               1.9.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 321/1

         Odločba Evropskega varuha človekovih pravic o sprejetju izvedbenih določb
   (2016/C 321/01)
   Člen 1
   Opredelitev pojmov
   V teh izvedbenih določbah:

               (a)

               „institucija“ pomeni institucijo, organ, urad ali agencijo Evropske unije;

               (b)

               „Statut“ pomeni Sklep Evropskega parlamenta o pravilih in splošnih pogojih, ki urejajo opravljaje funkcije varuha človekovih pravic (1);

               (c)

               „varuh človekovih pravic“ je oseba, ki jo izvoli Evropski parlament v skladu s členom 228 Pogodbe o delovanju Evropske unije;

               (d)

               „sekretariat“ sestavljajo uradniki in drugi uslužbenci, ki pomagajo varuhu človekovih pravic;

               (e)

               „dokument“ pomeni vsako vsebino, ne glede na to, kakšen je njen medij (napisano na papirju ali shranjeno v elektronski obliki ali kot zvočni, vizualni ali avdiovizualni zapis).

         Člen 2
   Prejem pritožb
   2.1   Varuh človekovih pravic prejme pisne pritožbe, vložene v elektronski obliki ali na papirju. Sprejme ustrezne ukrepe za pomoč invalidom pri uveljavljanju njihove pravice, da se pritožijo varuhu človekovih pravic.
   2.2   Pritožnik v pritožbi opredeli vse informacije, za katere meni, da so zaupne. Pritožnikova opredelitev katerih koli takih informacij kot zaupnih pa varuhu človekovih pravic ne preprečuje, da zaradi izvedbe preiskave informacije sporoči pristojni instituciji.
   2.3   Peticija, ki jo varuhu človekovih pravic posreduje Evropski parlament s soglasjem pošiljatelja peticije, se obravnava kot pritožba.
   2.4   V ustreznih primerih in s soglasjem pritožnika lahko varuh človekovih pravic pritožbo posreduje drugemu pristojnemu organu.
   Člen 3
   Začetna obdelava pritožb
   3.1   Varuh človekovih pravic odloči, ali je pritožba v okviru njegovih pristojnosti, in če je tako, ali je dopustna v skladu s členom 2 Statuta. Sekretariat lahko od pritožnika zahteva predložitev dodatnih informacij ali dokumentov, na podlagi katerih bo lahko varuh človekovih pravic sprejel to odločitev.
   3.2   Če pritožba ni v okviru pristojnosti varuha človekovih pravic ali ni dopustna, jo arhivira.
   3.3   Varuh človekovih pravic odloči, ali obstaja dovolj razlogov za upravičenost preiskave v zvezi z dopustno pritožbo. Če ne najde dovolj razlogov za upravičenost preiskave, pritožbo arhivira.
   Člen 4
   Zbiranje informacij med preiskavami
   4.1   Če varuh človekovih pravic najde dovolj razlogov za začetek preiskave, opredeli navedbe pritožnika, ki spadajo v njegovo področje preiskave.
   4.2   Pristojno institucijo lahko zaprosi, da odgovori na te pritožbe. Poleg tega jo lahko zaprosi, da v svojem odgovoru predloži mnenje o posebnih vidikih pritožbe in posebnih vprašanjih, ki izhajajo iz pritožbe ali so z njo povezana.
   4.3   Varuh človekovih pravic lahko od institucije zahteva, da mu pošlje informacije ali dokumente. Po posvetovanju s pristojno institucijo se lahko z njo tudi dogovori za pregled zadevnih dokumentov.
   4.4   Institucije morajo o zadevah iz odstavkov 4.2 in 4.3 odgovoriti v roku, ki ga določi varuh človekovih pravic in ki navadno ni daljši od treh mesecev. Točen rok za odgovor mora biti razumen in je odvisen od kompleksnosti ter nujnosti preiskave. Če varuh človekovih pravic meni, da je preiskava v javnem interesu, mora biti rok za odgovor karseda razumno kratek. Če pristojna institucija varuhu človekovih pravic ne more zagotoviti odgovora v določenem roku, mora utemeljiti zahtevo po podaljšanju.
   4.5   Varuh človekovih pravic lahko pristojno institucijo zaprosi za sestanek, da se razjasnijo vprašanja, ki spadajo na področje preiskave.
   4.6   Varuh človekovih pravic lahko od uradnikov ali drugih uslužbencev institucij zahteva, da pričajo pod pogoji iz Statuta. Varuh človekovih pravic lahko odloči, da je pričanje zaupno.
   4.7   Varuh človekovih pravic lahko zaradi izvajanja preiskave prek stalnega predstavništva zaprosi državo članico za informacije ali dokumente v zvezi z domnevno nepravilnostjo institucije v skladu s pravili iz Statuta.
   4.8   Če institucija ali država članica varuhu človekovih pravic pošlje informacije ali dokumente v skladu z odstavki 4.2, 4.3, 4.5 ali 4.7, mora jasno opredeliti vse informacije ali dokumente, za katere meni, da so zaupni. Varuh človekovih pravic takih zaupnih informacij ne bo razkril pritožniku ali javnosti brez predhodnega soglasja pristojne institucije ali države članice.
   4.9   Če institucija ali država članica varuhu človekovih pravic ne zagotovi pomoči, opisane v odstavkih 4.2, 4.3, 4.5 ali 4.7, ta pristojno institucijo ali državo članico spomni, zakaj je potrebna pomoč. Če po razpravi s pristojno institucijo ali državo članico zadeve ni mogoče rešiti glede na zahteve varuha človekovih pravic, ta o tem obvesti Evropski parlament in ga prosi, da sprejme kakršne koli ukrepe, ki se mu zdijo primerni.
   4.10   Varuh človekovih pravic lahko zaradi preiskave pritožnika ali katero koli tretjo osebo zaprosi za informacije ali dokumente ali razjasnitev že poslanih informacij ali dokumentov. Poleg tega lahko pritožnika zaprosi za sestanek, da se razjasnijo vprašanja, ki spadajo na področje preiskave.
   4.11   Varuh človekovih pravic lahko naroči študije ali strokovna poročila, ki so po njegovem mnenju potrebna za uspešno preiskavo.
   Člen 5
   Predlogi za rešitve
   5.1   Če varuh človekovih pravic meni, da je mogoče pritožbo rešiti, poišče rešitev pri pristojni instituciji.
   5.2   Ta na njegov predlog za rešitev odgovori v določenem roku, ki navadno ni daljši od treh mesecev. Točen rok za odgovor mora biti razumen in je odvisen od kompleksnosti ter nujnosti preiskave. Če varuh človekovih pravic meni, da je preiskava v javnem interesu, mora biti rok za odgovor razumno kratek. Če pristojna institucija varuhu človekovih pravic ne more zagotoviti odgovora v določenem roku, mora utemeljiti zahtevo po podaljšanju.
   5.3   Ko varuh človekovih pravic prejme odgovor pristojne institucije, pritožniku pošlje kopijo predloga za rešitev in odgovor institucije na ta predlog. Pritožnik lahko varuhu človekovih pravic predloži pripombe v enem mesecu.
   Člen 6
   Ugotovitve in priporočila
   6.1   Varuh človekovih pravic lahko med preiskavo predloži predloge za izboljšave v zvezi z vprašanji, povezanimi s preiskavo.
   6.2   Če varuh človekovih pravic ugotovi, da ni nepravilnosti, da se je našla rešitev ali da nadaljnje preiskave niso upravičene, preiskavo konča z odločbo, v kateri so navedene ugotovitve. Odločbo pošlje pritožniku in pristojni instituciji.
   6.3   Če varuh človekovih pravic ugotovi nepravilnosti, pristojni instituciji predloži ustrezna priporočila v skladu s členom 3(6) Statuta in institucijo zaprosi, da mu v treh mesecih predloži mnenje o enem ali več priporočilih. V mnenju je navedeno, ali je institucija izvedla ali namerava izvesti eno ali več priporočil, in če je tako, kako jih je izvedla ali jih namerava izvesti. Varuh človekovih pravic mnenje posreduje pritožniku, ki lahko v zvezi s tem v enem mesecu predloži pripombe.
   6.4   Če varuh človekovih pravic ugotovi, da se je za zadevo, ki jo preiskuje, začel sodni postopek, preiskavo konča ter o tem obvesti pritožnika in institucijo.
   Člen 7
   Konec preiskav, pri katerih so bile ugotovljene nepravilnosti, in poročila Parlamentu
   7.1   Ko varuh človekovih pravic analizira mnenje pristojne institucije in morebitne pripombe pritožnika, predložene v skladu s členom 6.3 te odločbe, lahko konča preiskavo z navedbo končnih ugotovitev.
   7.2   Evropskemu parlamentu redno poroča o svojih preiskavah, kar vključuje tudi letno poročilo.
   7.3   Varuh človekovih pravic lahko Evropskemu parlamentu predloži posebna poročila o vsaki preiskavi, pri kateri ugotovi nepravilnosti in za katere meni, da so velikega javnega pomena.
   Člen 8
   Preiskave na lastno pobudo
   8.1   Varuh človekovih pravic se lahko odloči za preiskave na lastno pobudo, če najde razloge za to.
   8.2   Če je to primerno, se v preiskavah na lastno pobudo uporabljajo enaki postopki kot v preiskavah, sproženih po pritožbi.
   Člen 9
   Postopkovna vprašanja
   9.1   Če se varuhu človekovih pravic zdi primerno, lahko sprejme ukrepe, s katerim zagotovi, da se pritožbo obravnava prednostno, pri čemer se upoštevajo strateški cilji.
   9.2   Če je potrebno, varuh človekovih pravic pritožnika obvešča o poteku preiskave. Če meni, da je treba s pritožnikom razjasniti kateri koli vidik odgovora, ki ga je varuh človekovih pravic prejel od institucije, lahko odloči, da pritožniku pošlje odgovor pristojne institucije. Če se odloči za to, mu lahko pošlje tudi kopijo svojega dopisa instituciji, v katerem prosi za odgovor.
   9.3   Varuh človekovih pravic lahko javno objavi nezaupne informacije o poteku preiskave. Zlasti pri preiskavah v javnem interesu lahko objavi dopise, ki jih pošlje institucijam ali državam članicam, in njihove odgovore.
   9.4   Varuh človekovih pravic dokumente, ki jih je med preiskavo dobil od institucije ali države članice in za katere je navedena institucija ali država članica izjavila, da so zaupni, hrani samo med trajanjem preiskave in za obdobje do poteka roka za obravnavo morebitne zahteve za presojo. Zahteva lahko, da institucija ali država članica take dokumente hrani najmanj pet let po tem, ko je bila obveščena o tem, da jih varuh človekovih pravic ne hrani več.
   9.5   Pritožnik je upravičen do vpogleda v spis Evropskega varuha človekovih pravic glede pritožbe pri zahtevi za presojo v skladu s členom 10 te odločbe, razen v dokumente, za katere je institucija, država članica ali varuh človekovih pravic izjavil, da so zaupni, in v katere koli zaupne informacije v spisu.
   9.6   Varuh človekovih pravic sprejme pravila o dostopu javnosti do dokumentov na podlagi Uredbe (ES) št. 1049/2001 (2).
   9.7   Če varuh človekovih pravic meni, da je treba zaščititi zakonite interese pritožnika ali tretje osebe, lahko informacije v pritožbi ali drugih dokumentih na lastno pobudo opredeli kot zaupne.
   9.8   Varuh človekovih pravic zlorabe pri sporočanju in pritožbe, ki pomenijo zlorabo postopka, obravnava v skladu smernicami, ki jih je sprejel v ta namen.
   9.9   Varuh človekovih pravic se lahko na zahtevo pritožnika odloči, da ustavi preiskavo. To mu ne preprečuje, da o predmetu pritožbe začne preiskavo na lastno pobudo.
   9.10   Varuh človekovih pravic lahko preiskavo konča, če pritožnik ne zagotovi zahtevanih informacij ali pripomb.
   Člen 10
   Zahteve za presojo
   10.1   Pritožnik ima pravico zahtevati presojo odločbe, sprejete v skladu s členoma 3.2 in 3.3 te odločbe, in katere koli ugotovitve v odločbi o koncu preiskave, razen ugotovitve o nepravilnosti.
   10.2   Podrobna pravila o obravnavanju zahtev za presojo so določena v odločbi varuha človekovih pravic.
   Člen 11
   Pooblastitev za obravnavanje pritožb
   Varuh človekovih pravic lahko sekretariat pooblasti za obravnavanje določenih faz postopka obravnavanja pritožb. Sekretariat pritožnika obvesti o pravici, da od varuha človekovih pravic zahteva presojo katere koli odločbe, ki jo je sprejel sekretariat.
   Člen 12
   Sodelovanje z varuhi človekovih pravic in podobnimi organi v državah članicah
   Varuh človekovih pravic lahko sodeluje z varuhi človekovih pravic in podobnimi organi v državah članicah, med drugim tudi prek Evropske mreže varuhov človekovih pravic.
   Člen 13
   Jeziki
   13.1   Varuhu človekovih pravic lahko piše katera koli oseba v katerem koli jeziku Pogodbe in o kateri koli zadevi, ki je v njegovi pristojnosti. Varuh odgovor pripravi v navedenem jeziku Pogodbe.
   13.2   Pritožba se lahko varuhu človekovih pravic predloži v katerem koli jeziku Pogodbe. Varuh s pritožnikom komunicira v navedenem jeziku.
   13.3   Varuh človekovih pravic lahko v izjemnih okoliščinah od institucij zahteva, naj predložijo kopije ustreznih dokumentov v jeziku pritožnika. Pri taki zahtevi deluje sorazmerno s potrebami pritožnika in razumno glede virov institucij.
   Člen 14
   Začetek veljavnosti
   14.1   Varuh človekovih pravic razveljavlja izvedbene določbe, sprejete 8. julija 2002, kakor so bile spremenjene 5. aprila 2004 in 3. decembra 2008.
   14.2   Ta odločba začne veljati 1. septembra 2016. Uporablja se za vse preiskave, ki takrat še vedno potekajo in ki so se takrat začele, ali pritožbe, za katere takrat varuh človekovih pravic še ni sprejel mnenja.
   14.3   Varuh človekovih pravic o tej odločbi obvesti predsednika Evropskega parlamenta.
   14.4   Objavi se v Uradnem listu in na spletni strani Evropskega varuha človekovih pravic.

      V Strasbourgu, 20. julija 2016

         Emily O'REILLY

            Evropska varuhinja človekovih pravic

      (1)  Sprejet s strani Parlamenta dne 9. marca 1994 (UL L 113, 4.5.1994, str. 15) in spremenjen s sklepoma z dne 14. marca 2002 (UL L 92, 9.4.2002, str. 13) in 18. junija 2008 (UL L 189, 17.7.2008, str. 25).

      (2)  Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL L 145, 31.5.2001, str. 43).


title: 2014/321/EU: Sklep Sveta z dne 13. maja 2014 o sklenitvi Protokola k Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Črno goro na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji, v imenu Evropske unije in njenih držav članic

text:
               4.6.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 165/30

         SKLEP SVETA
   z dne 13. maja 2014
   o sklenitvi Protokola k Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Črno goro na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji, v imenu Evropske unije in njenih držav članic

      (2014/321/EU)

   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 217 v povezavi s točko (a)(i) člena 218(6) in drugim pododstavkom člena 218(8) Pogodbe,
   ob upoštevanju Akta o pristopu Hrvaške, zlasti drugega pododstavka člena 6(2) Akta,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s Sklepom Sveta 2014/172/EU (1) je bil Protokol k Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Črno goro na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji (v nadaljnjem besedilu: Protokol) podpisan pod pogojem njegove sklenitve.

               (2)

               Sklenitev Protokola je v primeru zadev, ki so v pristojnosti Evropske skupnosti za atomsko energijo, predmet ločenega postopka.

               (3)

               Protokol bi bilo treba odobriti –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Protokol k Stabilizacijsko-pridružitvenemu sporazumu med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Črno goro na drugi strani zaradi upoštevanja pristopa Republike Hrvaške k Evropski uniji se odobri v imenu Unije in njenih držav članic (2).
   Člen 2
   Predsednik Sveta je pooblaščen, da imenuje osebo(-e) pooblaščeno(-e), da v imenu Unije in njenih držav članic deponira listine o odobritvi iz člena 11(2) Protokola.
   Člen 3
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 13. maja 2014

            Za Svet

            Predsednik

         E. VENIZELOS

      (1)  UL L 93, 28.3.2014, str. 1.

      (2)  Besedilo Protokola je objavljeno v UL L 93, 28.3.2014, str. 2 skupaj s sklepom o podpisu.


title: 2009/70/ES,Euratom: Sklep Sveta z dne 19. januarja 2009 o imenovanju dveh nemških članov Evropskega ekonomsko-socialnega odbora

text:
               28.1.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 24/13

      SKLEP SVETA

   z dne 19. januarja 2009
   o imenovanju dveh nemških članov Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
   (2009/70/ES, Euratom)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 259 Pogodbe,
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo in zlasti člena 167 Pogodbe,
   ob upoštevanju Sklepa Sveta 2006/524/ES, Euratom z dne 11. julija 2006 o imenovanju čeških, nemških, estonskih, španskih, francoskih, italijanskih, latvijskih, litovskih, luksemburških, madžarskih, malteških, avstrijskih, slovenskih in slovaških članov Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
   ob upoštevanju predloga nemške vlade,
   ob upoštevanju mnenja Komisije,
   ker sta se zaradi smrti ge. Karin ALLEWELDT in ge. Amelie BUNTENBACH sprostili dve mesti članov Evropskega ekonomsko-socialnega odbora –
   SKLENIL:
   Člen 1
   Ga. Gabriela BISCHOFF, Bereichsleiterin Europapolitik im DGB, in ga. Michaela ROSENBERGER, Vorstandsmitglied Gewerkschaft Nahrung – Genuss – Gaststätten, se za preostanek mandata, ki se izteče 20. septembra 2010, imenujeta za člana Evropskega ekonomsko-socialnega odbora.
   Člen 2
   Ta sklep začne učinkovati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 19. januarja 2009

            Za Svet

            Predsednik

         P. GANDALOVIČ

      (1)  UL L 207, 28.7.2006, str. 30.


title: Sklep Sveta (EU) 2016/954 z dne 9. junija 2016 o odobritvi okrepljenega sodelovanja na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako področje premoženjskih razmerij med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti

text:
               16.6.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 159/16

         SKLEP SVETA (EU) 2016/954
   z dne 9. junija 2016
   o odobritvi okrepljenega sodelovanja na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako področje premoženjskih razmerij med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 329(1) Pogodbe,
   ob upoštevanju prošenj Kraljevine Belgije, Republike Bolgarije, Češke republike, Zvezne republike Nemčije, Helenske republike, Kraljevine Španije, Francoske republike, Republike Hrvaške, Italijanske republike, Republike Ciper, Velikega vojvodstva Luksemburg, Malte, Kraljevine Nizozemske, Republike Avstrije, Portugalske republike, Republike Slovenije, Republike Finske in Kraljevine Švedske,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Unija si je zastavila cilj ohranjati in razvijati območje svobode, varnosti in pravice, na katerem je zagotovljeno prosto gibanje oseb. Za postopno vzpostavitev takega območja mora Unija sprejeti ukrepe v zvezi s pravosodnim sodelovanjem v civilnih zadevah s čezmejnimi posledicami.

               (2)

               Na podlagi člena 81 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) bi morali ti ukrepi zajemati spodbujanje združljivosti pravil, ki se v državah članicah uporabljajo v primerih kolizije zakonov, vključno z ukrepi na področju družinskega prava s čezmejnimi posledicami.

               (3)

               Komisija je 16. marca 2011 sprejela predlog uredbe Sveta o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, ter priznavanju in izvrševanju sodnih odločb na področju premoženjskih razmerij med zakoncema in predlog uredbe Sveta o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, ter priznavanju in izvrševanju sodnih odločb na področju premoženjskopravnih posledic registriranih partnerskih skupnosti.

               (4)

               Svet je na zasedanju 3. decembra 2015 ugotovil, da v okviru Unije kot celote v razumnem času ne bo mogoče doseči soglasja za sprejetje uredb.

               (5)

               V teh okoliščinah so nato Malta, Hrvaška in Belgija z dopisi z dne 14. decembra 2015, 15. decembra 2015 oziroma 17. decembra 2015 ter Nemčija, Grčija, Španija, Francija, Italija, Luksemburg, Portugalska, Slovenija in Švedska z dopisi z dne 18. decembra 2015 Komisiji poslali prošnje, v katerih je bilo navedeno, da želijo med seboj vzpostaviti okrepljeno sodelovanje na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja odločb na področjih premoženjskih razmerij med zakoncema in premoženjskopravnih posledic registriranih partnerskih skupnosti ter da naj Komisija v zvezi s tem predloži predlog Svetu. Češka, Nizozemska, Bolgarija, Avstrija in Finska so Komisiji poslale enake prošnje, in sicer z dopisi z dne 28. januarja 2016, 2. februarja 2016, 9. februarja 2016, 16. februarja 2016 oziroma 26. februarja 2016. Ciper je v svojem dopisu z dne 18. marca 2016 sporočil, da želi sodelovati pri vzpostavitvi okrepljenega sodelovanja; Ciper je to željo potrdil v času dela Sveta. Takšno okrepljeno sodelovanje je zahtevalo skupno 18 držav članic.

               (6)

               Z okrepljenim sodelovanjem naj bi se v sodelujočih državah članicah oblikoval jasen in celovit pravni okvir na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti, zagotovile ustrezne rešitve za državljane glede pravne varnosti, predvidljivosti in prilagodljivosti ter olajšal pretok odločb in javnih listin med sodelujočimi državami članicami.

               (7)

               V skladu s prošnjami držav članic za vzpostavitev okrepljenega sodelovanja bi morala dva vsebinska akta izvajati okrepljeno sodelovanje, eden v zvezi s premoženjskimi razmerji med zakoncema in drugi v zvezi s premoženjskopravnimi posledicami registriranih partnerskih skupnosti. Da bi se zajelo celotno področje uporabe okrepljenega sodelovanja na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov in zagotovila nediskriminacija državljanov, bi bilo treba oba vsebinska izvedbena akta sprejeti hkrati.

               (8)

               Izpolnjeni so pogoji iz člena 20 Pogodbe o Evropski uniji (PEU) in členov 326 do 329 PDEU.

               (9)

               Ustrezno področje okrepljenega sodelovanja, torej pristojnost, pravo, ki se uporablja, ter priznavanje in izvrševanje odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti, je s točkama (a) in (c) člena 81(2) ter členom 81(3) PDEU opredeljeno kot eno od področij iz Pogodb. Ne gre za področje, ki je v izključni pristojnosti Unije.

               (10)

               Zahteva glede zadnjega sredstva iz člena 20(2) PEU je izpolnjena, saj je Svet 3. decembra 2015 ugotovil, da Unija kot celota ne more v razumnem času doseči ciljev predlaganih uredb.

               (11)

               Namen okrepljenega sodelovanja na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti, je razvijati sodelovanje v civilnopravnih zadevah s čezmejnimi posledicami na podlagi načela vzajemnega priznavanja sodnih odločb ter zagotoviti združljivost predpisov, ki se uporabljajo v državah članicah glede kolizije zakonov. Tako uresničuje cilje Unije, ščiti njene interese in krepi njene integracijske procese, kot je določeno v členu 20(1) PEU.

               (12)

               Okrepljeno sodelovanje na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti, je skladno s pogodbama in pravom Unije ter ne škoduje notranjemu trgu ali ekonomski, socialni in teritorialni koheziji. Ne pomeni ovire ali diskriminacije v trgovini med državami članicami in ne izkrivlja konkurence med njimi.

               (13)

               Okrepljeno sodelovanje na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti, je s pravom Unije na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih zadevah skladno, saj ne vpliva na pravni red na tem področju.

               (14)

               Okrepljeno sodelovanje na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti, spoštuje pristojnosti, pravice in obveznosti držav članic, ki v njem ne sodelujejo. Skupna pravila o pristojnosti, koliziji zakonov ter priznavanju in izvrševanju v sodelujočih državah članicah ne vplivajo na pravila nesodelujočih držav članic. Sodišča nesodelujočih držav članic bodo še naprej uporabljala svoja obstoječa nacionalna pravila za določitev pristojnosti in prava, ki se uporablja, ter priznavanje in izvrševanje odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti.

               (15)

               Ta sklep spoštuje načela iz Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in zlasti tista iz členov 9 in 21 Listine.

               (16)

               V okrepljeno sodelovanje na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti, se lahko v skladu s členom 328 PDEU kadar koli vključi vsaka država članica –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Odobri se, da Kraljevina Belgija, Republika Bolgarija, Češka republika, Zvezna republika Nemčija, Helenska republika, Kraljevina Španija, Francoska republika, Republika Hrvaška, Italijanska republika, Republika Ciper, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Malta, Kraljevina Nizozemska, Republika Avstrija, Portugalska republika, Republika Slovenija, Republika Finska in Kraljevina Švedska med seboj vzpostavijo okrepljeno sodelovanje na področju pristojnosti, prava, ki se uporablja, ter priznavanja in izvrševanja sodnih odločb na področju premoženjskih razmerij mednarodnih parov, ki zajema tako premoženjska razmerja med zakoncema kot premoženjskopravne posledice registriranih partnerskih skupnosti, z uporabo ustreznih določb Pogodb.
   Člen 2
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

      V Luxembourgu, 9. junija 2016

            Za Svet

            Predsednik

         G.A. VAN DER STEUR

      (1)  Odobritev z dne 7. junija 2016 (še ni objavljena v Uradnem listu).


title: Sklep (EU) 2017/1372 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. julija 2017 o uporabi sredstev Evropskega sklada za prilagoditev globalizaciji na podlagi vloge Španije – EGF/2017/001 ES/Castilla y León mining

text:
               25.7.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 193/2

         SKLEP (EU) 2017/1372 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
   z dne 14. julija 2017
   o uporabi sredstev Evropskega sklada za prilagoditev globalizaciji na podlagi vloge Španije – EGF/2017/001 ES/Castilla y León mining
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1309/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o Evropskem skladu za prilagoditev globalizaciji (2014–2020) in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1927/2006 (1) in zlasti člena 15(4) Uredbe,
   ob upoštevanju Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju (2) in zlasti točke 13 Sporazuma,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Namen Evropskega sklada za prilagoditev globalizaciji (ESPG) je delavcem, ki so postali presežni zaradi velikih strukturnih sprememb v svetovnih trgovinskih tokovih, ki so posledica globalizacije, zaradi še vedno trajajoče svetovne finančne in gospodarske krize ali nove svetovne finančne in gospodarske krize, in samozaposlenim osebam, ki so iz istih razlogov opustile dejavnost, zagotoviti podporo in jim pomagati pri njihovi ponovni vključitvi na trg dela.

               (2)

               Sredstva ESPG ne smejo presegati najvišjega letnega zneska 150 milijonov EUR (cene iz leta 2011), kot je določeno v členu 12 Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 (3).

               (3)

               Španija je 20. januarja 2017 vložila vlogo za uporabo sredstev ESPG v zvezi z odpustitvami v regiji Castilla y León v gospodarskem sektorju, uvrščenem v oddelek 5 (Pridobivanje premoga) NACE (statistična klasifikacija gospodarskih dejavnosti v Evropski skupnosti) Revizija 2. Vloga je bila dopolnjena z dodatnimi informacijami, predloženimi v skladu s členom 8(3) Uredbe (EU) št. 1309/2013. Vloga izpolnjuje zahteve za določitev finančnega prispevka iz ESPG, kakor je določeno v členu 13 Uredbe (EU) št. 1309/2013.

               (4)

               Španija se je v skladu s členom 6(2) Uredbe (EU) št. 1309/2013 odločila, da prilagojene storitve, sofinancirane iz ESPG, zagotovi tudi 125 mladim, ki niso zaposleni, se ne izobražujejo niti se ne usposabljajo (NEET).

               (5)

               Vloga Španije je po merilih iz člena 4(2) Uredbe (EU) št. 1309/2013 sprejemljiva, saj zadevni odpusti resno vplivajo na zaposlenost in lokalno gospodarstvo.

               (6)

               Zato bi bilo treba uporabiti sredstva ESPG, da se zagotovi finančni prispevek v višini 1 002 264 EUR za vlogo, ki jo je vložila Španija.

               (7)

               Da bi čim bolj skrajšali čas, potreben za uporabo sredstev ESPG, bi se moral ta sklep uporabljati od datuma sprejetja –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   V okviru splošnega proračuna Unije za proračunsko leto 2017 se iz Evropskega sklada za prilagoditev globalizaciji uporabi znesek 1 002 264 EUR v odobritvah za prevzem obveznosti in odobritvah plačil.
   Člen 2
   Ta sklep začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
   Uporablja se od 14. julija 2017.

      V Bruslju, 14. julija 2017

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         A. TAJANI

            Za Svet

            Predsednik

         T. TÕNISTE

      (1)  UL L 347, 20.12.2013, str. 855.

      (2)  UL C 373, 20.12.2013, str. 1.

      (3)  Uredba Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 z dne 2. decembra 2013 o večletnem finančnem okviru za obdobje 2014–2020 (UL L 347, 20.12.2013, str. 884).


title: Odločba Nadzornega organa EFTA št. 30/07/COL z dne 19. februarja 2007 o norveškem nacionalnem programu za nadzor nad praskavcem in dodatnih jamstvih v zvezi s trgovino znotraj Skupnosti in uvozom v Norveško

text:
               24.5.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 132/42

      ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTA
   št. 30/07/COL
   z dne 19. februarja 2007
   o norveškem nacionalnem programu za nadzor nad praskavcem in dodatnih jamstvih v zvezi s trgovino znotraj Skupnosti in uvozom v Norveško
   NADZORNI ORGAN EFTA –
   OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP), zlasti člena 109 in Protokola 1 Sporazuma,
   OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča ter zlasti člena 5(2)(b) Sporazuma in Protokola 1 k Sporazumu,
   OB UPOŠTEVANJU akta iz točke 7.1.12 poglavja I Priloge I k Sporazumu EGP, Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 999/2001 z dne 22. maja 2001 o določitvi predpisov za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij (1), kakor je bila spremenjena in prilagojena Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu,
   OB UPOŠTEVANJU akta iz točke 7.2.27 poglavja I Priloge I k Sporazumu EGP, Uredba Komisije (ES) št. 546/2006 z dne 31. marca 2006 o izvajanju Uredbe (ES) št. 999/2001 Evropskega parlamenta in Sveta glede nacionalnih programov za nadzor nad praskavcem ter dodatnih jamstev in odstopanj od nekaterih zahtev Odločbe 2003/100/ES ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1874/2003 (2), kakor je bila prilagojena Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu,
   OB UPOŠTEVANJU Odločbe Nadzornega organa EFTA št. 21/07/COL z dne 14. februarja 2007, s katero je pristojen član Kolegija dobil navodilo, da sprejme Odločbo o norveškem nacionalnem programu za nadzor nad praskavcem in dodatnih jamstvih v zvezi s trgovino znotraj Skupnosti in uvozom v Norveško, če je osnutek Odločbe v skladu z mnenjem Veterinarskega odbora Efte (EVC),
   KER Uredba (ES) št. 999/2001 določa odobritev nacionalnih programov držav članic EGP Efte za nadzor nad praskavcem, če izpolnjujejo nekatera merila, določena v navedeni uredbi,
   KER Uredba (ES) št. 546/2006 določa dodatna jamstva v trgovini znotraj Skupnosti in uradnih omejitev v zvezi s kmetijami, ki redijo ovce in koze, namenjene državam EGP-EFTA, čigar nacionalne programe za nadzor nad praskavcem je odobril Nadzorni organ EFTA,
   KER je Norveška v dopisu z dne 14. februarja 2006 Nadzornemu organu EFTA predložila nacionalni program za nadzor nad praskavcem in so bile 20. novembra 2006 po razpravah na sestanku o paketu v Oslu Nadzornemu organu EFTA predložene nekatere spremembe tega programa, pa tudi podrobne informacije, ki pojasnjujejo obseg programa,
   KER je Nadzorni organ EFTA v tesnem sodelovanju z Evropsko komisijo proučil predlagan norveški nacionalni program za nadzor nad praskavcem in ta preiskava kaže, da norveški program izpolnjuje zahtevo za odobritev,
   KER je torej primerno zagotoviti odobritev nacionalnega programa za nadzor nad praskavcem, ki ga je predložila Norveška v skladu z Uredbo (ES) št. 999/2001 in Uredbo (ES) št. 546/2006,
   KER so ukrepi, določeni v tej odločbi, v skladu z mnenjem Veterinarskega odbora Efte, ki pomaga Nadzornemu organu EFTA –
   SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

               1.

               Norveški nacionalni program za nadzor nad praskavcem in dodatna jamstva v zvezi s trgovino znotraj Skupnosti in uvozom v Norveško z dne 14. februarja 2006 in z dne 20. novembra 2006 se odobri.

               2.

               V skladu s členom 109(2) Sporazuma EGP Nadzorni organ EFTA posreduje Evropski komisiji norveški nacionalni program in dodatna jamstva v zvezi s trgovino znotraj Skupnosti in uvozom v Norveško ter morebitne spremembe tega člena.

               3.

               Ta odločba začne veljati 19. februarja 2007.

               4.

               Ta odločba je verodostojna v angleškem jeziku.

      V Bruslju, 19. februarja 2007

            Za Nadzorni organ EFTA

         Bjørn T. GRYDELAND

            Predsednik

         Niels FENGER

            Direktor

      (1)  UL L 147, 31.5.2001, str. 1.

      (2)  UL L 94, 1.4.2006, str. 28.


title: Sklep Sveta z dne 30. novembra 1987 o sprejetju, v imenu Skupnosti, Priloge F.3 k Mednarodni konvenciji o poenostavitvi in uskladitvi carinskih postopkov

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

31987D0594

Uradni list L 362 , 22/12/1987 str. 0008 - 0021 finska posebna izdaja: poglavje 11 zvezek 13 str. 0102  švedska posebna izdaja: poglavje 11 zvezek 13 str. 0102

		Sklep Svetaz dne 30. novembra 1987o sprejetju, v imenu Skupnosti, Priloge F.3 k Mednarodni konvenciji o poenostavitvi in uskladitvi carinskih postopkov(87/594/EGS)SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JEob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in zlasti členov 28, 43, 113 in 235 Pogodbe,ob upoštevanju predloga Komisije,ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta [1],ker je Skupnost s Sklepom 75/199/EGS [2] sklenila Mednarodno konvencijo o poenostavitvi in uskladitvi carinskih postopkov;ker sprejetje prilog k navedeni konvenciji učinkovito prispeva k olajšanju in razvoju mednarodne trgovine;ker lahko Skupnost sprejme Prilogo F.3 o carinskih olajšavah za potnike;ker bi morali takšno sprejetje spremljati določeni pridržki, da bi se upoštevali posebne zahteve carinske unije in trenutno stanje, doseženo pri usklajevanju carinske zakonodaje,SKLENIL:Člen 1Priloga F.3 k Mednarodni konvenciji o poenostavitvi in uskladitvi carinskih postopkov v zvezi s carinskimi olajšavami za potnike se sprejme v imenu Skupnosti ob upoštevanju pridržka splošne narave in pridržkov k pravilom 21, 38 in 44 ter priporočeni praksi 45.Besedilo navedene priloge je skupaj s pridržki priloženo temu sklepu.Člen 2Predsednik Sveta imenuje osebo, ki je pooblaščena, da generalnega sekretarja Sveta za carinsko sodelovanje uradno obvesti, da je Skupnost sprejela Prilogo iz člena 1 ob upoštevanju pridržkov iz istega člena.V Bruslju, 30. novembra 1987Za SvetPredsednikN. Wilhjelm[1] UL C 318, 30.11.1987.[2] UL 100, 21.4.1975, str. 1.--------------------------------------------------PRILOGAPRILOGA F.3PRILOGA O CARINSKIH OLAJŠAVAH ZA POTNIKEUVODMočno povečanje števila mednarodnih potovanj znatno vpliva na delo carinskih uprav, saj morajo potniki s svojim blagom in prevoznimi sredstvi med potovanjem prečkati carinsko kontrolo.V interesu tako potnika kot zadevnih organov je, da bi se potrebna carinska kontrola potniškega prometa olajšala, vendar pa se to ne bi smelo doseči na račun drugih nalog, za katere je odgovorna carinska uprava, kot so varovanje davčnih in gospodarskih interesov države, preprečevanje uvoza prepovedanega blaga in zatiranje drugih carinskih prekrškov.Ta priloga določa minimalne olajšave za potnike, pri čemer je v tej zvezi posebna pozornost namenjena priporočilu iz člena 2 Konvencije.Ta priloga se nanaša na carinske olajšave, ki veljajo za vse potnike ne glede na to, ali so to nerezidenti ali rezidenti, ki zapuščajo ali se vračajo v svojo državo, in ne glede na njihov način prevoza ter za blago, ki ga prevažajo takšni potniki bodisi osebno, v svoji prtljagi ali v svojem prevoznem sredstvu. Prav tako se uporablja za njihova zasebna prevozna sredstva (motorna cestna vozila, plovila in zrakoplove).Ta priloga se uporablja tudi za obmejne delavce, člane posadk prevoznih sredstev in druge osebe, ki pogosto prehajajo mejo. Vendar pa so lahko takšni potniki izključeni iz dodelitve nekaterih olajšav.Ta priloga se ne uporablja za različne kontrole, ki jih včasih opravlja carinska uprava v imenu drugih organov, denimo kontrole priseljevanja in fitosanitarne preglede. Prav tako ne velja za osebe, ki svoje prebivališče prenesejo iz ene države v drugo.OPREDELITVEVtej prilogi:(a) izraz "potnik" pomeni:(1) vsako osebo, ki začasno vstopi na ozemlje države, v kateri nima običajnega prebivališča ("nerezident"), in(2) vsako osebo, ki se vrne na ozemlje države, v kateri ima običajno prebivališče, potem ko je bila začasno v tujini ("rezident, ki se vrača v svojo državo").OpombaDa ima oseba običajno prebivališče v državi, se šteje, če večinoma ali stalno prebiva v tej državi. Vendar pa se kraj, kjer ima oseba običajno prebivališče, določi v skladu z nacionalno zakonodajo;(b) izraz "prevozna sredstva za zasebno uporabo" pomeni motorna cestna vozila (vključno z motornimi kolesi) in priklopna vozila, plovila in zrakoplove, skupaj z njihovimi nadomestnimi deli ter običajnimi dodatki in opremo, ki jih zadevna oseba uvozi ali izvozi izključno za osebno uporabo in ne za prevoz oseb za plačilo ali za industrijski ali komercialni prevoz blaga za plačilo ali brezplačno;(c) izraz "osebni predmeti" pomeni vse nove ali rabljene predmete, ki bi jih lahko potnik glede na vse okoliščine potovanja upravičeno potreboval za osebno uporabo med potovanjem, vendar pa ne vključuje blaga, ki se uvaža ali izvaža za komercialne namene;(d) izraz "uvozne dajatve in davki" pomeni carine in vse druge dajatve, davke, takse ali druge bremenitve, ki se pobirajo ob uvozu blaga ali so povezani z njim, vendar ne vključuje taks in bremenitev, katerih znesek je omejen na višino približnih stroškov za opravljene storitve;(e) izraz "izvozne dajatve in davki" pomeni carine in vse druge dajatve, davke, takse ali druge bremenitve, ki se pobirajo ob izvozu blaga ali so povezani z njim, vendar ne vključuje taks in bremenitev, katerih znesek je omejen na približne stroške opravljenih storitev;(f) izraz "začasni uvoz" pomeni carinski postopek, po katerem se lahko neko blago vnese na carinsko območje ob pogojni oprostitvi plačila uvoznih dajatev in davkov; takšno blago se mora uvoziti za določen namen in mora biti namenjeno za ponovni izvoz v določenem roku, ne da bi bilo kakor koli spremenjeno, razen običajnega zmanjšanja vrednosti zaradi uporabe;(g) izraz "zavarovanje" pomeni tisto, kar carinski upravi ustrezno zagotavlja, da bo obveznost do njih izpolnjena;(h) izraz "carinska kontrola" pomeni celoto ukrepov za zagotavljanje spoštovanja zakonov in drugih predpisov, za katerih izvajanje je pristojna carinska uprava.NAČELA1. PraviloCarinske olajšave za potnike urejajo določbe te priloge.2. PraviloNacionalna zakonodaja določi pogoje in carinske formalnosti, ki se izpolnijo pri carinjenju potnikovega blaga in prevoznega sredstva za zasebno uporabo.SPLOŠNE DOLOČBE3. PraviloCarinski organi določijo carinske urade, v katerih se lahko izpolnijo carinske formalnosti v zvezi s potniki. Pri določanju lokacije, pristojnosti in uradnih ur takšnih uradov se med drugim upoštevata geografska lega in obseg potniškega prometa.Opombe1) Takšni carinski uradi se lahko nahajajo na meji ali v notranjosti (npr. na letališču ali glavni železniški postaji).2) V nekaterih primerih imajo potniki možnost, da izpolnijo vse potrebne carinske formalnosti na mednarodnih vlakih, trajektih, ladjah za križarjenje ipd.3) Drug način za zagotavljanje hitrejšega prehoda potnikov čez carinsko kontrolo je, da se že v državi odhoda izvede predcarinjenje, ki olajša poznejše postopke carinjenja.4. Priporočena praksaNa predhodno zahtevo zadevne osebe in iz razlogov, ki so po mnenju carinskih organov tehtni, naj bi slednji, kolikor to dopušča njihova upravna organizacija, dovolili, da se carinske formalnosti za potnike izpolnijo v drugih krajih razen v carinskih uradih, določenih za ta namen; morebitni stroški, ki nastanejo pri tem, se lahko zaračunajo zadevni osebi.5. PraviloGlavni carinski uradi, v katerih se lahko izpolnijo carinske formalnosti za potnike, so odprti 24 ur na dan, če to upravičujejo potrebe prometa, ali če to ni potrebno, ob določenih urah, v katerih se navadno pričakuje prehod potnikov čez mejo.6. Priporočena praksaČe se ustrezni carinski uradi nahajajo na skupni meji, naj bi carinski organi zadevnih držav pristojnost in uradne ure teh uradov medsebojno uskladili.OpombaV nekaterih primerih se na skupnih mejah izvajajo skupne kontrole, pri čemer so carinski uradi zadevnih držav nameščeni na istem mestu in včasih v isti stavbi.7. PraviloBrez poseganja v pravico carinskih organov do izvajanja popolne carinske kontrole pri vseh potnikih carinski organi takšno kontrolo ponavadi opravljajo samo selektivno ali po naključnem izboru.8. PraviloOsebni pregledi potnikov za carinske namene se opravljajo samo v izjemnih primerih in kadar obstajajo utemeljeni razlogi za sum tihotapstva ali drugih prekrškov.9. PraviloPotnikom, ki vstopajo v državo ali jo zapuščajo v cestnih vozilih ali vlakih, se dovoli, da vse potrebne carinske formalnosti praviloma izpolnijo, ne da bi pri tem morali zapustiti prevozno sredstvo, ki ga uporabljajo.10. Priporočena praksaNa glavnih mednarodnih letališčih naj bi se za carinjenje potnikov in njihove prtljage pri vstopu v državo uporabljal sistem dvojnega prehoda, kakor je opisan v Dodatku I k tej prilogi.11. Priporočena praksaV za to primernih obmorskih pristaniščih, zlasti tistih, ki jih uporabljajo potniške ladje za krajše plovbe po morju (na primer redne trajektne linije), naj bi se za carinjenje potnikov, njihove prtljage in cestnih vozil za zasebno uporabo ob vstopu v državo uporabljal sistem dvojnega prehoda, kakor je opisan v Dodatku II k tej prilogi.12. PraviloCarinske olajšave, predvidene v tej prilogi, se uporabljajo za potnike ne glede na njihovo državljanstvo/nacionalnost.13. Priporočena praksaNe glede na uporabljeni način prevoza naj se seznam potnikov ali seznam njihove spremljajoče prtljage ne bi zahteval za carinske namene.OpombaTa določba carinski upravi ne preprečuje, da ne bi zahtevala podatkov o številu potnikov, ki prehajajo mejo v določenem prevoznem sredstvu.14. PraviloPotnikom se dovoli, da blago, ki jih spremlja, deklarirajo v obliki ustne prijave. Vendar lahko carinska uprava zahteva pisno deklaracijo blaga, ki ga prevažajo potniki, če gre za uvoz ali izvoz komercialne narave ali če vrednost ali količina blaga presega mejne vrednosti ali količine, določene v nacionalni zakonodaji.OpombaPisna deklaracija, predvidena s tem pravilom, je lahko deklaracija, ki se ponavadi zahteva za carinjenje za domačo uporabo, ali poenostavljena deklaracija blaga. Carinska uprava lahko namesto pisne deklaracije zahteva predložitev trgovske fakture ali drugega komercialnega dokumenta.15. PraviloBlago, ki ga prevažajo potniki, se pod pogoji, ki jih določijo carinski organi, do carinjenja po ustreznem carinskem postopku, ponovnega izvoza ali druge uporabe ali rabe v skladu z nacionalno zakonodajo skladišči ali zadrži v naslednjih primerih:- na zahtevo potnika;- kadar zadevnega blaga ni mogoče ocariniti takoj;- če se druge določbe te priloge za takšno blago ne uporabljajo.16. PraviloNespremna prtljaga (tj. prtljaga, ki prispe ali odide prej ali pozneje kakor potnik) se carini po postopku, ki se uporablja za spremno prtljago, ali po drugem poenostavljenem carinskem postopku.Opombe1) Oprostitev plačila uvoznih dajatev in davkov za uvoz drugega blaga v spremni prtljagi razen osebnih predmetov ne velja nujno za blago, ki se prenaša v nespremni prtljagi.2) Če se oprostitev uvoznih dajatev in davkov zahteva za uvoz blaga v potnikovi nespremni prtljagi, lahko carinski organi zahtevajo dokazilo, da zadevna oseba dejansko prihaja iz tujine.3) Določbe iz Dodatka III te priloge lahko nudijo koristna navodila za carinsko obravnavo oddane prtljage, ki se prevaža v železniškem prometu.17. PraviloZagotovi se, da lahko carinjenje potnikove nespremne prtljage opravi tudi druga oseba razen tega potnika.18. Priporočena praksaZa blago, deklarirano za domačo uporabo, naj bi se kot olajšava za potnike uporabljal sistem pavšalnega obračunavanja dajatev, če je uvoz nekomercialne narave in če skupna vrednost ali količina blaga ne presega mejnih vrednosti ali količin, določenih v nacionalni zakonodaji. Sistem pavšalnega obračunavanja dajatev:- naj bi določil stopnje, ki zajemajo vse vrste uvoznih dajatev in davkov;- naj ne bi povzročil, da za blago ne bi veljale dajatve prostega uvoza, do katerih je blago upravičeno na podlagi drugih določb;- naj bi zagotovil, da se blago, če potnik to zahteva, carini po stopnjah uvoznih dajatev in davkov, ki veljajo za to blago, vendar pa lahko v tem primeru carinski organi zahtevajo, da se na ta način carini vse carinsko in obdavčljivo blago; in- naj ne bi izključil možnosti, da carinski organi določijo posebne stopnje za visoko obdavčljivo blago ali da celo nekatero blago izključijo iz sistema pavšalnega obračunavanja dajatev.OpombaUvoz se v splošnem šteje za uvoz nekomercialne narave, če je priložnosten in je sestavljen izključno iz blaga, namenjenega osebni uporabi ali potrošnji potnika ali njegovih družinskih članov, ali blaga, ki naj bi ga potnik v državi podaril kot darilo, in če narava ali količina takšnega blaga ne kažeta, da gre za blago, ki se uvaža za komercialne namene.DOLOČBE O VSTOPU(a) Nerezidenti19. PraviloOdobri se začasni uvoz osebnih predmetov nerezidentov. Z izjemo visoko obdavčljivega blaga se takšni osebni predmeti vnesejo brez predložitve dokumentov ali zavarovanja.20. PraviloPoleg oblačil, toaletnih potrebščin in drugih predmetov, ki so nedvomno osebne narave, se za osebne predmete štejejo zlasti:- osebni nakit;- fotografski aparati in kinematografske kamere skupaj s primerno količino filmov in priborom;- prenosni dia- ali filmski projektorji, vključno s priborom in primerno količino diapozitivov ali filmov;- daljnogledi;- prenosna glasbila;- prenosni gramofoni s ploščami;- prenosni aparati za snemanje in reprodukcijo zvoka (vključno z diktafoni) skupaj s trakovi;- prenosni radijski sprejemniki;- prenosni televizijski sprejemniki;- prenosni pisalni stroji;- žepni kalkulatorji;- otroški vozički;- invalidski vozički;- športna oprema, kot so šotori in druga oprema za taborjenje, ribiška oprema, planinska in plezalna oprema, športno strelno orožje s strelivom, kolesa brez motorja, kanuji ali kajaki, krajši od 5,5 m dolžine, smuči, teniški loparji.21. PraviloPoleg potrošnega blaga, ki se lahko v določenih omejenih količinah uvozi brez plačila uvoznih dajatev in davkov, se nerezidentom dovoli, da brez plačila uvoznih dajatev in davkov uvozijo blago strogo nekomercialne narave v skupni vrednosti do 75 posebnih pravic črpanja. Za osebe, mlajše od 15 let, ali osebe, ki pogosto prehajajo mejo, se lahko določi nižji znesek.Opombi1) Za olajšave, predvidene v tem pravilu, se lahko postavi pogoj, da mora biti blago namenjeno osebni uporabi ali potrošnji potnika ali njegovih družinskih članov ali kot darilo, ki ga potnik podari v državi, in da ga mora potnik prevažati v svoji spremni prtljagi, osebno ali v svoji ročni prtljagi.2) Nerezidentom, ki potujejo čez države samo kot tranzitni potniki, se lahko priznajo večje olajšave.22. PraviloKoličine tobačnih izdelkov, vina, žganih alkoholnih pijač in parfumov, ki jih nerezidenti lahko uvozijo brez plačila uvoznih dajatev in davkov, so naslednje:(a) 200 cigaret ali 50 cigar ali 250 g tobaka ali izbor teh izdelkov s skupno maso do 250 g;(b) 2 l vina in 1 l žganih alkoholnih pijač;(c) 1/4 l toaletne vode in 50 g parfuma.Olajšave, predvidene za tobačne izdelke in alkoholne pijače, se lahko omejijo na osebe določene starosti in se lahko osebam, ki pogosto prehajajo mejo (npr. osebam, ki prebivajo v bližini meje, obmejnim delavcem, poklicnim voznikom in članom posadk v mednarodnem prevozu), ne priznajo oziroma se priznajo samo v omejenih količinah.OpombaZa olajšave, predvidene v tem pravilu, se lahko postavi pogoj, da morajo biti izdelki namenjeni za osebno potrošnjo potnika ali njegovih družinskih članov ali kot darila, ki jih potnik podari v državi, in da jih mora potnik prevažati v svoji spremni prtljagi, osebno ali v svoji ročni prtljagi.23. PraviloČe je za osebne predmete nerezidentov treba vložiti deklaracijo za začasni uvoz, znesek katerega koli zavarovanja, ki se predloži, ne presega višine uvoznih dajatev in davkov.24. Priporočena praksaČe je za osebne predmete nerezidentov treba vložiti deklaracijo za začasni uvoz, naj bi pogodbenice Carinske konvencije o zvezku ATA za začasni uvoz blaga (Bruselj, 6. december 1961) sprejele zvezke ATA namesto nacionalnih carinskih dokumentov in kot zavarovanje plačila uvoznih dajatev in davkov.25. PraviloČe je za osebne predmete nerezidentov treba vložiti deklaracijo za začasni uvoz, se rok za začasni uvoz določi glede na dolžino potnikovega bivanja v državi, pri čemer se ne sme prekoračiti noben rok, določen v nacionalni zakonodaji.26. PraviloNa zahtevo potnika in iz razlogov, ki so po mnenju carinskih organov tehtni, slednji podaljšajo prvotno določeni rok za začasni uvoz.27. PraviloZagotovi se, da se začasno uvoženo blago lahko ponovno izvozi prek carinskega urada, ki ni carinski urad, prek katerega se je blago uvozilo.28. PraviloNerezidentom se odobri začasni uvoz za njihova prevozna sredstva za zasebno uporabo.OpombaZačasni uvoz se lahko odobri tudi za živali in vozila brez lastnega pogona, ki jih nerezidenti uporabljajo kot prevozna sredstva.29. PraviloGorivo v običajnih rezervoarjih prevoznih sredstev se uvozi brez plačila uvoznih dajatev in davkov.30. PraviloOlajšave, priznane za prevozna sredstva za zasebno uporabo, veljajo ne glede na to, ali so prevozna sredstva v lasti nerezidentov ali so jih ti najeli ali si jih izposodili, in ne glede na to, ali prispejo skupaj s potnikom, prej ali pozneje kot potnik.31. Priporočena praksaCarinski organi naj za začasni uvoz prevoznih sredstev za zasebno uporabo nerezidentov ne bi zahtevali niti carinskega dokumenta niti zavarovanja.32. Priporočena praksaČe se za začasni uvoz prevoznih sredstev za zasebno uporabo nerezidentov zahtevajo carinski dokumenti ali zavarovanje, naj bi carinski organi sprejeli standardne mednarodne dokumente in zavarovanja, kot so, denimo, predvideni v Carinski konvenciji o zvezku ATA za začasni uvoz blaga (Bruselj, 6. december 1961), Carinski konvenciji o začasnem uvozu zasebnih cestnih vozil (New York, 4. junij 1954) in Carinski konvenciji o začasnem uvozu izletniških plovil in letal za zasebno uporabo (18. maj 1956).33. PraviloRok za začasni uvoz prevoznih sredstev za zasebno uporabo nerezidentov v splošnem ne znaša manj kot šest mesecev.34. PraviloNa zahtevo zadevne osebe in iz razlogov, ki so po mnenju carinskih organov tehtni, slednji podaljšajo prvotno določeni rok za začasni uvoz.35. PraviloZačasni uvoz se odobri za vse nadomestne dele, potrebne za popravilo prevoznega sredstva za zasebno uporabo, ki se začasno nahaja v državi.36. Priporočena praksaV skladu s pogoji, določenimi v nacionalni zakonodaji, naj carinski organi ne bi zahtevali ponovnega izvoza prevoznih sredstev za zasebno uporabo ali osebnih predmetov nerezidentov, ki so bili hudo poškodovani ali uničeni v nesreči ali zaradi višje sile.(b) Rezidenti, ki se vračajo37. PraviloRezidentom, ki se vračajo, se dovoli, da lahko brez plačila uvoznih dajatev in davkov ponovno uvozijo vse predmete, ki so jih vzeli s seboj ob izstopu iz države in ki so bili v tej državi v prostem prometu.38. PraviloPoleg potrošnega blaga, ki se lahko v določenih omejenih količinah uvozi brez plačila uvoznih dajatev in davkov, se rezidentom, ki se vračajo, dovoli, da brez uvoznih dajatev in davkov uvozijo blago strogo nekomercialne narave v skupni vrednosti do 75 posebnih pravic črpanja. Za osebe, mlajše od 15 let, ali osebe, ki pogosto prehajajo mejo, se lahko določi nižji znesek.OpombaZa olajšave, predvidene v tem pravilu, se lahko postavi pogoj, da mora biti blago namenjeno osebni uporabi ali potrošnji potnika ali njegovih družinskih članov ali kot darilo, ki naj bi ga potnik podaril v državi, in da ga mora potnik prevažati v svoji spremni prtljagi, osebno ali v svoji ročni prtljagi.39. PraviloKoličine tobačnih izdelkov, vina, žganih alkoholnih pijač in parfumov, ki jih lahko rezidenti, ki se vračajo, uvozijo brez plačila uvoznih dajatev in davkov, so naslednje:(a) 200 cigaret ali 50 cigar ali 250 g tobaka ali izbor teh izdelkov s skupno maso do 250 g;(b) 2 l vina in 1 l žganih alkoholnih pijač;(c) 1/4 l toaletne vode in 50 g parfuma.Olajšave, predvidene za tobačne izdelke in alkoholne pijače, se lahko omejijo na osebe določene starosti in se lahko osebam, ki pogosto prehajajo mejo (npr. osebam, ki prebivajo v bližini meje, obmejnim delavcem, poklicnim voznikom in članom posadk v mednarodnem prevozu), ne priznajo oziroma se priznajo samo v omejenih količinah.OpombaZa olajšave, predvidene v tem pravilu, se lahko postavi pogoj, da morajo biti izdelki namenjeni za osebno potrošnjo potnika ali njegovih družinskih članov ali kot darila, ki jih potnik podari v državi, in da jih mora potnik prevažati v svoji spremni prtljagi, osebno ali v svoji ročni prtljagi.DOLOČBE O IZSTOPU40. PraviloCarinske formalnosti za potnike, ki izstopajo, so čim enostavnejše in se, kadar je to mogoče, odpravijo.OpombaCarinske formalnosti so lahko na primer potrebne zaradi oprostitve ali povračila mednarodnih dajatev in davkov.41. PraviloPotnikom se dovoli izvoz blaga za komercialne namene, če izpolnijo potrebne formalnosti in plačajo zapadle izvozne dajatve in davke.42. PraviloNa zahtevo rezidentov, ki izstopajo iz države, carinski organi sprejmejo potrebne ukrepe za zagotavljanje istovetnosti v zvezi z nekaterimi predmeti, kadar se s tem olajša prosti ponovni uvoz teh predmetov.OpombaObičajni ukrepi v zvezi s tem zajemajo zapis podrobnosti, potrebnih za zagotavljanje istovetnosti, in sicer opis predmetov ali oznak, številk ali drugih označb, ki so trajno pritrjene na predmetih, ali namestitev carinskih identifikacijskih oznak ali carinskih oznak.43. PraviloZa osebne predmete in zasebna prevozna sredstva rezidentov, ki izstopajo iz države, se postopek začasnega izvoza na podlagi carinskih dokumentov zahteva le v izjemnih primerih.44. PraviloVsako zavarovanje, ki ga predložijo nerezidenti za začasno uvoženo blago, se sprosti ob ponovnem izvozu blaga ne glede na carinski urad, prek katerega se opravi ponovni izvoz.45. Priporočena praksaČe je bilo zavarovanje predloženo v obliki gotovinskega pologa, naj bi se ta povrnil v uradu ponovnega izvoza, tudi če se blago ni uvozilo prek tega urada.TRANZITNI POTNIKI46. PraviloTranzitnim potnikom, ki ne zapustijo tranzitnega območja, ni treba prečkati carinske kontrole.OpombaTa določba carinski upravi ne preprečuje, da v tranzitnih območjih izvaja splošni nadzor in sprejme katere koli potrebne ukrepe v primeru suma carinskega prekrška.INFORMACIJE O CARINSKIH OLAJŠAVAH ZA POTNIKE47. PraviloCarinski organi poskrbijo, da ima vsaka zainteresirana oseba takoj na voljo vse ustrezne informacije o carinskih olajšavah za potnike.48. PraviloInformacije o izvzetju od dajatev in davkov za potnike ter o carinskih formalnostih, ki se izpolnijo, se na zahtevo posredujejo potnikom, preden zapustijo svojo državo, ali če je mogoče, med potovanjem.Opombi1) Takšne informacije so lahko potnikom na voljo na ladjah, v letalih ali na mednarodnih vlakih.2) Takšne informacije so lahko potnikom na voljo tudi v obliki brošur in so lahko primerno objavljene na točkah prihoda in odhoda.49. Priporočena praksaInformacije o carinskih olajšavah za potnike naj bi se natisnile v uradnem jeziku ali jezikih zadevne države in v katerem koli drugem jeziku, za katerega se meni, da je pri tem koristen.--------------------------------------------------DODATEK IDoločbe o sistemu dvojnega prehoda za carinjenje potnikov in njihove prtljage, ki prispejo z letalomSistem dvojnega prehoda ali sistem zelenega/rdečega prehoda je poenostavljena carinska kontrola, ki carinskim organom omogoča, da izboljšajo pretok potniškega prometa na mednarodnih letališčih in učinkovito obravnavajo vse več potnikov, ne da bi se zato zmanjšala učinkovitost kontrole in povečalo število carinskega osebja. Ta sistem ni nujno nezdružljiv z izvajanjem drugih kontrol, na primer devizne kontrole, razen če okoliščine zahtevajo popolno kontrolo vseh potnikov in njihove prtljage.Sistem dvojnega prehoda naj bi deloval, kakor je opisano spodaj:1. Sistem omogoči potnikom, da lahko izberejo med dvema vrstama prehoda:(a) en prehod (zeleni prehod) za potnike brez blaga ali samo z blagom, ki se lahko uvozi brez plačila uvoznih dajatev in davkov in za katerega ne veljajo uvozne prepovedi ali omejitve; in(b) drug prehod (rdeči prehod) za vse druge potnike.2. Vsak prehod je jasno in razločno označen, tako da lahko potniki brez težav in nedvoumno izbirajo med njima. Glavne značilnosti takšne označitve so:(a) za prehod iz 1(a): simbol zelene barve v obliki pravilnega osmerokotnika in z napisom "Nič za prijaviti" ("Nothing to declare", "Rien à déclarer");(b) za prehod iz 1(b): simbol rdeče barve v obliki kvadrata in z napisom "Blago za prijaviti" ("Goods to declare", "Marchandises à déclarer").Poleg tega naj bi bila prehoda označena z napisom, ki vsebuje besedo "carina" ("Customs", "Douane").3. Besedila iz odstavka 2 so v angleškem in/ali francoskem jeziku ter v katerem koli drugem jeziku ali jezikih, za katere se meni, da so za zadevno letališče koristni.4. Potniki morajo biti dovolj dobro obveščeni, da lahko izbirajo med prehodoma. V ta namen je pomembno, da:(a) so potniki obveščeni o delovanju sistema in o tem, katere vrste blaga imajo lahko pri sebi in v kolikšnih količinah, če uporabljajo zeleni prehod. To se lahko doseže bodisi s plakati ali obvestilnimi tablami na letališču bodisi z brošurami, ki so javnosti na voljo na letališču ali se razdeljujejo prek turističnih agencij, letalskih prevoznikov in drugih zainteresiranih organov;(b) je pot do prehodov dobro in vidno označena.5. Prehoda se nahajata za območjem prevzema prtljage, tako da imajo potniki vso prtljago pri sebi, ko izbirajo svoj prehod. Poleg tega sta prehoda razporejena tako, da je pot potnikov s tega območja do izhodov z letališča čim neposrednejša.6. Razdalja med območjem prevzema prtljage in vstopi do prehodov je dovolj velika, da se lahko potniki odločijo, kateri prehod bodo izbrali, in se v izbrani prehod pomaknejo, ne da bi povzročali zastoje.7. Potnikom, ki so izbrali zeleni prehod, ni treba izpolniti nobenih drugih carinskih formalnosti, razen če so izpostavljeni kontroli po naključnem izboru; potniki v rdečem prehodu izpolnijo formalnosti, ki jih zahteva carina.--------------------------------------------------DODATEK IIDoločbe o sistemu dvojnega prehoda za carinjenje potnikov, njihove prtljage in vozil, ki prispejo po morjuSistem dvojnega prehoda ali sistem zelenega/rdečega prehoda je poenostavljena carinska kontrola, ki se lahko uporablja v zvezi s carinjenjem potnikom, njihove prtljage in vozil, ki prispejo po morju. Takšen sistem se lahko uporablja zlasti pri kontroli potnikov, ki opravljajo krajše plovbe po morju, na primer pri tistih, ki uporabljajo redne trajektne linije. Lahko pripomore k izboljšanju pretoka potniškega prometa v mednarodnih pristaniščih in učinkovitemu obravnavanju vse več potnikov, ne da bi se zato zmanjšala učinkovitost carinske kontrole in povečalo število carinskega osebja. Ta sistem ni nujno nezdružljiv z izvajanjem drugih kontrol, na primer devizne kontrole in kontrole mednarodnih potrdil o avtomobilskem zavarovanju, razen če okoliščine zahtevajo popolno kontrolo vseh potnikov in njihove prtljage ali vozil.Sistem dvojnega prehoda naj bi deloval, kakor je opisano spodaj:1. Sistem omogoči potnikom, da lahko izberejo med spodnjima dvema vrstama prehoda ne glede na to, ali potujejo v svojem vozilu:(a) en prehod (zeleni prehod) za potnike brez blaga ali samo z blagom, ki se lahko uvozi brez plačila uvoznih dajatev in davkov in za katerega ne veljajo uvozne prepovedi ali omejitve; in(b) drug prehod (rdeči prehod) za vse druge potnike.2. Vsak prehod je jasno in razločno označen, tako da lahko potniki brez težav in nedvoumno izbirajo med njima. Glavne značilnosti takšne označitve so:(a) za prehod iz 1(a): simbol zelene barve v obliki pravilnega osmerokotnika in z napisom "Nič za prijaviti" ("Nothing to declare", "Rien à déclarer");(b) za prehod iz 1(b): simbol rdeče barve v obliki kvadrata in z napisom "Blago za prijaviti" ("Goods to declare", "Marchandises à déclarer").Poleg tega naj bi bila prehoda označena z napisom, ki vsebuje besedo "carina" ("Customs", "Douane").3. Besedila iz odstavka 2 so v angleškem in/ali francoskem jeziku ter v katerem koli drugem jeziku ali jezikih, za katere se meni, da so potrebni.4. V primeru potnikov, ki potujejo v svojih vozilih, in če se s tem olajšata razvrščanje vozil v ustrezne vozne pasove ter postopek carinjenja, se lahko vozniku vsakega motornega vozila dodelijo rdeče in zelene nalepke, označene na podlagi odstavka 2(a) in (b), ki jih namesti na vetrobran svojega vozila:(a) zelena nalepka, kadar se lahko motorno vozilo samo in vse blago v njem vključno z blagom, ki pripada potnikom v vozilu ali ga imajo ti pri sebi, uvozita brez carinskih formalnosti in zanju ne veljajo uvozne prepovedi ali omejitve; in(b) rdeča nalepka v vseh drugih primerih.5. Potniki morajo biti dovolj dobro obveščeni, da lahko izbirajo med prehodoma, in kjer je to primerno, med rdečo in zeleno nalepko. V ta namen je pomembno, da:(a) so potniki obveščeni o delovanju sistema in o tem, katere vrste blaga imajo lahko pri sebi in v kolikšnih količinah, če uporabljajo zeleni prehod. To se lahko doseže bodisi s plakati ali obvestilnimi tablami v obmorskem pristanišču bodisi z brošurami, ki so javnosti na voljo v pristanišču vkrcanja, na krovu ladje ali se razdeljujejo prek turističnih agencij, ladijskih prevoznikov in drugih zainteresiranih organov;(b) naj bi se, če se uporabljajo rdeče in zelene nalepke iz odstavka 4, vozniku vsakega vozila nalepke dodelile pred prihodom v namembno pristanišče;(c) je pot do prehodov dobro in vidno označena.6. Prehoda se nahajata za območjem prevzema prtljage, tako da imajo potniki vso prtljago pri sebi, ko izbirajo ustrezni prehod. Poleg tega naj bi bila prehoda razporejena tako, da je pot potnikov do izhodov iz pristanišča čim neposrednejša.7. Razdalja med ladjo ali območjem prevzema prtljage ter vstopi do prehodov je dovolj velika, da se potniki lahko odločijo, kateri prehod bodo izbrali, in se v izbrani prehod pomaknejo, ne da bi povzročali zastoje.8. Potnikom, ki so izbrali zeleni prehod, ni treba izpolniti nobenih drugih carinskih formalnosti, razen če so izpostavljeni kontroli po naključnem izboru; potniki v rdečem prehodu izpolnijo vse formalnosti, ki jih zahteva carina.9. Za sistem, ki izpolnjuje zahteve sistema dvojnega prehoda, se lahko šteje tudi sistem, ki vključuje uporabo samo enega voznega pasu, toda pri katerem se vozila z rdečo nalepko ali tista, ki se določijo za kontrolo po naključnem izboru, preusmerijo na določeno parkirno mesto.--------------------------------------------------DODATEK IIIDoločbe o carinskem obravnavanju oddane prtljage, ki se prevaža po železniciUčinkovito in hitro obravnavanje oddane prtljage, ki se prevaža po železnici, se lahko olajša z uporabo naslednjih določb:1. Da bi se pospešile carinske formalnosti, se potnikom, kadar ti svojo prtljago oddajo pri službah železnice, omogoči, da deklaracijo izpolnijo na priloženem obrazcu (ali na primerno prilagojenem in priznanem obrazcu).2. Da bi potnike spodbudili k uporabi postopka, ki carinskim organom zagotavlja boljše zaščitne ukrepe, carinski organi povežejo uporabo pisne deklaracije z dejanskimi prednostmi.3. Kadar se to zahteva, službe železnice predložijo deklaracijo carinskim organom države odhoda in namembne države.4. Za pisno deklaracijo velja, da ima enako vrednost in enak učinek kot deklaracija, ki se ponavadi zahteva od potnikov.5. Carinski organi, kolikor je to mogoče, opustijo preglede vsebine prtljage, vključene v pisno deklaracijo.6. Da bi službe železnice prtljago lahko odpremile v namembni kraj takoj, si carinski organi prizadevajo, da takoj po prehodu čez mejo omogočijo dvig čim večjega dela oddane prtljage, ki je vključena v pisne deklaracije in je ni treba pregledati ali drugače preverjati.7. Če carinski organi prtljago izberejo za pregled ali drugo preverjanje, se omogoči, da se takšen pregled ali preverjanje opravi v carinskem uradu, ki je najbližje namembnemu kraju potnika. V ta namen se za carinjenje oddane prtljage pooblasti čim več carinskih uradov.8. Prtljaga se zadrži na meji le v zelo izjemnih primerih, na primer ko je bil storjen prekršek ali kadar obstaja resen sum goljufije.9. Carinski organi lahko sprejmejo katere koli kontrolne ukrepe, za katere menijo, da so potrebni za preprečevanje goljufij.10. Da bi potnikom olajšali prevzem prtljage, se okrepi sodelovanje med carinskimi organi in službami železnice, zlasti kar zadeva načrtovanje urnikov za carinjenje prtljage.11. Upošteva se možnost, da se preverjanje točnosti pisne deklaracije naloži službam železnice, zlasti kadar se zahteva dvig oddane prtljage izven uradnih ur carinskega urada ali na postaji, na kateri carinska uprava ne deluje.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------Pridržki, ki jih daje Skupnost v zvezi s Prilogo F.3 k Mednarodni konvenciji o poenostavitvi in uskladitvi carinskih postopkov1. Splošni pridržek (splošna pripomba)Zakonodaja Skupnosti v splošnem zajema določbe te priloge. Vendar države članice po potrebi izrazijo svoje pridržke, kolikor jim zakonodaja Skupnosti dopušča možnost, da v nekaterih primerih ohranijo svoje nacionalne predpise.2. Pravili 21 in 38"Zakonodaja Skupnosti predvideva oprostitev plačila uvoznih dajatev pri uvozu zadevnega blaga v skupni vrednosti do 45 ECU (evropskih denarnih enot) za vsakega potnika, ki prihaja iz države zunaj Evropske skupnosti. Poleg količinskih omejitev, določenih v pravilih 22 in 39, zakonodaja Skupnosti predvideva oprostitev plačila uvoznih dajatev za naslednje največje dovoljene količine kave in čaja:a)kava: | 500 g |ali | |ekstrakti in esence kave: | 200 g |b)čaj: | 100 g |ali | |ekstrakti in esence čaja: | 40 g." |3. Pravilo 44 in priporočena praksa 45"Te določbe se ne uporabljajo v vseh primerih, zlasti ne takrat, kadar se postopek izvaja v carinskih uradih, ki se nahajajo v različnih državah članicah. Za uporabo teh odločb se ozemlje Gospodarske unije Beneluks šteje za ozemlje ene države članice."--------------------------------------------------


title: Sklep Sveta z dne 19. maja 1981 o sklenitvi Protokola o sodelovanju v boju zoper onesnaženje Sredozemskega morja z nafto in drugimi škodljivimi snovmi v primerih nezgode

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

31981D0420

Uradni list L 162 , 19/06/1981 str. 0004 - 0013 finska posebna izdaja: poglavje 11 zvezek 10 str. 0005  španska posebna izdaja: poglavje 15 zvezek 3 str. 0017  švedska posebna izdaja: poglavje 11 zvezek 10 str. 0005  portugalska posebna izdaja poglavje 15 zvezek 3 str. 0017

		Sklep Svetaz dne 19. maja 1981o sklenitvi Protokola o sodelovanju v boju zoper onesnaženje Sredozemskega morja z nafto in drugimi škodljivimi snovmi v primerih nezgode(81/420/EGS)SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in zlasti člena 235 Pogodbe,ob upoštevanju predloga Komisije,ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta [1],ker je na svojem zasedanju 7. in 8. aprila 1978 v Kopenhagnu Evropski svet odločil, da naj Skupnost sprejme preprečevanje in nadzor onesnaževanja morja, predvsem z ogljikovodiki, kot enega izmed svojih glavnih ciljev in je na predlog Komisije zaprosil Svet in države članice, da znotraj Skupnosti nemudoma uvedejo primerne ukrepe in da sprejmejo skupno stališče v zadevnih mednarodnih organih, predvsem glede raziskav in izvajanja učinkovitih nadzornih ukrepov zoper onesnaževanje;ker programi varstva okolja Evropskih Skupnosti [2] poudarjajo, kako pomembno je za Skupnost, da se bojuje zoper onesnaževanje morja na splošno, in med drugim zagotavljajo ukrepanje Skupnosti za boj zoper onesnaževanje, ki ga povzročajo promet in pomorski prevozi in določajo, da je prednostna naloga varstvo morske vode, da bi ohranili ekološko ravnovesje;ker Barcelonska konvencija o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaževanjem z dne 16. februarja 1976 med drugim določa, da je treba sprejeti potrebne ukrepe, da se zagotovi sodelovanje v boju zoper onesnaženje Sredozemskega morja z nafto in drugimi škodljivimi snovmi v primerih nezgode;ker člen 24 Barcelonske konvencije določa, da so Konvencija in njeni protokoli na voljo za podpis s strani Evropske gospodarske skupnosti; ker je slednja že sklenila Konvencijo o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaženjem in Protokol o preprečevanju onesnaževanja Sredozemskega morja zaradi odmetavanja odpadkov in drugih materialov z ladij in letal;ker Protokol o sodelovanju v boju zoper onesnaževanje Sredozemskega morja z nafto in drugimi škodljivimi snovmi v primerih nezgode zagotavlja pogodbenicam, da sodelujejo pri pripravljanju načrtov ukrepov za primere nezgod, s katerimi se podpirajo metode nadzora onesnaževanja morja z ogljikovodiki, razširjanje informacij o organizaciji virov in o novih metodah za preprečevanje in nadzor onesnaževanja in razvijajo ustrezni raziskovalni programi;ker je nujno, da Skupnost pristopi k Protokolu v skladu s členom 26 Barcelonske konvencije, če bi se skupni tržni mehanizmi uporabljali, da se doseže eden od ciljev Skupnosti pri varstvu okolja in kakovosti življenja; ker Pogodba ne vsebuje nobene določbe glede pooblastil za sprejem takih ukrepov;ker je za Skupnost nujno, da poleg držav članic pristopi k navedenemu Protokolu, da bi sodelovala pri izmenjavi informacij in skupnih raziskavah in tako dosegla zgornji cilj, in sicer brez poseganja v vlogo, ki jo imajo države članice v okviru Barcelonske konvencije; ker prihodnja dejanja Skupnosti s tem niso omejena;ker navedeni protokol zagotavlja izmenjavo informacij, skupne raziskave in sodelovanje na morju, ki po svoji naravi ne sestavljajo skupnih pravil, ki bi jih lahko prizadeli dogovori, ki bi jih države članice utegnile skleniti s tem območjem;SKLENIL NASLEDNJE:Člen 1Protokol o sodelovanju v boju proti onesnaževanju Sredozemskega morja z nafto in drugimi škodljivimi snovmi v primerih nezgode, se s tem odobri v imenu Evropske gospodarske skupnosti.Besedilo protokola se priloži k temu sklepu.Člen 2Predsednik Sveta deponira listine o pristopu, kot je predvideno v členu 26 Barcelonske konvencije.V Bruslju, 19. maja 1981Za SvetPredsednikD. F. van der Mei[1] UL C 28, 9.2.1981, str. 55.[2] UL C 112, 20.12.1973, str. 1 in UL C 139, 13.6.1977, str. 1.--------------------------------------------------Protocolconcerning cooperation in combating pollution of the Mediterranean Sea by oil and other harmful substances in cases of emergencyTHE CONTRACTING PARTIES TO THE PRESENT PROTOCOL,BEING PARTIES to the Convention for the Protection of the Mediterranean Sea against Pollution,RECOGNIZING that grave pollution of the sea by oil and other harmful substances in the Mediterranean Sea area involves a danger for the coastal States and the marine ecosystem,CONSIDERING that the cooperation of all the coastal States of the Mediterranean is called for to combat this pollution,BEARING IN MIND the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, 1973, the International Convention relating to Intervention on the High Seas in Cases of Oil Pollution Casualties, 1969, as well as the Protocol relating to Intervention on the High Seas in Cases of Marine Pollution by Substances Other than Oil, 1973,FURTHER TAKING INTO ACCOUNT the International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage, 1969,HAVE AGREED AS FOLLOWS:Article 1The Contracting Parties to this Protocol (hereinafter referred to as "the Parties") shall cooperate in taking the necessary measures in cases of grave and imminent danger to the marine environment, the coast or related interests of one or more of the Parties due to the presence of massive quantities of oil or other harmful substances resulting from accidental causes or an accumulation of small discharges which are polluting or threatening to pollute the sea within the area defined in Article 1 of the Convention for the Protection of the Mediterranean Sea against Pollution (hereinafter referred to as "the Convention").Article 2For the purpose of this Protocol, the term "related interests" means the interests of a coastal State directly affected or threatened and concerning, among others:(a) activities in coastal waters, in ports or estuaries, including fishing activities;(b) the historical and tourist appeal of the area in question, including water sports and recreation;(c) the health of the coastal population;(d) the preservation of living resources.Article 3The Parties shall endeavour to maintain and promote, either individually or through bilateral or multilateral cooperation, their contingency plans and means for combating pollution of the sea by oil and other harmful substances. These means shall include, in particular, equipment, ships, aircraft and manpower prepared for operations in cases of emergency.Article 4The Parties shall develop and apply, either individually or through bilateral or multilateral cooperation, monitoring activities covering the Mediterranean Sea area in order to have as precise information as possible on the situations referred to in Article 1 of this Protocol.Article 5In the case of release or loss overboard of harmful substances in packages, freight containers, portable tanks or road and rail tank wagons, the Parties shall cooperate as far as practicable in the salvage and recovery of such substances so as to reduce the danger of pollution of the marine environment.Article 61. Each Party undertakes to disseminate to the other Parties information concerning:(a) the competent national organization or authorities responsible for combating pollution of the sea by oil and other harmful substances;(b) the competent national authorities responsible for receiving reports of pollution of the sea by oil and other harmful substances and for dealing with matters concerning measures of assistance between Parties;(c) new ways in which pollution of the sea by oil and other harmful substances may be avoided, new measures of combating pollution and the development of related research programmes.2. Parties which have agreed to exchange information directly between themselves shall nevertheless communicate such information to the regional centre. The latter shall communicate this information to the other Parties and, on a basis of reciprocity, to coastal States of the Mediterranean Sea area which are not Parties to this Protocol.Article 7The Parties undertake to coordinate the utilization of the means of communication at their disposal in order to ensure, with the necessary speed and reliability, the reception, transmission and dissemination of all reports and urgent information which relate to the occurrences and situations referred to in Article 1. The regional centre shall have the necessary means of communication to enable it to participate in this coordinated effort and, in particular, to fulfil the functions assigned to it by paragraph 2 of Article 10.Article 81. Each Party shall issue instructions to the masters of ships flying its flag and to the pilots of aircraft registered in its territory requiring them to report by the most rapid and adequate channels in the circumstances, and in accordance with Annex I to this Protocol, either to a Party or to the regional centre:(a) all accidents causing or likely to cause pollution of the sea by oil or other harmful substances;(b) the presence, characteristics and extent of spillages of oil or other harmful substances observed at sea which are likely to present a serious and imminent threat to the marine environment or to the coast or related interests of one or more of the Parties.2. The information collected in accordance with paragraph 1 shall be communicated to the other Parties likely to be affected by the pollution:(a) by the Party which has received the information, either directly or preferably, through the regional centre; or(b) by the regional centre.In case of direct communication between Parties, the regional centre shall be informed of the measures taken by these Parties.3. In consequence of the application of the provisions of paragraph 2, the Parties are not bound by the obligation laid down in Article 9, paragraph 2, of the Convention.Article 91. Any Party faced with a situation of the kind defined in Article 1 of this Protocol shall:(a) make the necessary assessments of the nature and extent of the casualty or emergency or, as the case may be, of the type and approximate quantity of oil or other harmful substances and the direction and speed of drift of the spillage;(b) take every practicable, measure to avoid or reduce the effects of pollution;(c) immediately inform all other Parties, either directly or through the regional centre, of these assessments and of any action which it has taken or which it intends to take to combat the pollution;(d) continue to observe the situation for as long as possible and report thereon in accordance with Article 8.2. Where action is taken to combat pollution originating from a ship, all possible measures shall be taken to safeguard the persons present on board and, to the extent possible, the ship itself. Any Party which takes such action shall inform the Inter-Governmental Maritime Consultative Organization.Article 101. Any Party requiring assistance for combating pollution by oil or other harmful substances polluting or threatening to pollute its coasts may call for assistance from other Parties, either directly or through the regional centre referred to in Article 6, starting with the Parties which appear likely to be affected by the pollution. This assistance may comprise, in particular, expert advice and the supply to, or placing at the disposal of, the Party concerned of products, equipment and nautical facilities. Parties so requested shall use their best endeavours to render this assistance.2. Where the Parties engaged in an operation to combat pollution cannot agree on the organization of the operation, the regional centre may, with their approval, coordinate the activity of the facilities put into operation by these Parties.Article 11The application of the relevant provisions of Articles 6, 7, 8, 9 and 10 of this Protocol relating to the regional centre shall be extended, as appropriate, to sub-regional centres in the event of their establishment, taking into account their objectives and functions and their relationship with the said regional centre.Article 121. Ordinary meetings of the Parties to this Protocol shall be held in conjunction with ordinary meetings of the Contracting Parties to the Convention, held pursuant to Article 14 of the Convention. The Parties to this Protocol may also hold extraordinary meetings as provided in Article 14 of the Convention.2. It shall be the function of the meetings of the Parties to this Protocol, in particular:(a) to keep under review the implementation of this Protocol, and to consider the efficacy of the measures adopted and the need for any other measures, in particular in the form of Annexes;(b) to review and amend as required any Annex to this Protocol;(c) to discharge such other functions as may be appropriate for implementation of this Protocol.Article 131. The provisions of the Convention relating to any Protocol shall apply with respect to the present Protocol.2. The rules of procedure and the financial rules adopted pursuant to Article 18 of the Convention shall apply with respect to this Protocol, unless the Parties to this Protocol agree otherwise.In witness whereof the undersigned, being duly authorized by their respective Governments, have signed this Protocol.Done at Barcelona on 16 February 1976 in a single copy in the Arabic, English, French and Spanish languages, the four texts being equally authoritative.--------------------------------------------------Protocolerelatif à la coopération en matière de lutte contre la pollution de la mer Méditerranée par les hydrocarbures et autres substances nuisibles en cas de situation critiqueLES PARTIES CONTRACTANTES AU PRÉSENT PROTOCOLE,ÉTANT PARTIES à la convention pour la protection de la mer Méditerranée contre la pollution,RECONNAISSANT qu'une pollution grave des eaux de la zone de la mer Méditerrannée par les hydrocarbures et autres substances nuisibles peut créer un danger pour les États riverains et les écosystèmes marins,ESTIMANT que la lutte contre cette pollution appelle la coopération de tous les États riverains de la Méditerranée,AYANT À L'esprit la convention internationale de 1973 pour la prévention de la pollution par les navires, la convention internationale de 1969 sur l'intervention en haute mer en cas d'accident entraînant ou pouvant entraîner une pollution par les hydrocarbures, ainsi que le protocole de 1973 sur l'intervention en haute mer en cas de pollution par des substances autres que des hydrocarbures,TENANT COMPTE ÉGALEMENT de la convention internationale de 1969 sur la responsabilité civile pour les dommages dus à la pollution par les hydrocarbures,SON CONVENUES DE CE QUI SUIT:Article premierLes parties contractantes au présent protocole (ci-après dénommées "les parties") coopèrent pour prendre les dispositions nécessaires au cas où la présence massive, d'origine accidentelle ou résultant d'un effet cumulatif, d'hydrocarbures ou. d'autres substances nuisibles polluant ou risquant de polluer les eaux de la zone définie à l'article 1er de la convention pour la protection de la mer Méditerranée contre la pollution (ci-après dénommée "la convention"), constitue un danger grave et imminent pour le milieu marin, les côtes ou les intérêts connexes d'une ou plusieurs parties.Article 2Aux fins du présent protocole, l'expression "intérêts connexes" s'entend des intérêts d'un État riverain directement affecté ou menacé et qui ont trait, entre autres:a) aux activités maritimes côtières, portuaires ou d'estuaires, y compris les activités des pêcheries;b) à l'attrait historique et touristique, y compris les sports aquatiques et autres activités récréatives, de la région considérée;c) à la santé des populations côtières;d) à la conservation des ressources vivantes.Article 3Les parties s'efforcent de maintenir et de promouvoir, soit individuellement, soit en coopération bilatérale ou multilatérale, leurs plans d'urgence et leurs moyens de lutte contre la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles. Ces moyens comprennent notamment les équipements, les navires, les aéronefs et les personnels nécessaires aux opérations en cas de situation critique.Article 4Les parties développent et mettent en œuvre, soit individuellement, soit en coopération bilatérale ou multilatérale, une surveillance active de la zone de la mer Méditerranée afin d'avoir une connaissance aussi précise que possible des faits définis à l'article 1er du présent protocole.Article 5En cas de jet ou de chute à la mer de substances nuisibles en colis, conteneurs, citernes mobiles, camions-citernes ou wagons citernes, les parties s'engagent à coopérer dans la mesure du possible à leur sauvetage et à leur récupération de manière à réduire les risques de pollution du milieu marin.Article 61. Chaque partie s'engage à diffuser aux autres parties des informations concernant:a) l'organisation nationale ou les autorités nationales compétentes en matière de lutte contre la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles;b) les autorités nationales compétentes chargées de recevoir les informations concernant la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles et de traiter des affaires d'assistance entre les parties;c) les méthodes nouvelles en matière de prévention de la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles, les procédés nouveaux pour combattre la pollution, et le développement de programmes de recherches y afférents.2. Les parties qui, le cas échéant, sont convenues d'échanger directement entre elles ces informations sont néanmoins tenues de les communiquer au centre régional. Ce dernier en assure la communication aux autres parties et, sous réserve de réciprocité, aux États riverains de la zone de la mer Méditerranée qui ne sont pas parties au présent protocole.Article 7Les parties s'engagent à coordonner l'utilisation des moyens de communication dont elles disposent pour assurer, avec la fiabilité et la rapidité nécessaires, la réception, la transmission et la diffusion de tous rapports et informations urgentes relatifs aux faits et situations définis à l'article 1er. Le centre régional sera doté des moyens de communication qui lui permettront de participer à cet effort coordonné et, notamment, de remplir les fonctions qui lui sont assignées par le paragraphe 2 de l'article 10.Article 81. Chaque partie fait donner aux capitaines de navires battant son pavillon et aux pilotes d'aéronefs immatriculés sur son territoire des instructions les invitant à signaler à une partie ou au centre régional, par les voies les plus rapides et les plus adéquates compte tenu des circonstances, et conformément à l'annexe I du présent protocole:a) tous les accidents causant ou pouvant causer une pollution des eaux de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles;b) la présence, les caractéristiques et l'étendue des nappes d'hydrocarbures ou de substances nuisibles repérées en mer et de nature à constituer une menace grave et imminente pour le milieu marin, pour les côtes ou les intérêts connexes d'une ou plusieurs parties.2. Les informations recueillies conformément au paragraphe 1 sont communiquées aux autres parties susceptibles d'être affectées par la pollution:a) soit par la partie ayant reçu ces informations — directement ou, de préférence, par l'intermédiaire du centre;b) soit par le centre régional.En cas de communication directe entre parties, le centre régional sera informé des dispositions prises par ces parties.3. En conséquence de l'application des dispositions du paragraphe 2, les parties ne sont pas tenues à l'obligation prévue à l'article 9 paragraphe 2 de la convention.Article 91. Toute partie confrontée à une situation de la nature de celle définie à l'article 1er du présent protocole doit:a) faire les évaluations nécessaires concernant la nature et l'importance de l'accident ou de la situation nécessitant des mesures d'urgence ou, le cas échéant, le type et la quantité approximative des hydrocarbures ou autres substances nuisibles, ainsi que la direction et la vitesse de dérive des nappes;b) prendre toutes mesures susceptibles d'éliminer ou de réduire les effets résultant de la pollution;c) informer immédiatement les autres parties, soit directement, soit par l'intermédiaire du centre régional, de ces évaluations et de toute action entreprise ou prévue pour lutter contre la pollution;d) continuer à observer la situation aussi longtemps que possible et faire rapport conformément à l'article 8.2. En cas d'action pour combattre la pollution provenant d'un navire, toutes les mesures possibles devront être prises pour sauvegarder les personnes présentes à bord et, autant que faire se peut, le navire lui-même. Toute partie qui entreprend une telle action doit en informer l'Organisation intergouvernementale consultative de la navigation mari time.Article 101. Toute partie ayant besoin d'assistance pour une opération de lutte contre la pollution par les hydrocarbures ou autres substances nuisibles polluant ou menaçant de polluer ses côtes peut demander, soit directement, soit par l'intermédiaire du centre régional visé à l'article 6, le concours d'autres parties, celles qui sont susceptibles d'être également affectées par la pollution étant sollicitées en premier lieu. Ce concours peut comporter notamment des conseils d'experts et la fourniture ou mise à disposition de produits, d'équipement et de moyens nautiques. Les parties ainsi sollicitées font tous les efforts possibles pour apporter leur concours.2. Si les parties engagées dans l'opération ne peuvent s'entendre sur la conduite même de la lutte, le centre régional peut avec leur accord, coordonner l'activité des moyens mis en œuvre par ces parties.Article 11L'application des dispositions pertinentes des articles 6, 7, 8, 9 et 10 du présent protocole concernant le centre régional sera étendue selon qu'il conviendra aux centres sous-régionaux lors de leur création éventuelle, compte tenu de leurs objectifs et fonctions ainsi que de leur relation avec ledit centre régional.Article 121. Les réunions ordinaires des parties au présent protocole se tiennent lors des réunions ordinaires des parties contractantes à la convention organisées en application de l'article 14 de ladite convention. Les parties au présent protocole peuvent aussi tenir des réunions extraordinaires conformément à l'article 14 de la convention.2. Les réunions des parties au présent protocole ont notamment pour objet:a) de veiller à l'application du présent protocole et d'examiner l'efficacité des mesures adoptées et l'opportunité de prendre d'autres dispositions, notamment sous la forme d'annexés;b) de réviser et d'amender, le cas échéant, toute annexe au présent protocole;c) de remplir en tant que de besoin toutes autres fonctions en application du présent protocole.Article 131. Les dispositions de la convention se rapportant à tout protocole s'applique à l'égard du présent protocole.2. Le règlement intérieur et les règles financières adoptés conformément à l'article 18 de la convention s'appliquent à l'égard du présent protocole, à moins que les parties au présent protocole n'en conviennent autrement.En foi de quoi les soussignés, dûment autorisés par leurs gouvernements respectifs, ont signé le présent protocole.Fait à Barcelone, le seize février mil neuf cent soixante-seize, en un seul exemplaire en langues anglaise, arabe, espagnole et française, les quatre textes faisant également foi.--------------------------------------------------


title: 2012/543/SZVP: Sklep Političnega in varnostnega odbora EUSEC/1/2012 z dne 2. oktobra 2012 o imenovanju vodje misije Evropske unije za pomoč in svetovanje pri reformi varnostnega sektorja v Demokratični republiki Kongo (EUSEC RD Congo)

text:
               6.10.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 272/19

         SKLEP POLITIČNEGA IN VARNOSTNEGA ODBORA EUSEC/1/2012
   z dne 2. oktobra 2012
   o imenovanju vodje misije Evropske unije za pomoč in svetovanje pri reformi varnostnega sektorja v Demokratični republiki Kongo (EUSEC RD Congo)
   (2012/543/SZVP)
   POLITIČNI IN VARNOSTNI ODBOR JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 38 Pogodbe,
   ob upoštevanju Sklepa Sveta 2010/565/SZVP z dne 21. septembra 2010 o misiji Evropske unije za pomoč in svetovanje pri reformi varnostnega sektorja v Demokratični republiki Kongo (EUSEC RD Congo) (1) in zlasti člena 8 Sklepa,
   ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 8 Sklepa 2010/565/SZVP je Svet pooblastil Politični in varnostni odbor, da v skladu s tretjim odstavkom člena 38 Pogodbe sprejema ustrezne odločitve v zvezi s političnim nadzorom in strateškim vodenjem EUSEC RD Congo, vključno z odločitvijo, da na predlog visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljnjem besedilu: VP) imenuje vodjo misije.

               (2)

               VP je 24. septembra 2012 predlagal, da se za vodjo misije EUSEC RD Congo imenuje polkovnik Jean-Louis NURENBERG –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Polkovnik Jean-Louis NURENBERG se imenuje za vodjo misije Evropske unije za pomoč in svetovanje pri reformi varnostnega sektorja v Demokratični republiki Kongo (EUSEC RD Congo).
   Člen 2
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.
   Uporablja se od 1. oktobra 2012.

      V Bruslju, 2. oktobra 2012

            Za Politični in varnostni odbor

            Predsednik

         O. SKOOG

      (1)  UL L 248, 22.9.2010, str. 59.