treba odločitve sprejeti v skladu s postopkom z neugovarjanjem, ki je določen v členu 26(8) Uredbe (EU) št. 1024/2013 in členu 13g Sklepa ECB/2004/2 (6). Če imajo vodje delovnih enot pomisleke glede tega, ali so izpolnjena ocenjevalna merila za sprejetje odločitev o kapitalu, ker jim pomembni nadzorovani subjekt ni predložil zadostnih informacij ali je ocena zapletena, bi bilo treba prav tako uporabiti postopek z neugovarjanjem.

               (10)

               Nadzorniške odločitve ECB so lahko predmet upravnega pregleda v skladu s členom 24 Uredbe (EU) št. 1024/2013 in Sklepom ECB/2014/16 (7). V primeru takega upravnega pregleda bi moral Nadzorni odbor upoštevati mnenje Upravnega odbora za pregled in predložiti nov osnutek odločitve Svetu ECB za sprejetje po postopku z neugovarjanjem –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Opredelitev pojmov
   V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

               (1)

               „odločitev o kapitalu“ pomeni odločitev ECB o predhodnem dovoljenju za razvrstitev instrumenta kot instrumenta navadnega lastniškega temeljnega kapitala, dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala ter o zmanjšanju kapitala;

               (2)

               „zmanjšanje kapitala“ pomeni katero koli dejanje, navedeno v členu 77 Uredbe (EU) št. 575/2013;

               (3)

               „zmanjšanje z nadomestitvijo“ pomeni zmanjšanje kapitala, kakor je navedeno v členu 78(1)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013;

               (4)

               „zmanjšanje brez nadomestitve“ pomeni zmanjšanje kapitala, kakor je navedeno v členu 78(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013;

               (5)

               „seznam EBA“ pomeni seznam, ki ga v skladu s tretjim pododstavkom člena 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013 na podlagi informacij posameznih pristojnih organov pripravi, vzdržuje in objavi (8) EBA ter vsebuje vse oblike kapitalskih instrumentov v posameznih državah članicah, ki se štejejo za instrumente navadnega lastniškega temeljnega kapitala;

               (6)

               „instrument navadnega lastniškega temeljnega kapitala“, „instrument dodatnega temeljnega kapitala“ in „instrument dodatnega kapitala“ pomenijo kapitalski instrument, ki se šteje za instrument navadnega lastniškega temeljnega kapitala, instrument dodatnega temeljnega kapitala oziroma instrument dodatnega kapitala v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013;

               (7)

               „nadomestni instrument“ pomeni kapitalski instrument, ki nadomesti kapitalski instrument, ki je predmet zmanjšanja, izplačila, odpoklica ali odkupa v smislu člena 78(1)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013;

               (8)

               „nadomeščeni instrument“ pomeni kapitalski instrument, ki je predmet dejanja, navedenega v členu 77 Uredbe (EU) št. 575/2013, in ki ga nadomesti nadomestni instrument pri zmanjšanju z nadomestitvijo v skladu s členom 78(1)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013;

               (9)

               „količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala“, „količnik temeljnega kapitala“ in „količnik skupnega kapitala“ pomenijo količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala, količnik temeljnega kapitala oziroma količnik skupnega kapitala, kakor so navedeni v členu 92(2) Uredbe (EU) št. 575/2013;

               (10)

               „odločitev SREP“ pomeni odločitev, ki jo ECB sprejme na podlagi člena 16 Uredbe (EU) št. 1024/2013 po izvedenem letnem procesu nadzorniškega pregledovanja in ovrednotenja v smislu člena 97 Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (9) ter v kateri določi bonitetne zahteve;

               (11)

               „sklep o prenosu pooblastil“ in „delegirani sklep“ imata enak pomen kot v točki 2 oziroma točki 4 člena 3 Sklepa (EU) 2017/933 (ECB/2016/40);

               (12)

               „vodje delovnih enot“ pomenijo vodje delovnih enot v ECB, na katere se prenese pooblastilo za sprejetje odločitev o kapitalu;

               (13)

               „postopek z neugovarjanjem“ pomeni postopek, ki je določen v členu 26(8) Uredbe (EU) št. 1024/2013 in podrobneje v členu 13g Sklepa ECB/2004/2;

               (14)

               „negativna odločitev“ pomeni odločitev, da se dovoljenje, ki ga zahteva pomembni nadzorovani subjekt, ne izda ali se ne izda v celoti. Odločitev z dodatnimi določbami, kot so pogoji ali obveznosti, se šteje za negativno odločitev, razen če te dodatne določbe (a) zagotavljajo, da nadzorovani subjekt izpolnjuje zahteve zadevnega prava Unije, navedene v členih 3(4), 4(3) in 5(6), in so bile dogovorjene pisno ali (b) zgolj ponavljajo obstoječo zahtevo ali več obstoječih zahtev, ki jih mora institucija izpolniti v skladu z določbami, navedenimi v členih 3(4), 4(3) in 5(6), ali zahtevajo predložitev informacij o izpolnjevanju take zahteve ali več takih zahtev;

               (15)

               „pomemben nadzorovani subjekt“ pomeni pomemben nadzorovani subjekt, kakor je opredeljen v točki 16 člena 2 Uredbe (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke (ECB/2014/17) (10).

         Člen 2
   Prenos pooblastila za sprejetje odločitev o kapitalu
   1.   Svet ECB v skladu s členom 4 Sklepa (EU) 2017/933 (ECB/2016/40) prenaša pooblastilo za sprejetje odločitev o (a) predhodnem dovoljenju za razvrstitev kapitalskih instrumentov kot instrumentov navadnega lastniškega temeljnega kapitala v skladu s členom 26(3) Uredbe (EU) št. 575/2013; (b) predhodnem dovoljenju za razvrstitev kapitalskih instrumentov kot instrumentov dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala, kadar se zahteva po nacionalnem pravu; in (c) predhodnem dovoljenju za zmanjšanje kapitala v skladu s členom 77 Uredbe (EU) št. 575/2013 na vodje delovnih enot, ki jih imenuje Izvršilni odbor v skladu s členom 5 navedenega sklepa.
   2.   Odločitve o kapitalu, navedene v odstavku 1, se sprejmejo v obliki delegiranega sklepa, če so izpolnjena merila za sprejetje delegiranih sklepov, kakor so določena v členih 3, 4 in 5.
   3.   Odločitve o kapitalu se ne sprejmejo v obliki delegiranega sklepa, če jih je treba zaradi nezadostnih informacij ali zapletenosti ocene sprejeti po postopku z neugovarjanjem.
   Člen 3
   Merila za sprejetje delegiranih sklepov o predhodnem dovoljenju za razvrstitev instrumentov kot instrumentov navadnega lastniškega temeljnega kapitala
   1.   Odločitve o razvrstitvi kapitalskih instrumentov kot instrumentov navadnega lastniškega temeljnega kapitala se sprejmejo v obliki delegiranega sklepa, če je vrsta instrumentov, v zvezi s katerimi se zahteva predhodno dovoljenje, uvrščena na seznam EBA, ko ECB prejme vlogo.
   2.   Negativne odločitve in odločitve na podlagi člena 31 Uredbe (EU) št. 575/2013 se ne sprejmejo v obliki delegiranega sklepa.
   3.   Če se na podlagi odstavkov 1 in 2 odločitev o razvrstitvi kapitalskih instrumentov kot instrumentov navadnega lastniškega temeljnega kapitala ne more sprejeti v obliki delegiranega sklepa, se sprejme v skladu s postopkom z neugovarjanjem.
   4.   Ocena o razvrstitvi kapitalskih instrumentov kot instrumentov navadnega lastniškega temeljnega kapitala se opravi v skladu s členi 27, 28 in 29 Uredbe (EU) št. 575/2013 ter členi 4 do 11 Delegirane uredbe (EU) št. 241/2014.
   Člen 4
   Merila za sprejetje delegiranih sklepov o predhodnem dovoljenju za razvrstitev instrumentov kot instrumentov dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala
   1.   Če se po nacionalnem pravu zahteva predhodno dovoljenje za razvrstitev kapitalskih instrumentov kot instrumentov dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala, se odločitve o takem predhodnem dovoljenju sprejmejo v obliki delegiranega sklepa.
   2.   Negativne odločitve se ne sprejmejo v obliki delegiranega sklepa, temveč se sprejmejo v skladu s postopkom z neugovarjanjem.
   3.   Ocena o razvrstitvi instrumentov kot instrumentov dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala se opravi v skladu s členi 52 do 54 in 63 Uredbe (EU) št. 575/2013 ter členi 8, 9 in 20 do 24a Delegirane uredbe (EU) št. 241/2014.
   Člen 5
   Merila za sprejetje delegiranih sklepov o predhodnem dovoljenju za zmanjšanje kapitala
   1.   Odločitve o predhodnem dovoljenju za zmanjšanje kapitala se sprejmejo v obliki delegiranega sklepa, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 2 ali 3.
   2.   Pri zmanjšanju z nadomestitvijo se odločitve sprejmejo v obliki delegiranega sklepa, če:

               (a)

               je nadomestni instrument instrument navadnega lastniškega temeljnega kapitala, katerega skupni nominalni znesek je najmanj enak nominalnemu znesku nadomeščenega instrumenta, ali

               (b)

               je nadomestni instrument instrument dodatnega temeljnega kapitala, katerega skupni nominalni znesek je najmanj enak nominalnemu znesku nadomeščenega instrumenta, če je nadomeščeni instrument instrument dodatnega temeljnega kapitala, ali

               (c)

               je nadomestni instrument instrument dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala, katerega skupni nominalni znesek je najmanj enak nominalnemu znesku nadomeščenega instrumenta, če je nadomeščeni instrument instrument dodatnega kapitala.

         3.   Pri zmanjšanju brez nadomestitve se odločitve sprejmejo v obliki delegiranega sklepa, če:

               (a)

               po zmanjšanju kapital presega in bo glede na ocene še najmanj tri poslovna leta po datumu vloge presegal vsoto zahtev, določenih v členu 92(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, kapitala, ki ga je treba imeti v skladu s členom 16(2)(a) Uredbe (EU) št. 1024/2013, zahteve po skupnem blažilniku, kakor je opredeljena v točki 6 člena 128 Direktive 2013/36/EU, in kapitalskih smernic v okviru drugega stebra, kakor so določene v zadnji razpoložljivi odločitvi SREP, in

               (b)

               je učinek zmanjšanja na količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala, količnik temeljnega kapitala in količnik skupnega kapitala manjši od 100 bazičnih točk.

         4.   Negativne odločitve se ne sprejmejo v obliki delegiranega sklepa.
   5.   Če se na podlagi odstavkov 1 do 4 odločitev o zmanjšanju kapitala ne more sprejeti v obliki delegiranega sklepa, se sprejme v skladu s postopkom z neugovarjanjem.
   6.   Ocena o zmanjšanju kapitala se opravi v skladu s členom 78 Uredbe (EU) št. 575/2013 in oddelkom 2 poglavja IV Delegirane uredbe (EU) št. 241/2014.
   Člen 6
   Prehodna določba
   Ta sklep se ne uporablja v primerih, ko je bila vloga predložena ECB pred začetkom veljavnosti tega sklepa.
   Člen 7
   Začetek veljavnosti
   Ta sklep začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Frankfurtu na Majni, 15. marca 2018

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  UL L 176, 27.6.2013, str. 1.

      (2)  UL L 287, 29.10.2013, str. 63.

      (3)  UL L 141, 1.6.2017, str. 14.

      (4)  Delegirana uredba Komisije (EU) št. 241/2014 z dne 7. januarja 2014 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi glede kapitalskih zahtev za institucije (UL L 74, 14.3.2014, str. 8).

      (5)  Sodba v zadevi AKZO Chemie proti Komisiji, 5/85, ECLI:EU:C:1986:328, točka 37, in sodba v zadevi Carmine Salvatore Tralli proti ECB, C-301/02 P, ECLI:EU:C:2005:306, točka 59.

      (6)  Sklep ECB/2004/2 z dne 19. februarja 2004 o sprejetju Poslovnika Evropske centralne banke (UL L 80, 18.3.2004, str. 33).

      (7)  Sklep ECB/2014/16 z dne 14. aprila 2014 o ustanovitvi Upravnega odbora za pregled in določitvi njegovih pravil za delovanje (UL L 175, 14.6.2014, str. 47).

      (8)  Objavljen na spletni strani EBA na naslovu www.eba.europa.eu.

      (9)  Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij, spremembi Direktive 2002/87/ES in razveljavitvi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES (UL L 176, 27.6.2013, str. 338).

      (10)  Uredba (EU) št. 468/2014 Evropske centralne banke z dne 16. aprila 2014 o vzpostavitvi okvira za sodelovanje znotraj enotnega mehanizma nadzora med Evropsko centralno banko in pristojnimi nacionalnimi organi ter z imenovanimi nacionalnimi organi (okvirna uredba o EMN) (ECB/2014/17) (UL L 141, 14.5.2014, str. 1).


title: Sklep Sveta (SZVP) 2018/568 z dne 12. aprila 2018 o spremembi Sklepa 2011/235/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Iranu

text:
               13.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 95/14

         SKLEP SVETA (SZVP) 2018/568
   z dne 12. aprila 2018
   o spremembi Sklepa 2011/235/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Iranu
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 29 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 12. aprila 2011 sprejel Sklep 2011/235/SZVP (1).

               (2)

               Na podlagi pregleda Sklepa 2011/235/SZVP, je Svet odločil, da bi bilo treba omejevalne ukrepe iz navedenega sklepa podaljšati do 13. aprila 2019.

               (3)

               Svet je sklenil tudi, da bi bilo treba posodobiti vnose, ki zadevajo 29 oseb in en subjekt iz Priloge k Sklepu 2011/235/SZVP.

               (4)

               Sklep 2011/235/SZVP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Sklep 2011/235/SZVP se spremeni:

               (1)

               v členu 6 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim:
               „2.   Ta sklep se uporablja do 13. aprila 2019. Redno se pregleduje. Če Svet meni, da cilji tega sklepa niso bili doseženi, ga podaljša ali ustrezno spremeni.“;

               (2)

               Priloga se spremeni v skladu s Prilogo k temu sklepu.

         Člen 2
   Ta sklep začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.

      V Luxembourgu, 12. aprila 2018

            Za Svet

            Predsednik

         T. DONCHEV

      (1)  Sklep Sveta 2011/235/SZVP z dne 12. aprila 2011 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam in subjektom zaradi razmer v Iranu (UL L 100, 14.4.2011, str. 51).

      PRILOGA
      Naslednji vnosi nadomestijo ustrezne vnose na seznamu oseb in subjektov iz Priloge k Sklepu 2011/235/SZVP:

         „Fizične osebe

                     Ime

                     Podatki za ugotavljanje istovetnosti

                     Razlogi

                     Datum uvrstitve na seznam

                     1.

                     AHMADI-MOQADDAM Esmail

                     Kraj rojstva: Teheran (Iran)
                     Datum rojstva: 1961

                     Nekdanji višji svetovalec za varnostne zadeve pri vodji generalštaba oboroženih sil. Nekdanji vodja iranske državne policije (od 2005 do začetka 2015). Sile pod njegovim vodstvom so izvedle več brutalnih napadov na miroljubne protestnike in nasilen nočni napad na študentske domove Univerze v Teheranu 15. junija 2009. Trenutno vodja iranskega urada za podporo jemenskemu ljudstvu.

                     12.4.2011

                     3.

                     ARAGHI (ERAGHI) Abdollah

                     Nekdanji namestnik vodje kopenskih sil IRGC. Bil je neposredno in osebno odgovoren za nasilno zatrtje protestov skozi vse poletje 2009.

                     12.4.2011

                     9.

                     NAQDI Mohammad-Reza

                     Kraj rojstva: Nadžaf (Irak)
                     Datum rojstva: okrog leta 1952

                     Namestnik vodje IRGC, pristojnega za kulturne in socialne zadeve. Nekdanji poveljnik milice Basidž. Naqdi je bil kot poveljnik milice Basidž znotraj IRGC odgovoren za zlorabe s strani enot milice Basidž, ki so se dogajale ob koncu leta 2009, oziroma je pri njih sodeloval; sem sodi tudi nasilni odziv na proteste ob ašuri decembra 2009, ki je za seboj pustil 15 mrtvih, več sto protestnikov pa je bilo aretiranih. Pred imenovanjem za poveljnika milice Basidž oktobra 2009 je bil Naqdi vodja obveščevalnega oddelka milice Basidž, odgovoren za zasliševanje oseb, aretiranih ob zatrtju povolilnih protestov.

                     12.4.2011

                     10.

                     RADAN Ahmad-Reza

                     Kraj rojstva: Isfahan (Iran)
                     Datum rojstva: 1963

                     Nekdaj pristojni za center za strateške študije pri Iranskih silah za pregon – organu, povezanem z državno policijo. Nekdanji vodja policijskega centra za strateške študije, nekdanji namestnik vodje iranske državne policije (do junija 2014). Radan je bil kot namestnik vodje državne policije od leta 2008 odgovoren za pretepe, umore, samovoljne aretacije in priprtja protestnikov s strani policijskih sil. Trenutno poveljnik IRGC, pristojen za usposabljanje iraških ‚protiterorističnih‘ enot.

                     12.4.2011

                     11.

                     RAJABZADEH Azizollah

                     Nekdanji vodja Teheranske organizacije za blažitev posledic nesreč (TDMO). Nekdanji vodja teheranske policije (do januarja 2010).
                     Azizollah Rajabzadeh je kot poveljnik sil pregona na območju širšega Teherana najvišji uradnik, obtožen za zlorabe v centru za pridržanje Kahrizak.

                     12.4.2011

                     12.

                     SAJEDI-NIA Hossein

                     Namestnik poveljnika za policijske operacije. Nekdanji vodja teheranske policije, nekdanji namestnik vodje iranske državne policije, odgovoren za policijske operacije. Pristojen je za usklajevanje represivnih operacij (za Ministrstvo za notranje zadeve) v iranskem glavnem mestu.

                     12.4.2011

                     13.

                     TAEB Hossein

                     Kraj rojstva: Teheran
                     Datum rojstva: 1963

                     Vodja obveščevalcev pri IRGC. Nekdanji namestnik poveljnika IRGC, pristojnega za obveščevalno dejavnost. Nekdanji poveljnik milice Basidž (do oktobra 2009). Sile pod njegovim poveljem so sodelovale pri množičnemu pretepanju, umorih, pridržanju in mučenju miroljubnih protestnikov.

                     12.4.2011

                     16.

                     HADDAD Hassan (tudi Hassan ZAREH DEHNAVI)

                     Nekdanji namestnik vodje varnostnega oddelka revolucionarnega sodišča v Teheranu. Nekdanji sodnik v podružnici 26 revolucionarnega sodišča v Teheranu. Pristojen je bil za primere zapornikov, povezanih s krizo po volitvah, in redno grozil družinam zapornikov, da bi jih utišal. Imel je ključno vlogo pri izdajanju odredb o pridržanju v centru za pridržanje Kahrizak. Iranske oblasti so novembra 2014 uradno priznale njegovo vlogo pri smrti pripornikov.

                     12.4.2011

                     21.

                     MOHSENI-EJEI Gholam-Hossein

                     Kraj rojstva: Edžijeh
                     Datum rojstva: okrog leta 1956

                     Član Sveta za primernost. Iranski generalni tožilec od septembra 2009 ter namestnik vodje in uradni govorec v pravosodju. Nekdanji obveščevalni minister med volitvami leta 2009. Med volitvami leta 2009, ko je bil minister za obveščevalne dejavnosti, so bili obveščevalni uradniki pod njegovim poveljstvom odgovorni za pridržanje in mučenje več sto aktivistov, novinarjev, oporečnikov in reformističnih politikov, od katerih so pod pritiskom izsilili lažna priznanja. Poleg tega so politične osebnosti silili k lažnim priznanjem z nevzdržnimi zaslišanji, med drugim z mučenjem, zlorabami, izsiljevanjem in grožnjami družinskim članom.

                     12.4.2011

                     26.

                     SHARIFI Malek Adjar (tudi: SHARIFI Malek Ajdar)

                     Sodnik vrhovnega sodišča, vodja 43. oddelka. Nekdanji vodja sodstva v Vzhodnem Azerbajdžanu. Odgovoren je bil za proces proti Sakineh Mohammadi-Ashtiani.

                     12.4.2011

                     28.

                     YASAGHI Ali-Akbar

                     Sodnik vrhovnega sodišča, vodja 44. oddelka. Namestnik izvršnega direktorja fundacije Setad-e Dieh. Nekdanji vrhovni sodnik revolucionarnega sodišča v Mašadu. Sojenja, za katera je bil pristojen, so potekala po hitrem postopku in za zaprtimi vrati, brez spoštovanja temeljnih pravic obtožencev. Zaradi množičnega izdajanja sodb o usmrtitvi so bile smrtne kazni izrečene brez ustreznega upoštevanja postopkov poštenega zaslišanja.

                     12.4.2011

                     32.

                     ZANJIREI Mohammad-Ali

                     Višji svetovalec vodje in nekdanji namestnik vodje Iranske organizacije za zapore, odgovoren za zlorabe in kratenje pravic v centru za pridržanje. Odredil je premestitev več zapornikov v samico.

                     12.4.2011

                     33.

                     ABBASZADEH-MESHKINI Mahmoud

                     Svetovalec pri Svetu za človekove pravice. Nekdanji sekretar Sveta za človekove pravice. Nekdanji guverner province Ilam. Nekdanji politični direktor na Ministrstvu za notranje zadeve. Kot vodja Odbora iz člena 10 Zakona o dejavnostih političnih strank in skupin je bil pristojen za izdajo dovoljenj za demonstracije in druge javne prireditve ter za registracijo političnih strank.
                     Leta 2010 je začasno ustavil dejavnosti dveh reformističnih političnih strank, povezanih z Mousavijem – Islamske iranske fronte za sodelovanje in Islamske organizacije revolucionarnih mudžahedinov.
                     Od leta 2009 dosledno in vztrajno prepoveduje vse nevladne shode in ne priznava ustavne pravice do protestov, kar je vodilo v številne aretacije miroljubnih protestnikov, v nasprotju s pravico do svobode združevanja.
                     Leta 2009 poleg tega opoziciji ni dal dovoljenja za organizacijo žalne slovesnosti v spomin žrtvam protestov zaradi predsedniških volitev.

                     10.10.2011

                     34.

                     AKBARSHAHI Ali-Reza

                     Nekdanji generalni direktor iranskega glavnega urada za nadzor nad drogami (tudi: glavni urad za boj proti drogam). Nekdanji poveljnik teheranske policije. Pod njegovim vodstvom je bila policija odgovorna za izvensodno uporabo sile proti osumljencem med aretacijami in v priporu. Teheranska policija je bila vpletena tudi v racije v študentskih domovih na teheranski univerzi junija 2009, v katerih sta po podatkih komisije iranskega parlamenta (madžlisa) policija in milica Basidž ranili več kot 100 študentov. Trenutno vodja železniške policije.

                     10.10.2011

                     36.

                     AVAEE Seyyed Ali-Reza (tudi: AVAEE Seyyed Alireza)

                     Minister za pravosodje. Nekdanji direktor urada za posebne preiskave. Do julija 2016 namestnik ministra za notranje zadeve in vodja javnega registra. Od aprila 2014 svetovalec disciplinskega sodišča za sodnike. Nekdanji predsednik pravosodnih organov v Teheranu. Kot predsednik pravosodnih organov v Teheranu je bil odgovoren za kršitve človekovih pravic, samovoljne aretacije, kršitve pravic zapornikov in porast števila usmrtitev.

                     10.10.2011

                     40.

                     HABIBI Mohammad Reza

                     Vodja urada Ministrstva za pravosodje v Jazdu. Nekdanji namestnik tožilca v Isfahanu. Vpleten je v postopke, v katerih je bila obtožencem kršena pravica do pravičnega sojenja – npr. Abdollahu Fathiju, ki je bil usmrčen maja 2011, potem ko mu Habibi na sojenju marca 2010 ni priznal pravice do zaslišanja in ni upošteval njegovih težav z duševnim zdravjem. Z vpletenostjo v hudo kršitev pravice do dolžnega pravnega postopanja je torej prispeval k pretirani in vse pogostejši uporabi smrtne kazni ter znatnemu povečanju števila usmrtitev od začetka leta 2011.

                     10.10.2011

                     45.

                     JOKAR Mohammad Saleh

                     Pristojen za parlamentarne zadeve pri Revolucionarni gardi. Od 2011 do 2016 parlamentarni poslanec za provinco Jazd in član odbora parlamenta za nacionalno varnost in zunanjo politiko. Nekdanji poveljnik študentskih enot milice Basidž.
                     V funkciji poveljnika študentskih enot milice Basidž je dejavno sodeloval pri zatiranju protestov v šolah in na univerzah ter pri izvensodnih pridržanjih aktivistov in novinarjev.

                     10.10.2011

                     48.

                     MAHSOULI Sadeq (tudi: MAHSULI Sadeq)

                     Kraj rojstva: Orumieh (Iran)
                     Datum rojstva: 1959/60

                     Svetovalec nekdanjega predsednika Mahmouda Ahmadinejada in zdaj član Sveta za primernost in namestnik vodje Fronte vztrajnosti. Minister za blaginjo in socialno varstvo v letih 2009–2011. Minister za notranje zadeve do avgusta 2009. Kot minister za notranje zadeve je Mahsouli poveljeval vsem policijskim silam, varnostnim agentom ministrstva za notranje zadeve in agentom v civilu. Sile pod njegovim vodstvom so bile odgovorne za napade na študentske domove na teheranski univerzi 14. junija 2009 in mučenje študentov v kleti ministrstva (razvpita 4. kletna etaža). Druge protestnike so hudo trpinčili v centru za pridržanje Kahrizak, ki ga je upravljala policija pod Mahsoulijevim nadzorom.

                     10.10.2011

                     50.

                     OMIDI Mehrdad (tudi: Reza) (tudi: OMIDI Reza)

                     Vodja sekcije VI policije, oddelek za preiskave. Nekdanji vodja obveščevalnih služb v iranski policiji. Nekdanji vodja enote iranske policije za računalniški kriminal. Odgovoren za tisoče preiskav in obtožb reformistov in političnih nasprotnikov, ki uporabljajo internet. Zato je torej odgovoren tudi za odrejanje hudih kršitev človekovih pravic v sklopu represije nad osebami, ki odločno zagovarjajo svoje zakonite pravice, vključno s svobodo izražanja.

                     10.10.2011

                     51.

                     SALARKIA Mahmoud

                     Nekdanji direktor teheranskega nogometnega kluba ‚Persepolis‘.

                     Nekdanji vodja Komisije za gorivo in promet v mestu Teheran. Namestnik generalnega tožilca v Teheranu za zaporniške zadeve v času zatiranja protestov leta 2009.
                     Kot namestnik generalnega tožilca v Teheranu za zaporniške zadeve je bil neposredno odgovoren za številne naloge, izdane za prijetje nedolžnih, miroljubnih protestnikov in aktivistov. Iz mnogih poročil zagovornikov človekovih pravic je razvidno, da domala vse, ki so prijeti, na njegov ukaz zadržujejo na skrivni lokaciji, kjer nimajo dostopa do odvetnika ali svoje družine, in brez vsakršne obtožbe, različno dolgo in pogosto v razmerah, enakih prisilnemu izginotju. Njihove družine pogosto niso obveščene o prijetju.

                     10.10.2011

                     53.

                     TALA Hossein (tudi: TALA Hosseyn)

                     Župan mesta Eslamšahr. Nekdanji poslanec iranskega parlamenta. Nekdanji generalni guverner (‚farmandar‘) province Teheran (do septembra 2010), odgovoren za policijske intervencije in s tem za represijo nad demonstranti. Decembra 2010 je prejel priznanje za svoj prispevek k povolilni represiji.

                     10.10.2011

                     54.

                     TAMADDON Morteza (tudi: TAMADON Morteza)

                     Kraj rojstva: Šahr Kord-Isfahan
                     Datum rojstva: 1959

                     Nekdanji vodja sveta province Teheran za javno varnost. Nekdanji generalni guverner province Teheran, član IRGC. Kot guverner in vodja Sveta province Teheran za javno varnost je na splošno odgovoren za vse represivne dejavnosti IRGC v provinci Teheran, med drugim za zatiranje političnih protestov od junija 2009. Trenutno član Sveta Univerze za tehnologijo Khajeha Nasireddina Tusija.

                     10.10.2011

                     55.

                     ZEBHI Hossein

                     Sodnik vrhovnega sodišča. Nekdanji namestnik generalnega tožilca v Iranu. Pristojen je za več kazenskih zadev, povezanih s povolilnimi protesti.

                     10.10.2011

                     59.

                     BAKHTIARI Seyyed Morteza

                     Kraj rojstva: Mašad (Iran)
                     Datum rojstva: 1952

                     Namestnik skrbnika mavzoleja imama Reze. Nekdanji funkcionar posebnega klerikalnega sodišča. Nekdanji minister za pravosodje (2009–2013). V času, ko je bil minister za pravosodje, so pogoji v iranskih zaporih padli daleč pod raven sprejetih mednarodnih standardov s pogostimi primeri trpinčenja zapornikov. Poleg tega je imel ključno vlogo pri grožnjah in nadlegovanju iranske diaspore z napovedjo ustanovitve posebnega sodišča, pristojnega predvsem za Irance, ki živijo zunaj države. Prav tako je bil odgovoren za opazno povečanje števila usmrtitev v Iranu, vključno s tajnimi usmrtitvami, ki jih je vlada zamolčala, in usmrtitvami za kazniva dejanja, povezana z drogami.

                     10.10.2011

                     60.

                     HOSSEINI, dr. Mohammad (tudi: HOSSEYNI dr. Seyyed Mohammad; Seyed, Sayyed in Sayyid)

                     Kraj rojstva: Rafsanžan, Kerman
                     Datum rojstva: 1961

                     Svetovalec nekdanjega predsednika Mahmouda Ahmadinejada in uradni govorec skrajne politične frakcije YEKTA. Nekdanji minister za kulturo in islamsko vodstvo (2009–2013). Kot nekdanji član IRGC je sodeloval pri represiji nad novinarji.

                     10.10.2011

                     69.

                     MORTAZAVI Seyyed Solat

                     Kraj rojstva: Farsan, Čar Mahal-o-Bakhtiari (Južni Iran)
                     Datum rojstva: 1967

                     Nekdanji župan Mašada, drugega največjega iranskega mesta, kjer redno potekajo javne usmrtitve. Nekdanji namestnik notranjega ministra za politične zadeve. Odgovoren za izvajanje represije nad osebami, ki zagovarjajo svoje zakonite pravice, vključno s svobodo izražanja. Kasneje imenovan za vodjo iranske volilne komisije na parlamentarnih volitvah leta 2012 in predsedniških volitvah 2013.

                     23.3.2012

                     73.

                     FAHRADI Ali

                     Namestnik vodje inšpektorata za pravne zadeve in javni nadzor pri Ministrstvu za pravosodje v Teheranu. Nekdanji tožilec v Karadžu. Odgovoren za hude kršitve človekovih pravic, med drugim sodne procese, na katerih je izrečena smrtna kazen. Med njegovim mandatom je bilo na območju Karadža veliko usmrtitev.

                     23.3.2012

                     75.

                     RAMEZANI Gholamhossein

                     Od 2011 vodja obveščevalcev pri obrambnem ministrstvu; od novembra 2009 do marca 2011: poveljnik obveščevalcev pri Islamski revolucionarni gardi; od marca 2008 do novembra 2009: namestnik poveljnika obveščevalcev pri Islamski revolucionarni gardi; od aprila 2006 do marca 2008: vodja zaščitnih in obveščevalnih enot pri Islamski revolucionarni gardi. Sodeloval je pri zatiranju svobode izražanja, med drugim tako, da je bil povezan s tistimi, ki so odgovorni za aretacije blogerjev in novinarjev leta 2004. Po poročilih naj bi imel tudi vlogo pri zatiranju povolilnih protestov leta 2009.

                     23.3.2012

                     82.

                     SARAFRAZ Mohammad (dr.) (tudi: Haj-agha Sarafraz)

                     Kraj rojstva: Teheran
                     Datum rojstva: okrog 1963
                     Kraj stalnega prebivališča: Teheran – Delovno mesto: sedež IRIB in PressTV, Teheran

                     Nekdanji član Vrhovnega sveta za kibernetski prostor. Nekdanji predsednik Radiotelevizije Islamske republike Iran (IRIB). Kot vodja IRIB World Service in Press TV je odgovoren za vse odločitve v zvezi s sporedom. Tesno povezan z državnim varnostnim aparatom. Pod njegovim vodstvom Press TV skupaj z IRIB sodeluje z iranskimi varnostnimi službami in tožilci ter prenaša izsiljena priznanja pripornikov, med drugim tudi izsiljeno priznanje iransko-kanadskega novinarja in filmskega ustvarjalca Maziarja Baharija, in sicer v tedenski oddaji Iran Today. Neodvisni regulator za radiodifuzijo OFCOM je Press TV v Združenem kraljestvu naložil globo v višini 100 000  GBP zaradi predvajanja Baharijevega priznanja leta 2011, ki so ga posneli v zaporu pod prisilo. Sarafraza se torej povezuje s kršenjem pravice do dolžnega pravnega postopanja in pravičnega sojenja.

                     12.3.2013

               Subjekti

                     Ime

                     Podatki za ugotavljanje istovetnosti

                     Razlogi

                     Datum uvrstitve na seznam

                     1.

                     Kibernetska policija

                     Kraj: Teheran, Iran
                     Spletno mesto: http://www.cyberpolice.ir

                     Iranska kibernetska policija, ustanovljena januarja 2011, je enota policije Islamske republike Iran, ki jo je od tedaj do začetka leta 2015 vodil Esmail Ahmadi-Moqaddam (na seznamu). Ahmadi-Moqaddam je poudarjal, da bo kibernetska policija ukrepala zoper protirevolucionarne in disidentske skupine, ki so leta 2009 s pomočjo spletnih družbenih omrežij sprožile proteste proti ponovni izvolitvi predsednika Mahmouda Ahmadinejada. Januarja 2012 je kibernetska policija objavila nove smernice za internetne kavarne, v katerih od uporabnikov zahteva, da zagotovijo osebne podatke, ki jih morajo lastniki kavarn hraniti šest mesecev, voditi pa morajo tudi evidenco spletnih strani, ki jih uporabniki obiščejo. Pravila od lastnikov kavarn zahtevajo tudi, da namestijo televizijske kamere zaprtega kroga in šest mesecev hranijo posnetke. Na podlagi teh novih pravil utegnejo nastati dnevniki, ki bi jih organi oblasti lahko uporabili, ko bi hoteli priti na sled aktivistom ali komur koli, ki po njihovem mnenju ogroža nacionalno varnost.
                     Junija 2012 so iranski mediji poročali, da se kibernetska policija pripravlja na zatrtje virtualnih zasebnih omrežij (VPN). 30. oktobra 2012 je kibernetska policija brez naloga aretirala blogerja Sattarja Beheshtija zaradi ‚dejanj zoper nacionalno varnost na družbenih omrežjih in Facebooku‘. Beheshti je v svojem blogu kritiziral iransko vlado. 3. novembra 2012 so ga našli mrtvega v njegovi zaporniški celici. Pripadniki kibernetske policije naj bi ga menda mučili do smrti.

                     12.3.2013“


title: Sklep (EU) 2018/598 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. aprila 2018 o zagotavljanju nadaljnje makrofinančne pomoči Gruziji

text:
               23.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 103/8

         SKLEP (EU) 2018/598 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
   z dne 18. aprila 2018
   o zagotavljanju nadaljnje makrofinančne pomoči Gruziji
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 212(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
   v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Odnosi med Evropsko unijo (v nadaljnjem besedilu: Unija) in Gruzijo se še naprej razvijajo v okviru evropske sosedske politike (ESP) in vzhodnega partnerstva. Gruzija se je vzhodnemu partnerstvu EU pridružila leta 2009, sledila pa so pogajanja o pridružitvenem sporazumu med EU in Gruzijo. Ta sporazum (2) (v nadaljnjem besedilu: pridružitveni sporazum), ki vključuje postopno uvedbo poglobljenega in celovitega območja proste trgovine, je bil podpisan junija 2014, veljati pa je začel 1. julija 2016.

               (2)

               Gruzija se še naprej sooča s šibkimi zunanjimi dejavniki, kar je z manjšim izvozom in nakazili prispevalo k razmeroma skromni rasti BDP leta 2016. Regionalna in svetovna rast sta se leta 2017 povečali, vendar ostajata odvisni od negativnih tveganj.

               (3)

               Fiskalni primanjkljaj Gruzije ostaja velik in njen delež javnega dolga v BDP se povečuje. Tudi plačilnobilančni položaj Gruzije ostaja ranljiv zaradi zelo velikega primanjkljaja na tekočem računu in velikega zunanjega dolga. Devizne rezerve Gruzije so v absolutnem smislu stabilne, vendar so zaradi povečanih potreb po rezervah padle pod stopnjo, ki naj bi bila po ocenah Mednarodnega denarnega sklada (MDS) zadostna. Poleg tega se Gruzija še naprej prilagaja zahtevam poglobljenega in celovitega območja proste trgovine z Unijo.

               (4)

               V zvezi s tem so se gruzijski organi in MDS aprila 2017 dogovorili o triletni ureditvi v okviru instrumenta za povečanje financiranja (EFF) v višini 285,3 milijona USD za obdobje 2017–2020. To ureditev je 12. aprila 2017 odobril izvršni odbor MDS. Cilj ureditve EFF je podpreti program gospodarskih reform, ki bo Gruziji pomagal zmanjšati njeno gospodarsko ranljivost in spodbuditi večjo in bolj vključujočo gospodarsko rast.

               (5)

               Glede na preostale potrebe Gruzije po zunanjem financiranju so gruzijski organi junija 2017 zaprosili za dodatno makrofinančno pomoč Unije.

               (6)

               Gruzija je bila zaradi vojaškega konflikta z Rusijo avgusta 2008 deležna dveh ukrepov makrofinančne pomoči, h katerim se je Unija zavezala na mednarodni donatorski konferenci oktobra 2008 v Bruslju. Prvi od teh ukrepov v znesku 46 milijonov EUR, v celoti v obliki nepovratnih sredstev, je bil izveden v obdobju 2009–2010. Drugi, tudi v znesku 46 milijonov EUR, polovica v obliki nepovratnih sredstev in polovica v obliki posojil, je bil izveden v obdobju 2015–2017. Unija je v okviru evropskega instrumenta sosedstva za obdobje 2014–2020 Gruziji dala na voljo tudi 610 do 746 milijonov EUR, vključno s proračunsko podporo in tehnično pomočjo. Poleg tega Gruzija prejema pomoč iz Sklada za spodbujanje naložb v sosedstvo, ki je za projekte v Gruziji v obdobju 2008–2017 prispeval približno 86 milijonov EUR.

               (7)

               Ker je Gruzija država, ki jo zajema ESP, bi se morala šteti za upravičenko do makrofinančne pomoči Unije.

               (8)

               Makrofinančna pomoč Unije bi morala biti izreden finančni instrument nevezane in nenamenske plačilnobilančne podpore, namenjene takojšnjim potrebam upravičenke po zunanjem financiranju, in bi morala podpreti izvajanje strateškega programa, ki vsebuje takojšnje odločne ukrepe prilagajanja in strukturnih reform, oblikovane za kratkoročno izboljšanje plačilnobilančnega položaja.

               (9)

               Ker je v plačilni bilanci Gruzije še vedno znatna vrzel v zunanjem financiranju, ki presega sredstva, ki jih zagotavljajo MDS in druge večstranske institucije, je makrofinančna pomoč Unije Gruziji v trenutnih izjemnih okoliščinah ustrezen odziv na prošnjo Gruzije za podporo njeni gospodarski stabilizaciji v povezavi s programom MDS. Makrofinančna pomoč Unije bi z dopolnjevanjem sredstev iz finančne ureditve MDS podpirala gospodarsko stabilizacijo in program strukturnih reform Gruzije.

               (10)

               Makrofinančna pomoč Unije bi morala biti namenjena podpori ponovne vzpostavitve vzdržnega stanja v zunanjem financiranju Gruzije, s čimer bi se podprl njen gospodarski in družbeni razvoj.

               (11)

               Določitev zneska makrofinančne pomoči Unije temelji na celoviti kvantitativni oceni preostalih potreb Gruzije po zunanjem financiranju in upošteva zmožnost države, da se financira z lastnimi sredstvi, zlasti z mednarodnimi rezervami, ki so ji na voljo. Makrofinančna pomoč Unije bi morala dopolnjevati programe in sredstva, ki jih zagotavljata MDS in Svetovna banka. Pri določanju zneska pomoči se upoštevajo tudi pričakovani finančni prispevki dvostranskih in večstranskih donatorjev, potreba po zagotavljanju pravične porazdelitve bremena med Unijo in drugimi donatorji, drugi instrumenti Unije za zunanje financiranje, ki se že uporabljajo v Gruziji, in dodana vrednost celotne vključenosti Unije.

               (12)

               Ob upoštevanju preostalih potreb Gruzije po zunanjem financiranju, ravni gospodarskega in socialnega razvoja, ki se izmeri glede na dohodek na prebivalca in stopnjo revščine, pa tudi njeno stopnjo zadolženosti, bi bilo treba del pomoči zagotoviti v obliki nepovratnih sredstev.

               (13)

               Komisija bi morala zagotoviti, da je makrofinančna pomoč Unije pravno in vsebinsko skladna s ključnimi načeli za zunanje delovanje iz člena 21 Pogodbe o Evropski uniji ter s cilji različnih področij zunanjega delovanja in drugih ustreznih politik Unije in z ukrepi, sprejetimi v okviru teh področij in politik.

               (14)

               Makrofinančna pomoč Unije bi morala podpirati zunanjo politiko Unije do Gruzije. Službe Komisije in Evropska služba za zunanje delovanje bi morale v celotnem obdobju zagotavljanja makrofinančne pomoči tesno sodelovati, da bi usklajevale in zagotavljale doslednost zunanje politike Unije.

               (15)

               Makrofinančna pomoč Unije bi morala podpirati zavezanost Gruzije vrednotam, ki jih deli z Unijo, vključno z demokracijo, pravno državo, dobrim upravljanjem, spoštovanjem človekovih pravic, trajnostnim razvojem in zmanjševanjem revščine, kakor tudi njeno zavezanost načelom odprte in pravične trgovine, ki temelji na pravilih.

               (16)

               Predpogoj za dodelitev makrofinančne pomoči Unije bi moral biti, da Gruzija spoštuje učinkovite demokratične mehanizme, vključno z večstrankarskim parlamentarnim sistemom, in pravno državo, ter zagotavlja spoštovanje človekovih pravic. Poleg tega bi morali posebni cilji makrofinančne pomoči Unije povečati učinkovitost, preglednost in odgovornost sistemov za upravljanje javnih financ v Gruziji ter spodbujati strukturne reforme, katerih cilji so podpiranje trajnostne in vključujoče rasti, ustvarjanje novih delovnih mest in fiskalna konsolidacija. Makrofinančna pomoč Unije Gruziji bi morala vključevati tudi ukrepe za podporo izvajanju pridružitvenega sporazuma, vključno s poglobljenim in celovitim območjem proste trgovine. Posebne cilje je treba opredeliti na preverljiv in merljiv način, da jih bo mogoče ustrezno oceniti. Komisija in Evropska služba za zunanje delovanje bi morali redno spremljati izpolnjevanje predpogojev in doseganje navedenih ciljev. Če predpogoj ne bi bil izpolnjen in cilji ne bi bili doseženi oziroma če nameni in načela iz pridružitvenega sporazuma v splošnem ne bi bili upoštevani, bi morala Komisija začasno prekiniti ali ukiniti izplačilo makrofinančne pomoči Unije.

               (17)

               Da bi zagotovili učinkovito zaščito finančnih interesov Unije, povezanih z makrofinančno pomočjo Unije, bi morala Gruzija izvesti ustrezne ukrepe za preprečevanje in boj proti goljufijam, korupciji in drugim nepravilnostim, povezanim z makrofinančno pomočjo Unije. Poleg tega bi bilo treba sprejeti določbo, na podlagi katere bi Komisija izvajala nadzor, Računsko sodišče pa revizije.

               (18)

               Sprostitev makrofinančne pomoči Unije ne posega v pristojnosti Evropskega parlamenta in Sveta kot proračunskega organa.

               (19)

               Zneski makrofinančne pomoči, zagotovljene v obliki nepovratnih sredstev, in zneski rezervacij za makrofinančno pomoč, zagotovljeno v obliki posojil, bi morali biti skladni z odobrenimi proračunskimi sredstvi iz večletnega finančnega okvira.

               (20)

               Makrofinančno pomoč Unije bi morala upravljati Komisija. Da bi Evropski parlament in Svet lahko spremljala izvajanje tega sklepa, bi ju morala Komisija redno obveščati o dogajanjih v zvezi s pomočjo in jima posredovati ustrezne dokumente.

               (21)

               Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja tega sklepa bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (3).

               (22)

               Za makrofinančno pomoč Unije bi morali veljati pogoji gospodarske politike, ki se določijo v memorandumu o soglasju. Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja in zaradi učinkovitosti bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila za pogajanja o teh pogojih z gruzijskimi organi pod nadzorom odbora predstavnikov držav članic v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011. V skladu z navedeno uredbo bi se moral praviloma uporabljati svetovalni postopek, razen v primerih, ki so določeni v navedeni uredbi. Ob upoštevanju potencialno pomembnega učinka pomoči, višje od 90 milijonov EUR, je primerno, da se za ukrepe, ki ta prag presegajo, uporablja postopek pregleda. Ob upoštevanju zneska makrofinančne pomoči Unije Gruziji bi se moral za sprejetje memoranduma o soglasju in za kakršno koli zmanjšanje oziroma začasno prekinitev ali ukinitev pomoči uporabljati svetovalni postopek –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   Unija da Gruziji na voljo makrofinančno pomoč v višini največ 45 milijonov EUR (v nadaljnjem besedilu: makrofinančna pomoč Unije), da bi podprla gospodarsko stabilizacijo in obsežen načrt reform Gruzije. Od tega najvišjega zneska se največ 35 milijonov EUR zagotovi v obliki posojil in največ 10 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev. Sprostitev makrofinančne pomoči Unije je odvisna od odobritve proračuna Unije za zadevno leto s strani Evropskega parlamenta in Sveta. Pomoč prispeva k pokritju plačilnobilančnih potreb Gruzije, kot so opredeljene v programu MDS.
   2.   Za financiranje posojilnega dela makrofinančne pomoči Unije se na Komisijo prenese pooblastilo, da si na kapitalskih trgih ali od finančnih institucij v imenu Unije sposodi potrebna sredstva in jih nato posodi Gruziji. Zapadlost posojil v povprečju ne sme presegati 15 let.
   3.   Sprostitev makrofinančne pomoči Unije upravlja Komisija v skladu s sporazumi ali dogovori, sklenjenimi med MDS in Gruzijo, ter v skladu z glavnimi načeli in cilji gospodarskih reform, določenih v pridružitvenem sporazumu, vključno s poglobljenim in celovitim območjem proste trgovine.
   Komisija redno obvešča Evropski parlament in Svet o dogajanjih v zvezi z makrofinančno pomočjo Unije, tudi o njenih izplačilih, in jima pravočasno predloži ustrezne dokumente.
   4.   Makrofinančna pomoč Unije se da na voljo za obdobje dveh let in pol z začetkom na prvi dan po začetku veljavnosti memoranduma o soglasju iz člena 3(1).
   5.   Če se finančne potrebe Gruzije v obdobju izplačevanja makrofinančne pomoči Unije znatno zmanjšajo v primerjavi z začetnimi napovedmi, Komisija v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 7(2) zmanjša znesek pomoči oziroma pomoč začasno prekine ali ukine.
   Člen 2
   1.   Pogoj za dodelitev makrofinančne pomoči Unije je, da Gruzija spoštuje učinkovite demokratične mehanizme, vključno z večstrankarskim parlamentarnim sistemom, in pravno državo ter zagotavlja spoštovanje človekovih pravic.
   2.   Komisija in Evropska služba za zunanje delovanje spremljata izpolnjevanje predpogoja iz odstavka 1 v celotnem obdobju izvajanja makrofinančne pomoči Unije.
   3.   Odstavka 1 in 2 tega člena se uporabljata v skladu s Sklepom Sveta 2010/427/EU (4).
   Člen 3
   1.   Komisija se v skladu s svetovalnim postopkom pregleda iz člena 7(2) z gruzijskimi organi dogovori o jasno opredeljenih pogojih gospodarske politike in finančnih pogojih, osredotočenih na strukturne reforme in zdrave javne finance, ki naj veljajo za makrofinančno pomoč Unije in se določijo v memorandumu o soglasju, ki vključuje časovni okvir za izpolnitev teh pogojev. Pogoji gospodarske politike in finančni pogoji, določeni v memorandumu o soglasju, so skladni s sporazumi ali dogovori iz člena 1(3), vključno s programi makroekonomskega prilagajanja in strukturnih reform, ki jih izvaja Gruzija ob podpori MDS.
   2.   Namen pogojev iz odstavka 1 je zlasti povečanje učinkovitosti, preglednosti in odgovornosti sistemov za upravljanje javnih financ v Gruziji, vključno v zvezi z uporabo makrofinančne pomoči Unije. Pri oblikovanju strateških ukrepov se ustrezno upošteva tudi napredek v zvezi z vzajemnim odpiranjem trgov, razvojem pravične trgovine, ki temelji na pravilih, ter drugimi prednostnimi nalogami v okviru zunanje politike Unije. Komisija redno spremlja napredek pri doseganju teh ciljev.
   3.   Podrobni finančni pogoji makrofinančne pomoči Unije se določijo v sporazumu o posojilu in sporazumu o nepovratnih sredstvih, ki ju bodo sklenili Komisija in organi Gruzije.
   4.   Komisija redno preverja, ali so pogoji iz člena 4(3) še vedno izpolnjeni, vključno, ali so gospodarske politike Gruzije v skladu s cilji makrofinančne pomoči Unije. Pri tem Komisija tesno sodeluje z MDS in Svetovno banko ter po potrebi z Evropskim parlamentom in Svetom.
   Člen 4
   1.   Ob upoštevanju pogojev iz odstavka 3 da Komisija makrofinančno pomoč Unije na voljo v dveh obrokih, vsak od njih pa je sestavljen iz posojila in nepovratnih sredstev. Višina posameznega obroka se določi v memorandumu o soglasju.
   2.   Znesek makrofinančne pomoči Unije, ki se zagotovi v obliki posojil, se po potrebi oblikuje v skladu z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 (5).
   3.   Komisija sklene, da bo obroke izplačala, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

               (a)

               predpogoj iz člena 2(1);

               (b)

               trajno zadovoljivi rezultati pri izvajanju strateškega programa, ki vsebuje odločne ukrepe prilagajanja in strukturnih reform, podprte z nepreventivnim kreditnim aranžmajem z MDS, in

               (c)

               zadovoljivo izvajanje gospodarske politike in finančnih pogojev, dogovorjenih v memorandumu o soglasju.

         Drugi obrok se načeloma ne izplača prej kot v treh mesecih po izplačilu prvega obroka.
   4.   Kadar pogoji iz prvega pododstavka odstavka 3 niso izpolnjeni, Komisija začasno prekine ali ukine izplačilo makrofinančne pomoči Unije. V teh primerih obvesti Evropski parlament in Svet o razlogih za to prekinitev ali ukinitev.
   5.   Makrofinančna pomoč Unije se izplača Nacionalni banki Gruzije. Ob upoštevanju določb, ki se dogovorijo v memorandumu o soglasju, vključno s potrditvijo preostalih potreb po proračunskem financiranju, se lahko sredstva Unije prenesejo gruzijskemu ministrstvu za finance kot končnemu upravičencu.
   Člen 5
   1.   Najemanje in dajanje posojil v povezavi s posojilnim delom makrofinančne pomoči Unije se izvedeta v eurih z istim datumom valute, pri čemer Unija ni vključena v spremembe zapadlosti in ni izpostavljena tečajnemu ali obrestnemu tveganju ali kakršnemu koli drugemu poslovnemu tveganju.
   2.   Kadar okoliščine to dopuščajo in če Gruzija za to zaprosi, lahko Komisija sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da se v posojilne pogoje vključi klavzulo o predčasnem odplačilu, pri čemer se ustrezajoča klavzula vključi tudi v pogoje poslov najemanja posojil.
   3.   Kadar okoliščine dovoljujejo izboljšanje obrestne mere posojila in če Gruzija za to zaprosi, se lahko Komisija odloči za refinanciranje vseh ali dela prvotno najetih posojil ali prestrukturiranje ustreznih finančnih pogojev. Posli refinanciranja ali prestrukturiranja se izvedejo v skladu z odstavkoma 1 in 4 ter ne učinkujejo na podaljšanje zapadlosti zadevnega posojila ali povečanje zneska neodplačanega kapitala na dan refinanciranja ali prestrukturiranja.
   4.   Vse stroške, ki jih ima Unija v zvezi z najemanjem in dajanjem posojil v skladu s tem sklepom, krije Gruzija.
   5.   Komisija obvešča Evropski parlament in Svet o dogajanjih v zvezi s posli iz odstavkov 2 in 3.
   Člen 6
   1.   Makrofinančna pomoč Unije se izvaja v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta (6) in Delegirano uredbo Komisije (EU) št. 1268/2012 (7).
   2.   Makrofinančna pomoč Unije se izvaja v okviru neposrednega upravljanja.
   3.   Sporazum o posojilu in sporazum o nepovratnih sredstvih iz člena 3(3) vsebujeta določbe, ki:

               (a)

               zagotavljajo, da Gruzija redno preverja, ali se je financiranje iz proračuna Unije uporabljajo pravilno, sprejme ustrezne ukrepe za preprečevanje nepravilnosti in goljufij ter po potrebi uporabi pravna sredstva za izterjavo nepravilno porabljenih sredstev, zagotovljenih na podlagi tega sklepa;

               (b)

               zagotavljajo zaščito finančnih interesov Unije, zlasti določitev posebnih ukrepov za preprečevanje goljufij, korupcije in drugih nepravilnosti v zvezi z makrofinančno pomočjo Unije ter za boj proti tem pojavom, v skladu z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 (8), Uredbo Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 (9) ter Uredbo (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (10);

               (c)

               izrecno pooblaščajo Komisijo, vključno z Evropskim uradom za boj proti goljufijam, ali njene predstavnike, da izvajajo preglede, vključno s pregledi in inšpekcijami na kraju samem;

               (d)

               izrecno pooblaščajo Komisijo in Računsko sodišče, da izvajata revizije v obdobju, ko je makrofinančna pomoč Unije na voljo, in po njem, vključno z revizijami dokumentov in revizijami na kraju samem, kot so operativne ocene; in

               (e)

               zagotavljajo, da je Unija upravičena do predčasnega poplačila posojila in/ali celotnega poplačila nepovratnih sredstev, če se ugotovi, da je Gruzija v zvezi z upravljanjem makrofinančne pomoči Unije vpletena v kakršno koli goljufijo, korupcijo ali katero koli drugo nezakonito dejavnost, ki škodi finančnim interesom Unije.

         4.   Pred izvedbo makrofinančne pomoči Unije Komisija z operativnimi ocenami presodi ustreznost finančnih ureditev, upravnih postopkov ter mehanizmov notranje in zunanje kontrole Gruzije, ki so pomembni za tako pomoč.
   Člen 7
   1.   Komisiji pomaga odbor. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.
   2.   Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 4 Uredbe (EU) št. 182/2011.
   Člen 8
   1.   Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu vsako leto do 30. junija predloži poročilo o izvajanju tega sklepa v predhodnem letu, vključno z oceno tega izvajanja. V tem poročilu se:

               (a)

               preuči napredek, dosežen pri izvajanju makrofinančne pomoči Unije;

               (b)

               ocenijo gospodarske razmere in obeti za Gruzijo ter napredek, dosežen pri izvajanju strateških ukrepov iz člena 3(1);

               (c)

               navede povezava med pogoji gospodarske politike, določenimi v memorandumu o soglasju, tekočimi gospodarskimi in fiskalnimi rezultati Gruzije ter odločitvami Komisije o izplačilu obrokov makrofinančne pomoči Unije.

         2.   Komisija najpozneje dve leti po koncu obdobja razpoložljivosti iz člena 1(4) Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o naknadni oceni, v katerem ovrednoti rezultate in učinkovitost zaključenih ukrepov makrofinančne pomoči Unije ter navede, v kolikšni meri so prispevali k ciljem pomoči.
   Člen 9
   Ta sklep začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Strasbourgu, 18. aprila 2018

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         A. TAJANI

            Za Svet

            Predsednica

         L. PAVLOVA

      (1)  Stališče Evropskega parlamenta z dne 14. marca 2018 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in odločitev Sveta z dne 12. aprila 2018.

      (2)  Pridružitveni sporazum med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani (UL L 261, 30.8.2014, str. 4).

      (3)  Uredba (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (UL L 55, 28.2.2011, str. 13).

      (4)  Sklep Sveta 2010/427/EU z dne 26. julija 2010 o organizaciji in delovanju Evropske službe za zunanje delovanje (UL L 201, 3.8.2010, str. 30).

      (5)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 z dne 25. maja 2009 o ustanovitvi Jamstvenega sklada za zunanje ukrepe (UL L 145, 10.6.2009, str. 10).

      (6)  Uredba (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, 26.10.2012, str. 1).

      (7)  Delegirana uredba Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL L 362, 31.12.2012, str. 1).

      (8)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, 23.12.1995, str. 1).

      (9)  Uredba Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi (UL L 292, 15.11.1996, str. 2).

      (10)  Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL L 248, 18.9.2013, str. 1).


title: Sklep Sveta (EU) 2018/615 z dne 16. aprila 2018 o spremembi Sklepa 1999/70/ES o zunanjih revizorjih nacionalnih centralnih bank glede zunanjih revizorjev centralne banke Banque de France

text:
               23.4.2018

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 102/9

         SKLEP SVETA (EU) 2018/615
   z dne 16. aprila 2018
   o spremembi Sklepa 1999/70/ES o zunanjih revizorjih nacionalnih centralnih bank glede zunanjih revizorjev centralne banke Banque de France
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Protokola št. 4 o statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter zlasti člena 27.1 Protokola,
   ob upoštevanju Priporočila Evropske centralne banke z dne 9. marca 2018 Svetu Evropske unije o zunanjih revizorjih centralne banke Banque de France (ECB/2018/9) (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank držav članic, katerih valuta je euro, opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in potrdi Svet Evropske unije.

               (2)

               V skladu s členom L.142-2 denarnega in finančnega zakonika imenuje splošni svet centralne banke Banque de France dva zakonita revizorja za revidiranje računovodskih izkazov centralne banke Banque de France.

               (3)

               Mandat zunanjih revizorjev centralne banke Banque de France je potekel po reviziji za poslovno leto 2017. Zaradi tega je treba imenovati zunanja revizorja od poslovnega leta 2018.

               (4)

               Banque de France je za svoja zunanja revizorja za poslovna leta od 2018 do 2023 izbrala družbi Mazars in KPMG S.A.

               (5)

               Svet ECB je priporočil, da se družbi Mazars in KPMG S.A. skupaj imenujeta za zunanja revizorja centralne banke Banque de France za poslovna leta od 2018 do 2023.

               (6)

               Na podlagi priporočila Sveta ECB bi bilo treba ustrezno spremeniti Sklep Sveta 1999/70/ES (2) –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   V členu 1 Sklepa 1999/70/ES, se odstavek 4 nadomesti z naslednjim:

      „4.   Mazars in KPMG S.A. se potrdita kot zunanja revizorja centralne banke Banque de France za poslovna leta od 2018 do 2023.“

   Člen 2
   Ta sklep začne učinkovati z dnem uradne obvestitve.
   Člen 3
   Ta sklep je naslovljen na ECB.

      V Luxembourgu, 16. aprila 2018

            Za Svet

            Predsednica

         F. MOGHERINI

      (1)  UL C 107, 22.3.2018, str. 1.

      (2)  Sklep Sveta 1999/70/ES z dne 25. januarja 1999 o zunanjih revizorjih nacionalnih centralnih bank (UL L 22, 29.1.1999, str. 69).


title: Sklep Sveta (EU) 2018/616 z dne 17. aprila 2018 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zavzame v Skupnem odboru EGP glede spremembe Priloge XIII (Promet) k Sporazumu EGP

text:
                  23.4.2018

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  L 102/11

            SKLEP SVETA (EU) 2018/616
      z dne 17. aprila 2018
      o stališču, ki se v imenu Evropske unije zavzame v Skupnem odboru EGP glede spremembe Priloge XIII (Promet) k Sporazumu EGP
      SVET EVROPSKE UNIJE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 91 in 172 v povezavi s členom 218(9) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2894/94 z dne 28. novembra 1994 o pravilih za izvajanje Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (1) in zlasti člena 1(3) Uredbe,
      ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru (2) (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) je začel veljati 1. januarja 1994.

                  (2)

                  V skladu s členom 98 Sporazuma EGP se lahko Skupni odbor EGP med drugim odloči spremeniti Prilogo XIII (Promet) k Sporazumu EGP.

                  (3)

                  Uredbo Komisije (EU) št. 1305/2014 (3) je treba vključiti v Sporazum EGP.

                  (4)

                  Prilogo XIII (Promet) k Sporazumu EGP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.

                  (5)

                  Stališče Unije v Skupnem odboru EGP bi moralo zato temeljiti na priloženem osnutku sklepa –

            SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
      Člen 1
      Stališče, ki se v imenu Unije zavzame v Skupnem odboru EGP glede predlagane spremembe Priloge XIII (Promet) k Sporazumu EGP, temelji na osnutku sklepa Skupnega odbora EGP, priloženem temu sklepu.
      Člen 2
      Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

         V luxembourgu, 17. aprila 2018

               Za Svet

               Predsednica

            E. ZAHARIEVA

         (1)  UL L 305, 30.11.1994, str. 6.

         (2)  UL L 1, 3.1.1994, str. 3.

         (3)  Uredba Komisije (EU) št. 1305/2014 z dne 11. decembra 2014 o tehnični specifikaciji za interoperabilnost v zvezi s podsistemom telematske aplikacije za tovorni promet železniškega sistema v Evropski uniji in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 62/2006 (UL L 356, 12.12.2014, str. 438).

         OSNUTEK
         SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP št. …/2018
         z dne …
         o spremembi Priloge XIII (Promet) k Sporazumu EGP
         SKUPNI ODBOR EGP JE –
         ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) in zlasti člena 98 Sporazuma EGP,
         ob upoštevanju naslednjega:

                     (1)

                     Uredbo Komisije (EU) št. 1305/2014 z dne 11. decembra 2014 o tehnični specifikaciji za interoperabilnost v zvezi s podsistemom telematske aplikacije za tovorni promet železniškega sistema v Evropski uniji in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 62/2006 (1) je treba vključiti v Sporazum EGP.

                     (2)

                     Uredba (EU) št. 1305/2014 razveljavlja Uredbo Komisije (ES) št. 62/2006 (2), ki je vključena v Sporazum EGP in jo je zato treba v okviru Sporazuma EGP razveljaviti.

                     (3)

                     Prilogo XIII k Sporazumu EGP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

               SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
         Člen 1
         Besedilo točke 37h (Uredba Komisije (ES) št. 62/2006) Priloge XIII k Sporazumu EGP se nadomesti z naslednjim:
         „32014 R 1305: Uredba Komisije (EU) št. 1305/2014 z dne 11. decembra 2014 o tehnični specifikaciji za interoperabilnost v zvezi s podsistemom telematske aplikacije za tovorni promet železniškega sistema v Evropski uniji in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 62/2006 (UL L 356, 12.12.2014, str. 438).
         Za namene tega sporazuma velja uredba z naslednjo prilagoditvijo:
         za oddelkom 7.1.4.(3) Priloge se doda naslednji odstavek:

                     4.

                     Nadzorni organ Efte ima status opazovalca v usmerjevalnem odboru.“

               Člen 2
         Besedilo Uredbe (EU) št. 1305/2014 v islandskem in norveškem jeziku, ki se objavi v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije, je verodostojno.
         Člen 3
         Ta sklep začne veljati […] pod pogojem, da so bila predložena vsa uradna obvestila v skladu s členom 103(1) Sporazuma EGP (*1), ali na dan začetka veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. xx/xxxx z dne x.xx.xxxx (3) [o vključitvi Direktive 2012/34/EU], karkoli nastopi pozneje.
         Člen 4
         Ta sklep se objavi v sklopu EGP Uradnega lista Evropske unije in Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije.

            V Bruslju,

                  Za Skupni odbor EGP

                  Predsednik

                  Sekretarja Skupnega odbora EGP

            (1)  UL L 356, 12.12.2014, str. 438.

            (2)  UL L 13, 18.1.2006, str. 1.

            (*1)  [Navedena ni nobena ustavna zahteva.] [Navedene so ustavne zahteve.]

            (3)  UL L ….


title: Sklep Sveta (EU) 2018/635 z dne 17. aprila 2018 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zavzame v Skupnem odboru EGP glede spremembe Priloge XXII (Pravo družb) in Protokola 37 (s seznamom iz člena 101) k Sporazumu EGP

text:
                  25.4.2018

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  L 105/21

            SKLEP SVETA (EU) 2018/635
      z dne 17. aprila 2018
      o stališču, ki se v imenu Evropske unije zavzame v Skupnem odboru EGP glede spremembe Priloge XXII (Pravo družb) in Protokola 37 (s seznamom iz člena 101) k Sporazumu EGP
      SVET EVROPSKE UNIJE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 50 in 114 v povezavi s členom 218(9) Pogodbe,
      ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2894/94 z dne 28. novembra 1994 o pravilih za izvajanje Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (1) in zlasti člena 1(3) Uredbe,
      ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru (2) (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) je začel veljati 1. januarja 1994.

                  (2)

                  V skladu s členom 98 Sporazuma EGP se lahko Skupni odbor EGP med drugim odloči spremeniti Prilogo XXII (Pravo družb) in Protokol 37 (s seznamom iz člena 101) k Sporazumu EGP.

                  (3)

                  Uredbo (EU) št. 537/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (3) je treba vključiti v Sporazum EGP.

                  (4)

                  Direktivo 2014/56/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) je treba vključiti v Sporazum EGP.

                  (5)

                  Za dobro delovanje Sporazuma EGP je treba Protokol 37 k Sporazumu EGP razširiti, da bo vključeval Odbor evropskih organov za nadzor revizorjev, ustanovljen z Uredbo (EU) št. 537/2014, Prilogo XXII k Sporazumu EGP pa je treba spremeniti, da se določijo postopki za udeležbo v tem odboru.

                  (6)

                  Prilogo XXII in Protokol 37 k Sporazumu EGP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.

                  (7)

                  Stališče Unije v Skupnem odboru EGP bi moralo zato temeljiti na priloženem osnutku sklepa –

            SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
      Člen 1
      Stališče, ki se v imenu Unije zavzame v Skupnem odboru EGP glede predlagane spremembe Priloge XXII (Pravo družb) in Protokola 37 (s seznamom iz člena 101) k Sporazumu EGP, temelji na osnutku sklepa Skupnega odbora EGP, priloženem temu sklepu.
      Člen 2
      Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

         V Luxembourgu, 17. aprila 2018

               Za Svet

               Predsednica

            E. ZAHARIEVA

         (1)  UL L 305, 30.11.1994, str. 6.

         (2)  UL L 1, 3.1.1994, str. 3.

         (3)  Uredba (EU) št. 537/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o posebnih zahtevah v zvezi z obvezno revizijo subjektov javnega interesa in razveljavitvi Sklepa Komisije 2005/909/ES (UL L 158, 27.5.2014, str. 77).

         (4)  Direktiva 2014/56/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2006/43/ES o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze (UL L 158, 27.5.2014, str. 196).

         OSNUTEK
         SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP št. …
         z dne …
         o spremembi Priloge XXII (Pravo družb) in Protokola 37 (s seznamom iz člena 101) k Sporazumu EGP
         SKUPNI ODBOR EGP JE –
         ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) in zlasti člena 98 Sporazuma EGP,
         ob upoštevanju naslednjega:

                     (1)

                     Uredbo (EU) št. 537/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o posebnih zahtevah v zvezi z obvezno revizijo subjektov javnega interesa in razveljavitvi Sklepa Komisije 2005/909/ES (1), kakor je bila popravljena z UL L 170, 11.6.2014, str. 66, je treba vključiti v Sporazum EGP.

                     (2)

                     Direktivo 2014/56/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2006/43/ES o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze (2) je treba vključiti v Sporazum EGP.

                     (3)

                     Za dobro delovanje Sporazuma EGP je treba Protokol 37 k Sporazumu EGP razširiti, da bo vključeval Odbor evropskih organov za nadzor revizorjev (CEAOB),ustanovljen z Uredbo (EU) št. 537/2014, Prilogo XXII k Sporazumu EGP pa je treba spremeniti, da se določijo postopki za udeležbo v tem odboru.

                     (4)

                     Prilogo XXII in Protokol 37 k Sporazumu EGP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

               SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
         Člen 1
         Priloga XXII k Sporazumu EGP se spremeni:

                     1.

                     V točki 10f (Direktiva 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta) se doda naslednje:

                                 „—

                                    32014 L 0056: Direktiva 2014/56/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 (UL L 158, 27.5.2014, str. 196).

                           Za namene tega sporazuma veljajo določbe direktive z naslednjo prilagoditvijo:
                     V členu 30c(3) se, kar zadeva države Efte, besedilo ‚iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah‘ ne uporablja.“

                     2.

                     Za točko 10i (Direktiva 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta) se vstavi naslednje:

                                 „10j.

                                    32014 R 0537: Uredba (EU) št. 537/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o posebnih zahtevah v zvezi z obvezno revizijo subjektov javnega interesa in razveljavitvi Sklepa Komisije 2005/909/ES (UL L 158, 27.5.2014, str. 77), kakor je bila popravljena z UL L 170, 11.6.2014, str. 66.
                                 Načini vključevanja držav Efte v skladu s členom 101 Sporazuma:

                                             Pristojni organi držav Efte iz člena 32(1) Direktive 2006/43/ES imajo pravico, da v celoti sodelujejo v Odboru evropskih organov za nadzor revizorjev (CEAOB), pod istimi pogoji kot pristojni organi držav članic EU, vendar brez glasovalne pravice. Člani iz držav Efte niso upravičeni do predsedovanja CEAOB v skladu s členom 30(6).

                                             Za namene tega sporazuma veljajo določbe uredbe z naslednjimi prilagoditvami:

                                                         (a)

                                                         besedilo ‚zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo‘ se nadomesti z besedilom ‚Sporazumom EGP ali nacionalno zakonodajo‘ in besedilo ‚pravom Unije ali nacionalnim pravom‘ se nadomesti z besedilom ‚Sporazumom EGP ali nacionalnim pravom‘;

                                                         (b)

                                                         v členu 41, kar zadeva države Efte:

                                                                     (i)

                                                                     besedilo ‚od 17. junija 2020‘ se glasi ‚šest let od dneva začetka veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. …/… z dne … [tega sklepa]‘;

                                                                     (ii)

                                                                     besedilo ‚od 17. junija 2023‘ se glasi ‚devet let od dneva začetka veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. …/… z dne … [tega sklepa]‘;

                                                                     (iii)

                                                                     besedilo ‚16. junija 2014‘ se glasi ‚dnem začetka veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. …/… z dne … [tega sklepa]‘;

                                                                     (iv)

                                                                     besedilo ‚na dan 17. junija 2016‘ se glasi ‚dve leti od dneva začetka veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. …/… z dne … [tega sklepa]‘.

                                                         (c)

                                                         V členu 44 se, kar zadeva države Efte, besedilo ‚17. junija 2017‘ glasi ‚poteka enega leta od začetka veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. …/… z dne … [tega sklepa]‘.“

               Člen 2
         V Protokol 37 k Sporazumu EGP se doda naslednja točka:

                        „40.

                        Odbor evropskih organov za nadzor revizorjev (CEAOB) (Uredba (EU) št. 537/2014 Evropskega parlamenta in Sveta).“

         Člen 3
         Besedili Uredbe (EU) št. 537/2014, kakor je bila popravljena z UL L 170, 11.6.2014, str. 66, in Direktive 2014/56/EU v islandskem in norveškem jeziku, ki se objavita v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije, sta verodostojni.
         Člen 4
         Ta sklep začne veljati […] pod pogojem, da so bila predložena vsa uradna obvestila v skladu s členom 103(1) Sporazuma EGP (*1).
         Člen 5
         Ta sklep se objavi v sklopu EGP Uradnega lista Evropske unije in Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije.

            V Bruslju,

                  Za Skupni odbor EGP

                  Predsednik

                  Sekretarja Skupnega odbora EGP

            (1)  UL L 158, 27.5.2014, str. 77.

            (2)  UL L 158, 27.5.2014, str. 196.

            (*1)  [Navedena ni nobena ustavna zahteva.] [Navedene so ustavne zahteve.]