title: 2012/546/EU, Euratom: Sklep Evropskega parlamenta z dne 10. maja 2012 o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010, oddelek III – Komisija

text:
               17.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 286/29

         SKLEP EVROPSKEGA PARLAMENTA
   z dne 10. maja 2012
   o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010, oddelek III – Komisija
   (2012/546/EU, Euratom)
   EVROPSKI PARLAMENT,

               —

               ob upoštevanju splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010 (1),

               —

               ob upoštevanju zaključnega računa Evropske unije za proračunsko leto 2010 (COM(2011) 473 – C7-0256/2011) (2),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila Komisije o nadaljnjem ukrepanju na podlagi sklepov o razrešnici za leto 2009 (COM(2011) 736) in dokumentov služb Komisije, ki sta priložena temu poročilu (SEC(2011) 1350) in SEC(2011) 1351),

               —

               ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 1. junija 2011 z naslovom „Zbirno poročilo o dosežkih Komisije pri upravljanju v letu 2010“ (COM(2011) 323),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila Komisije organu, ki da razrešnico, o notranjih revizijah, opravljenih leta 2010 (COM(2011) 643), in delovnega dokumenta služb Komisije, ki je priložen temu poročilu (SEC(2011) 1189),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila o izvrševanju proračuna za proračunsko leto 2010 z odgovori institucij (3) in posebnih poročil Računskega sodišča,

               —

               ob upoštevanju izjave o zanesljivosti (4) poslovnih knjig ter zakonitosti in pravilnosti poslovnih dogodkov, ki jo je Računsko sodišče predložilo za proračunsko leto 2010 v skladu s členom 287 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               —

               ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 21. februarja 2012 o podelitvi razrešnice Komisiji glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010 (06081/1/2012 – C7-0053/2012),

               —

               ob upoštevanju členov 317, 318 in 319 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter člena 106a Pogodbe Euratom,

               —

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (5), zlasti členov 55, 145, 146 in 147 Uredbe,

               —

               ob upoštevanju člena 76 in Priloge VI Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor in mnenj drugih zadevnih odborov (A7-0098/2012),

               A.

               ker Komisija v skladu s členom 17(1) Pogodbe o Evropski uniji izvršuje proračun in upravlja programe, v skladu s členom 317 Pogodbe o delovanju Evropske unije pa to počne na lastno odgovornost, pri čemer sodeluje z državami članicami in upošteva načelo dobrega finančnega poslovodenja,

               1.

               podeli razrešnico Komisiji glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010;

               2.

               navaja svoje pripombe v resoluciji, ki je sestavni del sklepov o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010, oddelek III – Komisija in izvajalske agencije, in v resoluciji z dne 10. maja 2012 o posebnih poročilih Evropskega računskega sodišča v okviru razrešnice Komisiji za leto 2010 (6);

               3.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep in resolucije, ki so del sklepa, posreduje Svetu, Komisiji, Sodišču Evropske unije, Računskemu sodišču in Evropski investicijski banki ter poskrbi za objavo v Uradnem listu Evropske unije (serija L).

            Predsednik

         Martin SCHULZ

            Generalni sekretar

         Klaus WELLE

      (1)  UL L 64, 12.3.2010.

      (2)  UL C 332, 14.11.2011, str. 1.

      (3)  UL C 326, 10.11.2011, str. 1.

      (4)  UL C 332, 14.11.2011, str. 134.

      (5)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

      (6)  Sprejeta besedila, P7_TA(2012)0154 (glej stran 68 tega Uradnega lista).
    ---documentbreak---

               17.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 286/31

         RESOLUCIJA EVROPSKEGA PARLAMENTA
   z dne 10. maja 2012
   s pripombami, ki so sestavni del sklepov o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010, oddelek III – Komisija in izvajalske agencije
   EVROPSKI PARLAMENT,

               —

               ob upoštevanju splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010 (1),

               —

               ob upoštevanju zaključnega računa Evropske unije za proračunsko leto 2010 (COM(2011) 473 – C7-0256/2011) (2),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila Komisije o nadaljnjem ukrepanju na podlagi sklepov o razrešnici za leto 2009 (COM(2011) 736) in dokumentov služb Komisije, ki sta priložena temu poročilu (SEC(2011) 1350 in SEC(2011) 1351),

               —

               ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 1. junija 2011 z naslovom „Zbirno poročilo o dosežkih Komisije pri upravljanju v letu 2010“ (COM(2011) 323),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila Komisije organu, ki da razrešnico, o notranjih revizijah, opravljenih leta 2010 (COM(2011) 643), in delovnega dokumenta služb Komisije, ki je priložen temu poročilu (SEC(2011) 1189),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila glede izvrševanja proračuna za proračunsko leto 2010 z odgovori institucij (3) in posebnih poročil Računskega sodišča,

               —

               ob upoštevanju izjave o zanesljivosti (4) poslovnih knjig ter zakonitosti in pravilnosti poslovnih dogodkov, ki jo je Računsko sodišče predložilo za proračunsko leto 2010 v skladu s členom 287 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               —

               ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 21. februarja 2012 o podelitvi razrešnice Komisiji glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010 (06081/1/2012 – C7-0053/2012) in ob upoštevanju dejstva, da Združeno kraljestvo, Nizozemska in Švedska prvič niso priporočili podelitve razrešnice,

               —

               ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 21. februarja 2012 o podelitvi razrešnice izvajalskim agencijam glede izvrševanja proračuna za proračunsko leto 2010 (06084/2012 – C7-0052/2012) in ob upoštevanju dejstva, da Združeno kraljestvo, Nizozemska in Švedska prvič niso priporočili podelitve razrešnice,

               —

               ob upoštevanju členov 317, 318 in 319 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) in člena 106a Pogodbe Euratom,

               —

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (5), zlasti členov 55, 145, 146 in 147 Uredbe,

               —

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 58/2003 z dne 19. decembra 2002 o statutu izvajalskih agencij, pooblaščenih za izvajanje nekaterih nalog pri upravljanju programov Skupnosti (6), in zlasti člena 14(2) in (3) Uredbe,

               —

               ob upoštevanju člena 76 in Priloge VI Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor in mnenj drugih zadevnih odborov (A7-0098/2012),

               A.

               ker se Evropa sooča s hudo proračunsko in finančno krizo, ki lahko privede do krize zaupanja v Unijo, in ker je zelo pomembno, da je Komisija prek upravljanja proračuna Unije vodilni zgled za dobro javno upravljanje, ker je dobro upravljanje javnih financ potrebno, če želi Unija ohraniti bonitetno oceno AAA, ki je pomembna, zlasti že želi uresničiti obvezo, da bo zagotovila 60 000 000 000 EUR jamstva za evropski mehanizem za stabilizacijo,

               B.

               meni, da je leto 2010 prvo celotno proračunsko leto, ko se je proračun v celoti izvajal v skladu z določbami Lizbonske pogodbe, skupaj z novimi proračunskimi postopki in vzpostavitvijo Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) kot tudi službe Evropskega sveta poleg rotacijskega predsedovanja Svetu; meni, da je tudi prvo leto nove strategije Evropa 2020,

               C.

               ker dobro vodenje zahteva, da se politični cilji opredelijo pred sprejetjem pravnih instrumentov za doseganje teh ciljev, in ker je treba obstoječe pravne instrumente, ki niso povsem v skladu s političnimi cilji, spremeniti,

               D.

               ker je treba predvideti ustrezno ureditev za preglednost, javno odgovornost in javno revizijo v vseh primerih, kjer se uporabljajo javna sredstva, in ker Računsko sodišče v zvezi s proračunom Unije že sedemnajsto leto zapored ni moglo izdati pozitivne izjave o zanesljivosti,

               E.

               ker drugi pododstavek člena 287(1) PDEU zahteva, da Računsko sodišče Parlamentu in Svetu posreduje izjavo o zanesljivosti računovodskih izkazov ter zakonitosti in pravilnosti z njimi povezanih transakcij, in tudi določa, da je mogoče to izjavo dopolniti s specifičnimi ocenami za vsa glavna področja dejavnosti Unije,

               F.

               ker je več kot 90 % vseh napak odkritih na ravni organov držav članic in na ravni končnih upravičencev, ne v Komisiji (letno poročilo, točka 1.22),

               G.

               ker so imeli organi držav članic v večini primerov na področju kohezije, kjer so bile odkrite napake, na voljo dovolj informacij, da bi lahko pred potrditvijo odhodkov Komisiji te napake odkrili in popravili (letno poročilo, točka 4.25),

               H.

               ker je treba razlikovati med nacionalnimi organi, ki so vzpostavili dobro delujoče sisteme nadzora in kontrole, in nacionalnimi organi, ki imajo samo delno učinkovite sisteme, da se prepreči dodatno breme za vse države članice,

               I.

               ker je nezanimanje držav članic za postopek razrešnice morda posledica dejstva, da se Komisija ni dovolj potrudila, da bi javno, jasno, nedvoumno in utemeljeno navedla, katere države članice, regije in programi niso dovolj uspešni pri upravljanju sredstev Unije,

               J.

               ker so obvezne nacionalne izjave o upravljanju, ki se izdajo in podpišejo na ravni ministrstev, njihovo revizijo pa ustrezno opravi neodvisen revizor, potreben ukrep proti premajhni odgovornosti nekaterih nacionalnih organov pri uporabi in upravljanju denarja Unije,

               K.

               ker ima vse obsežnejša uporaba vnaprejšnjega financiranja v Komisiji posledice za revizijski pristop Računskega sodišča in ker bi lahko slednje svojo metodologijo prilagodilo novim okoliščinam, da bodo informacije, ki jih posreduje organu za podelitev razrešnice, koristne,

               L.

               ker Unija bolj kot kdaj prej potrebuje vpliven, neodvisen, učinkovit in v resnici zunanji revizorski organ, kar dejansko in iz spoštovanja do davkoplačevalcev pomeni, da se člani Računskega sodišča nikoli ne imenujejo na politični, ampak zgolj na profesionalni osnovi,

               M.

               ker je treba uporabo inovativnih in kompleksnih finančnih instrumentov uravnotežiti s popolno preglednostjo, vključno z objavo izčrpnih podatkov o vseh končnih upravičencih in jasnimi pravili o poročanju, da se prepreči morebitna tveganja za proračun in ugled Unije,

               N.

               ker morajo države članice sodelovati s Komisijo, da bi zagotovile porabo odobrenih proračunskih sredstev v skladu z načelom dobrega finančnega poslovodenja,

               O.

               ker države članice, četudi imajo zvezno strukturo, odgovarjajo zunanjemu svetu in Uniji,

               P.

               ker je treba vprašanji skladnosti in uspešnosti obravnavati ustrezneje, da se poveča legitimnost Unije,

               Q.

               ker je bil dolgoletni razvoj izjave o zanesljivosti Računskega sodišča uporaben pri opredelitvi področij, kjer je treba upravljanje v državah članicah in Komisiji še izboljšati,

               R.

               ker Računsko sodišče znova ni moglo dati pozitivne izjave o zanesljivosti glede zakonitosti in pravilnosti plačil, kar je obžalovanja vredno,

      Prednostni ukrepi za Komisijo

               1.

               poziva Komisijo, naj Parlamentu predstavi akcijski načrt za izvedbo naslednjih prednostnih ukrepov:

                           —

                           pozorno spremljanje uporabe instrumentov finančnega inženiringa, kot je opisano v točki 21 te resolucije,

                           —

                           izboljšave in povečanje zanesljivosti verige odgovornosti, kot je opisano v točki 36 te resolucije,

                           —

                           ponovni premislek o uporabi vnaprejšnjega financiranja, kot je opisano v točki 56 te resolucije,

                           —

                           uvedba učinkovitega mehanizma sankcij na področju kohezijske politike, kot je opisano v točki 124 te resolucije;

      Izjava Računskega sodišča o zanesljivosti

      Računovodski izkazi – pozitivno mnenje

               2.

               ugotavlja, da letni računovodski izkazi Unije za proračunsko leto 2010 v vseh pomembnih vidikih prikazujejo dejanski finančni položaj Unije na dan 31. decembra 2010 ter rezultate poslovnih dogodkov in denarnih tokov v proračunskem letu, ki se je končalo na ta dan;

               3.

               je seznanjen z opozorilom v zvezi s spremembo računovodske politike Komisije glede instrumentov finančnega inženiringa, ki kaže, da tveganje pomembno napačnih navedb še vedno ostaja, čeprav se mnenje o računovodskih izkazih od leta 2007 ni spreminjalo; poziva Komisijo, naj vsako leto preveri, ali novi pristop ustrezno odraža dejansko stanje;

      Zakonitost in pravilnost prihodkov – pozitivno mnenje

               4.

               z zadovoljstvom ugotavlja, da so prihodki, povezani z izkazi za proračunsko leto, ki se je končalo 31. decembra 2010, v vseh pomembnih vidikih zakoniti in pravilni;

      Zakonitost in pravilnost obveznosti – pozitivno mnenje

               5.

               z zadovoljstvom ugotavlja, da so obveznosti, povezane z izkazi za proračunsko leto, ki se je končalo 31. decembra 2010, v vseh pomembnih vidikih zakonite in pravilne;

      Zakonitost in pravilnost plačil – negativno mnenje

               6.

               globoko obžaluje, da se pri plačilih še vedno pojavljajo pomembne napake;

               7.

               je seznanjen s tem, da je negativno mnenje Računskega sodišča utemeljeno na ugotovitvi, da so sistemi nadzora in kontrole le delno učinkoviti in da so se zaradi tega pri plačilih pojavljale napake z najverjetnejšo stopnjo, ocenjeno na 3,7 %;

               8.

               opominja, da je bila najverjetnejša stopnja napake pri plačilih v proračunskem letu 2009 ocenjena na 3,3 %;

               9.

               je zaskrbljen zaradi tega povečanja, saj pomeni, da se je pozitivni trend iz zadnjih let obrnil; poziva Komisijo, naj poskrbi, da se bo stopnja napak stalno zmanjševala, kot je bilo zahtevano v prejšnjih poročilih o razrešnici;

               10.

               ocenjuje, da je posledica tega obrata povečanje najverjetnejše stopnje napak na področju kohezije, energetike in prometa za poštenih 7,7 %;

      Horizontalna vprašanja

      Instrumenti finančnega inženiringa

               11.

               opominja, da Komisija spodbuja povečano uporabo instrumentov finančnega inženiringa v naslednjem večletnem finančnem okviru (7) kljub dejstvu, da sama ocenjuje, da so zelo tvegani (8); se zaveda, da instrumenti finančnega inženiringa obstoječe financiranje s subvencijami bolj dopolnjujejo, kot nadomeščajo, njihova morebitna prednost pa je ta, da jih je mogoče uporabiti več kot enkrat;

               12.

               je resno zaskrbljen zaradi nepopolnih informacij o izvajanju obstoječih instrumentov finančnega inženiringa na vseh področjih politik (letno poročilo, točki 1.31 in 1.33);

               13.

               obžaluje dejstvo, da niso bile postavljene uradne zahteve za poročanje, in se zaveda prizadevanj Komisije, da bi od držav članic pridobila podatke o uporabi instrumentov finančnega inženiringa v okviru Evropskega sklada za regionalni razvoj; pozdravlja zbirno poročilo o podatkih, ki jih je zbrala Komisija, z naslovom „Instrumenti finančnega inženiringa, ki jih države članice uporabljajo s prispevki v Evropski sklad za regionalni razvoj – stanje na dan 31. decembra 2010“ (v nadaljevanju: zbirno poročilo o instrumentih finančnega inženiringa), kot je bilo predloženo parlamentarnemu Odboru za proračunski nadzor; ugotavlja, da so bili do konca leta 2010 ustvarjeni instrumenti finančnega inženiringa, za katere so bile prevzete obveznosti v približnem znesku 8 100 000 000 EUR in predvidena plačila v približnem znesku 5 200 000 000 EUR iz sredstev za operativne programe 2007–2013 (letno poročilo, točka 4.32);

               14.

               obžaluje dejstvo, da je Komisija prejela informacije samo o približno 75 % vseh prispevkov, namenjenih za instrumente finančnega inženiringa za podjetja (9); je zaskrbljen, ker podatki, prejeti od držav članic, niso enako popolni in točni in ker omejeno število držav članic oziroma regij ni posredovalo povratnih informacij ali ni izpolnilo poročil o spremljanju; se zaveda, da Komisija tako ni mogla upoštevati vseh instrumentov finančnega inženiringa na dan 31. decembra 2010;

               15.

               poudarja, da so:

                           —

                           točno število in velikost posameznih ustanovljenih skladov
                           (Komisija ocenjuje, da se je v Franciji in Italiji poleg skoraj 300 posebnih skladov, o katerih je prejela informacije, izvajalo še približno 92 posebnih skladov, za katere ni prejela poročil o spremljanju oziroma ima samo pomanjkljive informacije (10)),

                           —

                           kazalniki uspešnosti instrumentov finančnega inženiringa s ciljno stopnjo
                           (na primer število naložb v mala in srednje velika podjetja, število ustvarjenih ali ohranjenih delovnih mest, dodatna sredstva, uporabljena na ravni podjetja ali ravni posebnega sklada (11)) in

                           —

                           kazalniki učinkovitosti in gospodarnosti instrumentov finančnega inženiringa
                           (na primer stroški upravljanja, podatki, ali spodbujajo optimalno porabo denarja, podatki o vložkih in rezultatih skladov, podatki o usodi skladov po koncu programskega obdobja (12))

                     pomembni in nepogrešljivi elementi za oceno uporabe instrumentov finančnega inženiringa, in globoko obžaluje, da te informacije še niso povsem na voljo;

               16.

               je seznanjen z ugotovitvami Računskega sodišča, ki se nanašajo na področje kohezije, in jih obžaluje, na primer previsoke subvencije za instrumente finančnega inženiringa, ki so posledica neupoštevanja pravila n + 2 (letno poročilo, primer 4.4(a)), zamude in počasno izvrševanje instrumentov finančnega inženiringa (letno poročilo, primer 4.4(b)), nepravilna določba o likvidaciji (letno poročilo, primer 4.4(c)), finančni prispevki plačani vnaprej, takoj ko je bila vzpostavljena pravna struktura instrumenta finančnega inženiringa (letno poročilo, točka 4.34) in težave pri izvajanju ustreznih revizij instrumentov finančnega inženiringa (letno poročilo, točki 4.35 in 4.36);

               17.

               je prepričan, da te ugotovitve temeljijo na pomanjkljivi pravni podlagi instrumentov finančnega inženiringa; je zaskrbljen, da pravila, ki veljajo za instrumente finančnega inženiringa, ne dajejo ustreznih spodbud za učinkovito uporabo teh instrumentov; prav tako je zaskrbljen, ker dopuščajo preveč manevrskega prostora za države članice; pozdravlja pa nedaven razvoj dogodkov pri vzpostavljanju pravne podlage za instrumente finančnega inženiringa; opozarja na naslednje največje pomanjkljivosti pravne podlage, ki je bila v tem obdobju uredba Sveta (13):

                           —

                           neustrezne določbe, ki ne spodbujajo hitrega izvajanja instrumentov finančnega inženiringa,

                           —

                           neustrezne določbe o zahtevah za vzvode in obnavljanje instrumentov finančnega inženiringa,

                           —

                           neustrezne določbe o preprečevanju prevelikih subvencij,

                           —

                           neustrezne določbe o uvedbi struktur za upravljavske provizije, ki bi lahko spodbudile učinkovitejšo uporabo instrumentov finančnega inženiringa,

                           —

                           neustrezne določbe o usodi skladov po izteku programskega obdobja,

                           —

                           nejasni pogoji glede upravičenosti za obratna sredstva,

                           —

                           možnost neupravičenega zatekanja k preferencialni obravnavi zasebnega sektorja;

               18.

               se strinja z mnenjem Računskega sodišča, da sredstva, vrnjena v finančne instrumente, in njihovi zasluženi prihodki ne bi smeli biti preusmerjeni drugam pred zaključkom operativnega programa, temveč bi se morala takšna sredstva vrniti v zadevne finančne instrumente (Računsko sodišče, mnenje št. 7/2011 (14), str. 11); pričakuje, da bo to priporočilo resno upoštevano v zakonodajnem postopku o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o splošnih določbah o strukturnih instrumentih (COM(2011) 615 – 2011/0276(COD));

               19.

               je zadovoljen, da bosta člena 130 in 131 predloga uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za letni proračun Unije (COM(2010) 815 – 2010/0395(COD)), omogočila, da se opredeli trajanje finančnih instrumentov; poziva Komisijo, naj posreduje povzetek ukrepov, s katerimi bi lahko preprečili tveganja, povezana z instrumenti finančnega inženiringa, za proračun Unije;

               20.

               ugotavlja, da se instrumenti finančnega inženiringa uporabljajo tudi na drugih področjih politik; meni, da brez ustreznega usklajevanja obstaja tveganje prekrivanja in nedoslednega izvajanja teh instrumentov; zato poziva Računsko sodišče, naj instrumente finančnega inženiringa revidira horizontalno, na vseh področjih politik;

               21.

               poziva Komisijo, naj pozorno spremljanje uporabe instrumentov finančnega inženiringa obravnava kot prednostni ukrep, med drugim z:

                           —

                           objektivnim in kritičnim ocenjevanjem dosedanjih odhodkov v okviru teh instrumentov za kohezijsko politiko v programskem obdobju 2007–2013, zlasti v povezavi z ugotovitvami Računskega sodišča, vključno s pridobljenimi izkušnjami in sklepi ter poročanjem Parlamentu o rezultatih ocenjevanja,

                           —

                           zagotovitvijo ocene tveganja ob ločeni obravnavi različnih instrumentov finančnega inženiringa ter z upoštevanjem strukture tveganja upravičencev do teh instrumentov,

                           —

                           dokončanjem procesa zbiranja informacij držav članic o vprašanjih, ki še niso povsem obdelana, na primer točnem številu in velikosti posebnih skladov ter relevantnih kazalnikih uspešnosti, učinkovitosti in gospodarnosti teh instrumentov; razvojem mehanizmov za uresničevanje obveznosti poročanja držav članic,

                           —

                           letnim poročanjem Parlamentu v okviru postopka razrešnice o uporabi instrumentov finančnega inženiringa v državah članicah, vključno s kazalniki njihove uspešnosti, učinkovitosti in gospodarnosti ter načini, kako Komisija usklajuje, zagotavlja doslednost in blaži tveganje prekrivanja na področjih politik;

      Odgovornost Komisije in njene poslovodske predstavitve

               22.

               spominja, da Komisija v skladu s členom 317 PDEU izvršuje proračun „na lastno odgovornost“; poudarja, da se v primerih, ko Komisija proračun izvaja z deljenim upravljanjem, naloge izvrševanja prenesejo na države članice v skladu s členom 53b finančne uredbe;

               23.

               znova poudarja (15), da ima torej Komisija primarno odgovornost za upravljanje zadevnih sredstev Unije in da je zato dolžna sprejemati ukrepe, ki so namenjeni zagotavljanju zakonitosti in pravilnosti, pa tudi dobrega finančnega poslovodenja;

               24.

               poudarja, da Komisija finančne odgovornosti ne more prenesti na države članice, niti v primerih, ko so bile na ravni države članice ugotovljene pomanjkljivosti pri upravljanju ali nepravilnosti;

               25.

               meni, da mora smiselna uporaba izraza „deljeno upravljanje“ sloneti na temeljnem načelu, da Unija nekatera pooblastila prenese na države članice in da so te dolžne opraviti svoj delež nalog v skladu s pravnimi akti Unije; poziva k polnemu izvajanju točke 44 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini in dobrem finančnem poslovodenju (16); meni, da morajo biti letni povzetki razpoložljivih revizij in izjav javni, da bo mogoče prispevati k izboljšanju upravljanja proračuna Unije;

               26.

               ugotavlja, da obstaja tesna povezava med končno odgovornostjo Komisije za izvrševanje proračuna in pomenom postopka razrešnice; poudarja, da končna odgovornost Komisije za izvrševanje proračuna zajema tudi pomanjkljivosti pri upravljanju in nadzornih sistemih v državah članicah;

               27.

               poudarja, da finančna odgovornost je in bo ostala nedeljiva, in spominja na člen 53b(4) finančne uredbe, ki navaja, da Komisija, „da bi zagotovila uporabo sredstev v skladu z veljavnimi pravili, […] uporablja postopek za potrditev obračuna ali mehanizem finančnih popravkov, ki ji omogoča, da prevzame končno odgovornost za izvrševanje proračuna“ (poudarek dodal avtor);

               28.

               v zvezi s tem opozarja na pomen poslovodskih predstavitev Komisije; kljub vsemu na podlagi splošnih pripomb Računskega sodišča o letnih poročilih o delu (v nadaljnjem besedilu: LPD) Komisije ugotavlja, da smernice za izračun stopnje preostalih napak oziroma preostalega tveganja niso bile na voljo; prav tako ugotavlja, da so ti elementi vse bolj pomembni pri odločitvi, ali je pridržek potreben (letno poročilo, točki 1.19 in 1.20); je zaskrbljen, saj je to povzročilo neskladje med uporabo v posameznih generalnih direktoratih;

               29.

               prav tako se je seznanil z ugotovitvami Računskega sodišča o naslednjih posameznih LPD:

                           —

                           pridržek glede ukrepov za razvoj podeželja iz osi 2 ne bi smel biti umaknjen (letno poročilo, točka 3.53), pri izračunu stopnje preostalih napak za sheme pomoči je prišlo do več pomanjkljivosti (letno poročilo, točka 3.54),

                           —

                           znesek, pri katerem obstaja tveganje, predstavljen v LPD Generalnega direktorata za regionalno politiko (GD REGIO) in Generalnega direktorata za zaposlovanje, socialne zadeve in vključenost (GD EMPL), je bil morda podcenjen (letno poročilo, Priloga 4.3),

                           —

                           izračun stopnje preostalih napak v LPD Generalnega direktorata za širitev je bil omejen na 30 % vseh izvedenih plačil (letno poročilo, točka 5.33),

                           —

                           LPD Urada EuropeAid vsebuje samo delno pošteno oceno pravilnosti finančnega poslovodenja (letno poročilo, točka 5.34),

                           —

                           pridržek glede šestega okvirnega programa v LPD Generalnega direktorata za informacijsko družbo in medije bi bilo treba ohraniti (letno poročilo, točka 6.47);

               30.

               opominja Komisijo, da so vsi pridržki v obliki priloge vključeni v njeno zbirno poročilo, in poudarja, da Komisija s tem, ko zbirno poročilo potrdi, „prevzema splošno politično odgovornost za upravljalne ukrepe svojih generalnih direktorjev in vodij služb, pri čemer se opira na zagotovila in pridržke, ki so jih ti izrazili v letnih poročilih o delu“ (17);

               31.

               poudarja, da s tem kolegij in komisarji prevzemajo končno odgovornost za zanesljivost in popolnost pridržkov, ki jih izrazijo generalni direktorji in vodje služb v svoji vlogi „odredbodajalcev na podlagi prenosa“, in poudarja, da ta prenos nikakor ne zmanjšuje končne odgovornosti kolegija in komisarjev;

               32.

               je seznanjen z ugotovitvami Računskega sodišča v zvezi s splošnim mnenjem notranjega revizorja; meni, da bodo brez temeljite preučitve pomislekov Računskega sodišča koristi splošnega mnenja ostale omejene;

               33.

               je zaskrbljen zaradi ugotovitev Računskega sodišča o LPD in zbirnem poročilu (letno poročilo, točke 1.17 do 1.25); meni, da je treba te ugotovitve upoštevati nemudoma, da se zavaruje vrednost teh dokumentov kot instrumentov odgovornosti; priznava pa, da je izračun stopnje preostalih napak le ena od metod, s katerimi Komisija ocenjuje znesek tveganja; poziva Komisijo, naj pripravi dosledne smernice, ki bi jih izvajali vsi generalni direktorati;

               34.

               je seznanjen z zeleno knjigo Komisije o okviru EU za upravljanje podjetij (18) za zasebni sektor; ugotavlja še, da je Komisija po dogodkih, ki so privedli do odstopa Santerjeve ekipe leta 1999, dosegla velik napredek na poti k ustreznemu vodenju;

               35.

               je seznanjen z izjavo o upravljanju, ki jo je Komisija sprejela 30. maja 2007 in ki vsebuje ponazoritev notranjega delovanja Komisije, razlago načina, kako poteka vodenje Komisije in nadzor nad njo, ter načina, kako se povezuje z zainteresiranimi stranmi; spodbuja Komisijo, naj še naprej izboljšuje vodenje in obvešča organ za podelitev razrešnice o ukrepih, uvedenih z:

                           —

                           vključitvijo elementov vodenja podjetij, ki jih zahteva ali priporoča zakonodaja Unije na področju gospodarskih družb in ki zadevajo institucije Unije,

                           —

                           sprejetjem ukrepov, ki bi predsedniku omogočili, da podpiše računovodske izkaze in skupaj z njimi predloži naslednje:

                                       (i)

                                       opis tveganj in negotovosti, ki bi lahko vplivale na uresničitev ciljev politik, ter izjavo, v kateri predsednik skupaj s kolegijem komisarjev sprejema odgovornost za upravljanje tveganj, ter

                                       (ii)

                                       uradno izjavo o vodenju z jasno navedbo, katere mednarodne standarde vodenja podjetij je Komisija spoštovala, pa tudi s cilji in izčrpno razlago v primerih, ko se je bilo treba oddaljiti od priporočil kodeksa o vodenju podjetij (načelo „spoštuj ali pojasni“);

               36.

               poziva Komisijo, naj izboljšanje in okrepitev verige odgovornosti obravnava kot prednostni ukrep, med drugim z:

                           —

                           omogočitvijo popolnega vpogleda Odboru za proračunski nadzor v letne povzetke držav članic; obžaluje, da Komisija doslej še ni posredovala nikakršnih podatkov o letnih povzetkih, saj jih brez poznavanja njihove vsebine ni mogoče obravnavati kot nacionalne izjave o upravljanju,

                           —

                           objavo politične izjave, v kateri sprejema končno in splošno odgovornost za izvrševanje proračuna, tudi tistega dela, ki se izvršuje z deljenim upravljanjem,

                           —

                           vključitvijo podpisa odgovornega komisarja v LPD,

                           —

                           pripravo LPD v skladu z načelom nepristranskosti, brez preveč optimističnih ocen,

                           —

                           zagotavljanjem obveznega, popolnega in primernega svetovanja za generalne direktorate, zlasti o tem, kako se oceni stopnjo preostalih napak in preostala tveganja v skladu z načelom previdnosti,

                           —

                           vključitvijo popolne in zanesljive razlage razmerja med preostalim tveganjem ali stopnjo preostalih napak in stopnjo napake, ki jo izračuna Računsko sodišče, v vsa LPD; poziva Komisijo, naj v tesnem sodelovanju z Računskim sodiščem preuči možnosti uskladitve metodologije izračuna stopnje preostalih napak z metodologijo najverjetnejše stopnje napake, ki jo uporablja Računsko sodišče,

                           —

                           ponovno preučitvijo metodologije za splošno revizijsko mnenje notranjega revizorja in odpravljanjem pomanjkljivosti, ki jih je ugotovilo Računsko sodišče,

                           —

                           preučitvijo, ali bi bilo mogoče mehanizme Komisije za vodenje podjetij še izboljšati ob upoštevanju omenjene zelene knjige o okviru EU za vodenje podjetij za zasebni sektor;

      Evropske šole

               37.

               obžaluje, da evropske šole, čeprav so zanje namenjena precejšnja proračunska sredstva, še vedno ne uresničujejo svojih glavnih nalog, ki so predvsem zagotoviti dovolj mest v zahtevanih jezikih in v bližini krajev dela in bivanja uradnikov, temveč so namesto tega razširile svoje dejavnosti na druga področja izobraževanja;

               38.

               priznava, da je osrednja težava v strukturi sprejemanja odločitev in financiranja konvencije o evropskih šolah; zato poziva Komisijo, naj skupaj z državami članicami preuči možnost revizije te konvencije in do 31. decembra 2012 poroča o doseženem napredku; poziva Komisijo, naj se v vmesnem času zavzema za okrepitev prizadevanj za uresničitev zgoraj navedenih ciljev, in sicer z ustreznejšo uporabo zagotovljenih proračunskih sredstev;

      Upravna služba Komisije

               39.

               od Komisije zahteva, naj pojasni svoje načrte za selitev in s tem povezane stroške, koliko pisarniških prostorov se bo izpraznilo in koliko novih pisarniških prostorov bo na voljo, pa tudi število zaposlenih, ki jih selitev zadeva, za vsak generalni direktorat;

               40.

               zahteva, naj Komisija nemudoma konča prerazporejanje vseh začasnih uslužbencev Evropskega urada za boj proti goljufijam s pogodbami za nedoločen čas, kot je sporočil komisar Šefčovič v vprašalniku za sedanjo razrešnico (19);

               41.

               opozarja, da je Komisija leta 2010 med postopkom uvedbe prožnega delovnega časa in kompenzacijskega dopusta na prostovoljni osnovi odobrila približno 90 000 dodatnih dni dopusta za svoje uslužbence, kar ustreza približno 445 delovnim mestom – čeprav člen 56 kadrovskih predpisov pravi, da se nadure, ki jih opravijo uslužbenci razredov od AD5/AST5 naprej, ne kompenzirajo; prosi za pojasnilo skupnih stroškov, ki so jih davkoplačevalci imeli zaradi kompenzacijskega dopusta;

      Odgovornost držav članic

               42.

               spominja, da Komisija v skladu s členom 317 PDEU izvršuje proračun „na lastno odgovornost“, vendar tudi v sodelovanju z državami članicami;

               43.

               poudarja, da se politike na dveh področjih, kjer so stopnje napake ponavadi najvišje (kohezija, energetika in promet ter kmetijstvo in naravni viri), izvajajo z deljenim upravljanjem, in obžaluje dejstvo, da najverjetnejša stopnja napake za ti področji znaša 7,7 % oziroma 2,3 %;

               44.

               v zvezi s tem pozdravlja dejstvo, da je Komisija analizirala napake, ki jih je Računsko sodišče ugotovilo v proračunskih letih od 2006 do 2009, in v tej analizi prvič opozorila na dejstvo, da so pri Evropskem skladu za regionalni razvoj in Kohezijskem skladu tri države članice (Španija, Italija in Združeno kraljestvo) odgovorne za 59 % vseh količinsko opredeljivih napak, odkritih v tem obdobju, in da so pri Evropskem socialnem skladu štiri države članice (Španija, Portugalska, Združeno kraljestvo in Nemčija) odgovorne kar za 68 % vseh količinsko opredeljivih napak, v tem obdobju odkritih na področju kohezijske politike (20); ugotavlja, da je bilo pri Evropskem skladu za regionalni razvoj in Kohezijskem skladu največ napak v Italiji narejenih v deželah Kalabrija, Kampanja in Apulija, v Španiji pa je majhno število operativnih programov v pokrajinah Andaluzija, Valencia in Kastilja-La Mancha prispevalo kar 75 % odstotkov vseh napak, odkritih v tej državi (21); prav tako ugotavlja, da sta Španija in Italija pomembno prispevali k stopnji napake v proračunskem letu 2010;

               45.

               je seznanjen z dejstvom, da se težave z Evropskim skladom za regionalni razvoj v Italiji „nanašajo na ugotovljene sistemske pomanjkljivosti na ravni revizijskih in upravljavskih organov“ in na „uporabo pravil za javno naročanje in izbor projektov, vključno z upravičenostjo retrospektivnih projektov“ (22); ugotavlja tudi, da je v Španiji vir težav zelo zapleteni sistem upravljanja in nadzora, ki „lahko vodi k nejasni delitvi odgovornosti, pa tudi k neučinkovitemu nadzoru s strani upravljavskega organa“ (23);

               46.

               opominja, da so bili finančni ministri Grčije, Italije in Španije povabljeni na izmenjavo mnenj v parlamentarnem Odboru za proračunski nadzor; obžaluje, da se nobeden od povabljenih ministrov na povabilo ni odzval, da bi s poslanci iz tega odbora razpravljal o ugotovitvah Računskega sodišča z namenom izboljšanja upravljanja strukturnih skladov in morebitnega popravka pravne podlage; poziva svojega predsednika, naj na prihodnjem srečanju voditeljev držav obravnava nepripravljenost finančnih ministrov, da bi razpravljali o teh pomembnih zadevah javno v pristojnem odboru Parlamenta;

               47.

               opozarja, da je Komisijo večkrat pozval, naj predstavi predlog o uvedbi obvezne priprave in objave nacionalnih izjav o upravljanju ter njihove revizije s strani pristojnega revizijskega organa, in sicer v okviru končne in skupne odgovornosti Komisije za izvrševanje proračuna Unije; meni, da bi morale nacionalne izjave o upravljanju vsebovati vse potrebne informacije o porabi sredstev Unije;

               48.

               predlaga, da mora biti vsebina nacionalnih izjav, podpisanih na ravni generalnih direktoratov, v skladu z mednarodnimi revizijskimi standardi in mora koristiti poteku revizije Računskega sodišča, pri čemer naj sledi predvsem izjavam organom, ki so upravičeni do prenosa upravljanja;

               49.

               poudarja, da so med upravnim delovanjem držav članic na področju prihodkov in odhodkov v okviru deljenega upravljanja precejšnje razlike, predvsem v zvezi z odkrivanjem nepravilnosti, goljufij in napak ter z nadaljnjim finančnim spremljanjem na področju carine in porabe sredstev Unije; meni, da bi bilo mogoče v proračunu Unije zgolj na področju carin predvideti dodatne (neto) prihodke v znesku vsaj 100 000 000 EUR, če bi vse države članice pravilno izvajale svoje naloge; ugotavlja, da je Komisija upravno delovanje doslej spremljala tako, da se je odzivala na spremembe v vsakem primeru posebej, zato ni v zadostni meri analizirala trendov, da bi lahko opredelila področja tveganja; poziva Komisijo, naj uveljavi metodo analize trendov, da bi opredelila finančna tveganja, ter sprejme ukrepe za izboljšanje upravnega delovanja držav članic;

      Bolgarija in Romunija

               50.

               se z veliko zaskrbljenostjo seznanja z vmesnim poročilom Komisije o napredku Bolgarije v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje; je zaskrbljen zaradi tega, ker je bolgarsko pravosodje tako kot prej v žalostnem stanju; ugotavlja, da proti 28 sodnikom poteka 27 kazenskih postopkov; zahteva pojasnilo glede več primerov domnevnih goljufij v povezavi s sredstvi Unije v Bolgariji, zaradi česar so bila plačila v letu 2008 odložena, saj je državni tožilec takrat ustavil preiskavo, čeprav so se v drugi državi članici preiskave podobnih primerov na osnovi enakih dejstev nadaljevale; je začuden, da so v vseh primerih goljufije v povezavi s sredstvi Unije, ki so prišli pred sodišče, kazenski pregon nadomestile upravne kazni in da se je v enem pomembnem primeru goljufije v povezavi s sredstvi Unije prizivni postopek zavlekel za več kot 18 mesecev; poleg tega obžaluje, da priporočilo Komisije ni bilo upoštevano, s tem ko nacionalna Komisija za odkrivanje in zaplembo premoženjskih koristi, pridobljenih s kaznivimi dejanji (CEPACA), ni bila pooblaščena za izvedbo proaktivnega preverjanja premoženja višjih uradnikov in politikov; je zaskrbljen, ker v Bolgariji enotno, pravočasno in sistematično objavljanje utemeljenih sodb ni pravilo; poziva Komisijo, naj pritisne na pravosodne organe, da bi jih spodbudila k čimprejšnji reformi in uresničevanju priporočil Komisije; v zvezi s tem od Komisije zahteva, naj razkrije, kolikšna so bila denarna sredstva v podporo bolgarskih reformnih prizadevanj in v kakšnem obsegu so se z izplačili dosegli obljubljeni rezultati; pričakuje precejšnje izboljšanje v prihodnjem letu, z nadaljnjim premislekom in ukrepi za ponovno vzpostavitev integritete bolgarskega pravnega sistema, ki jih bo Komisija pripravila v sodelovanju z bolgarsko vlado;

               51.

               se z veliko zaskrbljenostjo seznanja z vmesnim poročilom o napredku Romunije v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje; kljub temu pozdravlja pozitiven trend navzgor v bilanci nacionalne službe za integriteto pri pregonu neupravičenega bogatenja in opredeljevanju navzkrižja interesov; opaža, da so se sredstva nacionalne službe za integriteto povečala s pomočjo denarja Unije; kljub temu z zaskrbljenostjo ugotavlja, da v zvezi s primeri nacionalne službe za integriteto ni enotnih spremljevalnih ukrepov in da se z njimi pogosto odlaša; pozdravlja dejstvo, da je nacionalni direktorat za boj proti korupciji še naprej deloval kot učinkovita tožilska služba v primerih korupcije na visoki ravni; je seznanjen s povečanjem števila primerov obtožnic, sodb in obsodb v letu 2011, pa tudi s pospešenim reševanjem zadev na vrhovnem kasacijskem sodišču, kar se kaže v 85-odstotnem povečanju pravnomočnih sodb v zadevah nacionalnega direktorata za boj proti korupciji v letu 2011 (24); je poleg tega zaskrbljen zaradi rezultatov analize sodb sodišča v primerih korupcije na visoki ravni, iz katerih je razvidno, da se sodbe v 60 % primerih omejijo na pogojne kazni ali pa se dosodijo najmanjše kazni, ki jih predvideva zakon; je prav tako začuden nad nezadovoljivo prakso glede pravočasne objave utemeljenih sodb sodišča, ki v nekaterih primerih korupcije na visoki ravni povečuje nevarnost zastaranja zaradi dolgotrajnega dokazovanja, ki je posledica dolgega zavlačevanja pri vložitvi pravnega sredstva; poziva Komisijo, naj razkrije, koliko sredstev je bilo dodeljenih Romuniji za reformo pravosodnega sistema; v naslednjem letu pričakuje nadaljnje izboljšave; zahteva od Komisije, da poveča pritisk na romunsko vlado, da bi slednja uresničila priporočila Komisije; od Komisije pričakuje, da bo od romunske vlade nepopustljivo zahtevala, naj okrepi svoja prizadevanja za oblikovanje dosledne sodne prakse v procesih, povezanih z javnimi naročili; poziva Komisijo, naj od romunske vlade odločno in vztrajno zahteva, da uresniči priporočila Komisije ter oblikuje bolj jasen in celovit načrt za priprave na izvajanje določb kazenskega zakonika in zakonika o kazenskem postopku; pričakuje, da se bodo okrepila prizadevanja za napredek glede zasega premoženjskih koristi na podlagi kaznivih dejanj; poleg tega pričakuje, da bo Komisija v sodelovanju z romunsko vlado pripravila katalog ukrepov, namenjenih povečanju integritete romunskega sodnega sistema;

      Vnaprejšnje financiranje

               52.

               ugotavlja, da vnaprejšnje financiranje velja za potrebno, da lahko upravičenci začnejo izvajati dogovorjene ukrepe;

               53.

               je seznanjen z ugotovitvami Računskega sodišča, da je Komisija med letoma 2005 in 2010 občutno povečala obseg vnaprejšnjega financiranja (letno poročilo, točka 1.28); je zaskrbljen, da je obračunavanje vnaprejšnjega financiranja pomanjkljivo (letno poročilo, točka 1.29, in točka 86 mnenja Računskega sodišča št. 6/2010);

               54.

               je zaskrbljen zaradi vpliva, ki ga je imelo vnaprejšnje financiranje, zlasti na področjih zunanje pomoči, razvoja in širitve ter raziskav in drugih notranjih politik; ugotavlja, da se je uporaba vnaprejšnjega financiranja povečala in da je skupna stopnja napake na teh dveh področjih politik manj kot 2-odstotna; je prav tako seznanjen z ugotovitvami Računskega sodišča, da pri vnaprejšnjem financiranju ni bilo večjih napak, da pa je za vmesna in končna plačila še naprej značilna pomembna stopnja napake (letno poročilo, točki 5.35 in 6.48);

               55.

               meni, da Komisija z obsežnim vnaprejšnjim financiranjem prevzema večje finančno tveganje, denimo v primerih plačilne nesposobnosti upravičencev, pa tudi večje tveganje za zakonitost in pravilnost, saj je odobritev stroškov, ki jih prijavijo upravičenci, preložena na poznejši datum;

               56.

               meni, da je veliko bolj učinkovito, da se nepravilnosti preprečijo, kot pa da se neupravičeno izplačani zneski izterjajo naknadno; zato poziva Komisijo, naj kot prednostni ukrep zastavi ponovno pretehtanje večje uporabe vnaprejšnjega financiranja, kot tudi mehanizmov za kontrolo in revizijo, in sicer tako da:

                           —

                           Parlament obvesti o razlogih, zakaj je v obdobju 2005–2010 povečala obseg vnaprejšnjega financiranja,

                           —

                           raven vnaprejšnjega financiranja v posameznih programih prilagodi tako, da bodo zadostovala za začetek izvajanja projekta, hkrati pa zavaruje finančne interese Unije in o tem ustrezno obvesti Parlament;

      Neporavnane proračunske obveznosti

               57.

               spominja, da so neporavnane obveznosti proračunska sredstva za prevzete obveznosti, ki niso bila porabljena (tj. izplačana), in da nastanejo večinoma v večletnih programih (npr. za kohezijo), ker so obveznosti sprejete v začetnih letih programskega obdobja, ustrezajoča plačila pa se izvajajo postopoma skozi celotno programsko obdobje;

               58.

               ugotavlja, da visoka raven neporavnanih obveznosti lahko kaže na težave držav članic pri črpanju dodeljenih sredstev;

               59.

               ugotavlja, da je Računsko sodišče v letu 2010 ugotovilo, da so se neporavnane obveznosti povečale za skoraj 10 % na približno 194 000 000 000 EUR (letno poročilo, točka 1.43 in grafikon 1.2), kar ustreza skoraj trem letom porabe pri trenutni stopnji izvrševanja;

               60.

               v zvezi s programskim obdobjem 2007–2013 izraža bojazen, da obstaja tveganje glede naslednjega:

                           —

                           sredstva, za katera so bile prevzete obveznosti, bo treba porabiti hitreje kot ponavadi, zaradi česar se bo povečalo tveganje napak,

                           —

                           ob koncu programskega obdobja 2007–2013 bodo skušale države članice izčrpati vsa sredstva, za katera so bile prevzete obveznosti, zato bodo sofinancirale projekte, ki so bili že dokončani z nacionalnimi sredstvi (tako imenovane retrospektivne projekte, ki niso šli skozi sistem upravljanja in nadzora Unije, zato so bolj nagnjeni k napakam);

               61.

               poziva Komisijo, naj posreduje podatke o količini neporavnanih obveznosti, razvrščene po državah članicah, ter o sodelovanju z državami članicami pri odkrivanju in obravnavanju področij tveganja glede na črpanje in pravilnost;

      Proračunski prispevek decentraliziranim agencijam in skupnim podjetjem

               62.

               ugotavlja, da je prispevek Unije v letu 2010 znašal več kot 620 000 000 EUR za decentralizirane agencije in več kot 500 000 000 EUR za skupna podjetja; je naletel na nekatere težave pri iskanju informacij o prispevku Unije za agencije; poziva Komisijo, naj organu za podelitev razrešnice vsako leto zagotovi konsolidirane podatke o skupnem letnem financiranju posamezne agencije/skupnega podjetja iz splošnega proračuna Unije, na primer:

                           —

                           o prvotnem prispevku Unije, ki je bil vnesen v proračun agencije/skupnega podjetja,

                           —

                           o znesku sredstev, pridobljenim z izterjavo presežka,

                           —

                           o skupnem prispevku Unije za agencijo/skupno podjetje,

                           —

                           o znesku prispevka Evropskega združenja za prosto trgovino (EFTA), če je to ustrezno;

               63.

               pričakuje, da Komisija v času finančne krize ne bo povečevala proračunov agencij ter bo na podlagi ocene prednostnih nalog razmislila celo o zmanjšanju prispevka Unije zanje;

               64.

               poziva Komisijo, naj oblikuje smernice za predloge, s katerimi bi lahko vse agencije in skupna podjetja pripravila letne delovne programe in letna poročila o dejavnostih, da bi zagotovili smiselno primerjavo rezultatov z načrtovanimi cilji;

               65.

               poziva Komisijo, naj Parlamentu zagotovi podroben pregled meril in mehanizmov preverjanja, ki se uporabljajo, da bi v agencijah/skupnih podjetjih preprečili navzkrižje interesov in primere „vrtljivih vrat“;

      Proračun Unije ter finančna in proračunska kriza

               66.

               je zaskrbljen zaradi nadaljnje finančne in proračunske krize v državah članicah; meni, da ta kriza prinaša dodatne oblike tveganja za proračun Unije na naslednji način:

                           —

                           finančna tveganja v povezavi s posojili, odobrenimi državam članicam,

                           —

                           finančna tveganja v povezavi s prihodki;

               67.

               opominja, da za šest držav članic (Grčija, Madžarska, Irska, Latvija, Portugalska in Romunija) trenutno velja, da so „v težavah“, saj prejemajo pomoč v obliki plačilnobilančnih posojil iz evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (EFSM) ali pomoč iz posojilnega sklada za Grčijo;

               68.

               ugotavlja, da proračun Unije jamči za plačilnobilančna posojila (izplačana posojila so na dan 31. decembra 2010 znašala približno 12 000 000 000 EUR) in pomoč iz evropskega mehanizma za stabilizacijo (na dan 31. decembra 2010 še ni bilo izplačil) (25); prav tako ugotavlja, da so terjatve iz plačilnobilančnih posojil oziroma pomoči iz evropskega mehanizma za stabilizacijo, ki se lahko odobrijo, načeloma omejene na 50 000 000 000 EUR (drugi pododstavek člena 1(1) Uredbe Sveta (ES) št. 332/2002 (26)) oziroma 60 000 000 000 EUR (27); poudarja, da je ta vsota (110 000 000 000 EUR) skoraj enaka letnemu proračunu Unije, saj so v letu 2010 vsa plačila iz proračuna Unije znašala približno 122 000 000 000 EUR (28);

               69.

               je zaskrbljen zaradi dejstva, da Računsko sodišče v letnem poročilu 2010 ni bilo dovolj pozorno na nove izzive v Uniji; zlasti obžaluje, da ni dovolj opozorilo na tveganja za proračun Unije; poudarja, da mora Računsko sodišče evropskemu mehanizmu za stabilnost pri delu v prihodnje pripisati večji pomen;

               70.

               opozarja, da ne obstaja jamstveni sklad, ki bi proračun varoval v primeru, da se hkrati uveljavljajo vsa omenjena jamstva; zato poziva Komisijo, naj oceni, ali je morda treba ustanoviti jamstveni sklad za kritje morebitnih izgub, podoben jamstvenemu skladu za zunanje ukrepe, da se zavaruje proračun Unije;

               71.

               poudarja, da je bilo v okviru evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo do 30. septembra 2011 podpisanih za 48 500 000 000 od skupaj 60 000 000 000 EUR posojil; spodbuja Računsko sodišče, naj do konca leta 2012 pripravi poročilo o delovanju evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo, zlasti o nadzornih mehanizmih, ki jih je vzpostavila Komisija;

               72.

               opozarja, da se prihodki proračuna Unije stekajo iz različnih virov; poudarja, da bi se moral brez vpliva na druge prihodke proračun v celoti financirati iz lastnih sredstev; ugotavlja, da zlasti bruto nacionalni dohodek (BND), ki predstavlja 73 % vseh proračunskih prihodkov, izvira iz nacionalnih proračunov držav članic (29);

               73.

               je prepričan, da slabša ko bo finančna situacija v določenih državah članicah, težje bodo te države članice prispevale v proračun Unije; meni, da bodo tako ogroženi prihodki proračuna Unije iz držav članic „v težavah“, ki se utegnejo še dodatno zadolžiti, da bi lahko prispevale v proračun Unije ali sofinancirale določene programe pomoči;

               74.

               ugotavlja, da so prihodki iz BND držav članic v težavah v proračunskem letu 2010 v grobem predstavljali 6 % vseh prihodkov iz BND (30);

               75.

               prav tako ugotavlja, da so se stopnje sofinanciranja držav članic v težavah povečale za Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja, strukturne sklade, Kohezijski sklad in Evropski sklad za ribištvo; pričakuje višje stopnje sofinanciranja, ki bodo omogočile višje naložbe, predvsem v državah, ki so se znašle v težavah; v zvezi s tem poudarja večje pristojnosti Komisije na področju kontrole in nadzora;

      Evropski instrument za finančno stabilnost (EFSF) in evropski mehanizem za stabilnost (ESM)

               76.

               graja dejstvo, da je Svet leta 2010 uporabil člen 122 PDEU za vzpostavitev evropskega instrumenta za finančno stabilnost (EFSF), saj se ta člen uporablja samo za naravne, ne pa tudi za gospodarske katastrofe; je zaskrbljen, ker EFSF ne predvideva demokratičnega nadzora Parlamenta, pa tudi Računskemu sodišču ne daje revizijske pravice; je ogorčen nad tem, da EFSF ne vsebuje niti določbe o javni zunanji reviziji;

               77.

               je seznanjen s tem, da so države članice pred kratkim podpisale sporazum o evropskem mehanizmu za stabilnost (ESM); poudarja svojo resolucijo z dne 23. marca 2011 (31), v kateri je opozoril na ustanovitev stalnega ESM zunaj institucionalnega okvira Unije, saj ta odločitev pomeni težave za kontrolni mehanizem institucij Unije; deli pomisleke nekaterih vrhovnih revizijskih institucij, da omenjena pogodba ne vsebuje ustreznih določb za zagotavljanje učinkovite zunanje revizije;

               78.

               znova vabi Svet in države članice, naj temeljito premislijo o naslednjih vprašanjih glede uvedbe ESM:

                           —

                           zagotoviti ustrezno ureditev v dodatnih predpisih ESM za javno zunanjo revizijo zakonitosti, pravilnosti, pa tudi uspešnosti v skladu z mednarodno sprejetimi računovodskimi standardi, ki bo upoštevala naslednje dokumente:

                                       (i)

                                       resolucijo odbora za stike vrhovnih revizijskih institucij Evropske unije z dne 14. oktobra 2011 o izjavi vrhovnih revizijskih institucij evroobmočja o zunanji reviziji evropskega mehanizma za stabilnost (CC-R-2011-01) (32);

                                       (ii)

                                       izjavo odbora za stike vrhovnih revizijskih institucij Evropske unije, naslovljeno na Evropski parlament, Evropski svet, Evropsko komisijo ter parlamente in vlade držav članic EU, z dne 14. oktobra 2011 o vplivu evropskega semestra in drugih najnovejših razvojnih tokov v ekonomskem upravljanju EU na vrhovne revizijske institucije držav članic Evropske unije in Evropsko računsko sodišče (33);

                                       (iii)

                                       pismo predsednika nizozemskega računskega sodišča (34) o vprašanjih, ki jih je treba obravnavati v dodatnih predpisih ESM v zvezi s členom 30 pogodbe o ESM,

                           —

                           vzpostaviti ustrezno ureditev za odgovornost in popolno preglednost ESM,

                           —

                           poskrbeti za zanesljivost informacij in statističnih podatkov,

                           —

                           pojasniti odgovornost in mehanizme za poročanje vseh akterjev, katerih obveznosti bodo uporabljene za vzpostavitev mehanizma,

                           —

                           pozvati Komisijo, naj Parlamentu in Svetu dvakrat letno poroča o tveganjih za proračun Unije zaradi jamstva za EFSM ter pojasni, kako bo v primeru stečaja ta denar prenesen v proračun Unije in nato v EFSM;

               79.

               poziva Svet in države članice, naj opredelijo politični nadzor Evropskega parlamenta nad izdajo vseh euroobveznic nasploh, še zlasti pa v zvezi s stalnim kriznim mehanizmom; se strinja, da bi moral Parlament v tem mehanizmu sodelovati na enakopravni osnovi;

      Preglednost

               80.

               poudarja bistveno vlogo preglednosti pri zagotavljanju odgovornosti za porabo javnih sredstev in opominja, da je med glavnimi instrumenti za doseganje zakonitih in pravilnih odhodkov; ponovno poziva, naj se vse donacije iz sredstev Unije vnesejo v uporabnikom prijazno spletno zbirko podatkov, ob ustreznem upoštevanju zakonodaje o varstvu podatkov; meni, da bi se morala sredstva Unije izplačati samo pod pogojem, da se upravičenci strinjajo s tem, da se osnovni podatki, vključno z zneskom, imenom prejemnika in namenom, javno objavijo;

               81.

               ugotavlja, da trenutni sistem na področju kohezije ne omogoča popolne preglednosti upravičencev iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada; ugotavlja, da v sedanjem okviru Komisija zagotavlja portal z dostopom do seznama upravičencev, ki je na voljo na nacionalnih spletnih mestih, vendar samo v jeziku zadevnih držav in brez upoštevanja skupnih meril; pričakuje, da bo nova uredba o splošnih določbah o strukturnih instrumentih (COM(2011) 615 – 2011/0276 (COD)) zagotavljala, da bodo države članice posredovale podatke o končnih upravičencih do sredstev iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada, ki bodo objavljeni na uradnem spletnem mestu Komisije v enem od treh delovnih jezikov, in da bodo ti podatki temeljili na sklopu skupnih meril ter tako omogočali primerjavo in odkrivanje napak; znova poziva Komisijo, naj se zgleduje po ameriški službi za odgovornost in preglednost pri obnovi gospodarstva ter po njenem spletnem mestu (www.recovery.gov);

               82.

               znova opozarja na sodbo Sodišča Evropske unije z dne 9. novembra 2010 v združenih zadevah Volker in Markus Schecke GbR (C-92/09) ter Hartmut Eifert (C-93/09), ki zadeva področje kmetijstva in naravnih virov; poziva Komisijo, naj čim prej pripravi predlog nove uredbe, ki bo državam članicam nalagala, naj objavijo informacije o pravnih in fizičnih osebah, ki prejemajo evropska sredstva za kmetijstvo, pri tem pa upošteva omenjeno sodbo; meni, da bi morale biti informacije o upravičencih na voljo na uradnem spletnem mestu Komisije v enem od treh delovnih jezikov in da bi ti podatki morali temeljiti na sklopu skupnih meril ter tako omogočati primerjavo in odkrivanje napak;

      Metodologija izjave o zanesljivosti

               83.

               se zaveda, da namerava Računsko sodišče Parlamentu posredovati več informacij o področjih kmetijstva in naravnih virov ter kohezije, energetike in prometa; pozdravlja to namero, saj bo vodila k večji preglednosti in natančnejši opredelitvi problematičnih proračunskih področij; meni, da bo to Komisiji, Računskemu sodišču, Parlamentu in drugim interesnim skupinam omogočilo, da svojo pozornost bolje usmerijo in da dajo priporočila glede področij, kjer je treba izboljšati upravljanje; kljub temu želi poudariti, da je treba zagotoviti primerljivost med posameznimi leti;

               84.

               pozdravlja bolj poglobljeno oceno zanesljivosti poslovodskih predstavitev Komisije, ki jo je Računsko sodišče vključilo v poglavje 1, pa tudi v druga posamezna poglavja letnega poročila za leto 2010; opominja, da poslovodske predstavitve potrebujejo odločno drugo mnenje Računskega sodišča; spodbuja Računsko sodišče, naj še najprej poglablja svojo analizo poslovodskih predstavitev Komisije in naj poroča o njej na opisni način;

               85.

               je seznanjen z večjim obsegom vnaprejšnjega financiranja; je prepričan, da je vnaprejšnje financiranje izpostavljeno manjšemu tveganju za zakonitost in pravilnost kot vmesna in končna plačila, saj zanj ni potrebna utemeljitev stroškov; poziva Računsko sodišče, naj razmisli o prilagoditvi svojega pristopa k reviziji, da bi upoštevalo obsežnejšo uporabo predplačil in tako Parlamentu posredovalo še več koristnih informacij o transakcijah, kjer je bilo tveganje največje;

               86.

               je seznanjen z dejstvom, da Računsko sodišče uporablja skupno metodologijo za količinsko opredelitev napak pri javnih naročilih za dve področji politike, in sicer kmetijstvo in naravni viri ter kohezija, energetika in promet; obžaluje dejstvo, da Komisija za ti dve področji uporablja različni metodologiji, ki poleg tega nista v skladu z metodologijo Računskega sodišča; je zaskrbljen, ker bi lahko različni pristopi k tema področjema spodkopali verodostojnost kontrole in revizije odhodkov na področju deljenega upravljanja; zato poziva Komisijo in Računsko sodišče, naj nujno uskladita obravnavo napak pri javnih naročilih na vseh področjih politik, kjer se uporablja deljeno upravljanje, in naj do konca leta 2012 o doseženem napredku poročata pristojnemu parlamentarnemu odboru;

      Posebna vprašanja

      Vloga komisarja, pristojnega za vprašanja proračunskega nadzora

               87.

               ugotavlja, da je v sestavi Komisije v obdobju 2004–2009 eden od komisarjev skrbel izključno za proračunski nadzor, kot je to že prej zahteval Parlament; obžaluje, da so bila v sedanji sestavi Komisije vprašanja proračunskega nadzora združena z drugimi nalogami (obdavčenje in carinska unija); predlaga, da se v obdobju 2014–2019 ponovno uvede vloga komisarja za proračunski nadzor, ki bo odgovoren izključno za zadeve, med drugim povezane s področji:

                           —

                           notranje revizije,

                           —

                           boja proti goljufijam,

                           —

                           stikov z Računskim sodiščem in pristojnim parlamentarnim odborom,

                           —

                           stikov s pristojnimi proračunskimi in revizorskimi organi v državah članicah in oblikovanja celostnega okvira notranjega nadzora,

                           —

                           izboljšanja uporabnosti letnega zbirnega poročila in nadzora nad njim, vključno s pregledom upravljavskih in nadzornih sistemov držav članic,

                           —

                           naročanja in vrednotenja neodvisnih ocen programov in razvoja ocenjevalnega poročila, ki ga predvideva člen 318 PDEU, v koristno orodje za večjo uspešnost;

      Uspešnost: doseganje rezultatov s proračunom Unije

               88.

               pozdravlja novo poglavje 8 z naslovom „Doseganje rezultatov proračuna EU“ v letnem poročilu, ki vsebuje ugotovitve Računskega sodišča o lastni oceni uspešnosti, ki jo je Komisija predstavila v LPD;

               89.

               ugotavlja, da ugotovitve Računskega sodišča zadevajo kakovost poročanja Komisije o uspešnosti, na primer:

                           —

                           „Zaenkrat v načrtu upravljanja niso predvideni cilji in kazalniki za merjenje gospodarnosti in učinkovitosti“ (letno poročilo, naslov pred točko 8.17),

                           —

                           „Na nekaterih področjih ožji cilji niso dovolj količinsko opredeljeni ali specifični“ (letno poročilo, naslov pred točko 8.18),

                           —

                           „Na nekaterih področjih niso bili opredeljeni vmesni mejniki pri večletnih ožjih ciljih“ (letno poročilo, naslov pred točko 8.20),

                           —

                           „Opis dosežkov politike je vseboval omejene informacije o rezultatih in učinkih“ (letno poročilo, naslov pred točko 8.22);

               90.

               meni, da te pomembne ugotovitve kažejo, da se Parlament ne more povsem zanesti na poročanje Komisije o uspešnosti; je prepričan, da so zanesljivi podatki osnova za dobro upravljanje, razvoj politik in parlamentarni nadzor; bi bil zelo hvaležen, če bi Računsko sodišče še nadalje razvilo svoje dejavnosti na tem področju in začelo redno „certificirati“ podatke o uspešnosti, o katerih poroča Komisija;

               91.

               je prepričan, da je uspešnost prav tako pomembna kot zakonitost in pravilnost, in poziva Računsko sodišče, naj razmisli o tem, ali bi bilo mogoče nove poglede na uspešnost v posameznih skupinah politik vključiti v ustrezna poglavja letnega poročila;

               92.

               ugotavlja, da so cilji, kazalniki in ožji cilji, predstavljeni v načrtih upravljanja, osredotočeni predvsem na uspešnost (letno poročilo, točka 8.15); poziva Komisijo, naj izboljša poročanje o uspešnosti, vključno s kazalniki za gospodarnost in učinkovitost, ter opredeli ustrezne ožje cilje za ocenjevanje napredka pri doseganju večletnih ciljev;

               93.

               Komisijo še poziva, naj na področjih deljenega upravljanja skupaj z državami članicami opredeli ustrezne kazalnike uspešnosti, ki se bodo uporabljali dosledno, in zagotovi, da bo poročanje držav članic o doseženih rezultatih obvezno, popolno, točno in javno;

               94.

               je seznanjen z večkrat izraženim mnenjem Računskega sodišča in Komisije, da se kakovost sistemov upravljanja in nadzora med državami članicami in posameznimi programi zelo razlikuje;

               95.

               poziva Komisijo, naj te razlike sistematično upošteva pri uspešnosti sistemov kontrole in poskrbi za jasne ocene prizadevanj – oziroma nezadostnih prizadevanj – držav članic pri odkrivanju in odpravljanju nepravilnosti, da se zagotovi, da države članice z dobro delujočimi sistemi nadzora in kontrole ne bodo očrnjene;

               96.

               poziva Komisijo, naj ocenjevalno poročilo, predvideno v členu 318 PDEU, predloži pristojnemu odboru in na plenarnem zasedanju ob istem času, kot je predstavljeno letno poročilo Računskega sodišča, Računsko sodišče pa vabi, naj ob teh priložnostih predloži svoje pripombe o ocenjevalnem poročilu; poudarja, da je treba ocenjevalno poročilo objaviti takrat, ko ga lahko ustrezno ocenita tako Računsko sodišče kot Parlament;

               97.

               spominja, da člen 318 PDEU od Komisije zahteva, da predloži „finančno poročilo Unije glede na dosežene rezultate“; ugotavlja, da je Komisija 17. februarja 2012 sprejela prvo ocenjevalno poročilo, ki ga predvideva člen 318 PDEU, ki se nanaša na proračunsko leto 2010;

               98.

               poleg tega opozarja, da je Parlament v resoluciji o podelitvi razrešnice Komisiji za proračunsko leto 2009 (35) predlagal naslednje:

                           —

                           Komisija naj imenuje ocenjevalca uspešnosti, da bi vzpostavili jasno lastništvo poročila (točka 199),

                           —

                           vzpostaviti je treba jasno in pregledno razmerje med kazalniki uspešnosti, pravno/politično podlago, odhodki in doseženimi rezultati (točka 200),

                           —

                           služba za notranjo revizijo mora revidirati metodologijo, uporabljeno pri pripravi poročila, prav tako pa oceniti opravljeno delo (točka 200),

                           —

                           ključni kazalniki uspešnosti, ki jih uporabljajo službe Komisije, morajo biti javno dostopni (točka 200);

               99.

               obžaluje, da Komisija v prvem ocenjevalnem poročilu po členu 318 PDEU teh predlogov ni mogla v celoti upoštevati; poleg tega ugotavlja, da je prvo ocenjevalno poročilo za dve področji politike (izobraževanje in kultura ter raziskave) povzetek obstoječih ocenjevalnih poročil; meni, da obseg in vsebina prvega ocenjevalnega poročila ne izpolnjujeta pričakovanj, ki bi jih lahko imeli od ocenjevalnega poročila, predvidenega v PDEU;

               100.

               poziva Komisijo, naj nadgradi vsebino ocenjevalnega poročila po členu 318 PDEU, pri čemer naj zlasti opredeli dodano vrednost tega poročila v primerjavi z „običajnimi“ ocenami, ki se izvajajo v skladu s finančno uredbo (člen 27) in njenimi izvedbenimi pravili (Uredba Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 (36), člen 21);

               101.

               v celoti podpira namero Komisije, da „si bo prizadevala za zagotovitev večje usklajenosti, izmenjave informacij ter doslednosti pri načrtovanju, organizaciji in uporabi spremljanja in ocenjevanja v naslednjem finančnem okviru, in sicer tako znotraj Komisije kot tudi pri delu z državami članicami“ (37);

               102.

               pozdravlja dejstvo, da namerava Računsko sodišče predložiti pripombe o prvem ocenjevalnem poročilu, pripravljenem po členu 318 PDEU (38);

               103.

               ponovno poziva Komisijo, naj pregleda informacije in usposabljanje za uslužbence glede naslova II (Pravice in obveznosti uradnikov) kadrovskih predpisov in tako poskrbi za to, da bodo vsi zaposleni v celoti seznanjeni s pogoji, zlasti pa z obveznostjo iz člena 22a kadrovskih predpisov; zahteva, naj Komisija do septembra 2012 pristojnemu odboru Parlamenta predloži poročilo o svojih dejavnostih na tem področju;

               104.

               zahteva, naj Komisija pristojnemu odboru Parlamenta do septembra 2012 predloži poročilo o svojih dejavnostih, s katerimi spodbuja širšo javnost k prijavljanju nepravilnosti;

      Kohezija, energetika in promet – negativne ugotovitve

               105.

               obžaluje povečanje stopnje napake na 7,7 % na področju kohezije, energetike in prometa kljub številnejšim prekinitvam rokov plačil; je globoko zaskrbljen zaradi dejstva, da bi bilo mogoče pri 58 % transakcij, kjer so se pojavile napake, nekatere napake odkriti in odpraviti (letno poročilo, točka 4.25); je zaskrbljen, da govorjenje o „stabilnih“ razmerah glede stopenj napak razkriva vse večje samozadovoljstvo;

               106.

               poziva Računsko sodišče, naj stopnjo napake za Evropski sklad za regionalni razvoj, Kohezijski sklad, Evropski socialni sklad, energetiko in promet predstavi ločeno, ne skupaj;

               107.

               obžaluje dejstvo, da je nespoštovanje pravil javnega naročanja leto za letom vzrok za velik delež napak; se zaveda širših posledic tega dejstva in meni, da bi utegnilo biti to znamenje, da je ogroženo delovanje notranjega trga; poziva Komisijo, naj nadaljuje potekajočo reformo javnega naročanja in pri tem ustrezno upošteva te skrb zbujajoče rezultate ter se odločno odziva na kršitve, saj je Računsko sodišče odkrilo tudi primere, ko direktive Unije niso bile pravilno prenesene v nacionalno zakonodajo o javnih naročilih (letno poročilo, točka 4.27);

               108.

               je zelo zaskrbljen zaradi ugotovitve, da so revizijski organi le delno učinkoviti; prav tako je resno zaskrbljen zaradi dejstva, da se revizijski pristopi revizijskih organov razlikujejo tako zelo, da njihovih ugotovitev ni mogoče združiti v splošno mnenje za posamezen sklad na nacionalni ravni (letno poročilo, točka 4.41); poziva Komisijo, naj razkrije, kako združuje informacije, ki jih prejme od revizijskih organov, in kako zagotavlja doslednost, da bi v svojih LPD posredovala zanesljive informacije Parlamentu;

               109.

               poziva Računsko sodišče, naj v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) PDEU pripravi poročilo o neodvisnosti nacionalnih revizijskih organov, kar zadeva deljeno upravljanje;

               110.

               poziva Komisijo, naj Parlament obvesti, kadar se namerava opreti na izbrane revizijske organe v skladu s členom 73 Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (39) in tako omejiti lastne revizije na kraju samem; poziva Računsko sodišče, naj to dogajanje pozorno spremlja in ga tudi revidira;

               111.

               poziva Računsko sodišče, naj preuči možnost, da bi se odzvalo na trajni problem večletnosti pri izvrševanju sredstev in enoletnosti revizij sodišča; poudarja, da je v obdobju izvrševanja stopnja napak običajno višja kot ob zaključku, ko je poraba že šla skozi vse ravni nadzora;

      Nadzorna vloga Komisije na področju kohezijske politike

               112.

               se zaveda, da ima Komisija možnost (vendar ne obveznosti), da države članice, ki ne spoštujejo pravil, kaznuje z različnimi sredstvi:

                           Prekinitev

                           Odložitev

                           Finančni popravki, ki jih države članice sprejmejo

                           Finančni popravki, ki jih države članice zavrnejo

                           Učinek

                           Odredbodajalec na podlagi prenosa prekine rok plačila za največ šest mesecev

                           Kolegij komisarjev plačilo odloži za nedoločen čas

                           Države članice lahko znova uporabijo „sproščena“ sredstva, če to ne povzroči finančne izgube za državo članico

                           Celoten prispevek ali del prispevka Unije je preklican (neto zmanjšanje)

                           Pogoji

                           Obstajajo dokazi o pomembnih pomanjkljivostih pri delovanju sistemov upravljanja in nadzora

                           Resna pomanjkljivost v sistemu upravljanja in nadzora ali resna nepravilnost prijavljenega odhodka

                           Država članica upošteva finančne popravke na podlagi revizij Komisije, Računskega sodišča ali drugega revizorja Unije

                           Država članica se ne strinja s finančnimi popravki na podlagi revizij Komisije, Računskega sodišča ali drugega revizorja Unije

                           Pravna podlaga
                           (Uredba (ES) št. 1083/2006)

                           Člen 91

                           Člen 92

                           Člen 98

                           Člen 99

               113.

               pozdravlja pojasnilo Komisije (40) glede razlike med pomembno pomanjkljivostjo in resno pomanjkljivostjo; ugotavlja, da ocena, ki vodi do take oznake, temelji na smernicah COCOF 08/0019/01-EN in uporabi ključnih zahtev iz tega dokumenta;

               114.

               obžaluje, da Komisija nima pooblastil za kaznovanje držav članic ali regij, ki znova in znova nepravilno izvajajo strukturne sklade in kohezijski sklad;

      Učinkovitost prekinitev in odlogov

               115.

               opominja, da je Parlament pozval k sistematični uporabi prekinitev in odlogov, ne glede na politične pomisleke (resolucija o razrešnici za leto 2009 (41), točke 194–196);

               116.

               ugotavlja, da je Komisija v letu 2010 prekinitve uporabljala pogosteje, saj je GD REGIO prekinil 49 rokov plačil (gl. LPD GD REGIO, str. 42–44), GD EMPL pa 14 rokov plačil (gl. LPD GD EMPL, str. 50); ugotavlja tudi, da Komisija v letu 2010 ni prekinila nobenega roka plačil iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada, odložila pa je šest plačil iz Evropskega socialnega sklada;

               117.

               obžaluje dejstvo, da se je stopnja napake pri kohezijski politiki, zlasti regionalni, povečala kljub pogostejši uporabi prekinitev rokov in kljub dejstvu, da je Komisija poimenovala države članice in regije, ki največ prispevajo k stopnji napake; Komisijo opozarja na njen akcijski načrt za okrepitev svoje nadzorne vloge pri deljenem upravljanju strukturnih ukrepov (42); poziva Komisijo, naj analizira pomanjkljivosti v državah članicah in regijah, ki jih visoka stopnja napak najbolj zadeva, in naj izpolnjuje svojo nadzorno vlogo z uveljavljanjem ukrepov, kot predvideva akcijski načrt;

               118.

               poziva Komisijo, naj plačila obnovi samo, če zadostni in ustrezni revizijski dokazi, zbrani na kraju samem, pričajo, da so bile pomanjkljivosti odpravljene, saj bo tako ta kazen učinkovitejša, hkrati pa ne bo nevarnosti, da bi se plačila prehitro obnovila;

               119.

               ugotavlja, da je GD REGIO decembra 2010 obnovil 24 % prekinjenih plačil (12 izmed 49 plačil, za katera je bil rok prekinjen v letu 2010, in sicer oktobra 2010 (43)); meni, da je obnovitev plačil v decembru še poslabšala neravnovesje plačil skozi vse leto, zaradi česar se je povečalo tveganje napak pri upravljanju plačil in skrajšal čas, ki ga ima Računsko sodišče na voljo za revizijo teh plačil; poziva Komisijo, naj Parlament obvesti, za katere od teh 12 primerov bi bilo financiranje izgubljeno skladno s pravilom n + 2/n + 3, če bi se plačila v letu 2011 obnovila;

      Učinkovitost finančnih popravkov

               120.

               želi opozoriti na pomembno razliko med finančnimi popravki, ki jih izvedejo države članice in ki ne vodijo k neto zmanjšanju, in finančnimi popravki, ki jih izvede Komisija z nalogi za izterjavo in ki vodijo k neto zmanjšanju; meni, da so finančni popravki, ki jih izvedejo države članice, bolj „navidezni“, njihov sankcijski učinek pa je majhen; pozdravlja izboljšave pojasnila št. 6 k računovodskim izkazom Evropske unije in poziva Komisijo, naj še naprej izboljšuje predložene informacije, denimo s primerjavo finančnih popravkov in izterjav z ustrezajočimi zneski plačil;

               121.

               je resno zaskrbljen zaradi naslednjih dejstev:

                           —

                           finančni popravki v letu 2010 so privedli do neto zmanjšanja samo v približno 20 % vseh primerov (gl. zaključni račun Evropske unije, str. 68), saj je bilo mogoče projekte, ki so bili opredeljeni kot neupravičeni, nadomestiti z drugimi projekti, morda tudi „retrospektivnimi“, čeprav ti pomenijo večje tveganje za zakonitost in pravilnost in nimajo dodane vrednosti za Unijo,

                           —

                           v večini primerov se finančni popravki nanašajo na pomanjkljivosti v nadzornih sistemih držav članic, ne v posameznih projektih, kar pomeni, da finančne posledice slabosti v sistemu ponavadi čutijo davkoplačevalci, ki so že prispevali v proračun Unije,

                           —

                           stopnja izvrševanja finančnih popravkov za programsko obdobje 2000–2006 se je zmanjšala z 62 % na 58 % (gl. zaključni račun Evropske unije, str. 71), v glavnem zaradi nizkih stopenj izvrševanja Evropskega sklada za regionalni razvoj in kohezijskega sklada;

               122.

               meni, da ta dejstva resno ogrožajo učinkovitost finančnih popravkov; izraža bojazen, da možnost nadomeščanja neupravičenih odhodkov pomeni pritisk na države članice, naj predstavijo druge, po možnosti retrospektivne projekte, ki bi utegnili imeti škodljive posledice, namreč večje tveganje za zakonitost in pravilnost proračuna Unije;

      Ugotovitve o nadzorni vlogi Komisije

               123.

               poziva Komisijo, zlasti GD REGIO, naj v polni meri uporablja obstoječa sredstva za sankcioniranje; kljub temu meni, da zakonodajni okvir 2007–2013 ne ponuja zadostnih spodbud za države članice, naj spoštujejo pravila, prav tako pa Komisiji ne ponuja dovolj učinkovitih sredstev, da bi nagradila tiste, ki pravila spoštujejo, in kaznovala kršitelje;

               124.

               poziva Komisijo, naj razmisli o prednostnem ukrepu, da bi podprla prizadevanja Parlamenta v rednem zakonodajnem postopku v zvezi s predlogom o skupnih določbah o strukturnih instrumentih (COM(2011) 615, 2011/0276(COD)), da se vzpostavi učinkovite mehanizme sankcij in da bo lahko Komisija končno prevzela dokončno in splošno odgovornost za izvrševanje proračuna, ki bi morala mimogrede zajemati naslednje elemente:

                           —

                           neto zmanjšanje bi moralo postati bolj pravilo za finančne popravke, ki jih naredi Komisija, možnost prijave retrospektivnih projektov pa bi bilo treba odpraviti,

                           —

                           državam članicam bi bilo treba naložiti obveznost, naj od končnih upravičencev izterjajo čim več neupravičenih odhodkov, tako da bodo posledice nosili končni upravičenci, ne davkoplačevalci zadevne države, Komisija pa bi morala informacije o teh izterjavah po možnosti posredovati Parlamentu,

                           —

                           Komisiji bi bilo treba omogočiti, da državam članicam daje spodbude ne samo za spoštovanje pravil, temveč tudi za uspešno, učinkovito in gospodarno izvajanje kohezijske politike,

                           —

                           zagotoviti bi bilo treba razpoložljivost celotnega spektra sankcij (prekinitve, odložitve plačil, finančni popravki in kazni) za vsa finančna sredstva z minimalnim dopuščanjem diskrecijske pravice, če se odkrijejo kršitve pravil,

                           —

                           Komisiji bi morali omogočiti, da kaznuje države članice ali ustavi operativne programe v državah članicah ali regijah, ki znova in znova nepravilno izvajajo strukturne sklade in kohezijski sklad,

                           —

                           če države članice vztrajno ne spoštujejo obveznosti iz člena 258 PDEU, bi bilo treba sprožiti pravni postopek,

                           —

                           Komisiji bi bilo treba posredovati vse koristne podatke in informacije, ki jih potrebuje pri opravljanju nadzorne vloge glede izvrševanja skladov v državah članicah;

      Kmetijstvo in naravni viri – ugotovitve s pridržkom

               125.

               pozdravlja dejstvo, da pri neposrednih plačilih, zajetih v integriranem administrativnem in kontrolnem sistemu (IACS) – ta so v letu 2010 predstavljala 77 % vseh odhodkov za skupno kmetijsko politiko – ni bilo pomembnih napak (letno poročilo, točka 3.55 in odgovor Komisije na to točko);

               126.

               pozdravlja dejstvo, da je Komisiji uspelo obdržati najverjetnejšo stopnjo napake pri vrednosti 2,3 % (letno poročilo, Priloga 3.1), in jo spodbuja, naj si še naprej prizadeva, da bi stopnjo napake zmanjšala;

               127.

               opozarja, da mora IACS kmetom zagotavljati pravilna in sledljiva plačila; vendar ugotavlja, da na uspešnost IACS negativno vplivajo netočni podatki v podatkovnih zbirkah, nepopolno navzkrižno preverjanje ali nepravilno ali nepopolno nadaljnje ukrepanje pri odstopanjih (letno poročilo Računskega sodišča, točka 3.29); poziva Komisijo, naj poskrbi za to, da bodo vse podatkovne zbirke posodobljene in da se bodo vse nepravilnosti ustrezno spremljale;

               128.

               je seznanjen s primerom napake v zvezi z upravičenostjo do sredstev Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (44), ki ga je Računsko sodišče navedlo v povezavi z mehanizmom blagovne menjave, pri katerem se uporabljajo intervencijske zaloge; nadalje ugotavlja, da je skupni znesek, ki je bremenil proračun Unije za transport 9 894 ton masla v okviru tega mehanizma, približno 900 000 EUR (45); izraža velik dvom o dobrem finančnem poslovodenju pri takšnih operacijah; poziva Komisijo, naj sprejme potrebne ukrepe, da bodo mehanizmi blagovne menjave pregledni in stroškovno učinkoviti, če se bodo sploh še uporabljali;

               129.

               ugotavlja, da so odhodki za razvoj podeželja (približno 11 483 000 000 EUR (46)) še posebej nagnjeni k napakam, saj so bile te odkrite pri 40 (50 %) izmed 80 vzorčnih transakcij, medtem ko so bile pri 21 (52 %) izmed teh transakcij odkrite količinsko opredeljive napake (letno poročilo, točka 3.19);

               130.

               ugotavlja, da se je postopek potrditve obračunov v splošnem izkazal za učinkovitega pri zaščiti finančnih interesov proračuna Unije, saj so tako izključeni odhodki, ki niso bili izvedeni v skladu s pravili Unije;

               131.

               spodbuja Komisijo, naj še skrajša postopek potrditve skladnosti obračunov, ob tem pa zagotovi, da bo ohranjena pravica držav članic do obrambe; poziva Komisijo, naj izboljša povezave med naloženimi finančnimi popravki in dejanskim zneskom nepravilnih plačil; poziva države članice, naj sodelujejo s Komisijo in pravočasno posredujejo vse potrebne informacije;

               132.

               pozdravlja ugotovitve Računskega sodišča v posebnem poročilu št. 8/2011 z naslovom „Izterjave neupravičenih plačil v okviru skupne kmetijske politike“, da so se sistemi za izterjave in finančne popravke v zadnjih letih izboljšali; znova izraža prepričanje, da je treba neupravičeno izplačana sredstva za kmetijstvo v čim večji meri izterjati od končnih upravičencev, da ne bodo davkoplačevalci dvakrat na udaru; poziva Komisijo, naj sprejme nadaljnje ukrepe, da se zmanjša manevrski prostor za interpretacijo in različne prakse v državah članicah, in naj strogo nadzira sisteme izterjave v državah članicah;

               133.

               je trdno prepričan, da bi bilo treba tristranska srečanja med Računskim sodiščem, Komisijo in nacionalnimi organi razširiti tudi na področje kmetijstva in naravnih virov, da se omogoči usklajena razlaga in uporaba pravil glede upravljanja in nadzora odhodkov ter da se v čim večji meri izogne nesporazumom;

      Zunanja pomoč, razvoj in širitev – ugotovitve s pridržkom

               134.

               je seznanjen z ugotovitvijo Računskega sodišča, da so bili nadzorni in kontrolni sistemi na področju zunanje pomoči, razvoja in širitve samo delno uspešni pri zagotavljanju pravilnosti plačil (letno poročilo, točka 5.36);

               135.

               ugotavlja, da po oceni Računskega sodišča najverjetnejša skupna stopnja napake znaša 1,7 % (letno poročilo, točka 5.13); kljub temu obžaluje, da je bila pri vmesnih in končnih plačilih ugotovljena pomembna stopnja napake, ki po navedbah komisarja Andrisa Piebalgsa znaša približno 5 % (47) in bi bila še višja, če bi bila proračunska podpora izključena iz izračuna; prav tako ugotavlja, da so bile vse količinsko opredeljive napake najdene pri vmesnih in končnih plačilih (letno poročilo, št. 5.13); obžaluje dejstvo, da sta se dve tretjini napak, odkritih pri končnih plačilih, izmuznili kontrolam Komisije (letno poročilo, točka 5.16);

               136.

               verjame, da najverjetnejša skupna stopnja napake ni dosegla praga pomembnosti v višini 2 % zaradi velikega deleža vnaprejšnjega financiranja in proračunske podpore v skupnih odhodkih za poslovanje; ugotavlja, da se je ta delež povečal s 66 % v proračunskem letu 2008 na 75 % v proračunskem letu 2010 (48);

               137.

               opozarja, da ima vnaprejšnje financiranje drugačen profil tveganja, ki ni prikazan v reviziji za izjavo o zanesljivosti; meni, da je veliko bolj učinkovito, da se nepravilnosti preprečijo, kot pa da se neupravičeno izplačani zneski izterjajo naknadno;

               138.

               spominja, da v reviziji za izjavo o zanesljivosti ni prikazanih glavnih tveganj, povezanih s proračunsko podporo (tveganje za uspešnost pomoči, tveganje goljufij in korupcije); poziva Komisijo, naj ta tveganja pozorno spremlja; vendar meni, da je sektorska proračunska podpora učinkovit ukrep za dolgoročno izgradnjo zmogljivosti; poziva Komisijo, naj proračunsko podporo uvede samo pod strogimi in dobro opredeljenimi pogoji;

               139.

               pozdravlja navedbo Računskega sodišča, da je „EuropeAid vzpostavil celovito strategijo za kontrolo in še naprej uvajal pomembne izboljšave v zasnovi in uporabi svojih nadzornih in kontrolnih sistemov“ (letno poročilo, Priloga 5.3);

               140.

               ugotavlja, da je Računsko sodišče ocenilo, da „izjava generalnega direktorja in letno poročilo o dejavnostih vsebujeta le delno pošteno oceno pravilnosti finančnega poslovodenja za ERS in splošni proračun Evropske unije“ (letno poročilo, točka 5.34, poudarek dodal avtor);

               141.

               poziva Komisijo, naj spodbudi urad EuropeAid, da bo čim prej dokončal metodologijo za izračun stopnje „preostalih napak“, ki lahko ostanejo tudi po izvedbi vseh kontrol, in naj rezultate posreduje še drugim generalnim direktoratom za zunanje odnose, da bo mogoče doseči potrebne izboljšave poslovodskih predstavitev Komisije za zunanjo pomoč, razvoj in širitev;

               142.

               poziva Komisijo, naj namestniku vodje delegacije, če obstaja in ki običajno prihaja iz države članice, omogoči, da v svoji odsotnosti vodjo delegacije nadomešča za vse zadeve, razen za izvrševanje operativnih izdatkov, ki jih upravlja delegacija Unije, saj se ta pooblastila lahko nadalje prenesejo samo na uslužbence Komisije;

               143.

               je seznanjen z ugotovitvami Računskega sodišča v primeru 5.3 v letnem poročilu; je zelo zaskrbljen zaradi „prilagodljive razlage upravičenosti pri sofinanciranih ukrepih“ in „hipotetičnega pristopa“ z organizacijami Združenih narodov, ki prinaša tveganje dvojnega financiranja istih stroškov; meni, da je zaradi tega stopnja napake, ki jo izračuna Računsko sodišče, manjša; je močno zaskrbljen tudi zaradi „manj strogih meril za upravičenost“, ki se uporabljajo po okvirnem finančnem in upravnem sporazumu z agencijami Združenih narodov (FAFA) in okvirnem partnerskem sporazumu z izvajalskimi partnerji Komisije, kar prav tako prinaša tveganje dvojnega financiranja istih stroškov; odločno poziva Komisijo, naj obe praksi opusti; od agencij Združenih narodov pričakuje, da bodo medvladnim donatorskim organizacijam zagotovile podobne pravice dostopa do poročil notranje revizije, kot se zagotavljajo državam članicam ZN; v zvezi s tem ugotavlja, da je potreben dodaten napredek za izboljšanje poročanja o uporabi sredstev Unije z zagotavljanjem podatkov o rezultatih namesto o ukrepih;

               144.

               pozdravlja prenovljeni mandat za proračunsko jamstvo EIB za izgube pri posojilih in jamstvih za projekte zunaj Unije, ki ga je podelila Komisija; poudarja dejstvo, da jamstvo, ki ga je Unija podelila EIB, nedvomno sodi v nadzor Računskega sodišča;

               145.

               ugotavlja, da podatki o pogodbah, ki jih sklepata EuropeAid (49) in GD ECHO (50), ne sledijo enaki predlogi; poziva Komisijo, naj uporablja skupno predlogo za zbirke podatkov o pogodbah, ki jih dodeljujeta ta dva generalna direktorata, in da mora ta predloga vsebovati vsaj naslednje podatke: številka pogodbe/sklic, naslov, tema/sektor posredovanja, ime in državljanstvo pogodbenika, država posredovanja, znesek, vrsta pogodbe in trajanje (z navedbo datuma začetka in izteka);

               146.

               poziva k podrobnemu poročilu Komisije o skupnih stroških oglaševanja širitve EU z videospoti v kinematografih, na televiziji, internetu in preostalih medijih, z razčlenitvijo stroškov po posameznih medijih in državah, kjer so bili prikazani videospoti, ter podrobnimi podatki o izvajalskih družbah, od proizvodnje do predvajanja; poleg tega pričakuje poročilo o vseh preostalih oglaševalskih dejavnostih Komisije, povezanih s širitvijo EU, skupaj z ustrezno podrobnim poročilom in razčlenitvijo stroškov;

      Pomoč Unije za Haiti

               147.

               spominja na potres na Haitiju in na njegove uničujoče posledice; obžaluje nezadostno stopnjo usklajevanja humanitarne in razvojne pomoči (povezovanje pomoči, sanacije in razvoja); meni, da mora nudenje humanitarne pomoči temeljiti na izhodni strategiji; meni, da bi morala Komisija prizadevanja in finančna sredstva usmeriti v sanacijo in razvoj;

               148.

               obžaluje, da je usklajevanje med delegacijo Unije in predstavništvom ECHO nezadostno; podpira okrepljeno sodelovanje med vsemi akterji Unije v državi; zato poziva Komisijo, naj poskrbi, da bosta humanitarna in razvojna pomoč bolje povezani in da se bosta bolj dopolnjevali tako na ravni politike kot v praksi;

               149.

               obžaluje pomanjkanje trajnostnosti nekaterih projektov in poudarja, da bi morali biti usmerjeni predvsem v ustvarjanje delovnih mest in trajnostne rasti, s čimer bi Haiti lahko povečal lastne prihodke in zmanjšal odvisnost od tuje pomoči; zato od Komisije zahteva, naj Parlamentu predloži seznam projektov, ki so se na Haitiju izvajali v zadnjih 15 letih, s podrobno oceno njihovega trenutnega stanja, kar bo omogočilo vpogled v njihovo trajnostnost od takrat pa do danes;

               150.

               opozarja na premajhno prepoznavnost pomoči Unije na Haitiju; meni, da bi morali biti dokumenti službe za stike z javnostmi opremljeni ne le z zastavo, temveč tudi z imenom Evropske unije, da se poveča prepoznavnost, in ne zgolj z imenom Komisije ali GD ECHO, ki sta za povprečnega državljana Haitija veliko manj prepoznavna;

      Raziskave in druge notranje politike – ugotovitve s pridržkom

               151.

               je seznanjen z ugotovitvijo Računskega sodišča, da so bili nadzorni in kontrolni sistemi na področju raziskav in drugih notranjih politik samo delno uspešni pri zagotavljanju pravilnosti plačil (letno poročilo, točka 6.49);

               152.

               ugotavlja, da je posebna značilnost te skupine politik ta, da se večina odhodkov za poslovanje (72 %, letno poročilo, tabela 6.1) izvršuje z vnaprejšnjim financiranjem – to zahteva skladnost samo z omejenim številom pogojev, v nasprotju z vmesnimi in končnimi plačili – in da je ta posebnost ugodno vplivala na skupno stopnjo napake;

               153.

               je še posebej zaskrbljen zaradi obsega vnaprejšnjega financiranja za program vseživljenjskega učenja, ki omogoča predplačila za 100 % vseh v proračunu predvidenih stroškov projekta (letno poročilo, točka 6.9) in za katerega je bilo 93 % vseh plačil v letu 2010 predplačil (letno poročilo, točka 6.1);

               154.

               ugotavlja, da je bila pri vmesnih in končnih plačilih upravičencem odkrita pomembna stopnja napake in da najverjetnejša stopnja napake po oceni Računskega sodišča zaradi vpliva predplačil znaša samo 1,4 % (letno poročilo, točka 6.12); prav tako ugotavlja, da Računsko sodišče ne objavlja ločene stopnje za vmesna in končna plačila;

               155.

               se zaveda, da je Komisija (51) ocenila, da reprezentativna stopnja napake brez vnaprejšnjega financiranja na večletni osnovi znaša 3,4 % za šesti okvirni program, začasna reprezentativna stopnja napake za sedmi okvirni program na večletni osnovi pa je nekoliko presegla 4 %; prav tako ugotavlja, da stopnja preostalih napak na večletni osnovi – to je stopnja napak, ki ostanejo po popravkih in izterjavah služb Komisije na podlagi revizij, ki jih opravijo – znaša približno 2,4 % za šesti okvirni program, za sedmi okvirni program pa Komisija še ni imela dovolj časa, da bi lahko ocenila vse učinke izterjav in popravkov na večletni ravni;

               156.

               ob upoštevanju trenutne finančne krize poudarja pomembno vlogo sklada za financiranje na osnovi delitve tveganja; poziva Komisijo, naj poveča podporo, ki jo ta sklad ponuja univerzam in raziskovalnim organizacijam za njihove naložbe v javno-zasebna partnerstva in raziskovalne infrastrukturne projekte, ki so v interesu Evrope, v povezavi z uresničevanjem ciljev pametne javne politike iz strategije Evropa 2020;

               157.

               ugotavlja, da je Komisija poenostavila postopke predhodnih kontrol, kolikor je bilo mogoče, da bi olajšala potek izplačil, zaradi česar je mogoče opraviti samo preverjanje upravnih zahtev in aritmetične kontrole; je zaskrbljen, da je bilo celo v primerih dvoma o upravičenosti prijavljenih stroškov opravljeno samo omejeno predhodno preverjanje (letno poročilo, točka 6.17 in primer 6.2); vztraja, da se izvedejo ukrepi za odpravo teh pomanjkljivosti;

               158.

               meni, da je treba vzpostaviti ravnovesje med omogočanjem plačil in nadzorom upravičenosti prijavljenih stroškov; poziva Komisijo, naj spremeni svojo strategijo predhodnega preverjanja in uporabi pristop, ki temelji na tveganju, da bo bolje reševala posebna tveganja pri izkazu stroškov in v primeru velikega tveganja v postopek predhodne kontrole vključila tudi preverjanje na kraju samem;

               159.

               je resno zaskrbljen zaradi dejstva, da so revizijska potrdila še vedno le delno uspešna (letno poročilo, točka 6.22); opozarja, da so revizijska potrdila eden od najpomembnejših elementov predhodne kontrole Komisije; poziva Komisijo, naj poskrbi, da bo uradno komuniciranje z zunanjimi revizorji postalo splošna praksa, s posredovanjem povratnih informacij in zahtevanjem razlage v primerih nezanesljivih revizijskih potrdil;

               160.

               pozdravlja dejstvo, da se je strategija Komisije za naknadne revizije izkazala za učinkovito pri odkrivanju in odpravljanju napak (letno poročilo, točka 6.30); pozdravlja tudi dejstvo, da so postopki Komisije za izterjavo neupravičeno porabljenih zneskov ustrezni in da je Komisija pogosteje uporabljala korektivne ukrepe, kot so predčasna prekinitev pogodbe in kazni;

               161.

               je zelo zaskrbljen, ker izračun stopnje preostalih napak temelji na domnevah, ki se ne izkažejo vedno za resnične, kot je na primer ekstrapolacija napak, najdenih v enem izkazu stroškov, v druge izkaze stroškov istega upravičenca; se strinja z Računskim sodiščem, da je stopnja preostalih napak le delno zanesljiva (letno poročilo, točka 6.32); je prepričan, da to postavlja pod vprašaj zanesljivost pridržkov generalnih direktorjev, saj je eden glavnih kazalnikov za to, ali bo pridržek izražen ali ne, prav stopnja preostalih napak;

      Pogled iz zornega kota posameznih politik

      Pogled iz zornega kota razvojne politike

               162.

               meni, da sedanja proračunska in gospodarska kriza, s katero se soočajo številne države članice, zahteva, da Unija bolj kot kdaj prej poveča učinkovitost in vpliv svoje pomoči; je v zvezi s tem zaskrbljen zaradi ugotovitve Računskega sodišča v svojem letnem poročilu o izvrševanju proračuna za leto 2010, da so bili nadzorni in kontrolni sistemi Komisije za zunanjo pomoč in razvoj v letu 2010 znova le delno učinkoviti pri zagotavljanju pravilnosti plačil in da je bilo mogoče dve tretjini opredeljivih napak najti pri končnih plačilih, nadzorni sistemi Komisije pa teh napak niso odkrili;

               163.

               kljub temu ceni nenehna prizadevanja Komisije, da bi izboljšala zasnovo in izvajanje nadzornih in kontrolnih sistemov ter povečala kakovost podatkov, vnesenih v poslovni informacijski sistem CRIS; pozdravlja dejstvo, da v splošnem plačila za zunanjo pomoč in razvoj v letu 2010 niso vsebovala bistvenih napak, ocenjena stopnja napak pa je bila nižja kot leta 2009; poziva Komisijo, naj razvije skladno metodologijo, s katero bi direktorati za zunanje odnose izračunavali stopnjo preostalih napak, da bi dodatno izboljšali okvir zunanjih revizij ter ohranili najvišje mogoče standarde kontrole;

               164.

               predvsem spodbuja Komisijo, naj izboljša kakovost predhodnega preverjanja, spremljanja in poročanja, nadzora ter funkcij, s katerimi delegacije Unije opravljajo revizijo na podlagi tveganja, kjer je bilo odkritih največ napak, naj okrepi zmogljivost operativnih in finančnih oddelkov delegacij, naj poveča sredstva, ki so delegacijam na voljo za osrednje dejavnosti spremljanja, ter naj sistematizira okvir za spremljanje, kar zajema tudi uvedbo večletnih načrtov za spremljanje in ocenjevanje ter izboljšanje smernic za spremljanje;

               165.

               poziva Komisijo, naj poišče izvedljive rešitve za organizacijske izzive, ki jih je povzročila združitev GD DEV in GD AIDCO konec leta 2010; poziva Komisijo in Evropsko službo za zunanje delovanje, ustanovljeno decembra 2010, naj brez odlašanja dokončno oblikujeta delovni dogovor, tako da bo natančno opredelil njuni vlogi in njune pristojnosti v programskem in izvedbenem ciklu zunanje pomoči, ki zajema tudi delegacije;

               166.

               meni, da morajo novi instrumenti za financiranje v sklopu naslednjega večletnega finančnega okvira 2014–2020 v celoti odražati povečane zakonodajne in nadzorne pravice Parlamenta, ki mu jih daje Lizbonska pogodba, in da mora biti pri postopku načrtovanja programov Parlament udeležen v enaki meri kot Svet;

               167.

               spodbuja Komisijo, naj še izboljša učinkovitost pomoči Unije za osnovno izobraževanje v podsaharski Afriki in južni Aziji (52), zlasti tako, da določi realistične kazalnike in cilje za učinkovito spremljanje rezultatov, zagotovi, da delegacije določijo uslužbence z zadovoljivim strokovnim znanjem in delovnimi izkušnjami za ohranjanje dialoga o sektorski politiki s partnerskimi vladami ter drugimi donatorji, in da se bolj osredotoči na kakovost izobraževanja in sposobnost vlad držav upravičenk za obvladovanje povečanega vpisa v šole;

               168.

               je osupel zaradi obsežnih goljufij, ki jih je konec leta 2010 odkril Svetovni sklad za boj proti HIV/aids, tuberkulozi in malariji v Maliju, Mavretaniji, Džibutiju in Zambiji, ter je zaskrbljen zaradi morebitnih odtujitev znatnih denarnih zneskov, denimo od prispevka EU v svetovni sklad za leto 2010; spodbuja Komisijo, naj tesneje sodeluje s svetovnim skladom, da bi podpirala in spremljala njegove ukrepe na ravni držav, da bi se izognili ponavljanju primerov korupcije ter da bi se izboljšala odgovornost in učinkovitost svetovnega sklada;

               169.

               znova poziva k večji vključitvi parlamentov in tesnejšemu posvetovanju s civilno družbo ter lokalnimi oblastmi v partnerskih državah pri oblikovanju in pregledu državnih strateških načrtov in večletnih okvirnih programov instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja.

      Pogled iz zornega kota politike zaposlovanja in socialnih zadev

               170.

               opozarja, da se 18 % odhodkov za kohezijsko politiko Unije porabi za zaposlovanje in socialne zadeve, pri čemer se večji del odhodkov za to politično področje (94 %) pokrije iz Evropskega socialnega sklada;

               171.

               zato z zadovoljstvom ugotavlja, da je bila za sredstva, dodeljena Evropskemu socialnemu skladu, stopnja uporabe za obveznosti 100 % (10,8 milijarde EUR), za plačila pa 87,9 % (7,1 milijarde EUR); priznava, da je bila stopnja pri plačilih nižja zato, ker so bile nekatere obveznosti prevzete šele v zadnjem četrtletju; je seznanjen s prizadevanji Komisije za boljše finančno poslovodenje;

               172.

               je seznanjen z oceno Računskega sodišča, da je stopnja napake za odhodke na področju kohezije, energetike in prometa v letu 2010 znašala 7,7 %; je začuden nad ugotovitvijo Računskega sodišča, da direktive Unije niso bile pravilno prenesene v nacionalno zakonodajo o javnih naročilih; zato pričakuje, da bo Komisija poostrila nadzor nad prenosom v nacionalno zakonodajo in preverjala dopustnost subvencioniranih projektov; ocenjuje, da se javna naročila pri Evropskem socialnem skladu ne uporabljajo tako pogosto;

               173.

               priznava prizadevanja Komisije, ki želi z dvostranskimi in večstranskimi tečaji zagotoviti, da bodo države članice upravičence in izvajalske organe stalno usposabljale, obveščale in vodile ter jim svetovale, da bi se zmanjšala stopnja napake; obžaluje, da države članice očitno tega niso sposobne izvesti same;

               174.

               ponovno zahteva, da se države članice zaveže k poročanju o izvajanju instrumentov financiranja, ter se pridružuje zahtevi Računskega sodišča, da bi morala Komisija redno preverjati uporabo Evropskega socialnega sklada;

               175.

               znova opozarja, da je treba zagotoviti pravilno uporabo sredstev v državah članicah ter da so prekinitve rokov plačil in odlogi plačil učinkovito sredstvo za to;

               176.

               je zaskrbljen zaradi velikega števila napak, ki jih je Računsko sodišče odkrilo v povezavi z instrumenti finančnega inženiringa;

               177.

               obžaluje, da je Komisija doslej le delno uresničila priporočila Računskega sodišča o prispevku Evropskega socialnega sklada k preprečevanju zgodnje opustitve šolanja;

               178.

               spominja, da bi moral Generalni direktorat za zaposlovanje, socialne zadeve in vključevanje, ki upravlja sredstva, sprejeti ustrezne ukrepe za preprečevanje goljufij in korupcije; pozdravlja tesno sodelovanje z Evropskim uradom za boj proti goljufijam (OLAF); zahteva zagotovilo, da bodo primere goljufij v zvezi z Evropskim socialnim skladom preganjali in kaznovali tudi nacionalni pravosodni organi;

               179.

               pozdravlja prizadevanja Komisije, ki želi z letnimi poročili o kontrolah revizijskih organov in povzetki letnih poročil zagotoviti polno odgovornost vseh držav članic, in meni, da bi morala svoje nadzorne dejavnosti razširiti ter Parlamentu poročati o dodani vrednosti, ki jo prinaša financiranje Unije;

               180.

               opozarja na posebne potrebe ciljnih skupin in organizatorjev projektov v okviru Evropskega socialnega sklada; predlaga, da se med sofinancirane projekte vključijo tudi neplačane dejavnosti v nepridobitnih organizacijah in prispevki v naravi; poziva organizatorje projektov, naj posredujejo novejše podatke o stroških upravljanja Evropskega socialnega sklada, razvrščene po državah članicah in projektih;

               181.

               poudarja, da je sklad za prilagoditev globalizaciji doslej financiral 21 projektov v skupnem znesku 105 milijonov EUR, s prerazporeditvami pa bi bilo mogoče zbrati do 500 milijonov EUR; pozdravlja dejstvo, da države članice vse bolj in bolj razvijajo ustrezne projekte v tem smislu in vlagajo zahtevke zanje; spodbuja Komisijo, naj države članice učinkovito podpre pri razvoju projektov in vlaganju prošenj za sredstva globalizacijskega sklada, da bi delavcem, ki so izgubili službo zaradi spreminjajočih se svetovnih trgovinskih tokov ali svetovne gospodarske in finančne krize, pomagale poiskati novo zaposlitev in pridobiti nove veščine;

               182.

               poziva Računsko sodišče, naj preveri tudi druge proračunske postavke na področju socialne politike in politike zaposlovanja in ugotovi, zakaj razpoložljiva sredstva niso bila v celoti uporabljena;

               183.

               poziva Računsko sodišče, naj stopnjo napake za Evropski sklad za regionalni razvoj in Evropski socialni sklad predstavi ločeno, ne skupaj;

               184.

               pričakuje, da bo Komisija pripravila izčrpna poročila o pilotnih projektih;

      Pogled iz zornega kota politike notranjega trga in varstva potrošnikov

               185.

               z zadovoljstvom ugotavlja, da se je stopnja izvrševanja plačil v naslovu 12 povečala; opozarja pa na nizko stopnjo izvrševanja v proračunski vrstici 17 02 04, kar je negativno vplivalo na povprečno stopnjo izvrševanja na področju potrošniške politike; poudarja, da se mora Komisija opreti na učinkovitejše mehanizme za napovedovanje potreb po plačilih, da bi izboljšala izvrševanje proračuna; pozdravlja napredek, ki ga je v letu 2011 na tem področju dosegla Komisija;

               186.

               poudarja, da je treba spodbujati izobraževanje potrošnikov o financah, da bi jih ustrezno seznanili s področjem finančnih storitev; zato kljub predhodno ugotovljenim pomanjkljivostim pri izvrševanju in glede na v zadnjem času pozitiven razvoj na tem področju ponovno izraža podporo pilotnemu projektu o preglednosti in stabilnosti finančnih trgov, ki je bil oblikovan leta 2010; spodbuja Komisijo, naj se zavzema za opredelitev najboljših načinov porabe dodeljenih sredstev;

               187.

               pozdravlja pobudo Komisije za organizacijo delavnic v državah članicah, da bi odpravili težave, s katerimi se državne uprave srečujejo pri uveljavljanju in izvajanju zakonodaje o notranjem trgu; je prepričan, da bo imelo to pozitiven vpliv na stopnjo izvrševanja;

               188.

               znova poziva Komisijo, naj analizira učinkovitost sedanjih programov financiranja malih in srednjih podjetij ter preuči razvoj novih skupnih finančnih instrumentov;

               189.

               pozdravlja pomen, ki ga Komisija pripisuje promociji sistema SOLVIT in pobude EU Pilot kot alternativnih mehanizmov za reševanje težav, in Komisijo poziva, naj okrepi prizadevanja v zvezi s tem; poudarja, da se je SOLVIT izkazal za učinkovitega pri odpravljanju težav, ki pestijo državljane, na primer priznavanju poklicnih kvalifikacij in pravic iz delovnega razmerja; znova izraža podporo uvedbi ločene proračunske vrstice in ustreznih finančnih sredstev za SOLVIT, portal „Tvoja Evropa“ in vsa druga orodja, s katerimi se na kraju samem zagotavlja delovanje notranjega trga; pozdravlja prenovljeni portal „Tvoja Evropa“, spletno mesto, kjer je mogoče z eno samo prijavo dostopati do informacij o pravicah v različnih sektorjih in tudi do pomoči; meni, da je treba okrepiti zagotavljanje javnih informacij v portalu „Tvoja Evropa“ in da bi ga bilo treba bolj promovirati med državljani in podjetji Unije;

               190.

               pozdravlja nadaljnjo finančno pomoč za mrežo evropskih centrov za varstvo potrošnikov (ECC-Net), kot tudi naročeno študijo za oceno njene učinkovitosti; poziva Komisijo, naj upošteva ugotovitve iz te študije in naj ukrepa, da bi izboljšala kakovost ponujenih storitev in zagotovila stabilno financiranje mreže ECC-Net; poudarja pomen boljše obveščenosti potrošnikov o storitvah, ki jih ponuja ta mreža; toplo pozdravlja ukrepe Komisije na tem področju, na primer medijske kampanje in ukrepe za optimizacijo iskalnikov;

               191.

               poziva Komisijo, naj si bolj prizadeva za to, da bi države članice oddajale bolj točne računovodske izkaze za namene tradicionalnih lastnih sredstev in da bi izboljšale nacionalni carinski nadzor, s čimer bi preprečile napake pri izračunu zneskov tradicionalnih lastnih sredstev v skladu s priporočilom Računskega sodišča (točka 2.21); zato dodatno spodbuja Komisijo, naj si še odločneje prizadeva za poenostavitev pravnega okvira, predvsem da bi odpravili preostale težave v nekaterih kontrolnih sistemih;

               192.

               poudarja, da je zapletenost pravil glavni razlog za napake v poglavju „Raziskave in druge politike“; poziva Komisijo, naj preuči različne možnosti za izboljšanje ravnovesja med poenostavitvijo in nadzorom, da bi zmanjšali upravno obremenitev malih in srednjih podjetij; poudarja, da so pravila o javnih naročilih zapletena, zato priporoča, da se poenostavijo, s čimer bi zmanjšali splošno pogostost napak;

               193.

               je zaskrbljen, ker so nadzorni in kontrolni sistemi Komisije le delno učinkoviti; poudarja, da Komisija ni odkrila nekaterih napak, ki jih je ugotovilo Računsko sodišče, zato poudarja, da si je treba prizadevati za izboljšanje trenutnih kontrolnih sistemov;

               194.

               priznava prizadevanja Komisije za izvajanje posodobljenega carinskega zakonika; je seznanjen z zamudami v procesu in poziva Komisijo, naj določi bolj realističen rok;

               195.

               ponavlja zahtevo, da bi morala Komisija Parlamentu in Svetu vsako leto posredovati podrobnejši opis odhodkov za vsako proračunsko vrstico skupaj z opombami, ki so bile podane za to vrstico;

               196.

               kljub upravičeni kritiki Računskega sodišča (53) meni, da je program garancijske sheme za mala in srednja podjetja osrednji finančni instrument za nadaljnje povečevanje potenciala obrtnikov in trgovcev na drobno; poziva Komisijo, naj čim bolj poveča dodano vrednost tega programa, na svetovnem prizorišču pa naj se še bolj zavzema za inovacije in podjetništvo iz Unije;

               197.

               je seznanjen s posebnim poročilom Računskega sodišča št. 13/2011 o tem, ali se s kontrolo carinskega postopka 42 preprečujejo in ugotovijo utaje DDV; da bi v nacionalnih proračunih preprečili velike izgube zaradi utaje DDV, poziva Komisijo, naj dodatno spremeni regulativni okvir Unije; prav tako poziva države članice, naj izboljšajo sodelovanje in si učinkoviteje izmenjujejo informacije, da bi lahko carinske službe enotno upravljale oprostitev plačila DDV;

               198.

               opozarja na odgovornost držav članic v skladu s členom 317 PDEU in na njihovo dolžnost okrepitve kontrolnih sistemov za preverjanje upravljanja pred potrditvijo odhodkov Komisiji ter smernice za letne povzetke, ki so dragocen vir zagotovil;

               199.

               ob upoštevanju poročila „Proračun za strategijo Evropa 2020“ poziva Komisijo, naj še naprej sodeluje s Parlamentom in Svetom ter naj zagotovi, da bodo prihodnje dejavnosti načrtovanja v Uniji upoštevale načela poenostavitve, dobrega finančnega poslovodenja in odgovornosti; poziva države članice in Komisijo, naj se pri načrtovanju programov porabe Unije osredotočijo na cilje, ki so specifični, merljivi, dosegljivi, ustrezni in časovno določeni, obenem pa upoštevajo morebitna tveganja pri izvajanju;

      Pogled iz zornega kota politike prometa in turizma

               200.

               ugotavlja, da je bilo v proračunu za leto 2010, kakor je bil dokončno sprejet in spremenjen med letom, posebej za politike, ki sodijo na področje dejavnosti Odbora za promet in turizem, predvidenih 2 640 819 360 EUR za prevzem obveznosti in 1 895 014 386 EUR za plačila; ugotavlja tudi, da je bilo od tega:

                           —

                           za vseevropsko prometno omrežje (TEN-T) na voljo 1 012 440 000 EUR za prevzem obveznosti in 890 594 000 EUR za plačila,

                           —

                           za varnost v prometu na voljo 16 876 000 EUR za prevzem obveznosti in 15 375 000 EUR za plačila,

                           —

                           za program Marco Polo na voljo 63 940 000 EUR za prevzem obveznosti in 30 257 000 EUR za plačila,

                           —

                           za prometne agencije na voljo 165 788 360 EUR za prevzem obveznosti in 128 447 410 EUR za plačila,

                           —

                           za program Galileo na voljo 896 035 000 EUR za prevzem obveznosti in 455 135 000 EUR za plačila,

                           —

                           za promet na voljo 427 740 000 EUR za prevzem obveznosti in 346 880 476 EUR za plačila, vključno s prednostnim področjem, namenjenim trajnostni mobilnosti v mestih, ki je del sedmega okvirnega programa za raziskave in razvoj,

                           —

                           za turizem na voljo 4 600 000 EUR za prevzem obveznosti in 3 520 000 EUR za plačila;

               201.

               ugotavlja, da je Računsko sodišče pri obravnavi izvrševanja proračuna za leto 2010 sklenilo, da se bo namesto na prometno osredotočilo na kohezijsko in energetsko politiko;

               202.

               pozdravlja visoko stopnjo uporabe sredstev za prevzem obveznosti za projekte TEN-T; poziva države članice, naj zagotovijo, da bodo iz državnih proračunov na voljo ustrezna finančna sredstva, ki bodo dopolnjevala ta sredstva Unije; opozarja, da je Parlament podprl višjo stopnjo financiranja Unije; v okviru čezmejnih projektov osrednjega omrežja spodbuja države članice, naj si čim bolj prizadevajo za iskanje uravnoteženih finančnih sporazumov, ki bodo kos visoko zastavljenim ciljem Unije;

               203.

               poziva Komisijo, naj vsako leto predstavi seznam projektov na področju turizma in prometne infrastrukture, ki se sofinancirajo iz Kohezijskega sklada in regionalnih skladov, kot počne že v primeru sredstev za TEN-T, in posledično olajša dostop ter poveča preglednost informacij o sofinanciranju Unije za druge institucije in davkoplačevalce;

               204.

               pozdravlja vmesni pregled prednostnih projektov večletnega programa TEN-T 2007–2013, ki ga je leta 2010 izvedel GD za mobilnost in promet (MOVE), da bi ocenil napredek, dosežen pri vzpostavljanju mreže; meni, da se je ta pregled posvetil načelu pogojevanja programiranega financiranja dejanskemu napredku pri projektih, da se optimizira uporaba razpoložljivih finančnih sredstev; poziva Komisijo, naj to prakso pregleda, ki je odvisna od rezultatov, razširi tudi na druge generalne direktorate in politike Unije, ter poziva preostale odbore Parlamenta, da zahtevajo isto;

               205.

               pozdravlja predloge Komisije za TEN-T in sorodni finančni instrument, imenovan „instrument za povezovanje Evrope“, poudarja evropsko dodano vrednost ene najboljših uporab sredstev ter podpira proračunske obveznosti, ki so skladne z ambicijami tega novega predloga; podpira razvoj inovativnih virov financiranja, ki imajo za namen čimprejšnje dokončanje evropskih projektov za prometno infrastrukturo, ki so neizbežno dolgi in dragi;

               206.

               pozdravlja pobudo za „projektne obveznice“ in poziva Komisijo, naj spremlja učinkovitost tega novega instrumenta in njegovih multiplikativnih učinkov; pozdravlja predlog, da bi 10 000 000 000 EUR iz Kohezijskega sklada namenili za prometno infrastrukturo v okviru instrumenta za povezovanje Evrope, da bi povečali učinkovitost ter dodano vrednost strukturne in kohezijske politike; zahteva izboljšanje sistemov za upravljanje in nadzor uporabe sredstev Kohezijskega sklada, da se zagotovi pravilno in učinkovito črpanje teh sredstev;

               207.

               obžaluje nizko stopnjo izkoriščenosti plačil za varnost v prometu (65 %); ugotavlja, da je bil znesek v proračunu za leto 2010 tak, kot ga je Komisija predlagala v predhodnem predlogu proračuna; poziva Komisijo, naj natančno pojasni nezadostno porabo teh odobrenih sredstev in ukrepe, ki jih bo sprejela, da se to v prihodnje ne bi ponovilo;

               208.

               pozdravlja povečanje stopnje uporabe plačil za varnost v prometu in pravice potnikov ter za program Marco Polo II; kljub temu ugotavlja, da je bilo 14 % sredstev iz tega naslova prenesenih v druge proračunske vrstice; ugotavlja, da je bil del proračunske vrstice programa SESAR tudi prerazporejen, in želi spomniti na izreden pomen, ki ga ima ta program za krepitev evropske industrijske politike;

               209.

               pozdravlja stopnjo uporabe plačil za programa EGNOS in Galileo, ki sta utrdila napredek iz leta 2009; poudarja pomen naložb v ta sektor, ki vplivajo na vse politike Unije in zlasti na sektorje logistike, trajnostnega prometa in varnosti v prometu; pozdravlja uspešno izstrelitev prvih dveh operativnih satelitov Galileo 21. oktobra 2011, saj je to bistvena faza za uspeh obeh programov; poziva k zagotovitvi primernega financiranja, razvoja, uporabe in trajnosti inovativnih aplikacij in storitev, ki jih podpirajo ti programi na področju prometa, da se čim bolje izkoristi potencial teh programov;

               210.

               je seznanjen s posebnim poročilom „Ali so bili turistični projekti, sofinancirani iz ESRR, uspešni?“, ki navaja, da je turizem najpomembnejša storitvena panoga v Uniji; pozdravlja sklep Računskega sodišča, da je večina projektov ustvarila rezultate na več ravneh, najsi gre za ustvarjanje ali ohranjanje delovnih mest, vzpostavitev novih turističnih zmogljivosti ali dejavnosti; poziva Komisijo k spremljanju priporočil Računskega sodišča, saj gre za upravljanje in nadzor sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj, ki so namenjena za turistične projekte, in k uporabi določb Lizbonske pogodbe ter predlaganju večletnega programa za turizem z ustrezno financiranimi proračunskimi vrsticami;

               211.

               z zadovoljstvom ugotavlja, da je Računsko sodišče ocenilo, da so letni računovodski izkazi Izvajalske agencije za vseevropska prometna omrežja z vseh pomembnih vidikov zakoniti in pravilni; je zaskrbljen zaradi zneska prenesenih sredstev za prevzem obveznosti (14,5 %); poziva Komisijo, naj podrobno pojasni, zakaj so bila ta sredstva prenesena v naslednje leto;

               212.

               zahteva, da se k letnim proračunom doda posebno poročilo o neporabljenih sredstvih, prenesenih iz prejšnjih let, s pojasnilom, zakaj ta sredstva niso bila uporabljena ter kako in kdaj bodo uporabljena;

      Pogled iz zornega kota politike državljanskih svoboščin, pravosodja in notranjih zadev

               213.

               obžaluje upad stopnje izvrševanja odobrenih proračunskih sredstev za območje svobode, varnosti in pravice (94,8 % v letu 2010 v primerjavi s 97,7 % v letu 2009) in rahel upad stopnje izvrševanja plačil (88,7 % v letu 2010 v primerjavi z 89,6 % v letu 2009);

               214.

               pozdravlja dejstvo, da je prišlo do velikega napredka pri zmanjšanju stopnje razveljavitev plačil (z 8,5 % v letu 2009 na 2,8 % v letu 2010); obžaluje povečanje stopnje prenosov (z 1,9 % v letu 2009 na 8,5 % v letu 2010), zlasti zaradi prenosov v Skladu za zunanje meje, Evropskem skladu za vračanje in SIS II; spodbuja Komisijo, naj zmanjša stopnjo prenosa plačil v proračunu za območje svobode, varnosti in pravice;

               215.

               pozdravlja visoko stopnjo izvrševanja treh od štirih skladov za solidarnost in upravljanje migracijskih tokov; je seznanjen z utemeljitvijo Komisije glede nižje stopnje izvrševanja v Skladu za zunanje meje, ki pravi, da leta 2010 za pet držav, ki so v letu 2010 prvič sodelovale v tem skladu, letni programi niso bili sprejeti;

      Pogled iz zornega kota kulturne in izobraževalne politike

               216.

               pozdravlja prizadevanja za nadaljnjo poenostavitev postopkov in boljšo dostopnost izobraževalnih in kulturnih programov ter ugotavlja, da je Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA) v letu 2010 ponudila elektronske obrazce za večino ukrepov in programov, zlasti za program vseživljenjskega učenja, program „Kultura“ in program „Evropa za državljane“; je zadovoljen z obsežnejšo uporabo pavšalnih zneskov in donacij; poudarja, da je pomembno vzpostaviti pravo ravnovesje med prilagodljivimi postopki in potrebnimi kontrolami;

               217.

               obžaluje, da nacionalne agencije niso v celoti uvedle primarnih kontrol za program vseživljenjskega učenja, kar je privedlo do nezadostnega črpanja programskih sredstev zaradi neskladnih podatkov v poročilih in zamud pri izvedbi minimalnega števila kontrol; poziva Komisijo, naj si še naprej prizadeva za to, da bodo nacionalne agencije izpolnjevale svoje obveznosti;

               218.

               z zadovoljstvom ugotavlja, da je Komisija izboljšala svoje sisteme kontrol in da na področju politik za kulturo in izobraževanje, ki sodijo v skupino „Raziskave in druge notranje politike“, ni prihajalo do bistvenih napak;

               219.

               izraža zadovoljstvo z občutnimi izboljšavami, kar zadeva zamude pri plačilih, in z dejstvom, da je EACEA 94 % plačil izvršila v roku; opozarja, da zamude pri plačilih neposredno vplivajo na pravice upravičencev, zlasti malih in srednje velikih podjetij, posledično pa tudi na uspeh programov; kljub vsemu opozarja, da je treba levji delež subvencij izplačati takoj, ko je mogoče, v vsakem primeru pa še v obdobju subvencioniranja, da ne bodo organizacije postale še bolj odvisne od bančnih posojil, saj EACEA obresti ne obravnava kot „upravičene stroške“;

               220.

               ugotavlja, da je Komisija izvedla javni razpis za vseevropsko televizijsko mrežo, kot je bilo predvideno v proračunih za leti 2009 in 2010; je zato zelo zaskrbljen, ker se je Komisija leta 2010 odločila projekt ustaviti in denar preusmeriti drugam, brez soglasja Parlamenta in Sveta; zahteva razkritje vseh pogodb in priporočil v zvezi s televizijsko mrežo ter ocen, ki jih je opravila izbirna komisija;

      Pogled iz zornega kota politike varstva okolja, javnega zdravje in varnosti hrane

               221.

               meni, da so splošne stopnje izvrševanja proračunskih postavk za okolje, javno zdravje in varnost hrane zadovoljive; v zvezi s tem opozarja, da je samo 0,76 % proračuna Unije namenjenega za tiste politične instrumente, za katere je pristojen Odbor za okolje, javno zdravje in varnost hrane;

      Okolje in podnebni ukrepi

               222.

               poudarja, da je splošna stopnja izvrševanja pri ukrepih na področju okolja in podnebnih sprememb dosegla 99,26 %; ugotavlja še, da je stopnja izvrševanja plačil znašala 84,1 %;

               223.

               pozdravlja dejstvo, da je bila dosežena 99,4-odstotna stopnja izvrševanja operativnega proračuna programa LIFE+; ugotavlja, da je bilo leta 2010 240 000 000 EUR namenjenih subvencijam za projekte, 9 300 000 EUR operativnim dejavnostim nevladnih organizacij, 42 500 000 EUR ukrepom za podporo vlogi Komisije pri zagonu in spremljanju oblikovanja politik in zakonodaje ter 14 500 000 EUR upravni podpori;

               224.

               opozarja na spremembe okvirnih nacionalnih in končnih dodeljenih zneskov po državah članicah za sredstva LIFE+, pa tudi na razlike v številu predlogov, ki jih pošljejo različne države članice; spodbuja nadaljnja prizadevanja Komisije za vsakoletno usposabljanje za nacionalne organe in organizacijo seminarjev v državah članicah z namenom posredovanja splošnih informacij o ciljih programa LIFE + in o tem, kako pripraviti uspešne predloge;

               225.

               priznava, da ne obstaja pravna podlaga za izvajanje akcijskega programa EU za boj proti podnebnim spremembam; pozdravlja prerazporeditev celotnega zneska 15 000 000 EUR za finančni instrument v okviru pobude za financiranje trajnostne energije, in sicer za razvoj primernih finančnih instrumentov, ki bi lahko spodbudili energetsko učinkovite projekte in projekte za izkoriščanje obnovljivih virov energije;

               226.

               je seznanjen z ugotovitvami Računskega sodišča glede naknadnih revizij, ki jih je od leta 2006 izvedla Komisija na podlagi meril, ki upoštevajo tveganja; pozdravlja dejstvo, da je GD ENVI leta 2011 sklenil spremeniti metodologijo vzorčenja, da bi imel rezultate tudi na podlagi naključnih vzorcev, ki jih je mogoče bolje posplošiti za celoten projekt;

               227.

               pozdravlja akcijski načrt GD CLIMA za izboljšanje nacionalnih varnostnih ukrepov, ki se je izkazal za potrebnega, potem ko so bile odkrite precejšnje varnostne pomanjkljivosti v nacionalnih registrih sistema EU za trgovanje z emisijami;

               228.

               ugotavlja, da je bilo v okviru proračuna za leto 2010 izvedenih sedem pilotnih projektov in en pripravljalni ukrep;

               229.

               poudarja dejstvo, da se stopnja izvrševanja prispevkov za mednarodne okoljske dejavnosti, s katerimi naj bi bili pokriti obvezni in prostovoljni prispevki po mednarodnih konvencijah, protokolih in sporazumih, spreminja zaradi tečajnih nihanj, saj se večina prispevkov plačuje v ameriških dolarjih;

      Javno zdravje in varnost hrane

               230.

               pozdravlja 99,7-odstotno stopnjo izvrševanja sredstev za obveznosti na področju javnega zdravja (brez sredstev, predvidenih za Evropsko agencijo za varnost hrane, Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni ter Evropsko agencijo za zdravila); je seznanjen s 95,3-odstotno stopnjo izvrševanja obveznosti na področju varnosti hrane, zdravja in dobrega počutja živali ter zdravja rastlin;

               231.

               poudarja pomen programa za javno zdravje; zato pozdravlja zadovoljivo stopnjo izvrševanja obveznosti, ki je dosegla skoraj 100 %; se zaveda nižje stopnje izvrševanja plačil (95,1 %) zaradi zamud upravičencev do subvencij pri oddajanju zahtevkov za izplačila ali zaradi podaljšanih pogodb;

               232.

               poudarja, da je treba še naprej ozaveščati javnost o škodljivih učinkih uživanja tobaka; ocenjuje, da je poraba celotnega zneska, ki je bil na voljo v letu 2010, uspeh za kampanjo HELP;

               233.

               je seznanjen z ugotovitvami Računskega sodišča o Izvajalski agenciji za zdravje in potrošnike, upravnem subjektu Komisije; poziva izvajalsko agencijo, naj občutno zmanjša zneske, ki se prenašajo v naslednje proračunsko leto, tako da revidira proračunsko načrtovanje in instrumente poročanja, da bo lahko spoštovala načelo enoletnosti proračuna Unije; je seznanjen z letnim poročilom Komisije o internih revizijah, izvedenih v letu 2010, in spodbuja izvajalsko agencijo, naj v sodelovanju s partnerskim generalnim direktoratom reši ugotovljene težave, kot sta na primer vodenje in sestava IT;

               234.

               je seznanjen s 95,3-odstotno stopnjo izvrševanja v proračunskem poglavju 17 04 – Varnost hrane in krme, zdravje in dobro počutje živali ter zdravstveno varstvo rastlin; se zaveda, da polno izvrševanje ni bilo mogoče zaradi manjšega števila epidemij živalskih bolezni, zato sredstva za nujne primere niso bila porabljena v celoti, kot je bilo predvideno, prav tako pa ni bilo potrebe po nakupu cepiva za izredne razmere;

               235.

               v zvezi z ukrepi za izkoreninjenje bolezni ugotavlja, da so bili končni stroški, ki so jih predložile države članice za povračilo, pogosto nižji kot prvotna predvidevanja; prav tako ugotavlja, da so bile zaradi visoke stopnje napak v preteklosti potrebne številnejše revizije, kar je prav tako upočasnilo izvrševanje plačil na tem področju;

               236.

               obžaluje slabše izvrševanje plačil za ukrepe za zdravje rastlin, ker so države članice zahtevano dokumentacijo posredovale z zamudo ali ker ta ni bila popolna; poziva države članice, naj izboljšajo postopke v zvezi s tem;

      Pogled iz zornega kota politike za zunanje zadeve

               237.

               poleg tega ugotavlja, da je večina količinsko neopredeljivih napak, ki jih je ugotovilo Računsko sodišče, povezanih z napakami v postopkih javnih naročil in podaljšanja pogodb; podobno kot v prejšnjih postopkih podelitve razrešnice izraža zaskrbljenost nad tem, da sta ti dve področji zelo podvrženi goljufijam in nepravilnemu upravljanju;

               238.

               je seznanjen z dejstvom, da nadzorni in kontrolni sistemi za politična področja, povezana z zunanjim delovanjem, razvojem in širitvijo, veljajo le za delno učinkovite, ter poziva Komisijo in Evropsko službo za zunanje delovanje, naj sprejmeta in izvedeta vse potrebne ukrepe za izboljšanje rednosti plačil;

               239.

               spominja, da v reviziji izjave o zanesljivosti ni omenjenih glavnih tveganj, povezanih s proračunsko podporo (namreč tveganje, povezano s tem, kako učinkovita je pomoč, in tveganje goljufij in korupcije); poziva Komisijo, naj strogo spremlja ta tveganja;

               240.

               meni, da bi morala Komisija poleg prizadevanj, potrebnih za izboljšanje rednosti plačil, za vse intervencije izvesti sistematične analize stroškov in koristi, kot je priporočilo Računsko sodišče v posebnem poročilu (54); vztraja, da se Parlament kot eno od vej proračunskega organa obvesti o ugotovitvah teh analiz, vključno s tistimi, ki se nanašajo na dejavnosti skupne zunanje in varnostne politike;

               241.

               vendar poudarja, da razmerje med stroški in koristmi samo po sebi ne more vedno veljati kot zadostno merilo za ocenjevanje ustreznosti pomoči Unije v tretji državi; je pravzaprav prepričan, da bi bilo treba sistematično oceniti učinkovitost pomoči glede na zunanjepolitične cilje Unije in vključiti tudi dodatna merila, kot so na primer strateški interesi Unije, potreba po navzočnosti Unije na terenu ali izvedba projektov in dejavnosti, ki spodbujajo vrednote in temeljna načela Unije;

               242.

               se strinja z mnenjem Računskega sodišča, da bi lahko različna področja pomoči Unije v nekaterih primerih bolje izkoristili in povečali učinek pomoči z boljšim usklajevanjem z državami članicami, katerih zunanje delovanje ne bi smelo šteti za tekmovanje, temveč kot dopolnjevanje; zato poziva k večjim prizadevanjem pri usklajevanju donatorskih držav znotraj Unije, s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami;

      Pogled iz zornega kota politike razvoja podeželja

               243.

               ugotavlja, da je bilo izvrševanje proračuna za regionalno politiko dobro, saj je bilo izplačanih 30 557 000 000 EUR, in da je bila večina izplačil v letu 2010 prvič namenjena izvajanju programov za obdobje 2007–2013 (25 550 000 000 EUR vmesnih plačil v primerjavi z 9 420 000 000 EUR v letu 2009);

               244.

               obžaluje, da je bila regionalna politika del skupine, v kateri je prihajalo do napak, pri odhodkih Unije za politična področja, pri čemer so bile napake ugotovljene pri 49 % od 243 plačil, ki jih je revidiralo Računsko sodišče; ugotavlja pa, da bodo imele le nekatere napake finančne posledice in da je 49-odstotni delež manjši kot v obdobju 2000–2006; poudarja, da se stopnja napak v primerjavi s stopnjo, ugotovljeno za programsko obdobje 2000–2006, zmanjšuje; poziva Komisijo in države članice, naj z deljenim upravljanjem zagotovijo, da se bo stopnja napak še naprej dosledno zmanjševala;

               245.

               opominja, da do napake pride, kadar transakcija ni izvedena v skladu z zakonskimi določbami in predpisi, zaradi česar so prijavljeni (in povrnjeni) odhodki nepravilni; ugotavlja tudi, da napaka ne pomeni nujno, da so sredstva „poniknila“, bila izgubljena ali zapravljena oziroma da je prišlo do goljufije;

               246.

               ugotavlja, da je velik del ocenjene stopnje napak posledica neupoštevanja pravil javnih naročil in pravil glede upravičenosti (31 % oziroma 43 %); v povezavi s tem ugotavlja, da je Računsko sodišče priporočilo, naj se opredelijo področja, ki bi jih lahko še bolj poenostavili; zato poziva k preučitvi, ali je treba okrepiti vidike tehnične pomoči oziroma ali je treba v vsakem primeru ohraniti polno operativno zmogljivost elementov finančne kontrole; poudarja, da mora Komisija poenostaviti pravila, da bo zagotovila uporabniku prijaznejše postopke in da ne bo morebitnih upravičencev odvrnila od sodelovanja v projektih; poziva države članice, naj poenostavijo nacionalne določbe, saj zelo pogosto nalagajo upravno breme, ki ga pravila Unije sploh ne zahtevajo; zato meni, da si je treba nenehno prizadevati za dodatno zmanjšanje te stopnje napake;

               247.

               obžaluje pomanjkljivosti pri izvajanju instrumentov finančnega inženiringa, namreč glede neupoštevanja predpisanih zahtev, v skladu s katerimi je treba iz operativnih programov prispevati k sredstvom za izvajanje teh instrumentov, in glede pomanjkljivih veljavnih zahtev v zvezi s poročanjem in preverjanjem; ugotavlja, da je treba dodatno razviti potencial instrumentov finančnega inženiringa, da se omogoči razvoj kvalitativnih strateških projektov, udeležba zasebnih akterjev, zlasti malih in srednjih podjetij, ter uporaba kapitala v evropskih projektih; poziva Komisijo, naj poenostavi pravila za te instrumente, saj njihova zapletenost omejuje njihovo uporabo; priporoča izvedbo podrobnejših analiz, ki bodo ocenile dejanski učinek teh instrumentov in smernic za izboljšavo na njihovo izvajanje; poziva države članice, naj izpolnjujejo obveznosti poročanja;

               248.

               ugotavlja, da so pri številnih transakcijah z napakami organi držav članic imeli dovolj informacij, da bi te napake pred potrditvijo lahko odkrili in izvedli korektivne ukrepe; poziva Komisijo, naj glede na to, da do večine napak pride na prvi nadzorni ravni, poveča pomoč organom upravljanja, in sicer s ciljno usmerjenimi delavnicami, smernicami, izmenjavo praktičnih zgledov in usposabljanjem uradnikov, odgovornih za upravljanje; ugotavlja, da je treba nenehno spremljati izvajanje ukrepov usposabljanja za organe upravljanja, da se preveri, ali se znanje dejansko posreduje, pri tem pa biti posebej pozoren na dogajanje na lokalni ravni; poziva k vzpostavitvi korektivnih mehanizmov, vključno z izvajanjem kazenskih ukrepov v primerih očitne malomarnosti;

               249.

               pozdravlja pojasnilo Komisije, ki je prvič navedla, da je večina napak nastala samo v treh državah članicah in samo v nekaterih operativnih programih;

      Pogled iz zornega kota politike pravic žensk in enakosti spolov

               250.

               opozarja Računsko sodišče in Komisijo, da je v skladu s členom 8 PDEU spodbujanje enakosti med moškimi in ženskami temeljno načelo Evropske unije pri vseh njenih dejavnostih; zato poziva Računsko sodišče, naj izvrševanje proračuna, kjer je ustrezno, oceni z vidika enakosti spolov;

               251.

               obžaluje, da letno poročilo ne vsebuje niti ugotovitev Računskega sodišča niti odgovorov Komisije glede porabe sredstev v zvezi z enakostjo spolov;

               252.

               poudarja, da je revizija proračuna, ki vključuje vidik spola, pogoj za pripravo proračuna ob upoštevanju enakosti spolov, saj lahko razkrije učinke porabe na doseganje enakosti spolov, zlasti pa to, ali imajo moški in ženske sorazmerne koristi od izdatkov in ali je treba prilagoditi proračun, da bi bolje izpolnjeval različne potrebe moških in žensk;

      Pogled iz zornega kota politike mednarodne trgovine

               253.

               opozarja, da je zagotavljanje učinkovite zaščite finančnih interesov Unije povezano z makrofinančno pomočjo; meni, da bi morala Komisija zagotoviti primerne kontrole, Računsko sodišče pa ustrezne revizije v zvezi s tem instrumentom;

               254.

               poudarja, da je treba sredstva Unije v povezavi s strategijo pomoči za trgovino uporabljati učinkovito in v skladu z veljavnimi pravili in predpisi, z namenom boljšega vključevanja prejemnikov v svetovni trgovinski sistem, temelječ na pravilih, in boja za izkoreninjenje revščine;

               255.

               poudarja, da bi bilo treba podpreti poslovna središča Unije na Kitajskem, Tajskem in v Indiji; hkrati meni, da je treba uvesti zadostne kontrole, da bi zagotovili dobro in učinkovito delovanje teh središč;

      Pogled iz zornega kota ribiške politike

               256.

               je seznanjen s sporočilom Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu in Računskemu sodišču o zaključnem računu Evropske unije za proračunsko leto 2010 (55), kot tudi z letnim poročilom Računskega sodišča o izvrševanju proračuna (56) za proračunsko leto 2010; poudarja, da ti poročili vsebujeta malo pripomb glede področja pomorskih zadev in ribištva;

               257.

               se zahvaljuje GD MARE za posredovanje dodatnih dokumentov in meni, da ja splošna stopnja izvrševanja proračunskih postavk za pomorske zadeve in ribištvo za leto 2010 zadovoljiva;

               258.

               poudarja, da je splošna stopnja izvrševanja proračunskih sredstev za prevzem obveznosti 97,20 %, splošna stopnja izvrševanja plačil pa 79,23 %; vendar ugotavlja, da je stopnja izvrševanja v poglavju 11 02 (Trg z ribiškimi proizvodi) zelo nizka, in je seznanjen s pojasnili Komisije, ki zadevajo predvsem izvajanje programov za ribištvo za najbolj oddaljene regije;

               259.

               z zadovoljstvom ugotavlja, da namerava GD MARE izboljšati izvrševanje obveznosti za ukrepe, ki jih sofinancirajo države članice, in spodbuja zadevne službe Komisije, naj nadaljujejo po tej poti;

               260.

               je seznanjen s prizadevanji GD MARE na področju notranje revizije in zahteva, naj Komisija še naprej čim bolj učinkovito in hitro upravlja vse projekte in dosjeje;

               261.

               ugotavlja, da je bila rezerva GD MARE za sisteme upravljanja in nadzora za operativne programe finančnega instrumenta za usmerjanje ribištva (FIUR) v Nemčiji – pakirnica ohranjena; ugotavlja, da gre za star in zapleten program, ki se je začel izvajati leta 2001, in poziva Komisijo, naj ga čim prej zaključi, pri tem pa zaščiti interese Unije;

               262.

               pozdravlja dejstvo, da je GD MARE okrepil učinkovitost nadzora na področju mednarodnih sporazumov in se dogovoril o ločevanju plačil, ki zadevajo zgolj trgovinski vidik (104 017 795 EUR oziroma 72 % celote), od plačil, ki zadevajo sektorsko podporo (40 211 849 EUR oziroma 28 % celote);

               263.

               poudarja, da je treba uspešno spremljati ukrepe, ki jih financira Unija, za sektorsko podporo mednarodnim sporazumom prek matričnih tabel, določenih čim bolj podrobno, in da je treba spodbuditi razvoj na strani sektorske podpore; je prepričan, da bo trgovinski del sporazumov prej ali slej pogojevan z učinkovito sektorsko podporo, ki bo redno spremljana in obsežna;

               264.

               zahteva, da se ga bolj vključi v ribiško politiko zaradi njegove zakonodajne in proračunske vloge, zlasti glede mednarodnih sporazumov o ribolovu in z njimi povezanih različnih srečanj (na primer skupni odbori ali dvostranska pogajanja s tretjimi državami);

               265.

               prosi Računsko sodišče, naj pripravi posebna poročila glede prednostnih področij skupne ribiške politike po različnih zakonodajnih predlogih in sporočilih, ki so zajeti v svežnju reform te politike, vključno z njeno zunanjo razsežnostjo.

      (1)  UL L 64, 12.3.2010.

      (2)  UL C 332, 14.11.2011, str. 1.

      (3)  UL C 326, 10.11.2011, str. 1.

      (4)  UL C 332, 14.11.2011, str. 134.

      (5)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

      (6)  UL L 11, 16.1.2003, str. 1.

      (7)  COM(2011) 662.

      (8)  SEC(2011) 1179, str. 24.

      (9)  Zbirno poročilo o instrumentih finančnega inženiringa, str. 6.

      (10)  Zbirno poročilo o instrumentih finančnega inženiringa, str. 10.

      (11)  Zbirno poročilo o instrumentih finančnega inženiringa, str. 9.

      (12)  Zbirno poročilo o instrumentih finančnega inženiringa, str. 21 in 26.

      (13)  Uredba Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu (UL L 210, 31.7.2006, str. 25).

      (14)  UL C 47, 17.2.2012, str. 1.

      (15)  Resolucija Evropskega parlamenta z dne 21. aprila 2004 o podelitvi razrešnice Komisiji za proračunsko leto 2002 (UL L 330, 4.11.2004, str. 14).

      (16)  UL C 139, 14.6.2006, str. 1.

      (17)  Zbirno poročilo o dosežkih Komisije pri upravljanju v letu 2010 (COM(2011) 323), str. 2.

      (18)  COM(2011) 164.

      (19)  Odgovor komisarja Šefčoviča na vprašanje za pisni odgovor št. 12 za predstavitev dne 8. decembra 2011 v Odboru za proračunski nadzor Evropskega parlamenta.

      (20)  SEC(2011) 1179, str. 13.

      (21)  Odgovor komisarja Johannesa Hahna na vprašanje za pisni odgovor št. 4 za zaslišanje dne 19. decembra 2011 v Odboru za proračunski nadzor Evropskega parlamenta.

      (22)  SEC(2011) 1179, str. 20.

      (23)  SEC(2011) 1179, str. 21.

      (24)  Poročilo Komisije o napredku Romunije v okviru mehanizma za sodelovanje in preverjanje (COM(2012) 56), str. 4.

      (25)  Zaključni račun Evropske unije (COM(2011) 473), str. 32 in 90.

      (26)  Uredba Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic (UL L 53, 23.2.2002, str. 1), kot je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 431/2009 (UL L 128, 27.5.2009, str. 1).

      (27)  Člen 2(2) Uredbe Sveta (EU) št. 407/2010 z dne 11. maja 2010 o vzpostavitvi Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (UL L 118, 12.5.2010, str. 1) določa mejo 1,23 %, za katero Komisija ocenjuje, da bi omogočila aktiviranje celotnega zneska 60 000 000 000 EUR (COM(2010) 713, str. 4).

      (28)  Vir: diagram IV iz Priloge k letnemu poročilu Računskega sodišča za leto 2010.

      (29)  Vir: diagram I iz Priloge k letnemu poročilu Računskega sodišča za leto 2010.

      (30)  Vir: diagram V iz Priloge k letnemu poročilu Računskega sodišča za leto 2010.

      (31)  Resolucija Evropskega parlamenta z dne 23. marca 2011 o osnutku sklepa Evropskega sveta o spremembi člena 136 Pogodbe o delovanju Evropske unije glede mehanizma za stabilnost za države članice, katerih valuta je euro (P7_TA(2011)0103).

      (32)  http://eca.europa.eu/portal/pls/portal/docs/1/9406723.PDF

      (33)  http://eca.europa.eu/portal/pls/portal/docs/1/9504723.PDF

      (34)  Na voljo na spletnem mestu nizozemskega računskega sodišča na naslovu http://www.courtofaudit.com/english/News/2012/02/Letter_of_president_Netherlands_Court_of_Audit_on_ESM_Board_of_Auditors.

      (35)  UL L 250, 27.9.2011, str. 33.

      (36)  UL L 357, 31.12.2002, str. 1.

      (37)  COM(2012) 40, str. 16.

      (38)  Delovni program Računskega sodišča za leto 2012, str. 6.

      (39)  UL L 210, 31.7.2006, str. 25.

      (40)  Odgovor na vprašanje 21, dokument „Priloga k vprašanjem za komisarja Šemeta“, ki ga je zagotovil sekretariat za proračunski nadzor 16. decembra 2011 po predstavitvi komisarja Šemeta 8. decembra 2011 v Odboru za proračunski nadzor.

      (41)  Glej opombo 35.

      (42)  COM(2008) 97.

      (43)  Priloga k odgovorom na vprašanja za pisni odgovor, naslovljena na komisarja Johannesa Hahna za predstavitev dne 19. decembra 2011 v Odboru za proračunski nadzor Evropskega parlamenta.

      (44)  Letno poročilo, primer 3.1, str. 79.

      (45)  Letno poročilo, opomba 23, str. 79.

      (46)  Letno poročilo, tabela 3.1, str. 72.

      (47)  Odgovor komisarja Andrisa Piebalgsa na vprašanje za ustni odgovor na zaslišanju dne 12. januarja 2012 v Odboru za proračunski nadzor Evropskega parlamenta.

      (48)  Izračun na podlagi odgovora na vprašanje za pisni odgovor št. 2, naslovljenega na komisarja Andrisa Piebalgsa za zaslišanje dne 12. januarja 2012.

      (49)  http://ec.europa.eu/europeaid/work/funding/beneficiaries/index.cfm?lang=en&mode= SM&type = contract

      (50)  http://ec.europa.eu/echo/files/funding/agreements/agreements_2010.pdf

      (51)  Naknadni odgovori na vprašanje za komisarko Máire Geoghegan-Quinn za zaslišanje dne 23. januarja 2012 v Odboru za proračunski nadzor Evropskega parlamenta.

      (52)  Razvojna pomoč EU za osnovno izobraževanje v podsaharski Afriki in južni Aziji (posebno poročilo št. 12/2010).

      (53)  Posebno poročilo Računskega sodišča št. 4/2011: „Revizija garancijske sheme za MSP“.

      (54)  Posebno poročilo št. 1/2011 Računskega sodišča: „Ali se je z dekoncentracijo upravljanja zunanje pomoči s sedeža Komisije na njene delegacije izboljšala dostava pomoči?“

      (55)  UL C 332, 14.11.2011, str. 1.

      (56)  UL C 326, 10.11.2011, str. 3.
 ---documentbreak--- NA ---documentbreak---

               17.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 286/68

         RESOLUCIJA EVROPSKEGA PARLAMENTA
   z dne 10. maja 2012
   o posebnih poročilih Evropskega računskega sodišča v okviru razrešnice Komisiji za leto 2010
   EVROPSKI PARLAMENT,

               —

               ob upoštevanju splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010 (1),

               —

               ob upoštevanju zaključnega računa Evropske unije za proračunsko leto 2010 (COM(2011) 473 – C7-0256/2011) (2),

               —

               ob upoštevanju letnega poročila Računskega sodišča glede izvrševanja proračuna za proračunsko leto 2010, skupaj z odgovori institucij (3), in posebnih poročil Računskega sodišča,

               —

               ob upoštevanju izjave o zanesljivosti (4) poslovnih knjig ter zakonitosti in pravilnosti poslovnih dogodkov, ki jo predloži Računsko sodišče za proračunsko leto 2010 v skladu s členom 287 Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               —

               ob upoštevanju svojega Sklepa z dne 10. maja 2012 o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010, oddelek III – Komisija (5) in svoje resolucije z ugotovitvami, ki je sestavni del navedenega sklepa,

               —

               ob upoštevanju posebnih poročil Računskega sodišča, pripravljenih v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije,

               —

               ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 21. februarja 2012 o podelitvi razrešnice Komisiji glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010 (06081/1/2012 – C7-0053/2012),

               —

               ob upoštevanju člena 17(1) Pogodbe o Evropski uniji, členov 317, 318 in 319 Pogodbe o delovanje Evropske unije ter člena 106a Pogodbe Euratom,

               —

               ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (6), zlasti členov 55, 145, 146 in 147 Uredbe,

               —

               ob upoštevanju člena 76 in Priloge VI Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor (A7-0102/2012),

               A.

               ker Komisija v skladu s členom 17(1) Pogodbe o Evropski uniji izvršuje proračun in upravlja programe, v skladu s členom 317 Pogodbe o delovanju Evropske unije pa to počne na lastno odgovornost, pri čemer sodeluje z državami članicami in upošteva načelo dobrega finančnega poslovodenja,

               B.

               ker posebna poročila Računskega sodišča vsebujejo podatke, ki se nanašajo na vprašanja izvrševanja sredstev, zato koristijo Parlamentu pri opravljanju nalog, ki jih ima kot organ za podelitev razrešnice,

               C.

               ker so ugotovitve posebnih poročil Računskega sodišča sestavni del prej navedenega Sklepa Parlamenta z dne 10. maja 2012 o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010, oddelek III – Komisija,

      Del I   Posebno poročilo št. 7/2010 Računskega sodišča z naslovom „Revizija postopka potrditve obračunov“

               1.

               pozdravlja posebno poročilo št. 7/2010 o postopku potrditve obračunov v kmetijski politiki zaradi njegovega velikega pomena za kakovost podatkov, ki jih Komisija v postopku podelitve razrešnice posreduje Parlamentu;

               2.

               meni, da so glavna ugotovitev posebnega poročila št. 7/2010 izjave o naknadnih popravkih potrditev obračunov z odločbami o skladnosti, kljub temu, da je medtem Parlament že podelil razrešnico, in kljub posledični relativizaciji informacij, posredovanih v postopku podelitve razrešnice;

               3.

               se zaveda, da bi bila edina mogoča celovita rešitev sprememba nadzornega sistema v kmetijski politiki, ki pa bi bila izvedljiva le ob občutno večji obremenitvi prejemnikov denarja in upravnih organov;

               4.

               zato se s svojimi priporočili osredotoča predvsem na možnosti izboljšav v okviru obstoječega sistema; pri oceni dejanskega delovanja tega sistema upošteva posebno poročilo št. 8/2011 Računskega sodišča z naslovom „Izterjave neupravičenih plačil v okviru skupne kmetijske politike“ in poudarja kritiko Računskega sodišča, da celotni sistem ne dopušča, da bi se določil obseg neupravičenih plačil v kmetijski politiki;

               5.

               se pridružuje zahtevi Računskega sodišča po reformi postopka potrditve obračunov s ciljem:

                           —

                           skrajšati trajanje postopkov finančnih popravkov z natančno določenimi roki in večstopenjskimi pritožbenimi postopki,

                           —

                           vzpostaviti jasno povezavo med izterjanimi zneski in dejanskim zneskom nepravilnih plačil in izključiti „pogajanja“ o višini finančnih popravkov, saj gre dejansko za izterjavo nezakonitih plačil in ne za „kazen“;

               6.

               meni, da so za verodostojnost letnega postopka podelitve razrešnice in za zaščito finančnih interesov Unije nujne izboljšave obstoječega sistema, in od Komisije v postopku podelitve razrešnice zahteva naslednje informacije:

                           —

                           katere zneske, področja in leta odhodkov je morebiti še treba preveriti ter najmanj ali največ koliko finančnih popravkov utegne biti izvedeno pri kateri državi članici,

                           —

                           katere odločbe o skladnosti se dejansko nanašajo na katero proračunsko leto in kako taka odločba spremeni zneske za proračunska leta, za katera je bila razrešnica že podeljena,

                           —

                           z natančno oceno, koliko potrebnih popravkov v postopku potrditve skladnosti ni bilo izvedenih in koliko popravkov zaradi „pravila 24 mesecev“ v odločbah o skladnosti ni več mogoče izvesti;

               7.

               priznava ukrepe Komisije, ki jih je ta sprejela za večjo zanesljivost podatkov nadzornih organov držav članic za namene potrditve obračunov; vendar opozarja na dramatični sklep Računskega sodišča, da večina teh organov ni sposobna izpolniti ukrepov Komisije; zato zahteva odločnejšo pobudo Komisije za usposabljanje upravnih organov držav članic; poziva Komisijo, naj strukturirano spremlja in spodbuja izmenjavo podatkov plačilnih agencij in organov za potrjevanje prek njihovih omrežij in seminarjev, posreduje primere najboljše prakse in z ustrezno razlago razvije skupno rešitev pravnih vprašanj; meni, da so tudi pri organih za potrjevanje nujno potrebne kontrole na podlagi tveganja;

               8.

               meni, da je za odgovornost nujno potrebno nadaljnje izboljševanje izjav o zanesljivosti, ki jih podajo direktorji plačilnih agencij in organi za potrjevanje; zahteva sistem nagrajevanja za pravilne in kazni za neustrezne izjave, zlasti pri odkritih sistemskih napakah, ki prej niso bile pojasnjene;

               9.

               zahteva sistematičen pretok podatkov od nosilcev na najnižji ravni uprave h Komisiji, tako da se bodo težave na terenu upoštevale v poenostavljenih pravnih besedilih in njihovi razlagi; poziva Komisijo, naj zagotovi, da nacionalni organi ne bodo kaznovali uradnikov nacionalnih plačilnih agencij in certifikacijskih organov in njihovih direktorjev zaradi sporočanja popravkov Komisiji;

               10.

               poziva Komisijo, naj plačilne agencije in certifikacijske organe, kjer so pogoste kadrovske menjave, vključi v revizijo na podlagi tveganja ter naj v letno poročilo o dejavnostih vključi sporočilo organu za razrešnico; zahteva analizo pravilnosti izjav o zanesljivosti in posredovanje stopnje napak po državah članicah z navedbo glavnih virov napak organu za podelitev razrešnice;

               11.

               zahteva preverjanje postopkov, ki so osnova za odločbe o skladnosti, ter hitrejši začetek delovanja skupine strokovnjakov za spravo in ciljno usmerjeno uporabo sprave;

               12.

               priporoča, naj se zneski, zahtevani v točki 6, vključijo v poseben oddelek letne resolucije o razrešnici ter se predložijo v glasovanje na plenarnem zasedanju;

      Del II   Posebno poročilo št. 13/2010 Računskega sodišča z naslovom „Ali se je novi evropski instrument sosedstva in partnerstva na Južnem Kavkazu (Armenija, Azerbajdžan, Gruzija) začel uspešno izvajati in ali prinaša rezultate?“

               13.

               pozdravlja revizijo Računskega sodišča in priporočila v njej; je zelo zaskrbljen zaradi ugotovitev pri reviziji, ki je pokazala velike težave pri izvajanju Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva s strani Komisije;

               14.

               je zelo zaskrbljen zaradi pomanjkljivosti v postopkih načrtovanja, ki jih je pokazala revizija; poziva Komisijo, naj upošteva priporočila Računskega sodišča, tako da racionalizira postopke, izboljša povezave med strateškimi programskimi dokumenti (akcijski načrti evropske sosedske politike, državni strateški dokumenti in nacionalni okvirni programi) ter uskladi čas priprave teh dokumentov, pri tem pa naj bo vodilni cilj sosedskim državam ponuditi možnost vedno bolj tesnih odnosov z Unijo;

               15.

               meni, da je način, kako Komisija uporablja proračunsko podporo v Evropskem instrumentu sosedstva in partnerstva in ga v treh državah uporablja kot prednostni način pomoči brez izčrpne ocene učinkovitosti razpoložljivih orodij, nesprejemljiv; v zvezi s tem poudarja, da je sektorska proračunska podpora pogosto povezana z nizko stopnjo prepoznavnosti in občasno motivacijo vlad, in je zelo zaskrbljen zaradi sklepa Računskega sodišča, da je primernost enega od področij za sektorsko proračunsko podporo v letnih akcijskih programih za leto 2007 postala pomemben dejavnik za določanje pomoči; poziva Komisijo, naj upošteva priporočilo Računskega sodišča in bolj selektivno izbira sektorsko proračunsko podporo z upoštevanjem vseh razpoložljivih možnosti v Evropskem instrumentu sosedstva in partnerstva ter začne uporabljati različna orodja bolj uravnoteženo; poudarja, da je treba povečati dostop nevladnih organizacij in zasebnega sektorja v državah prejemnicah do zagotovljene pomoči;

               16.

               je zaskrbljen zaradi ugotovitev pri reviziji, da načrtovanja in oblikovanja pomoči ni zadostno usmerjal strukturiran dialog z državami prejemnicami, pri čemer je dialog vodil predvsem sedež Komisije, kar je neposredno izmenjavo mnenj omejilo na nekaj dni misij v posameznih državah, v poročilih pa ni bilo dovolj dokazov o vsebini razprav; meni, da zagotavljanje sektorske proračunske podpore državi proizvajalki in izvoznici nafte, pri čemer je podpora usmerjena v širšo rabo obnovljivih virov energije, vladi zagotovo ne predstavlja velike motivacije; poziva Komisijo, naj sprejme potrebne ukrepe za krepitev tega dialoga;

               17.

               poziva Komisijo in Evropsko službo za zunanje delovanje, naj upoštevata priporočilo Računskega sodišča in zagotovita zadostno podporo osebja tudi na kraju samem, vključno s strokovnjaki za proračunsko podporo, ter z uporabo ukrepov, ki dopolnjujejo orodje za tesno medinstitucionalno sodelovanje, pripomoreta h krepitvi splošnega okvira državne uprave držav prejemnic;

               18.

               pozdravlja pilotni program, ki ga izvaja Komisija, ki zahteva v rezultate usmerjeno spremljanje in je posebej prilagojen operacijam podpornega programa za sektorske politike, in pričakuje poročilo o oceni dodane vrednosti, potrjene v teh treh državah;

      Del III   Posebno poročilo št. 14/2010 Računskega sodišča z naslovom „Komisijino upravljanje sistema veterinarskih pregledov uvoza mesa po reformi higienske zakonodaje leta 2004“

               19.

               pozdravlja posebno poročilo Računskega sodišča, odgovor in poročilo Komisije o učinkovitosti in doslednosti sanitarnega in fitosanitarnega nadzora pri uvozu živil, krme, živali in rastlin (COM(2010) 785);

               20.

               podpira priporočila Računskega sodišča Komisiji, naj optimizira svoje naloge v okviru svojih nadzornih in usklajevalnih pristojnosti;

               21.

               zahteva izboljšave zlasti na spodaj naštetih področjih, ki bi prispevale k višji stopnji varnosti hrane pri uvoženih mesnih izdelkih in s tem k boljši zaščiti evropskih državljanov pred vprašljivim uvozom živil, pri tem pa poudarja, da ne bi smeli zanemariti priporočil Računskega sodišča, ki niso izrecno omenjena v točkah (a) do (e):

                           (a)

                           v zvezi s prvim priporočilom Računskega sodišča Komisijo poziva, naj si prizadeva za izenačitev različne obravnave držav članic v tretjih državah in naj ukrepa proti diskriminatornim konkurenčnim slabostim, ki izhajajo iz tega;

                           (b)

                           v zvezi s tretjim priporočilom Računskega sodišča Komisijo poziva, naj državam članicam naloži učinkovitejšo uporabo in večjo integracijo obstoječih informacijskih sistemov, da se zagotovi boljše usklajevanje med mejnimi kontrolnimi točkami in carinskimi organi;

                           (c)

                           v zvezi s četrtim priporočilom Računskega sodišča Komisijo poziva, naj državam članicam nudi pomoč pri razvoju, izvajanju in ocenjevanju nacionalnih načrtov spremljanja in nadzora; meni, da bi bilo treba ob primernem upoštevanju načela subsidiarnosti določiti osnovni niz analiz, ki bi obsegal prepoznavanje pogostih kategorij ostankov hormonov (na primer anaboličnih steroidov), onesnaževal okolja (dioksinov, težkih kovin) in podobnega, uporaba teh analiz pa bi morala biti obvezna; meni, da bi lahko bil prvi korak prizadevanje za boljšo ozaveščenost v okviru programa „Boljše usposabljanje za varnejšo hrano“, da bi glede tega dosegli boljšo ozaveščenost pristojnih organov držav članic; meni, da bi si bilo treba prizadevati tudi za spremljanje upoštevanja določb o dajatvah;

                           (d)

                           v zvezi s sedmim priporočilom Računskega sodišča Komisijo poziva, naj Parlamentu in Svetu predloži predlog, ki bi omogočal zakonodajne ali pravne ukrepe proti državam članicam, ki redno in dlje časa kršijo Uredbo (ES) št. 882/2004 (7) in s tem ogrožajo varnost evropskih državljanov;

                           (e)

                           v zvezi z osmim priporočilom Računskega sodišča Komisijo poziva, naj uskladi izvajanje okrepljenih pregledov in poišče natančno in jasno ubeseditev pravil, ki urejajo okrepljene preglede na mejnih kontrolnih točkah; Komisijo nadalje poziva, naj razmisli o uvedbi predpisanega števila laboratorijskih preskusov za države članice po pregledu blaga na mejnih kontrolnih točkah;

               22.

               ugotavlja, da morajo evropski proizvajalci mesa in živil izpolnjevati visoke standarde proizvodnje in kakovosti; je zelo zaskrbljen, da ti proizvodni standardi ne veljajo za proizvajalce iz tretjih držav, ki izvažajo v Unijo, kot je ugotovilo tudi Računsko sodišče; poziva Komisijo, naj obravnava to vprašanje ter Parlamentu in Svetu nemudoma predloži predloge, kako ustrezno zmanjšati negativne vplive na konkurenčnost evropskih proizvajalcev mesa in živil;

      Del IV   Posebno poročilo št. 1/2011 Računskega sodišča z naslovom „Ali se je z dekoncentracijo upravljanja zunanje pomoči s sedeža Komisije na njene delegacije izboljšala dostava pomoči?“

               23.

               pozdravlja zelo izčrpno in analitično poročilo, ki ga je pripravilo Računsko sodišče, ter odlično izbiro časa za oceno rezultatov dekoncentracije;

               24.

               podpira ugotovitve Računskega sodišča, da se je z dekoncentracijo jasno pospešilo izvajanje pomoči ter izboljšala kakovost in finančno poslovodenje pomoči;

               25.

               spodbuja Komisijo, naj dopolni merila in okrepi postopke za oceno kakovosti financiranih projektov, da bi se povečala kakovost pomoči in dodatno zmanjšalo število neuspešnih projektov; poudarja, da je vpliv izdatkov za pomoč bistvenega pomena za Parlament;

               26.

               poziva Komisijo, naj pri odločanju o projektih pomoči in spremljanju njihovega napredka razmisli o spodbujanju lokalnih posvetovanj, kjer je to mogoče;

               27.

               pričakuje, da bo Komisija sprejela vse potrebne ukrepe za odpravo pomanjkljivosti v nadzornih in kontrolnih sistemih, zlasti na ravni delegacij Unije;

               28.

               je zaskrbljen zaradi nenehnih težav z osebjem, vključenim v politike pomoči; meni, da se je treba nemudoma lotiti pogostih kadrovskih menjav v GD za razvoj in sodelovanje – EuropeAid ter pomanjkanja ustrezno usposobljenega osebja v delegacijah Unije; meni, da bi morala Komisija po potrebi sodelovati z Evropsko službo za zunanje delovanje, da bi zagotovila ustrezno število osebja za upravljanje pomoči v delegacijah Unije; pričakuje podrobno poročilo od Komisije do konca leta 2012 o načrtovanih in uvedenih ukrepih za odpravo teh pomanjkljivosti;

               29.

               spodbuja Komisijo, naj zahteva, da delegacije Unije sistematično opravljajo obiske za tehnično in finančno spremljanje projektov ter sistem notranjega poročanja bolj osredotočijo na rezultate, dosežene z intervencijami pomoči;

               30.

               poziva Komisijo, naj z dejavnim sodelovanjem delegacij Unije analizira in opredeli možnosti za spodbujanje programov pomoči v državah partnericah s sodelovanjem Evropske investicijske banke ter evropskih nacionalnih in mednarodnih institucij za financiranje razvoja;

      Del V   Posebno poročilo št. 2/2011 Računskega sodišča z naslovom „Nadaljnje ukrepanje po Posebnem poročilu št. 1/2005 o upravljanju Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF)“

               31.

               poziva Komisijo k takojšnjemu izvajanju priporočil iz posebnega poročila št. 1/2005, saj sta bili od 14 priporočil, ki jih je Komisija sprejela, doslej v celoti izvedeni samo dve; pričakuje, da bo v celoti obveščen o doseženem napredku pri izvajanju ostalih 12 priporočil;

               32.

               pozdravlja dejstvo, da Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF) bolj uporablja svoja preiskovalna pooblastila, na primer z opravljanjem preiskav in pogovorov na kraju samem ali z osredotočanjem na resnejše in bolj zapletene primere; ceni popolnejšo uporabo elektronskega sistema vodenja primerov OLAF in uvedbo sistema upravljanja časa; toda obžaluje, da je povprečno trajanje primera še vedno več kot dve leti in da je leta 2009 delo v zvezi s preiskovanjem primerov predstavljalo samo 37 % časa OLAF kot celote;

               33.

               poziva OLAF, naj izboljša svoje upravljanje časa tako, da bo zagotovil boljšo razporeditev nalog in s tem skrajšal čas, ki se porabi za neraziskovalne naloge, želi videti prave rezultate opravljenega nepreiskovalnega dela, za katerega se porabi 63 % celotnega časa;

               34.

               ugotavlja, da glede na diagram 2 v posebnem poročilu št. 2/2011 „jasni cilji in načrtovanje“ veljajo za najšibkejši vidik med preiskavo; priporoča, naj se v prihodnje ustrezno določijo jasni cilji za posamezno preiskavo, ob upoštevanju, da so jasni cilji temelj vsake preiskave in načrtovanja njenih virov;

               35.

               ugotavlja, da sodeč po posebnem poročilu št. 2/2011 kljub večkratnim napovedim OLAF v preteklosti „še vedno ni neodvisne kontrole zakonitosti tekočih preiskovalnih dejanj niti kodeksa, ki bi zagotavljal, da preiskovalna dejanja potekajo po predvidljivem vrstnem redu“; ugotavlja tudi, da revizijski postopek ne bo enak neodvisnemu nadzoru zakonitosti posamezne preiskave in je v tem smislu še šibkejši od prvotnega predloga, čeprav je izrecna želja po njegovi uvedbi prisotna v spremenjenem predlogu Komisije za uredbo o spremembi Uredbe (ES) št. 1073/1999 (COM(2011) 135); opominja, da je to ključna zahteva, ki se odraža tudi v sodni praksi Sodišča; zato meni, da je treba nujno zagotoviti tak nadzorni mehanizem, da se zavarujejo pravice zadevnih oseb ali gospodarskih subjektov in pravice preiskovalcev OLAF pri pravnih postopkih, ki bi jih uvedli navedene osebe ali gospodarski subjekti; poudarja tudi potrebo po jasnem pooblastilu za OLAF v zvezi z drugimi institucijami Unije;

               36.

               se strinja z mnenjem Računskega sodišča glede potrebe po izčrpnem enotnem dokumentu, v katerem je jasno izražena uspešnost OLAF v različnih sektorjih in na podlagi katerega je mogoče izmeriti napredek po posameznih letih; poudarja pomen razlikovanja med poročili, pripravljenimi za javno uporabo, in tistimi za interno uporabo; meni, da je podrobno poročilo, ki je na voljo javnosti, ključno, saj naj bi omogočalo zanesljivo primerjavo uspešnosti OLAF skozi čas in po sektorjih;

               37.

               obžaluje, da ni mogoče vedno oceniti rezultatov dejavnosti OLAF, saj so informacije predstavljene v različnih dokumentih, pripravljenih za različne namene in različne naslovnike; poziva Komisijo, naj vzpostavi sistem za širjenje poenotenih, jasnih in primerljivih informacij, ki bo omogočil celovito in nepristransko oceno dejavnosti OLAF;

               38.

               poudarja, da se je čas za oceno začetnih informacij od leta 2004 podvojil s 3,5 meseca na 7,1 meseca; meni, da bi morala biti ocena začetnih informacij omejena na potrditev ali zavrnitev resničnosti obdolžitev, navedenih v začetnih informacijah; meni, da bi se bilo treba izogniti izvajanju preiskovalnih dejavnosti v fazi ocene začetnih informacij, kar ustvarja pravno negotovost in izkrivlja statistične podatke o različnih vidikih preiskav; predlaga, naj se preiskava začne z uporabo razpoložljivih preiskovalnih možnosti, če informacije, zbrane med začetnim ocenjevanjem in s pravnimi sredstvi, razpoložljivimi v tej fazi, OLAF ne omogočajo odločitve, ali naj primer odpre ali ne;

               39.

               se strinja z Računskim sodiščem, da bi lahko skrajšana obdobja preiskav in boljša kakovost končnega poročila prispevala k učinkovitejšemu sistemu kazni, ki bi omogočal izterjavo, disciplinske ali kazenske postopke;

               40.

               obžaluje, da je OLAF kljub temu, da je leta 2008 z Eurojustom podpisal sporazum o sodelovanju, v skladu s katerim mora OLAF Eurojust obvestiti o vsakem primeru suma prevare med gospodarskimi subjekti v več kot eni državi članici, v letu 2008 OLAF tovrstno sporočilo poslal le v petih primerih, leta 2009 pa le v enem primeru, kar dokazuje, da sodelovanje med OLAF in Eurojustom ne deluje, zato zahteva, da se sprejmejo ukrepi, s katerimi bi okrepili dejavnosti na tem področju;

               41.

               nujno poziva OLAF, naj dodatno okrepi sodelovanje z državami članicami na trdni pravni podlagi; v zvezi s tem podpira zamisel za nadaljnjo konsolidacijo različnih veljavnih pravnih podlag z namenom okrepitve sodelovanja; se strinja s priporočilom Računskega sodišča, naj se sklenejo sporazumi z nacionalnimi preiskovalnimi službami, da bi se pojasnila podrobna pravila sodelovanja in izmenjave informacij, kadar ni posebne zakonodaje;

      Del VI   Posebno poročilo št. 3/2011 Računskega sodišča z naslovom „Učinkovitost in uspešnost prispevkov EU, usmerjenih prek organizacij Združenih narodov v državah, ki so bile prizadete v konfliktih“

               42.

               pozdravlja poročilo Računskega sodišča in podpira njegove zaključke in priporočila;

               43.

               ceni dejstvo, da sodelovanje z Združenimi narodi Komisiji omogoča, da doseže tudi tiste regije po svetu, ki jih sama ne bi mogla doseči; se zaveda velikega tveganja, povezanega z dostavo pomoči v regije, ki so jih prizadeli konflikti; vendar je zaskrbljen zaradi slabosti, ki so bile ugotovljene v zvezi z učinkovitostjo projektov, in zamud pri zaključku projektov; pozdravlja nedavne odločitve izvršilnih odborov Unicefa, Programa Združenih narodov za razvoj, Urada Združenih narodov za projektne storitve in Sklada Združenih narodov za prebivalstvo, da poročila o notranji reviziji razkrijejo Komisiji;

               44.

               poziva Komisijo, naj v letnem proračunskem postopku zagotovi preglednost glede sredstev Unije, ki jih porabijo Združeni narodi, za boljše načrtovanje porabe z Združenimi narodi in za pospešitev notranjih postopkov za doseganje hitrejših rezultatov;

               45.

               meni, da je ustrezno spremljanje nujno odvisno od ustreznega poročanja; je globoko zaskrbljen zaradi dejstva, da poročanje še vedno ni ustrezno kljub številnim pozivom Parlamenta v zaporednih resolucijah o razrešnici k izboljšanju položaja ter kljub številnim zavezam Komisije in agencij Združenih narodov za hitro izvedbo potrebnih ukrepov; poziva Komisijo, naj Parlamentu najpozneje do konca marca 2012 predstavi akcijski načrt z jasnimi in pogodbenimi mejniki, ki so bili zasnovani posebej z namenom bistveno izboljšati sistem poročanja o vseh projektih in programih, financiranih prek skupnega upravljanja in dodeljenih agencijam Združenih narodov;

               46.

               poziva Komisijo, naj se ob financiranju projektov skupaj z drugimi donatorji prek večdonatorskih skrbniških skladov natančno prepriča, kakšen delež projekta financira; meni, da bi bilo za boljše nadzorne mehanizme denar treba upravljati na ločenem računu; meni, da mora v primeru, ko obrazložitev projekta ni zadovoljiva, Komisija imeti možnost, da projekt zavrne, in da mora enako veljati tudi, če predstavniki Unije niso v zadostni meri vključeni v postopek programskega načrtovanja;

               47.

               se strinja s stališčem Računskega sodišča, da bi morala nadzor Komisije glede zakonitosti in pravilnosti dopolnjevati ustrezna preverjanja uspešnosti in učinkovitosti projektov; zato poziva Komisijo, naj skupaj z Evropsko službo za zunanje delovanje določi jasne in izmerljive cilje ter vzpostavi ustrezne nadzorne ukrepe; v tem oziru poudarja, kako pomembno je od izvedbenih partnerjev pridobiti razumna zagotovila; opominja, da je Parlament pozval k uvedbi izjav o zanesljivosti izvedbenih partnerjev, ter vztraja pri tej zahtevi; poziva Komisijo, naj formalizira te izjave ter jih v postopku podelitve razrešnice da na voljo Parlamentu; se strinja s priporočili službe za notranjo revizijo Komisije glede izvedbe predhodnih pregledov pogodbenih sporazumov in plačil za preverjanje upravičenosti predlaganih in prijavljenih stroškov; vztraja, da je razprave o teh vprašanjih treba dokumentirati v spisu; poudarja mnenje službe za notranjo revizijo, da je treba dodatne upravne in druge posredne stroške, ki jih prijavijo Združeni narodi in plača Unija, ustrezno dokumentirati in upravičiti;

               48.

               podpira mnenje Računskega sodišča, naj se na podlagi danih okoliščin ocenijo realistični časovni okviri za projekte, da bi se tako izognili naglemu povečanju časa in stroškov, kakor je določeno v okvirnem finančnem in upravnem sporazumu med Evropsko skupnostjo in Združenimi narodi; opominja Komisijo na njeno končno odgovornost za izvrševanje proračuna; poziva Komisijo, naj Parlament obvešča o uporabi spremenjenih smernic za poročanje Unija–Združeni narodi;

               49.

               poziva Komisijo, naj uporabi mehanizem za primerjanje stroškov za ugotavljanje in preprečevanje prekomernega zaračunavanja ter naj zavrne dodatne posredne stroške, ki so posledica oddaje naročil podizvajalcem, kakršne je Računsko sodišče ugotovilo v dveh primerih; poziva Komisijo, naj skupaj z Združenimi narodi izvede skupne raziskave, če obstajajo dvomi o verodostojnosti projektov;

               50.

               obžaluje dejstvo, da le nekaj pregledanih projektov zadeva večdonatorske skrbniške sklade; poziva Računsko sodišče, naj objavi posebno poročilo, ki bo osredotočeno zgolj na upravljanje večdonatorskih skrbniških skladov;

               51.

               poziva Računsko sodišče, naj Parlament obvesti v primeru stalnih težav pri pridobivanju popolnega dostopa do delovnih dokumentov revizorjev Združenih narodov na podlagi okvirnega finančnega in upravnega sporazuma; opozarja, da je Parlament zahteval odobritev takega dostopa; poziva Komisijo, naj zadrži prihodnja plačila v zvezi z ustreznimi spisi, če njene službe še vedno ne dobijo zadostnega dostopa do takih dokumentov, ter tako zagotovi izvajanje ustreznih določb finančne uredbe za primere pomanjkanja obrazložitev; poziva Komisijo, naj ob naslednjem podeljevanju razrešnice poroča Odboru Parlamenta za proračunski nadzor na podlagi razvoja položaja, tako glede dostopa do revizijskih poročil kot tudi glede kakovosti poročanja; poziva Komisijo, naj novih projektov in programov ne dodeljuje agencijam Združenih narodov, če se ti ukrepi ne bodo izvajali;

      Del VII   Posebno poročilo št. 4/2011 Računskega sodišča z naslovom „Revizija garancijske sheme za MSP“

               52.

               pozdravlja posebno poročilo, saj gre za prvo analizo finančnega instrumenta, ki jo je opravilo Računsko sodišče; poudarja, da garancijska shema za MSP velja za najuspešnejši program Unije glede finančnih instrumentov; pričakuje, da bo Komisija sporočila, ali se je učinek vzvoda za ta finančni instrument v razmerju 1 : 10, ki ga je bilo mogoče zaznati leta 2009, medtem že spremenil, enako kot stopnja izgube v višini 0,045 %, ki jo je konec leta 2009 ugotovilo Računsko sodišče;

               53.

               meni, da je garancijska shema za MSP smiselna kljub upravičeni kritiki Računskega sodišča zaradi nedokazane dodane vrednosti Unije ter izključno lokalnega pomena podpore za obrtnike in trgovce na drobno; meni, da bi bilo treba z ozirom na pomen MSP za gospodarsko strukturo držav članic in celotne Unije predstaviti 13 v programu zajetih držav in preučiti njihove rezultate, saj bi bilo mogoče iz tega povleči zaključke in povečati natančnost garancijske sheme za MSP;

               54.

               pričakuje, da bo Komisija prepričljivo razpravljala o vprašanju dodane vrednosti Unije in mrtvih izgub ter ga razrešila, saj cilj posredovanja Unije ne more biti ustanovitev struktur za izključno nacionalno posredovanje ali nadomestitev nacionalnega posredovanja; meni, da je ta temeljna kritika garancijske sheme za MSP, ki jo je izreklo Računsko sodišče, resna, enako kot pomislek, da je področje uporabe preširoko in se ne osredotoča zgolj na financiranje MSP z omejenim dostopom do zunanjega financiranja;

               55.

               meni, da je potrebna odprta razprava o financiranju sheme; opozarja, da se je proračunska vrstica za okvirni program za konkurenčnost in inovativnost v letu 2010 zmanjšala za 57 300 000 EUR; zahteva pojasnilo o tem, koliko zaposlenih v Komisiji in Evropskem investicijskem skladu se ukvarja z upravljanjem garancijske sheme za MSP in kolikšni so stroški upravljanja; zahteva podatke o tem, koliko vlog se dejansko zavrne;

               56.

               je seznanjen s splošnimi izjavami Računskega sodišča o boljšem, ciljno usmerjenem sistemu pristojbin za finančne storitve, ki ga zagotavlja Evropski investicijski sklad; ugotavlja, da se Komisija sploh ni odzvala glede te točke, ter pričakuje, da bo zagotovila bolj specifične informacije;

               57.

               se strinja s priporočili Računskega sodišča, da:

                           —

                           bi morali prihodnji programi podpore za MSP temeljiti na jasni logiki posega,

                           —

                           bi bilo treba izboljšati kazalnike uspešnosti, da bo lahko Komisija bolje spremljala doseganje ciljev sheme,

                           —

                           bi bilo treba določiti natančnejše cilje, ki bi bolje odražali cilje finančnih instrumentov, posodobiti spremljanje, da bo mogoče meriti napredek pri doseganju teh ciljev, ter predvideti primerne ukrepe za zmanjšanje mrtvih izgub;

                     z zadovoljstvom ugotavlja, da je Komisija sprejela zgoraj navedena priporočila, in jo poziva, naj ga obvešča o predvidenih in/ali že sprejetih ukrepih;

               58.

               odobrava priporočila Računskega sodišča in poziva Komisijo, naj zagotovi:

                           —

                           da bosta za vse poznejše sheme pravna podlaga in upravljavski sporazum pripravljena dovolj zgodaj pred dejanskim začetkom programskega obdobja,

                           —

                           da bo za vsak naslednji program vzpostavljen sistem točkovanja za ocenjevanje vlog morebitnih posrednikov in da bodo opredeljene minimalne zahteve za izbor;

                     je seznanjen s stališčem Komisije, da bo podrobneje obravnavala ta priporočila, in jo poziva, naj Parlamentu poroča o zaključkih ter o tem, ali so predvideni ukrepi za uresničitev teh priporočil;

      Del VIII   Posebno poročilo št. 5/2011 Računskega sodišča z naslovom „Shema enotnega plačila (SEP): vprašanja, ki jih je treba obravnavati za izboljšanje njenega dobrega finančnega poslovodenja“

               59.

               pozdravlja poročilo Računskega sodišča in z velikim zanimanjem bere njegove zaključke in priporočila; čestita Računskemu sodišču, da je poročilo o pomembni temi predložilo pravočasno;

               60.

               meni, da shema enotnega plačila nezadostno prispeva k ciljem skupne kmetijske politike iz Pogodbe; zato poziva Komisijo, naj predlaga potrebne zakonodajne spremembe, s katerimi bo SEP resnično optimalno prispevala k ciljem SKP; meni, da bi morali pri shemi enotnega plačila izboljšati ciljno usmerjanje pomoči k resničnim kmetom; poziva Svet, naj podpre Parlament in Komisijo v njunih prizadevanjih za izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti največje evropske sheme pomoči ter s tem prispeva k boljšemu usmerjevanju davkoplačevalskega denarja Unije;

               61.

               meni, da omogočajo osnovna pravila sheme enotnega plačila preveč prilagodljivosti (npr. pravila o dobrih kmetijskih in okoljskih pogojih) in možnosti različnih razlag; poziva Komisijo, naj zagotovi natančnejše vodenje prenosa pravnih aktov Unije v zakonodaje držav članic, da bi tako državam članicam preprečila raztezanje teh pravil; v zvezi s tem meni, da bi morali na Komisijo prenesti ustrezna pooblastila za čim hitrejšo odpravo vrzeli in pomanjkljivosti;

               62.

               meni, da je pretekli model odslužil svojemu namenu in bi ga zato morali z naslednjim večletnim finančnim okvirom opustiti; podpira priporočilo št. 6 Računskega sodišča, ki priporoča, naj pomoč iz sheme enotnega plačila temelji na sedanjih kmetijskih okoliščinah v različnih regijah Unije; meni tudi, da bi morali sedanje število 20 modelov zmanjšati, da bi po možnosti prišli do enotnega modela Unije, ki bi se uporabljal v vseh državah članicah;

               63.

               opozarja, da je vstopanje novih kmetov v kmetijski sektor zelo pomembno za zagotavljanje inovacij v tem sektorju; zato ga skrbijo ugotovitve Računskega sodišča, da nekatere države članice, ki uporabljajo shemo enotnega plačila (pet od sedemnajstih), ne izkoriščajo možnosti uporabe nacionalnih rezerv, da bi olajšale novim kmetom dostop do gospodarstev, s čimer bi spodbudili obnovo generacij na podeželju;

               64.

               meni, da trenutna shema enotnega plačila deluje na način, ki inovacij v kmetijskem sektorju ne spodbuja v zadostni meri in poleg tega preprečuje novim kmetom vstop v sektor;

               65.

               izraža posebno zaskrbljenost, da ni nobene neposredne povezave med pomočjo iz SEP in stroški, ki so nastali kmetom zaradi izpolnjevanja obveznosti glede dobrih kmetijskih in okoljskih pogojev; meni, da to vodi v neravnovesje med količino pomoči ter boljšim okoljem, dobrim počutjem živali in varnostjo hrane; vseeno pa priznava, da načelo nevezanosti omejuje vzpostavitev take povezave;

               66.

               meni, da bi morala Komisija v svojem predlogu za skupno kmetijsko politiko po letu 2013 zagotoviti večjo uravnoteženost razdelitve pomoči med kmete;

      Del IX   Posebno poročilo št. 6/2011 Računskega sodišča z naslovom „Ali so bili turistični projekti, sofinancirani iz ESRR, uspešni?“

               67.

               pozdravlja ugotovitve Računskega sodišča, zlasti dejstvo, da so imeli vsi projekti tako ali drugače pozitivne izide in da je imela večina projektov uspešne rezultate v več postavkah; ugotavlja tudi, da so projekti koristili lokalnemu gospodarstvu in/ali pripomogli k ohranjanju elementov kulturne, zgodovinske, umetnostne ali naravne dediščine posamezne regije;

               68.

               podpira ugotovitev Sodišča, da sta ustvarjanje in ohranitev delovnih mest ključna dejavnika pri prizadevanjih za uravnotežen trajnostni razvoj gospodarstva in zaposlovanja;

               69.

               z zaskrbljenostjo ugotavlja, da so bili cilji določeni le za 58 % projektov v vzorcu, medtem ko preostalih 42 % projektov ni imelo določenih ciljev v smislu doseganja rezultatov, ter da se pri večini projektov v vzorcu rezultati niso spremljali;

               70.

               obžaluje dejstvo, da je bilo zaradi neopravljene sistematične določitve smotrov, ciljev in kazalnikov za projekte ter odsotnosti kasnejšega spremljanja in vrednotenja rezultatov težko oceniti resnično uspešnost projektov ali obseg evropske dodane vrednosti;

               71.

               podpira priporočilo Računskega sodišča organom upravljanja, naj zagotovijo, da se v fazi vloge za donacijo in sklepa o donaciji določijo primerni smotri, cilji in kazalniki (na primer število ustvarjenih delovnih mest, ustvarjene dodatne turistične zmogljivosti in povečanje obsega turistične dejavnosti), da se omogoči izbira projektov, za katere je verjetno, da bodo najučinkovitejši, in zagotovi ovrednotenje njihovih rezultatov; odločno poziva Komisijo in države članice, naj spodbujajo to prakso;

               72.

               podpira priporočilo Računskega sodišča, naj Komisija oceni pomoč v sektorju turizma in preuči, v kolikšni meri je ta pomoč stroškovno učinkovita za podpiranje držav članic pri spodbujanju gospodarske rasti ter ali bi bilo mogoče tako podporo bolje usmerjati;

               73.

               pozdravlja prizadevanja Komisije za poenostavitev postopka za pridobitev donacije ESRR, s čimer bo zmanjšala upravno breme, s katerim se soočajo nosilci projektov; poziva Komisijo, naj poroča o napredku na tem področju;

      Del X   Posebno poročilo št. 7/2011 Računskega sodišča z naslovom „Ali je podpora za kmetijsko-okoljske ukrepe dobro pripravljena in upravljana?“

               74.

               priznava pomembnost kmetijsko-okoljskih ukrepov kot ključnega elementa politik Unije, namenjenih blažitvi negativnih učinkov kmetijstva na okolje; priznava, da so kmetijsko-okoljska plačila način za spodbujanje „kmetov in drugih upravljavcev zemljišč, da služijo družbi kot celoti z uvajanjem oziroma nadaljnjo uporabo metod kmetijske proizvodnje, ki so združljive z varstvom in izboljšanjem okolja, krajine in njenih značilnosti, naravnih virov, tal in genetske raznovrstnosti“ (8);

               75.

               hkrati poudarja, da bi se morali javni odhodki izvajati na način, ki bi zagotavljal najboljšo stroškovno učinkovitost in oprijemljive rezultate; poudarja nujno potrebo po najučinkovitejšem izvajanju v zvezi z obveznostmi Unije (znižanje emisij toplogrednih plinov do leta 2020, strategija o biotski raznovrstnosti EU 2020 itd.);

               76.

               je zaskrbljen zaradi ugotovitve Računskega sodišča, da kmetijsko-okoljska politika ni bila zasnovana in spremljana tako, da bi dala oprijemljive koristi za okolje, in sicer v smislu, da cilji kmetijsko-okoljskih plačil niso dovolj specifični, da bi bilo mogoče oceniti, ali so bili doseženi, da našteti pritiski na okolje niso jasna utemeljitev za kmetijsko-okoljska plačila ter da dosežkov kmetijsko-okoljske politike ni mogoče zlahka spremljati; poziva države članice, naj oblikujejo programe razvoja podeželja z jasnimi cilji, in poziva Komisijo, naj te programe, preden jih potrdi, strože oceni; poudarja pomen dobrega upravljanja mreže Unije za vrednotenje razvoja podeželja;

               77.

               pozdravlja ugotovitev Računskega sodišča, da imajo s primernim usmerjanjem kmetje na splošno dobro podporo; vendar ugotavlja, da bi bilo treba izboljšati razširjanje dobrih praks in povratnih informacij o rezultatih; poziva Komisijo in države članice, naj v ta namen bolje uporabijo obstoječe strukture, kot je Evropska mreža za razvoj podeželja;

               78.

               pozdravlja ugotovitev Računskega sodišča, da imajo s primernim usmerjanjem kmetje na splošno dobro podporo, in ugotavlja, da je Računsko sodišče zasledilo veliko primerov dobre prakse; je zaskrbljen, ker večina držav članic ne preverja minimalne ravni sodelovanja, ki je potrebna, da bi zagotovili pričakovane vplive podukrepov na okolje, niti tega, ali so zneski pomoči ustrezni za doseganje te minimalne ravni; meni, da je za izvajanje kolektivnega pristopa mogoče uporabiti tudi pristop za razvoj podeželja iz pobude Leader;

               79.

               je zaskrbljen zaradi pomanjkljivosti pri določanju zneskov pomoči, ki jih je odkrilo Računsko sodišče; poziva Komisijo, naj pred potrditvijo programov zagotovi, da se ustrezno upoštevajo vsi elementi, ki jih je Računsko sodišče določilo kot nujne za ustrezno določanje zneskov pomoči;

               80.

               je zaskrbljen, da je bila večina odhodkov porabljenih za horizontalne podukrepe, ki so se izvajali po celotnem območju programa, ne da bi bilo to v vsakem primeru utemeljeno v programih razvoja podeželja; meni, da je nesprejemljivo, da države članice postopke ciljnega usmerjanja in izbirne postopke uporabljajo zgolj v omejenem obsegu; meni, da mora biti opustitev ciljnega usmerjanja v vseh primerih utemeljena v programih;

               81.

               je globoko zaskrbljen, da se pri upravljanju kmetijsko-okoljske politike ne upoštevajo v zadostni meri posebne okoljske potrebe, zaradi česar ni zagotovljena optimalna stroškovna učinkovitost; meni, da je nesprejemljivo, da – glede na ugotovitve Računskega sodišča – za 39 % revidiranih pogodb niso obstajali posebni pritiski na okolje na območju, na katerem se je pogodba izvajala, ali države članice takšnih težav niso prepoznale; poziva države članice, naj se osredotočijo na kolektivni pristop, kadar bi le-ta zagotovil želeni okoljski učinek;

               82.

               v okviru naslednjega programskega obdobja poudarja, da je za dosego želenih učinkov kmetijsko-okoljskih plačil glede biotske raznovrstnosti, ohranjanja in razvoja kmetijskih in gozdarskih sistemov visoke naravne vrednosti in tradicionalnih kmetijskih krajin, vode ter podnebnih sprememb, treba kmetijsko-okoljske programe usmerjati v bolj specifične prednostne naloge;

               83.

               pozdravlja pristop, izbran v predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (COM(2011) 627/2), ki ga je predstavila Komisija in ki bo bolj poudaril stalno spremljanje in kazalnike uspešnosti programov za razvoj podeželja;

      Del XI   Posebno poročilo št. 8/2011 Računskega sodišča z naslovom „Izterjave neupravičenih plačil v okviru skupne kmetijske politike“

               84.

               pozdravlja posebno poročilo Računskega sodišča in je seznanjen z njegovimi ugotovitvami; poudarja že dlje časa prisotne kritike Parlamenta, da sistem za izterjavo deluje le delno; poudarja, da „boljši“ podatki Komisije glede izterjave še vedno pomenijo, da 60 % neupravičenih izplačil protizakonito ostane pri prejemnikih; na podlagi podatkov, ki jih je predstavilo Računsko sodišče, ugotavlja, da je ta delež celo 90 %;

               85.

               se strinja s priporočili Računskega sodišča, da bi morala Komisija:

                           —

                           od držav članic zahtevati, da o nepravilnostih in drugih izterjavah poročajo ob sestavi obvestila o izterjavi,

                           —

                           uvesti enoten rok med odkritjem morebitne nepravilnosti in obvestilom dolžniku o nalogu o izterjavi, kar bi povečalo usklajenost med državami članicami in zagotovilo hitrejše posredovanje informacij OLAF,

                           —

                           izdati jasna in nedvoumna pravila o uporabi, beleženju in poročanju obresti na neporavnane dolgove,

                           —

                           pojasniti okoliščine, v katerih je mogoče dolgove razglasiti za neizterljive, zlasti v primerih plačilne nesposobnosti, ter

                           —

                           vsako leto pripraviti natančno oceno neupravičenih izplačil končnim upravičencem, da bi ugotovili, koliko denarja bi bilo treba izterjati od končnih upravičencev, ter izterjani denar knjižiti natančno za leto povzročitve škode;

               86.

               ugotavlja, da sistem za izterjavo v celoti obsega le manjši del plačil in da je bilo od ocenjenih 500 000 000 000 EUR plačil v okviru skupne kmetijske politike, ki so bila opravljena v zadnjih desetih letih, izterjanih zgolj 5 000 000 000 EUR (1 %) (posebno poročilo št. 7/2010); ugotavlja tudi, da je zato dražje vzdrževati delujoč nadzorni sistem kot Komisiji plačevati finančne popravke;

               87.

               je seznanjen s stališčem Komisije, da želi natančneje obravnavati ta priporočila, in poziva Komisijo, naj Parlamentu poroča, katere ukrepe Komisija predvideva za uresničitev teh priporočil;

               88.

               obžaluje, da je bil delež odpisanega dolga, ki je bremenil proračun Unije, 87,8 % oziroma 428 900 000 EUR v obdobju 2006–2009; poziva Komisijo, naj uporabi kaznovalni mehanizem, če države članice odpisujejo dolgove kot neizterljive, kadar to ni ustrezno; vztraja pri mnenju, da to zahteva jasno in praktično opredelitev smernic, kjer ne bo prostora za različne razlage;

               89.

               odobrava priporočila Računskega sodišča in poziva Komisijo, naj zagotovi:

                           —

                           nadaljnje izboljšanje načina upravljanja dolgov in poročanja o njih v državah članicah ter njihovo dosledno obravnavo v vseh državah članicah,

                           —

                           pravočasno izdajo smernic, da se odpravijo vztrajne nedoslednosti pri ključnih pojmih v zvezi s poročanjem in računovodstvom,

                           —

                           pregled uporabe pravila 50/50, zlasti glede zneskov, ki se potencialno izognejo potrditvi obračunov, in učinkovito izvajanje pravila 50/50,

                           —

                           da delo certifikacijskih organov pri preizkušanju računov dolžnikov v državah članicah zajema izpostavljena tveganja,

                           —

                           izterjavo večjega deleža neupravičenih izplačil od upravičencev,

                           —

                           dokončanje nadaljnjega ukrepanja v zvezi s starimi primeri delovne skupine za izterjavo in njegovo enotno obravnavo med vsemi državami članicami;

               90.

               je seznanjen s pojasnili Komisije o teh priporočilih in poziva Komisijo, naj še dodatno razmisli o teh predlogih; poziva Komisijo, naj Parlamentu poroča o svojih sklepih ter naj sporoči, ali so v okviru teh priporočil predvideni kakšni ukrepi;

               91.

               pozdravlja pobudo OLAF za preučitev možnosti spremembe Uredbe Komisije (ES) št. 1848/2006 z dne 14. decembra 2006 o nepravilnostih in izterjavi nepravilno plačanih zneskov v okviru financiranja skupne kmetijske politike ter organizaciji informacijskega sistema na tem področju (9) z namenom izboljšati pretok in uporabo obstoječih podatkov; poziva OLAF, naj svoje ugotovitve sporoči Parlamentu;

               92.

               poziva k enakemu obravnavanju neporavnanih dolgov (izterjav) v vseh državah članicah in vztraja, da je treba sprejeti ukrepe, ki bodo zagotovili, da se denar, ki se zaradi kršitev prava Unije dolguje Uniji, dejansko vrne, kljub dejstvu, da so nekatere države v težavah zaradi finančne krize;

               93.

               ugotavlja, da znesek, ki je bil zaračunan državam članicam v skladu s pravilom 50/50 (2006–2009), znaša 424 000 000 EUR in da se 58 % tega zneska nanaša na Italijo; zahteva, da se pripravi akcijski načrt za Italijo, s katerim bi rešili ta položaj;

               94.

               opozarja, da je v računovodskih izkazih, predloženih Parlamentu, še vedno premalo preglednosti glede objav zneska, ki se odtegne državam članicam (dejansko davkoplačevalski denar), in zneskov, ki so bili dejansko izterjani od upravičencev; poziva Komisijo, naj Parlamentu posreduje te podatke;

               95.

               poziva Računsko sodišče, naj pripravi poročilo o isti temi za področje strukturnih skladov;

      Del XII   Posebno poročilo št. 9/2011 Računskega sodišča z naslovom „Ali so bili projekti e-uprave, ki jih je podpiral ESRR, uspešni?“

               96.

               pozdravlja posebno poročilo in oceno Računskega sodišča, da so projekti e-uprave, ki jih je podpiral ESRR, prispevali k razvoju elektronskih javnih storitev;

               97.

               se strinja s priporočili Računskega sodišča, zlasti s tem, da:

                           —

                           bi morale države članice razviti strategije za e-upravo, ki temeljijo na opredeljenih potrebah, imajo jasne cilje in s katerimi se odgovornosti dodelijo organom, odgovornim za doseganje teh ciljev,

                           —

                           bi morali organi za upravljanje izbrati projekte e-uprave za podporo ESRR na podlagi ocene verjetnih stroškov ter kvalitativnih in kvantitativnih koristi,

                           —

                           bi morali organi za upravljanje v državah članicah zagotoviti, da projekti e-uprave, izbrani za financiranje iz ESRR, niso osredotočeni samo na projektne rezultate, ampak tudi na spremembe v procesih ali organizaciji, ki so potrebne, da bi razviti sistemi prinesli koristi,

                           —

                           bi bilo treba spodbuditi organe za upravljanje, naj uporabijo najboljšo prakso, ki je na voljo na primer prek skupnosti e-praksa, in priporočajo uporabo primerne metodologije vodenja projektov pri projektih e-uprave, ki prejemajo sredstva iz ESRR,

                           —

                           bi bilo treba pozvati Komisijo, naj si še naprej prizadeva zagotoviti, da se v projektih, ki so prejeli sredstva iz ESRR, uporabljajo načela in priporočila Unije, ki omogočajo vseevropsko interoperabilnost, zlasti načela EIF,

                           —

                           bi morali organi za upravljanje pri izbiri projektov e-uprave zagotoviti, da so vsi večji stroški, vključno s stroški vzdrževanja, zadostno upoštevani v analizi stroškov in koristi, ki podpira odločitev o financiranju,

                           —

                           bi bilo treba pozvati Komisijo, naj si še naprej prizadeva zagotoviti, da organi za upravljanje spremljajo in vrednotijo rezultate in vplive projektov, da se dokaže uspešna poraba sredstev Unije in zagotovijo povratne informacije za izboljšanje zasnove prihodnjih programov;

      Del XIII   Posebno poročilo št. 10/2011 Računskega sodišča z naslovom „Ali sta program mleko za šole in sistem razdeljevanja sadja v šolah učinkovita?“

               98.

               opozarja na rezultat zunanjega vrednotenja programa „Mleko za šole“ iz leta 1999 in na ugotovitev Računskega sodišča, da od takrat pri programu ni prišlo do nobenih resničnih sprememb;

               99.

               poudarja, da bi bilo zgolj nadaljevanje sedanjega programa „Mleko za šole“ zapravljanje davkoplačevalskega denarja in da bi bilo zato treba program prekiniti, razen če se ga takoj in temeljito reformira;

               100.

               poudarja, da trenutno samo 10 % šol, ki so upravičene do sodelovanja v programu „Mleko za šole“, izkorišča to možnost; zato meni, da so države članice izkazale podporo programu kljub nizki stopnji subvencioniranja in morebitnemu učinku „mrtve izgube“; spodbuja države članice, da vzpostavijo nacionalne programe prehranjevanja za šole, s čimer bi program „Mleko za šole“ in sistem razdeljevanja sadja v šolah nadomestili z bolje usmerjenimi ukrepi;

               101.

               je prepričan, da bi morala v primeru nadaljevanja program „Mleko za šole“ in sistem razdeljevanja sadja v šolah delovati na podoben način, da bi olajšali koordinacijo in ustvarjanje sinergij, saj so njuni cilji isti;

               102.

               poziva Komisijo in države članice, naj kot ciljno skupino na znanstveni podlagi izberejo otroke in učence, ki bi lahko s temi programi največ pridobili (npr. prehranske potrebe, starostna skupina, zdravstveno stanje, socialna skupina itd.); poudarja, da bo usmerjanje olajšalo merjenje vpliva programov;

               103.

               meni, da bi bilo treba izdelke razdeljevati brezplačno in da bi se morali izogibati razdeljevanju v šolskih menzah;

               104.

               vztraja, da je treba razdeljevanje izdelkov iz teh programov vključiti v nacionalno in/ali regionalno strategijo, ter poudarja, da mora takšna strategija vsebovati tudi spremljevalne ukrepe (v obliki izobraževalnih in informacijskih ukrepov, ki vključujejo starše in učitelje);

               105.

               poziva Komisijo in države članice, naj vzpostavijo sistem sofinanciranja za program „Mleko za šole“, podoben tistemu, ki se uporablja za sistem razdeljevanja sadja v šolah; meni, da bi lahko Komisija in države članice razmislile o razširitvi sofinanciranja na spremljevalne ukrepe; meni tudi, da bi se lahko neporabljena nacionalna finančna sredstva prerazporedila med države članice;

               106.

               poziva Komisijo in države članice, naj vzpostavijo učinkovito spremljanje in nadzorne sisteme;

      Del XIV   Posebno poročilo št. 11/2011 Računskega sodišča z naslovom „Ali zasnova in upravljanje sheme geografskih označb omogočata njeno uspešnost?“

               107.

               pozdravlja posebno poročilo Računskega sodišča in je seznanjen z njegovimi ugotovitvami, da:

                           —

                           predpisi o shemi geografskih označb ne določajo minimalnih zahtev za preverjanje specifikacij proizvodov in ne obravnavajo zadev, kot so minimalen obseg preverjanj, njihova pogostost, metodologija za njihovo izbiro in subjekti, vključeni v različne faze proizvodnje ter distribucije, ki se preverjajo,

                           —

                           Uredba (ES) št. 882/2004 ne obravnava vprašanj v zvezi z obveznimi lastnostmi in naravo preverjanj, ki jih morajo izvajati države članice za preprečevanje in odkrivanje prepovedane prakse v povezavi s shemo geografskih označb;

               108.

               je zaskrbljen, saj glede na revizijo Računskega sodišča to povzroča razmere, v katerih se sistemi nadzora držav članic razlikujejo v številnih pomembnih elementih, in meni, da je treba v prihodnje te razlike zmanjšati; je seznanjen s predlogom Komisije (COM(2010) 733), ki je del tako imenovanih „svežnjev kakovosti“; poziva k primernemu sistemu nadzora in sistemu, ki bo zagotovil stalno visoko kakovost proizvodov zaščitene označbe porekla in geografske označbe ter učinkovito preprečeval in odkrival prepovedane prakse v vseh državah članicah; vendar meni, da to ne sme voditi k oblikovanju dodatnih nadzornih ravni, oblikovanju najvišjih zahtev za nadzor in dodatnemu povečanju birokracije;

               109.

               podpira priporočila Računskega sodišča, naj se revizije kontrol držav članic za shemo geografskih označb vključijo v načrt Komisije za redne revizije v državah članicah, in poziva Komisijo, naj ustrezno ukrepa;

               110.

               opozarja na ugotovitve Računskega sodišča, da je postopek pregleda vlog na nacionalni ravni in na ravni Komisije dolgotrajen, in poziva Komisijo, naj poenostavi in zmanjša birokracijo in dolgotrajne postopke registracije, da bi postala shema geografskih označb privlačnejša za morebitne prosilce, ki jih trenutno odvračajo preveč zamudni postopki oddajanja vlog;

               111.

               je zaskrbljen, saj je revizija Računskega sodišča pokazala, da potrošniki in proizvajalci zelo slabo poznajo shemo geografskih označb; zaskrbljen je tudi, da je bilo ugotovljeno, da trenutno uporabljena sredstva verjetno ne bodo povečala poznavanja sheme geografskih označb in niso primerna za spodbujanje proizvajalcev k sodelovanju; zato poziva Komisijo, naj temeljito preuči razmere, razvije jasno strategijo in opredeli učinkovite ukrepe in sredstva za odpravljanje trenutnega premajhnega poznavanja sheme geografskih označb, njenih proizvodov in logotipov, kot so izvajanje kampanje na lastno pobudo itd.;

               112.

               podpira priporočilo Računskega sodišča, da bi bilo treba vzpostaviti sistem vzajemne pomoči, ki bo upošteval posebne potrebe nacionalnih organov, ki skrbijo za shemo geografskih označb;

               113.

               opozarja, da sistem geografskih označb Unije razlikuje med dvema vrstama zaščitenih imen: zaščiteno označbo porekla in zaščiteno geografsko označbo; poudarja, da ta opisa povzročata zmedo med potrošniki, saj ne opredeljujeta natančne razlike med njima; zato predlaga jasnejše kazalnike, s pomočjo katerih bi lahko potrošniki ugotovili, kakšne so razlike med zaščitenimi imeni v smislu stopnje in vrste razmerja med proizvodom in geografsko regijo;

               114.

               je zaskrbljen zaradi nedavnih sporočil za javnost, ki poročajo o neprimerni uporabi in zlorabi geografskih označb v nekaterih tretjih državah; poziva Komisijo, naj aktivno ukrepa in zaščiti proizvode, ki so bili registrirani v okviru sheme geografskih označb Unije, tudi v mednarodnem trgovinskem okolju in si prizadeva za ustrezne sporazume s tretjimi državami;

               115.

               poziva Komisijo, naj Parlament obvesti o izidu svojih ukrepov;

      Del XV   Posebno poročilo št. 15/2011 Računskega sodišča z naslovom „Ali postopki Komisije zagotavljajo uspešno upravljanje nadzora državne pomoči?“

               116.

               pozdravlja posebno poročilo in v splošnem podpira priporočila Računskega sodišča s sledečimi pripombami ter je seznanjen s tem, da je bilo za to revizijo izbranih zgolj osem držav članic;

               117.

               je seznanjen z oceno Računskega sodišča, da se je Komisija hitro in učinkovito odzvala na finančno krizo in tako znatno pripomogla k preprečitvi bankrota katere od glavnih finančnih institucij s sedežem v Uniji;

               118.

               poziva Komisijo, naj v odnosih z državami članicami zavzame bolj proaktivno držo, zlasti naj:

                           —

                           si bolj prizadeva za večjo ozaveščenost o pravilih o državni pomoči z razširjanjem informacij o primerih najboljše prakse in zagotavljanjem bolj praktičnih smernic,

                           —

                           zagotovi, da se vsa državna pomoč ustrezno priglasi, kadar je to primerno, in razvije sredstva za discipliniranje držav članic, kadar pomoči ne priglasijo,

                           —

                           takoj poskrbi za to, da bo za nadzor državne pomoči na voljo več človeških virov;

               119.

               je seznanjen s pomanjkljivostmi, povezanimi s potrebo po pospešitvi procesa odločanja in povečanja preglednosti, in poziva Komisijo, naj sprejme ukrepe za omejitev dolžine preiskovalnega postopka; je seznanjen z visokim številom zahtev po podatkih, ki se pošljejo državam članicam, in Komisijo poziva, naj te zahteve omeji in tako pospeši postopek; poziva Komisijo, naj Parlament obvesti o povprečnem času, ki ga je v zadnjih štirih letih potrebovala za zaključek primerov posameznih držav članic;

               120.

               poziva Komisijo, naj poleg tega premisli o tem, ali bi izkušnje, pridobljene iz uspešnega reševanja finančne krize, lahko uporabila tudi za racionalizacijo dela v „normalnih“ razmerah, in naj Parlament pred septembrom 2012 obvesti o spremembah, ki jih je mogoče uvesti;

               121.

               poudarja pomen zagotovitve pravne varnosti za vse zainteresirane strani; zato poziva Komisijo, naj:

                           —

                           hitro obravnava neutemeljene pritožbe,

                           —

                           pospeši postopek obravnave pritožb na splošno in dodeli potrebna sredstva ter tako še zmanjša zaostanke,

                           —

                           ustrezno obvesti pritožnika, državo članico in upravičenca o tekočih postopkih in rezultatu preiskave;

               122.

               je seznanjen s pomanjkljivostmi pri uporabi razpoložljivih človeških virov in pozdravlja namero Komisije, da uvede okrepljen sistem beleženja časa; podpira predlog Računskega sodišča glede upravljavskega poročanja za uspešno spremljanje tega, koliko časa se porabi za vsak primer in kakšna je delovna obremenitev skrbnikov primerov; pričakuje, da bo tak sistem začel delovati do konca leta 2012;

               123.

               poudarja pomen spremljanja državne pomoči; zato Komisijo poziva, naj okrepi svoje dejavnosti spremljanja z vidika velikosti vzorca in njegovega obsega;

               124.

               je seznanjen s pomanjkljivostmi postopka zbiranja podatkov in Komisijo poziva, naj izboljša učinkovitost in zanesljivost tega postopka in poroča o tem, kako napreduje uvajanje programa SARI (10) pred zaključkom postopka za podelitev razrešnice za leto 2010;

               125.

               poziva Komisijo, naj razširi svojo naknadno presojo vpliva državne pomoči in nadzora državne pomoči na podjetja, trge in gospodarstvo kot celoto;

               126.

               naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, Sodišču Evropske unije in Računskemu sodišču ter poskrbi za objavo v Uradnem listu Evropske unije (serija L).

      (1)  UL L 64, 12.3.2010.

      (2)  UL C 332, 14.11.2011, str. 1.

      (3)  UL C 326, 10.11.2011, str. 1.

      (4)  UL C 332, 14.11.2011, str. 134.

      (5)  Sprejeta besedila, P7_TA(2012)0153 (glej stran 31 tega Uradnega lista).

      (6)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

      (7)  Uredba (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali (UL L 165, 30.4.2004, str. 1).

      (8)  Uredba Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 277, 21.10.2005, str. 1), uvodna izjava 35.

      (9)  UL L 355, 15.12.2006, str. 56.

      (10)  Aplikacija SARI je nova aplikacija za centralno bazo podatkov, s katero lahko organi za dodeljevanje pomoči v državah članicah neposredno vnesejo svoje izdatke, povezane s pomočjo (posebno poročilo št. 15/2011, str. 60).