title: Sklep Komisije z dne 26. novembra 2013 o obvestilu tretjim državam, za katere po mnenju Komisije obstaja možnost, da bodo opredeljene kot nesodelujoče tretje države v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1005/2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje

text:
               27.11.2013

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 346/26

         SKLEP KOMISIJE
   z dne 26. novembra 2013
   o obvestilu tretjim državam, za katere po mnenju Komisije obstaja možnost, da bodo opredeljene kot nesodelujoče tretje države v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1005/2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje
   2013/C 346/03
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1005/2008 z dne 29. septembra 2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje in o spremembi uredb (EGS) št. 2847/93, (ES) št. 1936/2001 in (ES) št. 601/2004 ter o razveljavitvi uredb (ES) št. 1093/94 in (ES) št. 1447/1999 (1), zlasti člena 32 Uredbe,
   ob upoštevanju naslednjega:
   1.   UVOD

               (1)

               Uredba (ES) št. 1005/2008 (v nadaljnjem besedilu: uredba o ribolovu IUU) vzpostavlja sistem Unije za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova (v nadaljnjem besedilu: ribolov IUU), za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje.

               (2)

               V poglavju VI uredbe o ribolovu IUU so določeni postopek v zvezi z opredelitvijo nesodelujočih tretjih držav, demarše v zvezi z državami, opredeljenimi kot nesodelujoče tretje države, priprava seznama nesodelujočih držav, črtanje s seznama nesodelujočih držav, objava seznama nesodelujočih držav in morebitni izredni ukrepi.

               (3)

               Komisija bi morala v skladu s členom 32 uredbe o ribolovu IUU obvestiti tretje države o možnosti, da bodo opredeljene kot nesodelujoče države. Pri tem gre za predhodno obvestilo. Obvestilo tretjim državam o možnosti, da bodo opredeljene kot nesodelujoče tretje države, temelji na merilih iz člena 31 uredbe o ribolovu IUU. Komisija bi morala v zvezi s temi državami sprejeti tudi vse demarše, določene v členu 32. Komisija bi morala v obvestilo vključiti zlasti informacije o bistvenih dejstvih in ugotovitvah, na katerih temelji taka opredelitev, možnosti teh držav, da odgovorijo in predložijo dokaze, ki izpodbijajo opredelitev, ali, kadar je to ustrezno, akcijski načrt za izboljšanje in sprejete ukrepe za izboljšanje stanja. Komisija bi morala zadevnim tretjim državam dati dovolj časa, da odgovorijo na obvestilo, in določiti razumen rok, v katerem morajo odpraviti nepravilnosti.

               (4)

               Evropska komisija lahko v skladu s členom 31 uredbe o ribolovu IUU opredeli tretje države, ki jih obravnava kot nesodelujoče države v boju proti ribolovu IUU. Tretja država je lahko opredeljena kot nesodelujoča tretja država, če ne izpolnjuje dolžnosti, ki so ji kot državi zastave, pristanišča, obalni državi ali državi trga naložene v skladu z mednarodnim pravom ter v skladu s katerimi mora ukrepati za preprečevanje ribolova IUU, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje.

               (5)

               Opredelitev nesodelujočih tretjih držav bo temeljila na proučitvi vseh informacij, kot je določeno v členu 31(2) uredbe o ribolovu IUU.

               (6)

               Svet lahko v skladu s členom 33 uredbe o ribolovu IUU pripravi seznam nesodelujočih držav. Za te države se med drugim uporabljajo ukrepi iz člena 38 uredbe o ribolovu IUU.

               (7)

               V skladu s členom 20(1) uredbe o ribolovu IUU morajo tretje države zastave obvestiti Komisijo o svoji ureditvi za izvajanje, nadzorovanje in izvrševanje zakonov, predpisov ter ukrepov za ohranjanje in upravljanje, ki jih morajo upoštevati njihova ribiška plovila.

               (8)

               Komisija v skladu s členom 20(4) uredbe o ribolovu IUU upravno sodeluje s tretjimi državami na področjih v zvezi z izvajanjem navedene uredbe.

         2.   POSTOPEK V ZVEZI Z REPUBLIKO KOREJO

               (9)

               Komisija je obvestilo Republike Koreje (v nadaljnjem besedilu: Koreja) kot države zastave v skladu s členom 20 uredbe o ribolovu IUU prejela 1. januarja 2010.

               (10)

               Komisija je med 11. in 15. julijem 2011 ob podpori Evropske agencije za nadzor ribištva (EFCA) opravila misijo v Koreji v okviru upravnega sodelovanja iz člena 20(4) uredbe o ribolovu IUU.

               (11)

               Cilj misije je bil preveriti informacije glede ureditve Koreje na področju izvajanja, nadzorovanja in izvrševanja zakonov, predpisov ter ukrepov za ohranjanje in upravljanje, ki jih morajo upoštevati njena ribiška plovila, ter glede ukrepov, ki jih je Koreja sprejela za izpolnitev obveznosti v boju proti ribolovu IUU ter izpolnitev zahtev in točk v zvezi z izvajanjem sistema potrdil Unije o ulovu.

               (12)

               Končno poročilo o misiji je bilo Koreji poslano 5. oktobra 2011.

               (13)

               Pripombe Koreje glede končnega poročila o misiji so bile prejete 28. marca 2012.

               (14)

               Komisija je z dopisom z dne 11. oktobra 2011 korejskim organom predložila informacije o ugotovljenih dejavnostih IUU korejskih plovil.

               (15)

               Naknadna misija Komisije v Koreji za spremljanje ukrepov, sprejetih v okviru prve misije, je potekala 17. in 18. aprila 2012.

               (16)

               Koreja je dodatne pisne pripombe predložila 16. maja 2012, 25. junija 2012, 21. decembra 2012, 19. junija 2013 in 21. junija 2013. Svoje odgovore je predložila tudi na srečanjih, ki so potekala v Bruslju 26. januarja 2012, 8. junija 2012, 6. septembra 2012, 9. oktobra 2012, 8. marca 2013, 13. marca 2013, 22. aprila 2013, 31. maja 2013 in 25. julija 2013. Obe strani sta si 27. junija 2013 in 17. julija 2013 izmenjali pisne pripombe na politični ravni.

               (17)

               Koreja je pogodbenica Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki (CCAMLR), Komisije za ohranitev južnega modroplavutega tuna (CCSBT), Medameriške komisije za tropske tune (IATTC), Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku (ICCAT), Komisije za tune v Indijskem oceanu (IOTC), Regionalne organizacije za upravljanje ribištva v južnem Tihem oceanu (SPRFMO), Komisije za ribištvo zahodnega in srednjega Pacifika (WCPFC), Organizacije za ribištvo severozahodnega Atlantika (NAFO) in Organizacije za ribištvo jugovzhodnega Atlantika (SEAFO). Južna Koreja je ratificirala Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu (UNCLOS) in Sporazum ZN o izvajanju določb Konvencije ZN o pomorskem pravu v zvezi z ohranjanjem in upravljanjem čezconskih staležev rib in izrazito selivskih staležev rib (v nadaljnjem besedilu: sporazum ZN o staležih rib). Poleg tega je sprejela Sporazum Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo (FAO) o pospeševanju usklajevanja ribiških plovil na odprtem morju z mednarodnimi ukrepi za ohranjanje in upravljanje (v nadaljnjem besedilu: sporazum FAO o usklajevanju) iz leta 2003.

               (18)

               Komisija je za oceno izpolnjevanja mednarodnih obveznosti s strani Koreje kot države zastave, pristanišča, obalne države ali države trga (2), ki so določene v mednarodnih sporazumih ter so jih opredelile regionalne organizacije za upravljanje ribištva iz uvodne izjave (17), analizirala vse ustrezne informacije.

               (19)

               Komisija je uporabila informacije, pridobljene iz razpoložljivih podatkov, ki so jih objavile Komisija za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki, Komisija za tune v Indijskem oceanu in Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku v obliki poročil o skladnosti ali v obliki seznamov plovil IUU, ter javno razpoložljive informacije iz poročila ministrstva Združenih držav za trgovino iz januarja 2013 ameriškemu kongresu v skladu z oddelkom 403(a) zakona Magnuson-Stevens Fisheries Conservation and Management Reauthorisation Act iz leta 2006 (Poročilo ameriške nacionalne službe za morsko ribištvo (NMFS)).

         3.   MOŽNOST OPREDELITVE REPUBLIKE KOREJE KOT NESODELUJOČE TRETJE DRŽAVE

               (20)

               Komisija je v skladu s členom 31(3) uredbe o ribolovu IUU analizirala dolžnosti Koreje kot države zastave, pristanišča, obalne države ali države trga. Pri tem pregledu je upoštevala merila iz člena 31(4) do (7) uredbe o ribolovu IUU.

         3.1   Ponavljajoča se plovila IUU in trgovinski tokovi IUU (člen 31(4)(a) uredbe o ribolovu IUU)

               (21)

               Komisija je na podlagi informacij z misij na kraju samem in pisnega potrdila s strani zadevnih sodelujočih tretjih obalnih držav ugotovila, da je v obdobju 2011–2012 devetnajst plovil, ki so plula pod korejsko zastavo, storilo hude kršitve, povezane z ribolovom IUU.

               (22)

               Na podlagi pridobljenih dokazov se šteje, da so ta plovila, ki so plula pod korejsko zastavo, storila naslednje hude kršitve, ki so v nasprotju z ukrepi za ohranjanje in upravljanje, ki se uporabljajo na ribolovnih območjih, saj so: opravljala ribolov brez veljavnega potrdila, dovoljenja ali dovolilnice, ki jih izda država zastave ali ustrezna obalna država, opravljala ribolov v varstvenem območju ali v nelovni dobi, uporabila ponarejene upravne dokumente obalne države za uvoz ribiških proizvodov v EU, ki so bili nezakonito ulovljeni v vodah pod pristojnostjo obalne države, uporabila ponarejene ali neveljavne dokumente za pridobitev potrdil o ulovu s strani korejskih oblasti in za uvoz proizvodov v EU, ponaredila ali prikrila svoje oznake, identiteto ali registracijo, ovirala delo uradnikov obalne države med izvajanjem nalog nadzorovanja skladnosti z veljavnimi ukrepi za ohranjanje in upravljanje, niso plačala nobene sankcije, ki so jo izrekli pristojni organi obalne države ter so se enostransko in nezakonito preimenovala in spremenila svoje klicne znake. Poleg tega ta plovila, ko so se odločila zapustiti izključno ekonomsko cono obalne države, niso izpolnila svojih obveznosti glede evidentiranja in poročanja podatkov o ulovu ali podatkov, povezanih z ulovom, in organov obalne države o tem niso predhodno obvestila. Nazadnje so opravljala dejavnosti pretovarjanja, pri čemer niso izpolnjevala pogojev iz svojih dovoljenj za pretovarjanje, ki so jih izdale pristojne obalne države, obalnih držav o tem niso predhodno obvestila in niso zaprosila za dovoljenje za pretovarjanje ter ga od pristojnih držav tudi pridobila. Vsa ta dejstva so bila korejskim organom predložena z dopisom z dne 11. oktobra 2011.

               (23)

               Poleg tega je Komisija menila, da bi bilo treba vzorec ravnanja teh plovil, ki so plula pod korejsko zastavo, upoštevati pri ugotavljanju resnosti kršitev. Vrednost, obseg in ponavljanje storjenih nezakonitih dejavnosti, opisanih v uvodni izjavi (22), so dodatni pokazatelji resnosti storjenih kršitev.

               (24)

               Neupoštevanje zakonskih zahtev obalnih držav za izvrševanje nelovne dobe, moratorija ali varstvenega območja, rezerviranega za mali ribolov, škodi zlasti trajnosti ribolovnih virov v zadevnih obalnih državah v razvoju in ogroža preživetje lokalnega prebivalstva.

               (25)

               Poleg tega so plovila, ki so delovala na način, pojasnjen v uvodni izjavi (22), ovirala zmožnost pristojnih ribiških organov obalnih držav, da bi spremljali in nadzorovali njihove dejavnosti na morju. Komisija je menila, da je opravljanje pretovarjanja na morju, ki je v nasprotju s pogoji, ki jih je določila Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku, ali opravljanje pretovarjanja na morju brez dovoljenja zadevne obalne države, ki je v nasprotju z njenimi zakoni in predpisi, resna kršitev in lahko resno ogrozi doseganje ciljev kršenih pravil in trajnost ribolovnih virov v zadevni obalni državi ter pristojnim organom odvzame edino možnost spremljanja teh dejavnosti, ki pomenijo tveganje v smislu sledljivosti in nadzora ribiških proizvodov. V nekaterih primerih je stalno nesodelovanje korejskih plovil dejansko okrepilo resnost storjenih kršitev. Nazadnje je po zakonih pristojnih obalnih držav večina teh kršitev opredeljena kot resne kršitve.

               (26)

               Komisija je na podlagi zbranih informacij ugotovila, da Koreja ni sprejela ustreznih ukrepov za preprečevanje, odkrivanje in sankcioniranje ponavljajočih se ribolovnih dejavnosti IUU ribiških plovil, ki opravljajo dejavnosti v njenih vodah. Razpoložljive informacije dejansko potrjujejo, da so ponavljajoče se kršitve storila ribiška plovila, ki so plula pod korejsko zastavo in ki so opravljala dejavnosti v vodah tretjih držav. Komisija je za več primerov ugotovila, da pristojni korejski organi, kljub ustreznim razpoložljivim informacijam, niso začeli postopkov, niso sankcionirali zadevnih plovil, niso učinkovito izvrševali sankcij, ki so jih izrekli, in so v nekaterih primerih celo znižali stopnjo spremljevalnih sankcij. Zadevne obalne države zaradi pomanjkljivega sodelovanja države zastave (Koreje) prav tako niso mogle sprejeti učinkovitih izvršilnih ukrepov. Poleg tega je Komisija ugotovila, da je bila v primerih, ko so korejski organi uvedli sankcije, raven izrečenih kazni za ta plovila, ki so plula pod korejsko zastavo, očitno nezadostna, sankcije pa niso bile sorazmerne, učinkovite in odvračilne, kot to zahtevajo mednarodna pravila in priporočila, in sicer zlasti člen 19 sporazuma ZN o staležih rib in točka 21 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje (v nadaljnjem besedilu: mednarodni akcijski načrt za preprečevanje ribolova IUU).

               (27)

               Komisija je na podlagi informacij, ki jih je predložilo korejsko podjetje, in informacij, zbranih med misijo, ki jo je opravila marca 2011, ugotovila, da so v nasprotju s panamskimi zakoni in predpisi ter zakoni in predpisi obalnih držav štiri leta potekala nezakonita pretovarjanja na morju vzdolž zahodnoafriške obale, in sicer med Angolo in Gvinejo Bissau.

               (28)

               Komisija ima dokaze, da so plovila v korejski lasti opravljala nezakonito pretovarjanje na morju. V skladu s členom 62 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu državljani drugih držav, ki opravljajo ribolov v izključni ekonomski coni obalne države, upoštevajo ukrepe za ohranjanje in druge pogoje, določene v zakonih in predpisih obalne države. Komisija zato meni, da je opravljanje pretovarjanja na morju, ki je v nasprotju z določenimi pogoji, ali opravljanje pretovarjanja na morju brez dovoljenja zadevne obalne države, ki je v nasprotju z njenimi zakoni in predpisi, resna kršitev, povezana z ribolovom IUU, in bi lahko resno ogrozila trajnost ribolovnih virov v zadevni obalni državi.

               (29)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav zadevne države je v skladu s členom 31(3) in členom 31(4)(a) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da Koreja ni izpolnila dolžnosti, ki so ji bile kot državi zastave naložene v skladu z mednarodnim pravom ter se nanašajo na plovila IUU in ribolov IUU, ki ga opravljajo ali omogočajo ribiška plovila, ki plujejo pod njeno zastavo, ali njeni državljani, ter ni sprejela zadostnih ukrepov za preprečevanje evidentiranega in ponavljajočega se ribolova IUU plovil, ki so predhodno plula pod njeno zastavo.

         3.2   Nesodelovanje in neizvrševanje (člen 31(5) uredbe o ribolovu IUU)

               (30)

               Glede učinkovitega sodelovanja Koreje s Komisijo in obalnimi državami na področju preiskav ribolova IUU in z njim povezanih dejavnosti je ugotovljeno, da dokazi, ki jih je zbrala Komisija, kažejo, da Koreja kot država zastave ne izpolnjuje svojih obveznosti v skladu z mednarodnim pravom.

               (31)

               V zvezi z devetnajstimi plovili iz uvodne izjave (21), ki so plula pod korejsko zastavo, je treba opozoriti na to, da je Komisija ob upoštevanju dejstva, da korejski organi niso sodelovali v okviru člena 26 uredbe o ribolovu IUU, v zvezi z zadevnimi izvajalci dejavnosti začela postopek iz člena 27 navedene uredbe.

               (32)

               To pomeni tudi, da Koreja ni sodelovala z EU in drugimi državami ter z njimi usklajevala dejavnosti na področju preprečevanja ribolova IUU, odvračanja od njega ter njegovega odpravljanja, kot je določeno v točki 28 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU. Poleg tega Koreja ni upoštevala priporočil iz točke 24 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katero naj bi države zastave zagotovile celovito ter učinkovito spremljanje, nadzor in obvladovanje ribolova vse do iztovarjanja in cilja, vključno z namestitvijo sistema za spremljanje plovil (v nadaljnjem besedilu: sistem VMS) v skladu z ustreznimi nacionalnimi, regionalnimi in mednarodnimi standardi, kar vključuje zahtevo, da morajo plovila pod njeno pristojnostjo imeti na krovu sistem VMS. Koreja prav tako ni upoštevala priporočil iz točke 45 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katero naj bi države zastave zagotovile, da ima vsako plovilo, upravičeno do plovbe pod njihovo zastavo in ki opravlja ribolov v vodah zunaj njihove suverenosti ali pristojnosti, veljavno dovoljenje za ribolov, ki ga izda zadevna država zastave. Poleg tega Koreja s tem, ko ne zahteva dokumentacije o plovilu, ne izpolnjuje točke 47(7) mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, in sicer v smislu odkrivanja morebitnih kršitev, storjenih pred odobritvijo dovoljenja za ribolov.

               (33)

               Opozoriti bi bilo treba tudi na to, da v nasprotju s priporočili iz točk 26 in 27 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU korejski nacionalni akcijski načrt za preprečevanje ribolova IUU iz leta 2005 ni bil posodobljen. Korejski načrt iz maja 2013 za okrepitev mehanizma za preprečevanje in odvračanje od ribolovnih dejavnosti IUU plovila, ki plujejo pod korejsko zastavo, je osnutek, ki ga ni mogoče šteti za podroben in jasen nacionalni akcijski načrt za preprečevanje ribolova IUU. Koreja ni izboljšala svoje ravni izvajanja nacionalnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, da bi zagotovila notranjo uskladitev nacionalnih prizadevanj za preprečevanje ribolova IUU, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje. Zlasti v smislu spremljanja, nadzora in obvladovanja ladjevja za ribolov v oddaljenih vodah niso bili izpolnjeni številni cilji. Komisija je med svojimi misijami ugotovila, da je raven izmenjave informacij z obalnimi državami nezadovoljiva. Koreja še vedno ne izpolnjuje zahtev, da bi kot država zastave in pristanišča izpolnila svoje obveznosti v skladu z mednarodnim pravom.

               (34)

               Komisija je med misijo v Koreji, ki jo je opravila julija 2011, ugotovila, da v Koreji ni centra za spremljanje ribištva kot takega, ki bi nadzoroval njeno ladjevje za ribolov v oddaljenih vodah, in da operaterji oddelka za ribolov v oddaljenih vodah ne morejo potrditi, ali je določeno plovilo znotraj ali zunaj določenega geografskega območja in ali ima določeno plovilo, ki opravlja ribolov na določenem območju (v izključni ekonomski coni ali na območju regionalne organizacije za upravljanje ribištva), dejansko dovoljenje, da tam te dejavnosti tudi opravlja. Poleg tega je bilo v zvezi s potrjevanjem potrdil o ulovu ladjevja za ribolov v oddaljenih vodah ugotovljeno, da pristojni korejski organ, in sicer nacionalna služba za inšpekcijski nadzor kakovosti ribiških proizvodov, nima sredstev za navzkrižno preverjanje informacij, navedenih v potrdilih o ulovu, in drugih zanesljivih virov informacij, kot so dovoljenja za ribolov, ki jih ima gospodarski subjekt, položaji VMS ribiških plovil, poročila o ulovu ali kopije ladijskih dnevnikov. Glede na informacije, ki jih predložila korejska vlada, je bilo ustanovljeno novo ministrstvo za oceane in ribištvo, in začel bo delovati center za spremljanje ribištva, ki bo spremljal dejavnosti njenega ladjevja. Vendar pa obstoječa zakonodaja še vedno ni v skladu s členom 18(3)(e)(g)(iii) in členom 18(4) sporazuma ZN o staležih rib. V zvezi s tem je treba odpraviti ugotovljene pomanjkljivosti v smislu človeških virov, razpoložljivosti podatkov o položajih ribiških plovil v realnem času ali preteklih podatkov, uporabljenih metod in usposabljanja odgovornih uradnikov.

               (35)

               Koreja je v zvezi z upravnimi pravili, ki zadevajo pretovarjanje rib na morju, navedla, da taka pravila obstajajo le za primere, ki spadajo v okvir regionalne organizacije za upravljanje ribištva, ali če tako dejavnost urejajo obalne države. Za slednje je bilo pojasnjeno, da korejska vlada glede takih dejavnostih pretovarjanja na morju ne prejme poročila. V zvezi s tem je ustrezno opozoriti na to, da je s pretovarjanji na morju, ki so jih opravljala korejska ribiška plovila v zahodnoafriških vodah, prišlo do kršitev, navedenih v uvodnih izjavah (21) do (28), in da so leta 2011 v zvezi s tem različne države članice zahtevale preverjanja (3).

               (36)

               Postopek v skladu s členom 27 uredbe o ribolovu IUU je nadaljnji pokazatelj, da Koreja ne izvršuje odgovornosti za svoja plovila, ki opravljajo dejavnosti na odprtem morju, kot je določeno v členu 18(1) in (2) sporazuma ZN o staležih rib. Poleg tega mora država zastave v skladu s členom 19(1) sporazuma ZN o staležih rib zagotoviti skladnost plovil, ki plujejo pod njeno zastavo, s pravili za ohranjanje in upravljanje regionalne organizacije za upravljanje ribištva.

               (37)

               Komisija je analizirala, ali je Koreja sprejela učinkovite izvršilne ukrepe v zvezi z izvajalci dejavnosti, odgovornimi za ribolov IUU, in ali se uporabljajo dovolj stroge sankcije, da ostanejo kršitelji brez koristi, ki izhajajo iz ribolova IUU.

               (38)

               Ponavljajoči se primeri ribolova IUU, opisani v uvodnih izjavah (21) do (28), kažejo, da Koreja po ustreznih zahtevah Komisije ni sprejela izvršilnih ukrepov zoper tak ribolov.

               (39)

               Zmožnost Koreje, da bi izpolnila svoje obveznosti v skladu s členom 117 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, v skladu s katerim morajo države za svoje zadevne državljane sprejeti nacionalne ukrepe za ohranjanje živih virov na odprtem morju, zmanjšuje dejstvo, da slednja ni učinkovito spremljala in sankcionirala svojih plovil, ki so sodelovala pri teh nezakonitih dejavnostih. V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti tudi na to, da je pomen učinkovitih ukrepov v zvezi z dejanskimi lastniki potrjen v ustrezni dokumentaciji Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo ter Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD), v kateri je poudarjeno, da so informacije o dejanskih lastnikih pomembne za boj proti nezakonitim dejavnostim (4) ter da je treba voditi evidence o ribiških plovilih in dejanskem lastništvu (5). Ta upravna praksa, ki bi lahko spodbudila izvajalce dejavnosti IUU k registraciji plovil IUU, ni v skladu s členom 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (40)

               Neizpolnjevanje obveznosti Koreje kot države zastave glede skladnosti in izvrševanja iz člena 19 sporazuma ZN o staležih rib potrjujejo tudi informacije, ki so bile zbrane med misijami, ki so potekale leta 2011 in leta 2012, ter informacije, ki jih je zbrala Komisija v skladu s členom 25 uredbe o ribolovu IUU. Komisija je ugotovila, da so ribiška plovila, ki so plula pod korejsko zastavo, opravljala ponavljajoče se ribolovne dejavnosti IUU. Zato so se začeli postopki v skladu s členoma 26 in 27 uredbe o ribolovu IUU. Zdaj potekajo postopki iz člena 27, da se ugotovi, ali so ribolovne dejavnosti IUU ustrezno sankcionirane na način, ki zagotavlja skladnost, odvrača od kršitev in kršiteljem odvzame koristi, ki izhajajo iz njihovih nezakonitih dejavnosti. Korejski organi so bili o teh postopkih obveščeni z dopisi z dne 11. oktobra 2011, 22. decembra 2011 in 2. marca 2012.

               (41)

               V točkah 34 in 35 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU je prav tako določeno, da morajo države zagotoviti, da ribiška plovila, upravičena do plovbe pod njihovo zastavo, ne opravljajo ali omogočajo ribolova IUU in da lahko izvršijo svojo odgovornost, da zagotovijo, da plovilo ne opravlja ribolova IUU, preden ga registrirajo. Poleg tega ukrepi, navedeni v uvodni izjavi (59), in sicer v zvezi z dejavnostmi korejskih državljanov pri ribolovu tropskega tuna v Gvinejskem zalivu, ki so vključevale prepovedana pretovarjanja, ki so jih opravljala plovila pod gansko zastavo, zmanjšujejo zmožnost Koreje, da bi izpolnila svoje obveznosti v skladu s členom 94(2)(b) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, v katerem je določeno, da ima država zastave v skladu s svojim notranjim pravom pristojnost nad vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, vključno z njenim poveljnikom, častniki in posadko.

               (42)

               Razpoložljivi dokazi potrjujejo, da Koreja ni izpolnila svojih obveznosti glede učinkovitih izvršilnih ukrepov v skladu z mednarodnim pravom. V zvezi s tem je treba opozoriti na to, da morajo v skladu s korejskim zakonom o razvoju pomorske industrije iz leta 2007, kakor je bil spremenjen marca 2013, ribiška plovila, ki plujejo pod korejsko zastavo, imeti sistem VMS, le če opravljajo ribolov v okviru regionalnih organizacij za upravljanje ribištva, ki zahtevajo njegovo uporabo, ali če opravljajo dejavnosti v nacionalnih vodah v skladu s sporazumi o ribištvu, ki jih je Koreja sklenila s tretjimi državami (6). Zato ni nobene zakonske zahteve, da morajo plovila imeti sistem VMS, če opravljajo ribolov na odprtem morju zunaj pristojnosti regionalnih organizacij za upravljanje ribištva ali v vodah obalnih držav, s katerimi ni bil sklenjen sporazum o ribištvu. Glede na podatke, ki so jih 25. julija 2013 predložile korejske oblasti, trenutno s sistemom VMS ni opremljenih 97 korejskih plovil za ribolov v oddaljenih vodah od skupno 344. V zakonu o razvoju pomorske industrije iz julija 2013 ni jasno predvidena obvezna namestitev sistema VMS za vso korejsko ladjevje za ribolov v oddaljenih vodah ne glede na to, kje opravlja dejavnosti. Obvezno sledenje VMS je zdaj že mednarodno sprejeta praksa in je zato v skladu s členom 18(3)(e) sporazuma ZN o staležih rib samoumeven del obveznosti držav zastave. Dejstva, opisana v tej uvodni izjavi in v uvodnih izjavah (21) do (28), kažejo, da Koreja ne izpolnjuje pogojev iz člena 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, v katerem je določeno, da ima država zastave v skladu s svojim notranjim pravom pristojnost nad vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, vključno z njenim kapitanom, častniki in posadko. Koreja kot država zastave prav tako ne izpolnjuje svojih obveznosti glede skladnosti in izvrševanja, določenih v členu 19 sporazuma o staležih rib, saj ni dokazala, da je ukrepala in delovala v skladu s podrobnimi pravili iz navedenega člena.

               (43)

               Poleg tega je bilo med misijami Komisije v Koreji v zvezi z izvršilnimi ukrepi, ki jih izvaja Koreja, ugotovljeno, da je treba pregledati veljavne sankcije za kršitve, kot je določeno v korejski ministrski direktivi z dne 29. decembra 2009 o pravilih EU o ribolovu IUU, tj. v „zakonu o nadzoru ribolovnih virov“. Za kazenske sankcije, predvidene v pravnem sistemu Koreje, je določena splošna najvišja omejitev v višini 1 000 ameriških dolarjev. Stopnja takih sankcij je očitno nezadostna in nedvomno ni sorazmerna z resnostjo morebitnih kršitev, morebitnim učinkom kršitev na sredstva in morebitno koristjo za kršitelje, ki lahko izhaja iz takih nezakonitih dejavnosti. V nedavno sprejetem zakonu o razvoju pomorske industrije (julij 2013) ni določen jasen seznam odvračilnih (kazenskih in upravnih) ter spremljevalnih sankcij. V sedanjem spremenjenem sistemu je predvidenih več odstopanj glede začasnega preklica dovoljenj za ribolov, v njem niso jasno opredeljene resne kršitve in vsebuje nejasne opredelitve ter nejasne metode za določanje stopnje sankcij. Komisija je med misijo, ki jo je opravila marca 2011, in po pogovorih s Korejo ugotovila, da pristojni korejski organi kljub razpoložljivosti zadostnih informacij za obvestilo o kršitvah, ki so jih storila njihova ribiška plovila, ki opravljajo dejavnosti na odprtem morju in v vodah tretjih držav, niso takoj sprejeli ukrepov za začetek postopkov ter po potrebi ustrezno sankcionirali zadevnih plovil. V skladu s členom 62 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu morajo državljani drugih držav, ki opravljajo ribolov v izključni ekonomski coni tretje države, upoštevati ukrepe za ohranjanje in druge pogoje, določene v zakonih in predpisih obalnih držav. V zvezi s tem upravne prakse, ugotovljene v Koreji, niso v skladu z njenimi mednarodnimi obveznostmi, ki jih ima kot država zastave v okviru Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (44)

               Ustrezno je opozoriti na to, da je bila Koreja omenjena tudi v poročilu ameriške nacionalne službe za morsko ribištvo (7). Za Korejo je bilo ugotovljeno, da ni uvedla zadostnih sankcij, da bi svoja plovila odvrnila od opravljanja ribolovnih dejavnosti, ki so v nasprotju z ukrepi za ohranjanje in upravljanje, zahtevanimi v mednarodnem sporazumu za upravljanje ribištva. Ameriška nacionalna služba za morsko ribištvo je zlasti zaskrbljena, ker Koreja svojih devetih ribiških plovil, ki imajo dovoljenje za ribolov na območju konvencije Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki, ne nadzoruje na učinkovit način. Podobni pomisleki v zvezi z dejavnostmi korejskih državljanov, ki opravljajo morebitna nezakonita pretovarjanja, kot je nadalje pojasnjeno v uvodni izjavi (59), so bili izraženi na 18. posebnem srečanju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku novembra 2012. Korejska vlada je nadalje navedla, da je za okrepitev sankcij za preprečevanje ribolovnih dejavnosti IUU sprejela spremembo ustrezne zakonodaje. Kljub zakonu o razvoju pomorske industrije iz julija 2013 nov sistem sankcioniranja, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi (43), še vedno ni zadosten, da bi odvračal od ribolovnih dejavnosti IUU.

               (45)

               Ob upoštevanju stanja, ki je pojasnjeno v uvodnih izjavah (43) in (44), je ugotovljeno, da stopnja sankcij za kršitve, povezane z ribolovom IUU, ki jih zagotavlja korejska zakonodaja, ni v skladu s členom 19(2) sporazuma ZN o staležih rib, v katerem je določeno, da morajo biti sankcije za kršitve ustrezno stroge, da učinkovito zagotovijo skladnost, da povsod odvračajo od kršitev in da kršitelji ostanejo brez koristi, ki izhajajo iz njihovih nezakonitih dejavnosti. Poleg tega ravnanje Koreje glede učinkovitih izvršilnih ukrepov ni v skladu s priporočili iz točke 21 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katero naj bi države zagotovile, da so sankcije za plovila, ki opravljajo ribolov IUU, dovolj stroge, da učinkovito preprečijo ribolov IUU, odvračajo od njega in ga odpravijo ter da kršitelji ostanejo brez koristi, ki izhajajo iz ribolova IUU.

               (46)

               Neizpolnjevanje obveznosti Koreje glede skladnosti in izvrševanja, kot je pojasnjeno v tem oddelku, je tudi v nasprotju s členom III(8) sporazuma FAO o usklajevanju, v skladu s katerim mora vsaka pogodbenica sprejeti izvršilne ukrepe v zvezi z ribiškimi plovili, ki so upravičena do plovbe pod njeno zastavo in opravljajo dejavnosti v nasprotju z določbami sporazuma FAO o usklajevanju, ter, kadar je to ustrezno, kršitev teh določb šteti za kaznivo dejanje v skladu z nacionalno zakonodajo. Sankcije, ki se uporabljajo v zvezi s temi kršitvami, morajo prav tako biti dovolj stroge, da učinkovito zagotovijo izpolnjevanje zahtev iz sporazuma FAO o usklajevanju in da kršitelji ostanejo brez koristi, ki izhajajo iz njihovih nezakonitih dejavnosti.

               (47)

               Glede na zgodovino, vrsto, okoliščine, obseg in resnost pojavnih oblik obravnavanega ribolova IUU je Komisija upoštevala stalne in ponavljajoče se ribolovne dejavnosti IUU plovil pod korejsko zastavo do leta 2013, kot je navedeno v uvodnih izjavah (21) do (24).

               (48)

               V zvezi z obstoječimi zmogljivostmi korejskih organov bi bilo treba opozoriti na to, da se Koreja v skladu z indeksom človekovega razvoja ZN (8) šteje za državo z visoko stopnjo človekovega razvoja (12. mesto od 186 držav). Glede na njen položaj se ne zdi potrebno analizirati obstoječih zmogljivosti njenih pristojnih organov. Razlog za to je, da stopnje razvoja Koreje, kot je opredeljena v tej uvodni izjavi, ni mogoče obravnavati kot dejavnika, ki bi zmanjševal zmogljivost pristojnih organov na področju sodelovanja z drugimi državami in sprejemanja izvršilnih ukrepov.

               (49)

               V skladu z analizo iz uvodne izjave (48) je treba opozoriti tudi na to, da na podlagi informacij, pridobljenih med misijo, ki je potekala julija 2011, ni mogoče trditi, da korejskim organom primanjkujejo finančna sredstva, temveč potrebno pravno in upravno okolje ter pooblastila za opravljanje njihovih dolžnosti.

               (50)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav zadevne države je v skladu s členoma 31(3) in 31(5) uredbe o ribolovu IUU, mogoče ugotoviti, da Koreja ni izpolnila obveznosti v zvezi s prizadevanji za sodelovanje in izvrševanje, ki so ji bile kot državi zastave naložene v skladu z mednarodnim pravom.

         3.3   Neizvajanje mednarodnih pravil (člen 31(6) uredbe o ribolovu IUU)

               (51)

               Koreja je ratificirala Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu in sporazum ZN o staležih rib. Koreja je poleg tega pogodbenica Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki, Komisije za ohranitev južnega modroplavutega tuna, Medameriške komisije za tropske tune, Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, Komisije za tune v Indijskem oceanu, Regionalne organizacije za upravljanje ribištva v južnem Tihem oceanu, Komisije za ribištvo zahodnega in srednjega Pacifika, Organizacije za ribištvo severozahodnega Atlantika in Organizacije za ribištvo jugovzhodnega Atlantika.

               (52)

               Komisija je analizirala vse informacije, ki jih je štela za pomembne v zvezi s statusom Koreje kot pogodbenice Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki, Komisije za tune v Indijskem oceanu in Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku.

               (53)

               V zvezi s plovilom Insung No 7 so bili glede na resnost nezakonite dejavnosti na srečanju Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki, ki je potekalo leta 2011 (9), izraženi pomisleki glede korejskih stopenj sankcij proti upravljavcu, plovilu in poveljniku. Stalni odbor Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki za izvajanje in zagotavljanje skladnosti (SCIC) je predlagal, da se Insung No 7 vključi na seznam plovil IUU pogodbenic, vendar je Koreja na 30. srečanju Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki njegovo vključitev zaustavila.

               (54)

               V poročilu Komisije za tune v Indijskem oceanu o skladnosti za Korejo, ki ga je izdal odbor za skladnost na svojem srečanju, ki je potekalo leta 2011 (10), je bilo ugotovljeno, da Koreja ne izpolnjuje obveznih statističnih zahtev iz resolucij št. 05/05, št. 09/06 in št. 10/06 (ni predložila informacij o prilovu morskih želv in morskih ptic, predložila je le delne informacije o prilovu morskih psov). Odbor je prav tako odkril več kršitev na področju izpolnjevanja obveznosti poročanja s strani Koreje, in sicer v zvezi z Resolucijo št. 10/04 o regionalnem opazovalnem programu, saj Koreja ni predložila poročil opazovalcev, ter resolucij št. 01/06 in št. 03/03 o programu statističnih dokumentov Komisije za tune v Indijskem oceanu o veleokem tunu, saj Koreja tej komisiji ni predložila svoje ocene razmerja med podatki o izvozu in uvozu. Predsednik Komisije za tune v Indijskem oceanu je z dopisom z dne 22. marca 2011 Koreji sporočil pomisleke glede njene stopnje skladnosti.

               (55)

               Glede na informacije iz poročila Komisije za tune v Indijskem oceanu o skladnosti, ki je bilo pripravljeno 10. marca 2012 (11), Koreja leta 2011 ni izpolnjevala vseh obveznosti v skladu s številnimi resolucijami, ki jih je sprejela ta komisija, oziroma jih je izpolnjevala le delno. Označeno ni bilo zlasti vso ribolovno orodje, kot je zahtevano v Resoluciji št. 01/02 o standardih upravljanja. V zvezi s sistemom VMS Koreja ne izpolnjuje resolucije št. 10/01, saj v poročilu o izvajanju ni predložila informacij o povzetku zapisov sistema VMS. Koreja je le delno izpolnila svojo obveznost glede predložitve podatkov o morskih psih, kot je zahtevano v Resoluciji št. 05/05. Poleg tega je predsednik odbora za skladnost opredelil številne dejavnosti, ki niso v skladu s pravnim okvirom Komisije za tune v Indijskem oceanu. Koreja ni predložila ne poročil opazovalcev, kot je zahtevano v resoluciji Komisije za tune v Indijskem oceanu št. 11/04, ne poročila o rezultatu preiskave v zvezi s podatki o izvozu veleokega tuna.

               (56)

               Poleg tega naj bi bilo glede na okrožnico Komisije za tune v Indijskem oceanu za obdobje 2013–2014 (12) eno korejsko plovilo v letu 2012 vpleteno v morebitne kršitve, ugotovljene v okviru opazovalnega programa te komisije za spremljanje pretovarjanj na morju.

               (57)

               Opozoriti je treba na to, da je Komisija za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki leta 2010 Koreji poslala dopis o opredelitvi (13). V dopisu je bilo ugotovljeno, da Koreja ne izpolnjuje obveznosti poročanja statističnih podatkov, kot je določeno v Priporočilu te komisije št. 05-09, v celoti in na učinkovit način. Komisija za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki je v istem dopisu poudarila, da Koreja ni predložila vseh potrebnih podatkov in informacij, kot so: podatki o nalogi I (podatki so bili predloženi po določenem roku), podatki o nalogi II (podatki o ulovu in naporu so bili predloženi po določenem roku, pri čemer podatki o velikosti ulova niso bili predloženi), tabele o skladnosti, ki so bile predložene po določenem roku, poročila o pretovarjanju, ki niso bila predložena, informacije v zvezi s standardom upravljanja za velika plovila za ribolov tuna s parangali, ki so bile predložene po določenem roku, poročilo o izvajanju Priporočila št. 08-05, ki je bilo predloženo po določenem roku, poročilo o izvajanju letnega ribolovnega načrta, ki je bilo prejeto po določenem roku, in načrt za upravljanje zmogljivosti, ki je bil predložen po določenem roku. Odbor je prav tako ugotovil, da je Koreja v nasprotju s Priporočilom št. 07-03 presegla ulov za južnoatlantskega belega tuna, v nasprotju s Priporočilom št. 06-03 že drugo leto zapored presegla ulov za južnoatlantsko mečarico ter v nasprotju s Priporočilom št. 08-02 že tretje leto zapored presegla ulov za severnoatlantsko mečarico. Glede na Priporočilo št. 08-01 za Korejo, kot državo z zanemarljivim ulovom veleokega tuna, za to vrsto ni veljala posebna omejitev ulova. Vendar je odbor prav tako poudaril, da ni bilo načrtovano, da bi države z zanemarljivim ulovom povečale ulov nad 2 100 metričnih ton. Odbor je izrazil zaskrbljenost glede trenda naraščanja korejskega ulova veleokega tuna. Odbor je bil zaskrbljen tudi zaradi dejstva, ker Koreja ni sprejela učinkovitih ukrepov za zmanjšanje ulova bele jadrovnice v okviru omejitev, določenih v Priporočilu št. 06-09.

               (58)

               Koreji je bil leta 2010 poslan dopis o opredelitvi glede več pomanjkljivosti na področju izpolnjevanja ukrepov za upravljanje in zahtev glede pravočasnega poročanja (14). S tem dopisom je bila Koreja obveščena, da se je Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku odločila, da v skladu s svojim Priporočilom št. 06-13 o trgovinskih ukrepih vztraja pri opredelitvi Koreje. Poleg tega je bilo ugotovljeno, da Koreja ne izpolnjuje svojih obveznosti iz priporočil te mednarodne komisije št. 05-09 o izpolnjevanju obveznosti poročanja statističnih podatkov, št. 06-09 za nadaljnjo krepitev načrta obnove populacij sinje in bele jadrovnice ter št. 07-03 o omejitvah ulova za južnega belega tuna za leta 2008, 2009, 2010 in 2011. V zvezi s tem je odbor za skladnost ugotovil, da Koreja v določenih rokih ni predložila vseh potrebnih podatkov in poročil. Ugotovljene so bile težave glede odsotnosti poročanja, poznih predložitev, nepopolnega poročanja in slabe kakovosti podatkov. Odbor je prav tako izrazil zaskrbljenost, saj Koreja ni sprejela učinkovitih ukrepov za nadzor ulova južnega belega tuna v okviru omejitev, določenih v Priporočilu št. 07-03, in ukrepov za nadzor ulova jadrovnice, določenih v Priporočilu št. 06-09, na kar kaže prekomerni ulov obeh vrst v letih 2008 in 2009. Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku je v istem dopisu o opredelitvi zaradi navedenih ugotovljenih pomanjkljivosti od Koreje zahtevala, naj takoj odgovori na letno okrožnico sekretariata v zvezi z uporabo zahtev glede poročanja ter v ta namen pregleda postopke za zbiranje in poročanje podatkov ter sekretariatu predloži predhodne načrte za upravljanje južnega belega tuna in jadrovnice, vključno z ukrepi, ki jih je treba sprejeti za ohranitev iztovarjanja v določenih ciljnih ravneh, in informacijami o zmogljivosti ladjevja v okviru ribolova, pri katerem je prišlo do prekomernega ulova.

               (59)

               Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku je leta 2011 Koreji poslala dopis o zaskrbljenosti glede več pomanjkljivosti na področju skladnosti (15). Odbor za skladnost se je dejansko odločil izraziti zaskrbljenost, ker Koreja ni v celoti izpolnjevala svojih obveznosti v skladu s Priporočilom Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku glede spodbujanja upoštevanja ukrepov za ohranjanje in upravljanje te mednarodne komisije s strani državljanov pogodbenic, sodelujočih nepogodbenic, pravnih subjektov ali pravnih subjektov v ribiškem sektorju (Priporočilo št. 06-14). Odbor je prav tako izrazil zaskrbljenost glede dejavnosti korejskih državljanov pri ribolovu tropskih tunov v Gvinejskem zalivu, ki lahko vključujejo prepovedana pretovarjanja, ki jih opravljajo plovila pod gansko zastavo. Odbor je Korejo pozval, naj obravnava sodelovanje korejskih državljanov pri nezakonitih dejavnostih v okviru tega ribolova. Nazadnje je morala Koreja Mednarodno komisijo za ohranitev tunov v Atlantiku obvestiti o ukrepih, ki jih je sprejela za spodbujanje upoštevanja ukrepov te mednarodne komisije s strani svojih državljanov, ki opravljajo ribolov tropskih tunov v Gvinejskem zalivu.

               (60)

               Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku je leta 2012 Koreji poslala dopis o zaskrbljenosti glede dejavnosti korejskih državljanov pri ribolovu tropskih tunov v Gvinejskem zalivu, ki lahko vključujejo prepovedana pretovarjanja na morju (16). V tem dopisu je Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku od Koreje zahtevala, naj sprejme vse potrebne ukrepe, da zagotovi, da njena plovila in državljani ne sodelujejo pri nezakonitih dejavnostih v okviru tega ribolova.

               (61)

               Ker Koreja ni nadzorovala plovil na odprtem morju v skladu s pravili regionalnih organizacij za upravljanje ribištva in ni zagotovila, da bi plovila, ki plujejo pod njeno zastavo, upoštevala priporočila Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki, Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku in Komisije za tune v Indijskem oceanu, krši člen 18(3)(a) sporazuma ZN o staležih rib, v skladu s katerim morajo države, katerih plovila opravljajo ribolov na odprtem morju, sprejeti nadzorne ukrepe, da zagotovijo skladnost navedenih plovil s pravili regionalnih organizacij za upravljanje ribištva.

               (62)

               Kot je opisano v uvodni izjavi (57), Koreja s tem, ko svojim plovilom omogoča opravljanje ribolova v nasprotju s pogoji, ki jih je določila Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku, ne izpolnjuje svojih obveznosti, ki izhajajo iz člena 18(3)(b)(ii) sporazuma ZN o staležih rib. Z neizpolnjevanjem standardov upravljanja za označevanje ribolovne opreme Koreja ne ravna v skladu s členom 18(3)(d) sporazuma ZN o staležih rib. Koreja prav tako ne izpolnjuje zahtev iz členov 18(3)(e) in 18(3)(g) sporazuma ZN o staležih rib glede evidentiranja in pravočasnega poročanja, saj Komisiji za tune v Indijskem oceanu in Mednarodni komisiji za ohranitev tunov v Atlantiku ni predložila informacij o letnih in statističnih poročilih, poročilih opazovalcev ter podatkih o trgovanju in prilovu. Koreja prav tako ne izpolnjuje pogojev iz člena 18(3)(g) sporazuma ZN o staležih rib, saj ne izpolnjuje obveznosti poročanja Komisiji za tune v Indijskem oceanu v zvezi s povzetkom zapisov sistema VMS in glede spremljanja pretovarjanj na morju.

               (63)

               Nazadnje je treba opozoriti na to, da v nasprotju s priporočili iz točk 25, 26 in 27 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU Koreja ni učinkovito posodabljala nacionalnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU.

               (64)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav zadevne države je v skladu s členoma 31(3) in 31(6) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da Koreja ni izpolnila obveznosti v zvezi z mednarodnimi pravili ter ukrepi za ohranjanje in upravljanje, ki so ji bile naložene v skladu z mednarodnim pravom.

         3.4   Posebne omejitve držav v razvoju

               (65)

               Opozoriti je treba na to, da Koreja glede na indeks človekovega razvoja ZN (17) šteje za državo z visoko stopnjo človekovega razvoja (12. mesto od 186 držav). Na drugi strani je Koreja v Prilogi V k Uredbi (ES) št. 1905/2006 navedena v skupini držav in ozemelj, ki niso države ali ozemlja v razvoju.

               (66)

               Glede na to uvrstitev se Koreja ne more šteti za državo s posebnimi omejitvami, ki izhajajo neposredno iz njene stopnje razvoja.

               (67)

               Opozoriti je treba na to, da je Komisija obvestilo Republike Koreje kot države zastave v skladu s členom 20 uredbe o ribolovu IUU prejela 1. januarja 2010. Koreja je nato v skladu s členom 20(1) uredbe o ribolovu IUU potrdila, da je vzpostavila ureditev za izvajanje, nadzor in izvrševanje zakonov, predpisov ter ukrepov za ohranjanje in upravljanje, ki jih morajo upoštevati njena ribiška plovila, na nacionalni ravni.

               (68)

               Komisija je Korejo obvestila o različnih pomanjkljivostih, ki jih je odkrila med opravljanjem misij in srečanj. Komisija si je prizadevala za sodelovanje s korejskimi organi in napredek pri popravljalnih ukrepih v zvezi z ugotovljenimi pomanjkljivostmi. Koreja ni sprejela zadostnih popravljalnih ukrepov in ni dosegla napredka pri odpravi ugotovljenih pomanjkljivosti. Komisija je analizirala nedavno spremembo korejskega zakona o razvoju pomorske industrije, katerega cilj je uvedba sankcij, ustanovitev centra za spremljanje ribištva, obvezna uporaba opreme VMS za plovila za ribolov v oddaljenih vodah ter vzpostavitev novih programov usposabljanja za pomorščake. Vendar to novo nacionalno pravno besedilo zaradi razlogov, ki so že pojasnjeni v oddelku 3 tega sklepa, še ni v skladu z zahtevami iz členov 62, 94, 117 in 118 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu in členi 18, 19 in 20 sporazuma ZN o staležih rib ter različnimi priporočili regionalnih organizacij za upravljanje ribištva (katerih pogodbenica je tudi Koreja). V zvezi z drugimi poudarjenimi dejstvi je Komisija na podlagi niza srečanj s korejskimi oblastmi, ki so potekala v obdobju med aprilom in julijem 2013, potrdila, da Koreja ni uvedla nobenih dejanskih in oprijemljivih načrtov za izvajanje teh ukrepov in še vedno ne more izvajati svoje nacionalne zakonodaje ter nadzorovati svojega ladjevja zunaj območij, ki niso pod njeno nacionalno suverenostjo ali pristojnostjo.

               (69)

               Navedeno stanje iz tega oddelka potrjuje, da je Koreja visoko razvita država z zadostnimi sredstvi za spoprijemanje in odpravljanje ugotovljenih pomanjkljivosti, vendar korejski organi še vedno niso uvedli in ne izvajajo ukrepov za boj proti ribolovnim dejavnostim IUU.

               (70)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav zadevne države je v skladu s členom 31(7) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da stopnja razvoja Koreje nima negativnega vpliva na njen razvojni status in splošno ravnanje na področju ribištva.

         4.   POSTOPEK V ZVEZI Z REPUBLIKO GANO

               (71)

               Komisija je obvestilo Republike Gane (v nadaljnjem besedilu: Gana) kot države zastave v skladu s členom 20 uredbe o ribolovu IUU prejela 1. januarja 2010.

               (72)

               Komisija je med 28. in 31. majem 2013 ob podpori Evropske agencije za nadzor ribištva opravila misijo v Gani v okviru upravnega sodelovanja iz člena 20(4) uredbe o ribolovu IUU.

               (73)

               Cilj misije je bil preveriti informacije glede ureditve Gane na področju izvajanja, nadzorovanja in izvrševanja zakonov, predpisov ter ukrepov za ohranjanje in upravljanje, ki jih morajo upoštevati njena ribiška plovila, ter glede ukrepov, ki jih je Gana sprejela za izpolnitev obveznosti v boju proti ribolovu IUU ter izpolnitev zahtev in točk v zvezi z izvajanjem sistema potrdil Unije o ulovu.

               (74)

               Končno poročilo o misiji je bilo Gani poslano14. junija 2013.

               (75)

               Naknadna misija Komisije v Gani za spremljanje ukrepov, sprejetih v okviru prve misije, je potekala od 16. do 18. julija 2013. Komisija je Gani 17. julija 2013 predložila pisne pripombe o ugotovljenem stanju v državi. Tehnično srečanje v obliki videokonference med ganskimi organi in Komisijo je potekalo 23. julija 2013. Komisija je Gani 1. avgusta 2013 predložila poročilo o zadevnem srečanju.

               (76)

               Naknadni dopis Gane je bil prejet 23. septembra 2013.

               (77)

               Gana je pogodbenica Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, Mednarodne komisije za kitolov (IWC), Odbora za celinsko ribištvo in ribogojstvo v Afriki (CIFAA) ter Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva (FCWC) in Odbora za ribištvo za vzhodni srednji Atlantik (CECAF), ki sta podregionalna svetovalna organa na področju ribištva.

               (78)

               Gana je ratificirala Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu. Sprejela je Sporazum Organizacije za prehrano in kmetijstvo o ukrepih države pristanišča za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje (v nadaljnjem besedilu: sporazum FAO o ukrepih države pristanišča) iz leta 2009.

               (79)

               Komisija je za oceno izpolnjevanja mednarodnih obveznosti s strani Gane kot države zastave, pristanišča, obalne države ali države trga (18), ki so določene v mednarodnih sporazumih iz uvodne izjave (76) ter so jih opredelile ustrezne regionalne organizacije za upravljanje ribištva iz uvodnih izjav (76) in (79), zahtevala in analizirala vse ustrezne informacije.

               (80)

               Komisija je uporabila informacije, pridobljene iz razpoložljivih podatkov, ki so jih objavile Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku, Komisija za ribištvo severovzhodnega Atlantika (NEAFC) ter Organizacija za ribištvo jugovzhodnega Atlantika in Organizacija za ribištvo severozahodnega Atlantika v obliki poročil o skladnosti ali v obliki seznamov plovil IUU ter javno razpoložljive informacije iz poročila ameriške nacionalne službe za morsko ribištvo ministrstva Združenih držav za trgovino (19). Poleg tega je Komisija uporabila rezultate z misij v Gani, ki jih je opravila leta 2013.

         5.   MOŽNOST OPREDELITVE GANE KOT NESODELUJOČE TRETJE DRŽAVE

               (81)

               Komisija je v skladu s členom 31(3) uredbe o ribolovu IUU analizirala dolžnosti Gane kot države zastave, pristanišča, obalne države in države trga. Pri tem pregledu je upoštevala merila iz člena 31(4) do (7) uredbe o ribolovu IUU.

         5.1   Ponavljajoča se plovila IUU in trgovinski tokovi IUU (člen 31(4)(a) in (b) uredbe o ribolovu IUU)

               (82)

               Komisija je na podlagi informacij s seznamov plovil IUU regionalnih organizacij za upravljanje ribištva in informacij z misij na kraju samem, ki jih je opravila v Gani maja in julija 2013, ugotovila, da se je ribiško plovilo IUU Yucatan Basin, vključeno na sezname Organizacije za ribištvo severozahodnega Atlantika, Organizacije za ribištvo jugovzhodnega Atlantika in regionalnih organizacij za upravljanje ribištva pri Komisiji za ribištvo severovzhodnega Atlantika, preimenovalo v Trinity in je zdaj registrirano pod gansko zastavo (20).

               (83)

               V zvezi z dolžnostmi države zastave in v skladu s členom 94(1) in (2) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu je treba opozoriti na to, da vsaka država zastave učinkovito izvaja svoje pristojnosti in nadzor nad vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, vključno z njenim kapitanom, častniki in posadko. V tem členu je določena tudi obveznost vodenja registra ladij, ki plujejo pod njeno zastavo. Ob upoštevanju tega dejanskega primera in vzpostavljenih postopkov Komisija v zvezi s tem meni, da Gana ne more preprečiti registracije plovil IUU pod svojo zastavo, kar kaže, da Gana ne izpolnjuje svojih obveznosti v skladu z mednarodnim pravom.

               (84)

               Poleg tega je Komisija v okviru uredbe EU o ribolovu IUU, ki jo izvajajo države članice EU, zbrala dokaze o ponavljajočih se kršitvah, ki so jih v nasprotju z ukrepi za ohranjanje in upravljanje Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku storila plovila, ki plujejo pod gansko zastavo, zaradi česar je EU sekretariatu Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku 23. aprila 2013 poslala obvestilo o Gani. EU je sekretariatu Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku predložila vse dodatne informacije, ki potrjujejo dejstva. Kršitve so se nanašale na ponavljajoča se pretovarjanja na morju, ki so jih v nasprotju s prepovedjo pretovarjanja na morju, navedeno v pravilih Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku (Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 12-06), na območju te mednarodne komisije opravljala plovila z zapornimi plavaricami pod gansko zastavo. Poleg tega je bilo v obvestilu sekretariatu Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku poudarjeno, da Gana domnevno ni ravnala v skladu s Priporočilom Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 03-14 o minimalnih standardih za vzpostavitev sistema VMS na območju konvencije te mednarodne komisije. Po prejemu teh informaciji je sekretariat Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku 30. aprila 2013 obvestil ganske organe o morebitnem neizpolnjevanju pravil Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku in Gano pozval, naj v zvezi z navedenimi zadevami do 18. oktobra 2013 predloži rezultate svojih preiskav.

               (85)

               V zvezi s tem naj bi v obdobju 2009–2012 več plovil z zapornimi plavaricami pod gansko zastavo na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku opravljalo ponavljajoča se nezakonita pretovarjanja na morju, in sicer na dve transportni plovili, prav tako pod gansko zastavo. V skladu s Priporočilom št. 06-11 (21) plovila z zapornimi plavaricami ne smejo pretovarjati vrst tunov na morju na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. Komisija je ugotovila, da so v nasprotju z navedenim priporočilom Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku potekala ponavljajoča se pretovarjanja na morju in da so te nezakonite dejavnosti odobrili ganski organi v okviru svojih potrdil o ulovu, ki spremljajo ribiške proizvode, izvožene v EU.

               (86)

               Hkrati je Komisija zbrala dokaze, da Gana pred 1. oktobrom 2012 v nasprotju z odstavki 3, 4 in 5 Priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 03-14 ni svojim ribiškim plovilom za tune nikoli naložila obveznosti poročanja geografskih položajev.

               (87)

               V okviru izvajanja uredbe o ribolovu IUU v državah članicah EU je Komisija prav tako zbrala dokaze o ponavljajočih se kršitvah, povezanih z ribolovom IUU, ki so jih storila plovila, ki so plula pod gansko zastavo in ki so opravljala dejavnosti brez dovoljenja za ribolov v vodah pod pristojnostjo sosednjih držav (npr. Togo, Benin, Slonokoščena obala in nigerijska izključna ekonomska cona). Komisija je ugotovila, da so kršitve odkrile države članice v okviru svojih preverjanj informacij, navedenih na potrdilih o ulovu, ki so jih potrdili ganski organi.

               (88)

               Komisija je prav tako ugotovila, da Gana kot obalna država ni sprejela ustreznih ukrepov v zvezi s ponavljajočimi se ribolovnimi dejavnostmi IUU ribiških plovil, ki opravljajo dejavnosti v njenih morskih vodah ali ki uporabljajo njena pristanišča. Te ribolovne dejavnosti IUU so bile ustrezno dokumentirane v zadnjih treh letnih poročilih o spremljanju, nadzoru in obvladovanju, ki so jih ganski organi predložili Komisiji med misijo, ki je potekala maja 2013.

               (89)

               Komisija je v skladu s členom 31(4)(b) proučila ukrepe, ki jih je sprejela Gana v zvezi z dostopom ribiških proizvodov, ki izhajajo iz ribolova IUU, na svoj trg.

               (90)

               V zvezi s tem je Komisija ugotovila, da Gana ni sprejela ustreznih ukrepov v zvezi s ponavljajočim se dostopom ribiških proizvodov, ki izhajajo iz ribolova IUU, na svoj trg in v industrijo. V okviru uredbe o ribolovu IUU, ki jo izvajajo države članice, je Komisija zbrala dokaze, da so bili ribiški proizvodi (predvsem vrste tuna), ki so jih na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku ali v izključnih ekonomskih conah sosednjih držav nezakonito ulovila ali pretovorila ganska ali tuja plovila, iztovorjeni v ganskem pristanišču Tema, da so jih ganski ribiški subjekti nadalje prodali ganskim podjetjem in da so bili predelani v ganskih obratih, ne da bi jih pristojni ganski organi odkrili ali preprečili njihov vstop v gansko dobavno verigo.

               (91)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, Komisija meni, da so dokazane ponavljajoče se ribolovne dejavnosti IUU ribiških plovil, ki opravljajo dejavnosti v ganskih morskih vodah.

               (92)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav države je v skladu s členoma 31(3) in 31(4) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da Gana ni izpolnila dolžnosti, ki so ji bile kot državi zastave naložene z mednarodnim pravom ter se nanašajo na plovila IUU in ribolov IUU, ki ga opravljajo ali omogočajo ribiška plovila, ki plujejo pod njeno zastavo, ali njeni državljani, ter ni sprejela zadostnih ukrepov za preprečevanje evidentiranega in ponavljajočega se ribolova IUU, ki so ga opravljala plovila, ki so predhodno plula pod njeno zastavo, in prav tako ni izpolnila dolžnosti, ki so ji bile kot državi trga naložene z mednarodnim pravom, na področju preprečevanja dostopa ribiškim proizvodom, ki izhajajo iz ribolova IUU, na svoj trg.

         5.2   Nesodelovanje in neizvrševanje (člen 31(5) uredbe o ribolovu IUU)

               (93)

               Glede učinkovitega sodelovanja Gane s Komisijo in državami članicami EU na področju preiskav ribolova IUU in z njim povezanih dejavnosti dokazi, ki jih je zbrala Komisija, kažejo, da Gana kot država zastave ne izpolnjuje svojih obveznosti v skladu z mednarodnim pravom.

               (94)

               Komisija je zlasti analizirala način, kako je Gana sodelovala v okviru postopkov iz uredbe o ribolovu IUU, ali je sprejela učinkovite izvršilne ukrepe v zvezi z izvajalci dejavnosti, odgovornimi za odkrite ribolovne dejavnosti IUU, navedene v uvodnih izjavah (83) do (85), in ali se uporabljajo dovolj stroge sankcije, da ostanejo kršitelji brez koristi, ki izhajajo iz ribolova IUU.

               (95)

               V zvezi z ganskimi dolžnostmi na področju sodelovanja in izvrševanja je treba opozoriti na več njenih ribiških plovil za tune, ki opravljajo dejavnosti, ki so v nasprotju z ukrepi za ohranjanje in upravljanje Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, ali kršijo nacionalne zakone in predpise sosednjih držav (zlasti Toga, Benina, Slonokoščene obale in Nigerije). V zvezi s temi dejanskimi primeri je Komisija zbrala dokaze, da Gana že večkrat ni odgovorila ali ni ustrezno odgovorila na zahteve za pomoč, ki so ji jih v skladu z uredbo o ribolovu IUU poslale države članice Unije. Komisija meni, da neodobrene ribolovne dejavnosti teh ganskih plovil, ki opravljajo dejavnosti v izključni ekonomski coni sosednjih obalnih držav, pomenijo kršitev člena 62(4) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, saj te dejavnosti niso bile opravljene v skladu s pogoji, določenimi v zakonih in predpisih teh obalnih držav. Poleg tega je Komisija med misijo, ki jo je opravila maja 2013, ugotovila, da Gana o odkritih kršitvah ni poročala sosednjim obalnim državam, na katere se neposredno nanašajo navedene neodobrene ribolovne dejavnosti, ki so osredotočene na izrazito selivske vrste rib v njihovih vodah, kar pomeni, da Gana krši svoje obveznosti glede sodelovanja iz člena 64 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (96)

               Glede na navedeno stanje je Komisija ugotovila, da Gana teh ribolovnih dejavnosti ni učinkovito nadzorovala in ni odkrila ponavljajočih se kršitev mednarodnih in nacionalnih pravil, ki so jih storila njena plovila. Komisija je ugotovila, da Gana ni imela informacij o tem, kje in v katerih tujih vodah njena ribiška plovila dejansko opravljajo dejavnosti. Ta dejstva nadalje dokazujejo, da Gana kot država zastave ni zmožna spremljati in nadzorovati ribolovnih dejavnosti svojega ladjevja ter izvajati pristojnosti nad vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, kot je določeno v členu 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (97)

               Poleg tega je predvideno, da lahko države pogodbenice Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku za plovila, ki naj bi opravljala dejavnosti, ki zmanjšujejo učinkovitost ukrepov za ohranjanje in upravljanje regionalne organizacije za upravljanje ribištva, uporabljajo postopke regionalnih organizacij za upravljanje ribištva, da taka plovila odvrnejo od navedenih dejavnosti, dokler država zastave ne sprejme ustreznih ukrepov.

               (98)

               Ravnanje Gane glede registracije ribiških plovil tudi ni v skladu s priporočili iz točk 34 in 44 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katerima naj bi države zastave zagotovile, da ribiška plovila, upravičena do plovbe pod njihovo zastavo, ne opravljajo ali omogočajo ribolova IUU in v katerih se države zastave poziva, naj sprejmejo ukrepe, da bi zagotovile, da nobeno plovilo ne sme opravljati ribolovnih dejavnosti na območjih pod nacionalno pristojnostjo, če za to ni pooblačeno v skladu z nacionalno zakonodajo.

               (99)

               Komisija je zlasti med misijo, ki jo je opravila maja 2013, zbrala dokaze, da Gana pred aprilom 2013 ni imela vzpostavljenega postopka za pregledovanje in preverjanje informacij, ki so jih predložili ganski gospodarski subjekti v zvezi z ribolovnimi dejavnostmi, na katere so se nanašala potrdila o ulovu, ki jih je potrdila Gana. Komisija je na podlagi tega dejstva in na podlagi informacij, predloženih s strani pristojnih organov držav članic, ki ta dejstva potrjujejo, ugotovila, da Gana ne more učinkovito nadzorovati ribolovnih dejavnosti svojega ribiškega ladjevja in da se spoprijema s precejšnjimi težavami na področju zagotavljanja zanesljivega certificiranja ribiških proizvodov, ki jih ulovijo njena ribiška plovila. Komisija je med misijo na kraju samem, ki jo je opravila maja 2013, ugotovila, da so bili od aprila 2013 dalje za izboljšanje zanesljivosti sistema potrdil o ulovu sprejeti nekateri popravljalni ukrepi. Komisija kljub temu meni, da zaradi odsotnosti dejanskega nadzora in spremljanja ribolovnih dejavnosti ganskega ladjevja v novih postopkih, ki so bili vzpostavljeni aprila 2013, še vedno niso ustrezno obravnavane odkrite težave na področju izvrševanja.

               (100)

               V zvezi s tem so preverjanja in inšpekcijski pregledi, ki so jih opravile države članice v zvezi z ribiškimi proizvodi, na katere se nanašajo ganska potrdila o ulovu, omogočila odkritje ponavljajočih se ribolovnih dejavnosti IUU, ki jih opravljajo ganska plovila za tune, in pokazala, da je Gana potrjevala potrdila o ulovu, ne da bi dejansko preverila in pregledala informacije, ki so jih predložili gospodarski subjekti. Zato so številne države članice Unije na njenih mejah zavrnile več uvozov ribiških proizvodov, ki so jih nezakonito ulovila ganska plovila.

               (101)

               Poleg tega je Komisija zbrala dokaze, ki potrjujejo, da Gana ne more sodelovati z Unijo v smislu zagotavljanja povratnih informacij o domnevnih ribolovnih dejavnostih IUU njenih plovil, ki opravljajo dejavnosti na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. V zvezi s tem je Komisija ugotovila, da Gana v nasprotju s Priporočilom Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 03-14 (22) državam članicam EU za obdobje pred 1. oktobrom 2012 ni mogla predložiti geografskih položajev svojih ribiških plovil, ki opravljajo dejavnosti na območju te mednarodne komisije. Komisija je prav tako ugotovila, da Gana v navedenem obdobju v nasprotju z odstavki 3, 4 in 5 Priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 03-14 na krove ribiških plovil za tune, ki opravljajo dejavnosti na območju te mednarodne komisije, ni namestila naprav sistema VMS in svojim ribiškim plovilom ni naložila nobene obveznosti poročanja informacij. To stanje pojasnjuje, da Gana ni mogla ustrezno preiskovati, zagotoviti povratnih informacij ali ukrepati glede domnevnega ribolova IUU in s tem povezanih dejavnosti, ki so jih odkrile države članice EU.

               (102)

               Ta dejstva, opisana v uvodnih izjavah (92) do (100), kažejo, da Gana kot država zastave ne izpolnjuje pogojev iz člena 94(2)(b) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, v katerem je določeno, da ima država zastave v skladu s svojim notranjim pravom pristojnost nad vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, vključno z njenim kapitanom, častniki in posadko.

               (103)

               Ravnanje Gane na področju sodelovanja z drugimi državami tudi ni v skladu s priporočili iz točke 28 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katero naj bi države zastave uskladile svoje dejavnosti in neposredno sodelovale na področju preprečevanja ribolova IUU, odvračanja od njega ter za njegovo odpravljanje, in sicer zlasti z razvojem mehanizmov sodelovanja, ki med drugim omogočajo hitro ukrepanje glede ribolova IUU.

               (104)

               Ravnanje Gane glede spremljanja, nadzora in obvladovanja tudi ni skladu s priporočili iz točke 24 mednarodnega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katero naj bi države zastave zagotovile celovito ter učinkovito spremljanje, nadzor in obvladovanje ribolovnih dejavnosti. Komisija je ugotovila, da je opisano stanje Gani preprečilo, da bi učinkovito sodelovala z državami članicami EU. Gana ni mogla ne predložiti odgovorov na njihove zahteve ne preiskovati oziroma zagotoviti povratnih informacij ali ukrepati glede odkritega domnevnega ribolova IUU.

               (105)

               Komisija je poleg pomanjkljivih zmogljivosti za preiskovanje, zagotavljanje povratnih informacij ali ukrepanje glede domnevnega ribolova IUU ugotovila, da Gana ni sprejela učinkovitih izvršilnih ukrepov in sankcij v zvezi s plovili in gospodarskimi subjekti, ki so vpleteni v kršitve, kot je opisano v uvodnih izjavah (83) do (85). V zvezi s tem je Komisija med misijo na kraju samem, ki jo je opravila maja 2013, ugotovila, da je Gana vzpostavila medministrski odbor za preiskovanje in sprejemanje izvršilnih ukrepov glede navedenih domnevnih kršitev, vendar do zdaj ni bilo opaziti nobenega konkretnega napredka.

               (106)

               Komisija je na podlagi predpisov o ribištvu in letnih poročil o spremljanju, nadzoru in obvladovanju, ki jih je v zadnjih treh letih predložila Gana, ugotovila, da ima ta pravni okvir, ki predvideva sistem odvračilnih sankcij, vendar do nedavnega skoraj ni bilo sankcij, ki bi bile dejansko uporabljene, medtem ko postopki izvrševanja in kazenskega pregona ne dajejo rezultatov.

               (107)

               Poleg tega je Komisija med misijo, ki jo je opravila maja 2013, ugotovila, da gansko ministrstvo za razvoj ribištva in akvakulture nima pravne službe, ki bi bila odgovorna za vlaganje tožb proti posameznikom ali podjetjem, ki so odgovorni za ribolovne dejavnosti IUU. V zvezi s tem je Komisija ugotovila, da so na podlagi vzpostavljenih pravnih postopkov iz členov 115 in 116 ganskega zakona o ribištvu iz leta 2002 za obravnavanje kršitev ribiških zakonov in predpisov pristojna sodišča, razen kadar se s soglasjem državnega tožilca kršiteljem lahko izrečejo upravne kazni. Komisija je prav tako ugotovila, da ganski pravni postopki pregona in sankcioniranja povzročajo precejšnje težave pri izvajanju (npr. predolgi postopki, slabi rezultati v smislu odkritih kršitev in izrečenih sankcij). V zvezi s tem Komisija meni, da pristojnim ganskim organom zdajšnji vzpostavljeni pravni postopki izvrševanja in kazenskega pregona ne omogočajo sprejemanja učinkovitih izvršilnih ukrepov in jim zlasti onemogočajo izrekanje učinkovitih sankcij, ki so dovolj stroge, da ostanejo kršitelji brez koristi, ki izhajajo iz ribolova IUU.

               (108)

               Ta dejstva, opisana v uvodnih izjavah (103) do (106), dokazujejo, da Gana kot država zastave ni sposobna izvrševati pristojnosti nad svojimi ribiškimi plovili v celoti, in kažejo, da Gana ne izpolnjuje pogojev iz člena 94(2)(b) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, v katerem je določeno, da ima država zastave v skladu s svojim notranjim pravom pristojnost nad vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, vključno z njenim kapitanom, častniki in posadko.

               (109)

               Poleg tega je na podlagi informacij, pridobljenih med misijami Komisije, mogoče ugotoviti, da Gana nima posodobljenega registra. Ganski organi so poročali, da je v državnem registru 327 ribiških plovil vpisanih pod gansko zastavo. Vendar ta številka ni skladna s podatki, pridobljenimi med misijo Komisije, glede na katere je število ganskih plovil, ki imajo veljavno dovoljenje za ribolov, 117. V zvezi s tem je glede na očitno neskladje med številom ribiških plovil pod zastavo Gane in številom plovil, ki imajo gansko dovoljenje za ribolov, ganska pomorska uprava (GMA) med misijo, ki je potekala maja 2013, priznala, da je treba preveriti in posodobiti ganski register ribiških plovil. Glede na stanje je Komisija menila, da Gana kot država zastave, in sicer zlasti z vidika člena 94(2) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, ki se nanaša na obveznost vsake države zastave, da mora voditi zanesljiv register ladij, ki plujejo pod njeno zastavo, ni izpolnila svojih dolžnosti v skladu z mednarodnim pravom.

               (110)

               Ravnanje Gane glede registracije ribiških plovil tudi ni v skladu s priporočili iz točk 36 in 38 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katerima naj države zastave ne bi odobrile plovbe pod svojo zastavo plovilom, za katera je znano, da ne upoštevajo pravil in predpisov, in v katerih se države zastave poziva, naj plovila odvrnejo od tega, da bi zaradi neupoštevanja pravil za ohranjanje in upravljanje ali predpisov, ki so bili sprejeti na nacionalni, regionalni ali svetovni ravni, zamenjala zastave.

               (111)

               Ravnanje Gane glede učinkovitih izvršilnih ukrepov tudi ni v skladu s priporočili iz točke 21 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje IUU, v skladu s katero naj bi države zagotovile, da so sankcije za plovila, ki opravljajo ribolov IUU, dovolj stroge, da učinkovito preprečijo ribolov IUU, odvračajo od njega in ga odpravijo ter da kršitelji ostanejo brez koristi, ki izhajajo iz takega ribolova. Poleg tega Gana ni izvedla nacionalnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, s čimer ne izpolnjuje priporočil iz točk 25, 26 in 27 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU.

               (112)

               Komisija je med misijo, ki jo je opravila maja 2013, ugotovila, da v ganskih zakonih in predpisih ni predvidena obveznost, da morajo ribiška plovila tretjih držav, ki opravljajo dejavnosti v Gani na podlagi ganskih dovoljenj za ribolov, pristojnim ganskim organom poročati položaje VMS. Poleg tega Gana od tujih plovil, ki opravljajo dejavnosti v njeni izključni ekonomski coni, ne zahteva, da pridobijo gansko dovoljenje za ribolov. Komisija je menila, da v takih okoliščinah Gana kot obalna država ne more zagotoviti učinkovitega nadzora in spremljanja dejavnosti ribiških plovil tretjih držav, ki opravljajo dejavnosti v njenih vodah, saj se sistem VMS na splošno šteje kot zanesljivo orodje za spremljanje ribolovnih dejavnosti. Ponavljajoče se ribolovne dejavnosti IUU, navedene v poročilih o spremljanju, nadzoru in obvladovanju, ki jih je v zadnjih treh letih predložila Gana, potrjujejo to analizo. V teh uradnih poročilih je zlasti poudarjeno, da ganski organi zaradi nezakonitih ribolovnih dejavnosti na območju, rezerviranem za male ribiče (območje pod 30 m globine), pogosto zaustavijo ali kaznujejo ganska industrijska ali polindustrijska plovila. V zvezi s tem Komisija meni, da odsotnost nadzora s strani Gane in njenega spremljanja teh plovil, ki opravljajo dejavnosti v njenih morskih vodah, ustvarja ugodne pogoje za ribolovne dejavnosti IUU v ganski izključni ekonomski coni.

               (113)

               Komisija je med misijo, ki jo je opravila maja 2013, prav tako ugotovila, da pristojni ganski organ, odgovoren za spremljanje, nadzor in obvladovanje ribolovnih dejavnosti v ganski izključni ekonomski coni, nima sredstev za opravljanje dejavnosti in nadzora na morju. Komisija za ribištvo je odvisna izključno od logističnih sredstev in patruljnih čolnov ganske mornarice. Poleg tega je Komisija ugotovila, da usklajevanje in sodelovanje med komisijo za ribištvo in gansko mornarico ne zadostujeta za zagotovitev učinkovitega sistema spremljanja, nadzora in obvladovanja ribolovnih dejavnosti v ganski izključni ekonomski coni. Komisija meni, da pomanjkanje sredstev za posredovanje na morju ogroža vsa prizadevanja za izvrševanje in ustvarja ugodne pogoje za razvoj preverjenih ribolovnih dejavnosti IUU v ganski izključni ekonomski coni.

               (114)

               Komisija je ugotovila precejšnje nesorazmerje med upravnimi zmogljivostmi Gane za spremljanje in nadzor ribolovnih dejavnosti industrijskih plovil, ki opravljajo dejavnosti v njenih vodah, in številom dovoljenj za ribolov, ki so bila izdana industrijskim plovilom za opravljanje dejavnosti v njeni izključni ekonomski coni (dovoljenje za opravljanje dejavnosti v ganski izključni ekonomski coni ima poleg 12 000 plovil za mali obalni ribolov tudi 117 industrijskih ribiških plovil). To stanje potrjuje, da Gana v primerjavi z obsegom ribiških dejavnosti, ki se izvajajo v vodah pod njeno pristojnostjo, nima zadostnih zmogljivosti za izvrševanje. Komisija je prav tako ugotovila, da Gana ni sprejela nacionalnega načrta za upravljanje ribištva, ki bi v skladu s členoma 61(2) in 62(4) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu temeljil na najboljših razpoložljivih znanstvenih informacijah.

               (115)

               Komisija zaradi dejstev, opisanih v uvodnih izjavah (111) do (113), meni, da Gana kot obalna država ne izpolnjuje svojih dolžnosti, kot je predvideno v členih 61(2) in 62(1) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, v katerem je določeno, da mora obalna država spodbujati optimalno izkoriščanje živih virov v njeni izključni ekonomski coni, ob upoštevanju najboljših razpoložljivih znanstvenih dokazov, in sicer zlasti z zagotavljanjem ohranjanja navedenih virov z ustreznimi ukrepi za ohranjanje in upravljanje ter preprečevanjem njihovega pretiranega izkoriščanja.

               (116)

               Glede na zgodovino, vrsto, okoliščine, obseg in resnost pojavnih oblik obravnavanega ribolova IUU je Komisija upoštevala stalne in ponavljajoče se ribolovne dejavnosti IUU plovil pod gansko zastavo do leta 2013.

               (117)

               V zvezi s tem je treba opozoriti na to, da je bilo za Gano v obdobju 2011–2013 v dopisih o zaskrbljenosti Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku večkrat ugotovljeno, da ne izpolnjuje svojih obveznosti v skladu s priporočili št. 09-01, št. 10-01 in št. 11-01 o večletnem programu za ohranjanje in upravljanje veleokega tuna v celoti in na učinkovit način. Gansko ladjevje, ki opravlja dejavnosti na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, že več let ne upošteva omejitev ulova za veleokega tuna, ki jih je določila ta mednarodna komisija, Gana pa ni sprejela učinkovitih ukrepov za odpravo sistematičnega prekomernega ulova veleokega tuna. Gana ne upošteva omejitev kvot ulova veleokega tuna, določenih v priporočilih Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. Čeprav Komisija priznava, da je Gana napredovala na področju nadomestitve prekomernega ulova veleokega tuna, tudi ugotavlja, da je Gana le zaustavila širitev svoje industrijske ribolovne zmogljivosti, vendar ni sprejela ukrepov za njegovo zmanjšanje, da bi izpolnila priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. V zvezi s tem Komisija meni, da stalna prekomerna zmogljivost ganskega ribiškega ladjevja za tune na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku in posledično preseganje ulova veleokega tuna (zlasti v letih 2008, 2009 in 2010) pomeni strukturirano pojavnost ribolova IUU, ki ga opravlja gansko ribiško ladjevje za tune na območju te mednarodne komisije, in s tem krši splošne pogoje iz člena 62 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu o izkoriščanju živih virov.

               (118)

               Glede obstoječih zmogljivosti ganskih organov bi bilo treba opozoriti na to, da se Gana v skladu z indeksom človekovega razvoja ZN (23) šteje za državo s srednjo stopnjo človekovega razvoja (135. mesto od 186 držav). Navedeno potrjuje tudi Priloga II k Uredbi (ES) št. 1905/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o vzpostavitvi instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja (24), v kateri je Gana navedena v skupini držav z nizkimi dohodki.

               (119)

               Ne glede na analizo iz uvodne izjave (117) je treba opozoriti na to, da je na podlagi informacij, pridobljenih med misijo, ki je potekala maja 2013, mogoče trditi, da imajo ganski organi zadostna pooblastila v okviru pravnega okvira, vendar v sistemu ni predvsem potrebnih upravnih in organizacijskih struktur za lajšanje opravljanja njihovih zakonsko predpisanih dolžnosti. To stanje je prav tako dejavnik, ki zmanjšuje zmogljivost pristojnih organov na področju sodelovanja z drugimi državami in sprejemanja izvršilnih ukrepov.

               (120)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav zadevne države je v skladu s členoma 31(3) in 31(5) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da Gana ni izpolnila obveznosti v zvezi s prizadevanji za sodelovanje in izvrševanje, ki so ji bile kot državi zastave in obalni državi naložene v skladu z mednarodnim pravom.

         5.3   Neizvajanje mednarodnih pravil (člen 31(6) uredbe o ribolovu IUU)

               (121)

               Gana je ratificirala Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu. Sprejela je sporazum FAO o ukrepih države pristanišča iz leta 2010. Gana je pogodbenica Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku in tudi članica Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva, ki je podregionalni svetovalni organ na področju ribištva.

               (122)

               Komisija je analizirala vse informacije v zvezi z izpolnjevanjem določb Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva s strani Gane. Regionalni akcijski načrt za preprečevanje ribolova IUU v morskih pasovih držav članic Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva je bil sprejet decembra 2009. Po srečanju delovne skupine za ribolov IUU Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva, ki je potekalo aprila 2010, so bili sprejeti nekateri ukrepi, ki jih je treba sprejeti na nacionalni ravni, in sicer zlasti v zvezi z metodami za registracijo plovil, sodelovanjem med državami članicami tega odbora za izboljšanje ozaveščenosti, sporazumom o ukrepih pristaniških držav in pripravo seznama industrijskih plovil z dovoljenji v vsaki državi članici navedenega odbora (25). Na tretjem srečanju ministrske konference Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva, ki je potekalo decembra 2009, je bilo poleg tega v „Deklaraciji iz Akre o boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu“ sklenjeno, da vse države članice Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva v celoti izvajajo mednarodni akcijski načrt.

               (123)

               Gana ni sprejela nobenega ukrepa za izvajanje regionalnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva ali priporočil s prvega srečanja delovne skupine za ribolov IUU tega odbora.

               (124)

               Komisija je analizirala vse informacije, ki jih je štela za pomembne, v zvezi z izpolnjevanjem obveznosti s strani Gane, ki izhajajo iz statusa pogodbenice Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku.

               (125)

               Opozoriti je treba na to, da je Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku leta 2010 Gani poslala dopis o opredelitvi glede pomanjkljivega poročanja (26). V tem dopisu je bilo na podlagi Priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 06-13 o trgovinskih ukrepih ugotovljeno, da Gana ne izpolnjuje svojih obveznosti poročanja statističnih podatkov v skladu s Priporočilom te mednarodne komisije št. 05-09 o izpolnjevanju obveznosti poročanja statističnih podatkov, v celoti in na učinkovit način. Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku je v istem dopisu poudarila, da Gana v določenih rokih ni predložila vseh potrebnih podatkov in poročil, kot so: podatki o „nalogi I“ in „nalogi II“, tabele o skladnosti, informacije v zvezi s standardom upravljanja za velika plovila za ribolov tuna s parangali. Sekretariat Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku je izrazil zaskrbljenost glede neučinkovitega izvajanja Priporočila št. 08-01, in sicer zlasti glede precejšnje prekoračitve ulova veleokega tuna, do katere je prišlo že tretje leto zapored. Sekretariat Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku je prav tako poudaril, da čeprav je v Priporočilu št. 09-01 za Gano navedena prilagoditev omejitve ulova veleokega tuna za leto 2010, bi morala Gana glede na presežek v letu 2008 v skladu s Priporočilom št. 08-01, delno prek prenosa iz Evropske unije, prilagoditi količino ulova v letu 2009 in/ali 2010. Poleg tega je bila Gana pozvana, naj to vprašanje obravnava v okviru akcijskega načrta, zahtevanega v Priporočilu št. 09-01. Pozvana je bila tudi, naj ob upoštevanju zahtev Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku pregleda svoje postopke za zbiranje in poročanje podatkov.

               (126)

               V dopisu Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku o opredelitvi Gane, ki je bil izdan leta 2011 (27), se je ta mednarodna komisija odločila, da v skladu s svojim Priporočilom št. 06-03 o trgovinskih ukrepih vztraja pri opredelitvi Gane. Gana dejansko še vedno ni izpolnjevala svojih obveznosti v skladu s Priporočilom Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 05-09 o obveznosti poročanja statističnih podatkov ter priporočila, ki spreminja priporočilo o večletnem programu za ohranjanje in upravljanje veleokega tuna (Priporočilo št. 09-01), v celoti in na učinkovit način. Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku je v istem dopisu poudarila, da Gana znova ni v določenih rokih predložila vseh potrebnih podatkov in poročil, kot so: podatki o „nalogi I“ (o značilnosti ladjevja), poročila o notranjih ukrepih za plovila, daljša od 20 metrov, standardi upravljanja za velika plovila za ribolov tuna s parangali in poročila o programu statističnih dokumentov Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. Sekretariat te mednarodne komisije je prav tako izrazil zaskrbljenost, saj Gana ni sprejela učinkovitih ukrepov za nadzor ulova atlantskega veleokega tuna v okviru omejitev, določenih v priporočilih št. 08-01 in št. 09-01, ter glede morebitnih kršitev omejitev zmogljivosti, navedenih v Priporočilu št. 04-01. Gana je bila znova pozvana, naj ob upoštevanju zahtev Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku pregleda svoje postopke za zbiranje in poročanje podatkov. Pozvana je bila tudi, naj sekretariatu Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku predloži predhodni načrt za izboljšanje podatkov, vključno zlasti z informacijami o programih spremljanja, opazovalnih programih, inšpekcijskih pregledih v pristaniščih in programih vzorčenja v zvezi z malim ribolovom za zagotovitev, da Gana izpolnjuje vse zahteve Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku glede poročanja v določenih rokih. Prav tako je bila pozvana, naj ob upoštevanju ukrepov v zvezi z veleokim tunom, ki so bili sprejeti leta 2010, sekretariatu te mednarodne komisije predloži predhodni načrt za nadomestitev kvote ulova veleokega tuna in informacije o zmogljivosti ladjevja.

               (127)

               V dopisu o zaskrbljenosti, ki ga je leta 2012 (28) izdala Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku, je bilo ugotovljeno, da Gana ne izpolnjuje svojih obveznosti v skladu s Priporočilom (št. 05-09) o obveznosti poročanja statističnih podatkov in Priporočilom o večletnem programu za ohranjanje in upravljanje veleokega tuna (št. 04-01) te mednarodne komisije, v celoti in na učinkovit način. Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku je v istem dopisu poudarila, da Gana ni predložila podatkov iz „naloge I“ o značilnostih ladjevja (iz ST01) in poročila o notranjih ukrepih za plovila, daljša od 20 metrov. Tabele o skladnosti so bile predložene po določenem roku. Izpostavljeno je bilo tudi vprašanje prekomernega ulova južne mečarice, ki je v nasprotju s Priporočilom št. 09-03. V zvezi z neizpolnjevanjem ukrepov za ohranjanje in upravljanje veleokega tuna je bila Gana pozvana, naj te neskladnosti odpravi, in sicer: naj uvede učinkovite ukrepe, s katerimi bo ganskim plovilom z zaporno plavarico prepovedala pretovarjanje na morju, izpolni določbe o zmogljivosti ladjevja iz priporočil št. 09-01 (29), št. 10-01 (30) in št. 11-01 (31), izvede načrt za nadomestitev prekoračitve ulova veleokega tuna iz Priporočila št. 11-01, sodeluje s Slonokoščeno obalo v pristanišču Abidžan, in sicer pri inšpekcijskih pregledih plovil, ki plujejo pod gansko zastavo.

               (128)

               V dopisu o zaskrbljenosti, ki ga je leta 2013 (32) izdala Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku, je sekretariat te mednarodne komisije izrazil zaskrbljenost, saj si Gana ni zadovoljivo prizadevala, da bi v celoti izvedla Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 11-01 o večletnem programu za ohranjanje in upravljanje veleokega in rumenoplavutega tuna. Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku priznava, da je Gana napredovala na področju nadomestitve prekomernega ulova veleokega tuna iz preteklega leta, vendar je Gano pozvala, naj si še naprej prizadeva za celostno izvajanje veljavnih omejitev za plovila in načrta Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku za upravljanje ulova modroplavutega tuna ter tudi na področju poročanja podatkov, kot je zahtevano v Priporočilu št. 11-01.

               (129)

               Poleg tega je Komisija v zvezi z dejstvi, ki so jih odkrile njene inšpekcijske službe, z dopisom z dne 23. aprila 2013 obvestila sekretariat Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku o dejstvih, ki bi lahko privedla do morebitnega neizpolnjevanja Priporočila te mednarodne komisije št. 08-09 s strani Gane o postopku za proučitev in poročanje informacij glede skladnosti. Sekretariat Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku je 30. aprila 2013 (33) ganske organe obvestil o morebitnem neizpolnjevanju Priporočila te mednarodne komisije št. 12-06, ki se nanaša na pretovarjanje na morju, Priporočila te mednarodne komisije št. 11-16 o sporazumih o dostopu in Priporočila te mednarodne komisije št. 03-14 o prenosu podatkov sistema VMS. Gana je bila pozvana, naj Mednarodni komisiji za ohranitev tunov v Atlantiku predloži rezultate vseh preiskav, ki so bile izvedene v zvezi z navedenimi ugotovitvami o neskladnosti, in vse sprejete ukrepe za odpravo pomislekov glede skladnosti.

               (130)

               Poleg tega so bila med misijo Komisije v Gani, ki je potekala med majem in julijem 2013, ugotovljena številna dejstva. Medtem ko morajo imeti plovila, ki opravljajo dejavnosti na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, na krovu nameščene naprave sistema VMS (v skladu s Priporočilom te mednarodne komisije št. 03-14), so bile v obdobju pred oktobrom 2012 odkrite težave, povezane s prekinitvijo ali motnjo signala VMS med ribolovom. V zvezi z operativnimi zmogljivostmi sistema VMS je bilo ugotovljeno, da si je Gana v določeni meri prizadevala, da bi z vzpostavitvijo centra za spremljanje s sistemom VMS izboljšala svoj sistem spremljanja, nadzora in obvladovanja. Vendar v okviru teh prizadevanj niso ustrezno obravnavane ugotovljene pomanjkljivosti v zvezi s sistemom VMS.

               (131)

               Uporaba sistema VMS na krovu ganskih plovil za preverjanje, ali so ribolovne dejavnosti skladne ali neskladne z obsegom ribolovnih dovoljenj, je neustrezna. Sistem nima ne upravnih in organizacijskih postopkov ne virov za svoje delovanje, pri čemer ni ne smernic ne stalnih navodil za njegovo namestitev, sistem v istem okolju ne more prikazati podatkov sistema VMS in drugih virov lokacijskih podatkov ter ne upošteva ribolovno zavarovanih območij. Obstaja le ena dostopna točka do podatkov sistema VMS, ki je na voljo le oddelku za sistem spremljanja, nadzora in obvladovanja, pri čemer druge ganske službe, vključno z drugimi upravnimi subjekti, odgovornimi za izdajanje potrdil o ulovu (tako v Akri in Temi), do teh podatkov nimajo dostopa.

               (132)

               Sekretariat Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku je kljub temu, da priznava prizadevanja Gane za preglednost njenih ribolovnih dejavnosti v letu 2011, izrazil dva glavna in posebna pomisleka glede odsotnosti delujočega sistema VMS in nenehnega nezakonitega pretovarjanja tun na morju, ki ga opravljajo ganska plovila z zapornimi plavaricami.

               (133)

               Gana je v letu 2012 na podlagi Memoranduma o soglasju od sekretariata Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku za namestitev novega sistema VMS prejela nekaj finančne podpore za zagotovitev skladnosti s pravili te mednarodne komisije v zvezi s poročanjem podatkov sistema VMS. Ta sistem deluje od 1. oktobra 2012. Vendar ganski organi v fazi postopnega izvajanja Memoranduma o soglasju (od februarja do oktobra 2012) ter v nasprotju z določbami iz Priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 03-14 o sistemu VMS in v nasprotju s členom 47 ganskih nacionalnih ribiških predpisov iz leta 2010 svojim ribiškim plovilom, ki opravljajo dejavnosti na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, niso naložili obveznosti poročanja dnevnih položajev.

               (134)

               Poleg tega sistem spremljanja, nadzora in obvladovanja ter center VMS, ki ju je vzpostavila Gana, spremljata le domače ladjevje. Namestitev naprave sistema VMS za plovila tretjih držav ni predpogoj za pridobitev ganskega dovoljenja za ribolov. Ganski organi torej ne prejmejo podatkov sistema VMS za ribiška plovila tretjih držav, ki opravljajo dejavnosti v njenih vodah, kar ustvarja ugodne pogoje za opravljanje ribolovnih dejavnosti IUU v njeni izključni ekonomski coni. Gana sekretariatu Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku v zvezi z namestitvijo sistema VMS ni poročala o rezultatih izvajanja Memoranduma o soglasju.

               (135)

               V zvezi s sistemom pooblaščenih opazovalcev Gana ne ravna v celoti v skladu z opazovalnim programom iz Priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 10-10 o določitvi najnižjih standardov za ribiška plovila v okviru znanstvenih opazovalnih programov.

               (136)

               Če pravni okvir Gane njenim organom zagotavlja ustrezna pooblastila za izvajanje njihovih dolžnosti, se program pristaniških inšpekcij Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku iz Priporočila te mednarodne komisije št. 97-10 zaradi pomanjkljivih izkušenj in odsotnosti usposabljanja ganskih ribiških inšpektorjev v Gani ne izvaja.

               (137)

               Poleg tega Gana v zvezi z nezakonitim pretovarjanjem na morju in nedovoljenimi ribolovnimi dejavnostmi v sosednjih izključnih ekonomskih conah ni odkrila ponavljajočih se kršitev navedenega priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku s strani plovil, ki plujejo pod njeno zastavo. Zaradi pomanjkljivega znanja osebja, odsotnosti programov pristaniških inšpekcij in smernic ter priročnika za inšpekcije preglede so inšpekcije v pristaniščih zelo slabe in svojega dela ne opravljajo na učinkovit način. Opazovalci niso seznanjeni s pravili Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. Ribiški inšpektorji so odvisni od informacij in logistike, ki ju zagotovijo gospodarski subjekti v okviru inšpekcijskega pregleda. Te pomanjkljivosti prispevajo k temu, da Gana ne izpolnjuje obveznosti iz priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 06-11 o vzpostavitvi programa za pretovarjanje.

               (138)

               Komisija je med misijami ugotovila, da v obdobju 2009–2012 več ganskih transportnih plovil in plovil za ribolov ni ravnalo v skladu s Priporočilom Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 06-11. Ganski organi so potrdili potrdila o ulovu z navedenimi dejavnostmi prepovedanega pretovarjanja na morju, ki sta jih podpisala poveljnika obeh vpletenih plovil. Kot je opisano v uvodni izjavi (126), je bila Gana z dopisom o zaskrbljenosti sekretariata Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, ki je bil izdano dne 21. februarja 2012, izrecno opozorjena, naj uvede učinkovite ukrepe, s katerimi bo ganskim plovilom z zaporno plavarico prepovedala pretovarjanje na morju. Kot je opisano v uvodni izjavi (128), je z dopisom z dne 30. aprila 2013 sekretariat Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku Gano obvestil o morebitnih neskladnostih s Priporočilom te mednarodne komisije št. 12-06, ki se nanaša na pretovarjanja na morju.

               (139)

               Po dopisu o zaskrbljenosti Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku z dne 21. februarja 2012, v katerem je zahtevano, naj Gana odpravi neskladnosti, da bi izpolnila določbe o zmogljivosti ladjevja v skladu s priporočili št. 09-01, št. 10-01 in št. 11-01, je Komisija med misijo, ki jo je opravila maja 2013, preiskovala zmanjšanje ribolovnih zmogljivosti Gane. Kot je priznala ganska pomorska uprava, je bila širitev ribolovne zmogljivosti zgolj zaustavljena in ne zmanjšana. Organ sprejme nadomestne zmogljivosti za razrezana ali odjavljena plovila iz registra plovil, ki plujejo pod gansko zastavo, vendar zavrne registracijo novih ribiških plovil za tune pod gansko zastavo. V zvezi s tem Gana ni uvedla učinkovitih ukrepov, da bi zagotovila dejansko zmanjšanje te zmogljivosti, zaradi česar tveganje prekomernega ulova veleokega tuna ni bilo zmanjšano.

               (140)

               Pomanjkljivosti, ugotovljene med misijami Komisije, ki so potekale maja in julija 2013, ter dodatne informacije iz uvodnih izjav (129) do (138) dokazujejo, da Gana ne izpolnjuje svojih obveznosti kot država zastave, določenih v členih 62, 94 in118 Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku.

               (141)

               Kot je opisano v uvodni izjavi (133), Gana kot obalna država ne izpolnjuje svojih dolžnosti iz člena 62(4)(e) Konvencije ZN o pomorskem pravu, ki se nanašajo na zahtevo, da mora od ribiških plovil, ki opravljajo dejavnosti v njenih morskih vodah, zahtevati poročila o položaju VMS. Take pomanjkljivosti v domačem pravnem okviru poleg tega niso v skladu s točko 24(3) mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v kateri je določeno, da naj bi države zastave celovito in učinkovito spremljale, nadzorovale in obvladovale ribolov od njegovega začetka do iztovarjanja in cilja, vključno z vgradnjo sistema VMS, v skladu z ustreznimi nacionalnimi, regionalnimi in mednarodnimi standardi, kar vključuje zahtevo, da morajo plovila pod njihovo pristojnostjo na krovu imeti sistem VMS.

               (142)

               Poleg tega ukrepi, navedeni v uvodnih izjavah (129) do (138), zmanjšujejo zmožnost Gane, da bi izpolnila svoje obveznosti iz člena 94(2)(b) Konvencije ZN o pomorskem pravu, v katerem je določeno, da ima država zastave v skladu s svojim notranjim pravom pristojnost nad vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, vključno z njenim kapitanom, častniki in posadko.

               (143)

               Poleg tega dejstva, ugotovljena med misijami Komisije, kažejo, da v okviru ganskih postopkov za registracijo plovila ni upoštevano preteklo sodelovanje plovil in njihovih lastnikov pri dejavnostih IUU. Tak pristop ni v skladu s členom 94 Konvencije ZN o pomorskem pravu.

               (144)

               Da je Gana sposobna izpolniti obveznosti v skladu s členom 118 Konvencije ZN o pomorskem pravu, v katerem je določeno, da morajo države članice medsebojno sodelovati pri ohranjanju in upravljanju živih virov na odprtem morju, je manj verjetno tudi zaradi dejstva, da ta ni predložila informacij o ukrepih za ohranjanje in upravljanje, statističnih podatkov, seznamov plovil in tabel o skladnosti.

               (145)

               Komisija je analizirala informacije, ki jih je štela za pomembne, v zvezi z morebitnimi dejanji ali opustitvami dejanj, ki bi lahko zmanjšala učinkovitost veljavnih zakonov, predpisov ali mednarodnih ukrepov za ohranjanje in upravljanje.

               (146)

               V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti na to, da so v ganskem pravnem okviru predvideni nadzorni ukrepi, kot so na primer predpisi o ribištvu iz leta 2010, v katerih je za ganska ribiška plovila določeno, da morajo, preden začnejo opravljati ribolovne dejavnosti v tujih državah, pridobiti dovoljenje. V zvezi s tem je Komisija ugotovila, da v nasprotju s tem nacionalnim pravnim okvirom ganski organi teh obveznosti niso izvajali, zaradi česar se je zmanjšala učinkovitost veljavnih zakonov in predpisov za boj proti ribolovu IUU v letih 2010, 2011 in 2012.

               (147)

               Komisija je med misijo, ki jo je opravila maja 2013, ugotovila, da Gana ni izvajala člena 94 zakona o ribištvu iz leta 2002, v katerem je določeno, da je treba vzpostaviti ribiške enote za spremljanje, nadzor, obvladovanje in izvrševanje v sodelovanju z vsemi zadevnimi državnimi agencijam. V tem okviru, in sicer v skladu s členom 95 zakona o ribištvu iz leta 2002, je lahko osebje ganske mornarice, njenih letalskih sil in raziskovalnega inštituta za vode imenovano za pooblaščene uradnike za izvrševanje ribiških zakonov in predpisov. V zvezi s tem je Komisija ugotovila, da Gana teh določb ni izvajala, zaradi česar se je zmanjšala učinkovitost veljavnih zakonov in predpisov za boj proti ribolovu IUU.

               (148)

               Komisija je med misijo, ki jo je opravila maja 2013, ugotovila, da Gana v nasprotju s svojimi obveznostmi iz odstavkov 3, 4 in 5 Priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 03-14, ki jih ima kot pogodbenica te komisije, pred 1. oktobrom 2012 svojim ribiškim plovilom za tune, ki opravljajo dejavnosti na območju te komisije, ni nikoli naložila obveznosti poročanja geografskih položajev. S tem Gana ni izvajala določb iz členov 42, 47, 48 in 49 predpisov o ribištvu iz leta 2010. V zvezi s tem je Komisija ugotovila, da Gana v nasprotju s tem nacionalnim pravnim okvirom teh določb ni izvajala, zaradi česar se je zmanjšala učinkovitost veljavnih zakonov in predpisov za boj proti ribolovu IUU.

               (149)

               Komisija je med misijo, ki jo je opravila maja 2013, prav tako ugotovila, da Gana ni izvajala člena 24 zakona o ribištvu iz leta 2002 in člena 1 predpisov o ribištvu iz leta 2010, v katerih je določeno, da je treba sprejeti nacionalni načrt za upravljanje in razvoj ribištva. V skladu z gansko zakonodajo in predpisi ta načrt temelji na najboljših razpoložljivih znanstvenih informacijah, zagotavlja optimalno izkoriščanje ribolovnih virov, pri čemer preprečuje njihovo pretirano izkoriščanje, in je v skladu z načeli dobrega upravljanja. V zvezi s tem je Komisija ugotovila, da Gana v nasprotju s tem nacionalnim pravnim okvirom teh določb ni izvajala, zaradi česar se je zmanjšala učinkovitost veljavnih zakonov in predpisov za boj proti ribolovu IUU.

               (150)

               Nazadnje je ustrezno opozoriti na to, da je bila Gana omenjena tudi v poročilu ameriške nacionalne službe za morsko ribištvo (34). Za Gano je bilo ugotovljeno, da ni upravljala svojih ribiških plovil v skladu z ukrepi za ohranjanje in upravljanje, ki jih je sprejela Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku, in sicer zlasti priporočil št. 05-09, št. 11-01, št. 04-01, št. 11-01 in št. 06-11. Poleg tega je ameriška nacionalna služba za morsko ribištvo zaskrbljena glede zmogljivosti Gane, da ne bi izpolnila zahteve Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku v zvezi z omejitvijo kapacitet in uvedla ter učinkovito izvrševala prepovedi pretovarjanj na morju. Ameriška nacionalna služba za morsko ribištvo prav tako meni, da mora Gana z izvajanjem sprejetega načrta za nadomestitev prekoračitve ulova veleokega tuna in izboljšanjem zbiranja podatkov napredovati na področju izpolnjevanja priporočil Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. Poleg tega ameriška nacionalna služba za morsko ribištvo poziva k izboljšanju natančnosti ganske ocene ulova, da bi se v okviru Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku izboljšala ocena staleža veleokega tuna.

               (151)

               Ravnanje Gane na področju izvajanja mednarodnih instrumentov ni v skladu s priporočili iz točke 10 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katero naj bi države prednostno sprejele sporazum ZN o staležih rib ali k temu pristopile. Komisija meni, da je v primeru Gane, ki ima precejšnje ribiško ladjevje, ki opravlja ribolovne dejavnosti v zvezi z izrazito selivskimi vrstami (predvsem tuna na območju Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku), to priporočilo posebej pomembno.

               (152)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav zadevne države je v skladu s členom 31(3) in členom (6) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da Gana ni izpolnila obveznosti v zvezi z mednarodnimi pravili ter ukrepi za ohranjanje in upravljanje, ki so ji bile naložene v skladu z mednarodnim pravom.

         5.4   Posebne omejitve držav v razvoju

               (153)

               Opozoriti je treba na to, da Gana glede na indeks človekovega razvoja ZN (35) šteje za državo s srednjo stopnjo človekovega razvoja (135. mesto od 186 držav). Opozoriti je treba tudi na to, da je Gana v skladu z Uredbo (ES) št. 1905/2006 navedena v skupini držav z nizkimi dohodki. Glede na uvrstitev Gane je Komisija analizirala, ali bi informacije, ki jih je zbrala, lahko bile povezane s posebnimi omejitvami države v razvoju.

               (154)

               Čeprav lahko na splošno obstajajo posebne omejitve v zvezi z nadzorom in spremljanjem, s takimi omejitvami Gane, ki izhajajo iz njene stopnje razvoja, ni mogoče upravičiti odsotnosti posebnih določb v njenem nacionalnem pravnem okviru, ki se nanašajo na mednarodni instrument za boj proti ribolovnim dejavnostim IUU, za odvračanje od njih in za njihovo odpravljanje. S temi omejitvami tudi ni mogoče upravičiti, da Gana ne izvršuje domače zakonodaje za sankcioniranje kršitev v zvezi z ribolovom IUU na učinkovit način. Poleg tega obstajajo pokazatelji, da je razlog za neizpolnjevanje mednarodnih pravil pomanjkljivo sodelovanje med nacionalnimi organi ter neučinkovito izvajanje nacionalnih pravil in mednarodnega prava. Nazadnje je treba opozoriti na to, da je stopnja razvoja Gane višja od stopnje držav v tej regiji sveta, zaradi česar je razumljivo, da je Gana kot država zastava, pristanišča, obalna država ali država trga v primerjavi s številnimi drugimi afriškimi državami v boljšem položaju za izpolnitev svojih obveznosti v skladu z mednarodnim pravom.

               (155)

               Ustrezno je opozoriti tudi na to, da je Unija v Gani že financirala posebne ukrepe za tehnično pomoč za boj proti ribolovu IUU (36). Vendar ni dokazov, da je Gana upoštevala nasvete, da bi odpravila zadevne pomanjkljivosti.

               (156)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav zadevne države je v skladu s členom 31(7) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da v tem primeru ni pomembnih omejitev za razvoj. Glede na vrsto ugotovljenih pomanjkljivosti v Gani s stopnjo razvoja te države ni mogoče upravičiti ali drugače utemeljiti splošnega ravnanja Gane kot države zastave ali obalne države glede ribolova in neustreznosti njenih ukrepov za preprečevanje ribolova IUU, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje.

               (157)

               Glede na stanje, ki je pojasnjeno v tem oddelku Sklepa, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav zadevne države, je v skladu s členom 31(7) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da stopnja razvoja Gane nima negativnega vpliva na njen razvojni status in splošno ravnanje na področju ribištva.

         6.   POSTOPEK V ZVEZI S CURAÇAOM

               (158)

               Curaçao je bil do 10. oktobra 2010 del Nizozemskih Antilov (Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius in Saba). Nizozemski Antili so prenehali obstajati 10. oktobra 2010. Obvestilo Nizozemskih Antilov kot države zastave je Komisija prejela 12. februarja 2010. Curaçao je svoje pristojne organe za namene uredbe o ribolovu IUU obvestil 28. marca 2011.

               (159)

               Komisija je med 4. in 8. marcem 2013 ob podpori Evropske agencije za nadzor ribištva opravila misijo v Curaçau v okviru upravnega sodelovanja iz člena 20(4) uredbe o ribolovu IUU.

               (160)

               Cilj misije je bil preveriti informacije glede ureditve Curaçaa na področju izvajanja, nadzorovanja in izvrševanja zakonov, predpisov ter ukrepov za ohranjanje in upravljanje, ki jih morajo upoštevati njegova ribiška plovila, ter glede ukrepov, ki jih je Curaçao sprejel za izpolnitev obveznosti v boju proti ribolovu IUU ter izpolnitev zahtev in točk v zvezi z izvajanjem sistema potrdil Unije o ulovu.

               (161)

               Poročilo o misiji je bilo predstavnikom Curaçaa vročeno 8. marca 2013.

               (162)

               Naknadna misija Komisije v Curaçau je potekala od 3. od 6. junija 2013.

               (163)

               Komisija je 5. junija 2013 predložila pisne pripombe o ugotovljenem stanju v državi.

               (164)

               Curaçao je predložil pripombe z dopisom, ki je bil prejet 31. julija 2013.

               (165)

               Država Curaçao je sodelujoča nepogodbenica Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. Curaçao je ratificiral Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (166)

               Komisija je za oceno izpolnjevanja mednarodnih obveznosti s strani Curaçaa kot države zastave, pristanišča, obalne države ali države trga, ki so določene v Konvenciji ZN o pomorskem mednarodnem pravu ter jih je opredelila Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku, analizirala vse informacije.

               (167)

               Zato je Komisija uporabila informacije, pridobljene iz razpoložljivih podatkov, ki so jih objavile regionalne organizacije za upravljanje ribištva, v tem primeru Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku. Poleg tega se je pri ocenjevanju skladnosti Curaçaa z njegovimi mednarodnimi obveznostmi, ki jih ima kot država zastave, pristanišča, obalna država ali država trga, ter ravnanja Curaçaa glede pravil, ki so jih določile regionalne organizacije za upravljanje ribištva, Komisija seznanila tudi z njegovo namero, ki jo je izrazil med misijo, ki jo je opravila junija 2013, da razvije svoje mednarodno ribištvo in postane polnopravna država članica Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku.

         7.   MOŽNOST OPREDELITVE CURAÇAA KOT NESODELUJOČE TRETJE DRŽAVE

               (168)

               Komisija je v skladu s členom 31(3) uredbe o ribolovu IUU analizirala odgovornosti Curaçaa kot države zastave, pristanišča ali obalne države. Pri tem pregledu je upoštevala merila iz člena 31(4) do (7) uredbe o ribolovu IUU.

         7.1   Ponavljajoča se plovila IUU in trgovinski tokovi IUU (člen 31(4)(a) uredbe o ribolovu IUU)

               (169)

               V zvezi s plovili IUU, ki plujejo pod zastavo Curaçaa, je treba opozoriti na to, da na podlagi informacij s seznamov plovil IUU regionalnih organizacij za upravljanje ribištva taka plovila niso navedena na začasnih ali končnih seznamih IUU in ni dokazov o preteklih primerih plovil IUU, ki so plula pod zastavo Curaçaa, ki bi Komisiji omogočili, da analizira ravnanje Curaçaa glede ponavljajočih se ribolovnih dejavnosti IUU. Kljub temu je ustrezno opozoriti na to, da naj bi se glede na informacije, ki jih je prejela Komisija, zgodilo več primerov domnevnih dejavnosti IUU v zvezi z dvema ploviloma, ki sta plula pod zastavo Curaçaa. Vladi Japonske in Nove Zelandije sta leta 2011 obvestili ministrstvo za gospodarski razvoj (MED), da je plovilo, ki pluje pod zastavo Curaçaa, lovilo pridnene vrste morskih psov z globinskimi zabodnimi mrežami na območju Konvencije o ohranjanju in upravljanju ribolovnih virov na odprtem morju v južnem Tihem oceanu. Uporaba globokomorskih zabodnih mrež je v skladu z ukrepi, sprejetimi v sklepni listini z mednarodnega posvetovanja o ustanovitvi predlagane Regionalne organizacije za upravljanje ribištva v južnem Tihem oceanu (sklepna listina) iz leta 2009, na tem območju prepovedana (37). Poleg tega je potrdila o ulovu za to plovilo in za zadevno obdobje potrdil Curaçao. Curaçao je v zvezi s plovilom začel preiskovalni postopek in sprejel previdnostne ukrepe za zaustavitev ribolovne dejavnosti tega plovila na ribolovnem območju navedene konvencije. Vendar za plovilo ni bilo izrečene nobene sankcije. Skratka, s tem ko Curaçao deluje na navedeni način, krši člena 117 in 118 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

         7.2   Nesodelovanje in neizvrševanje (člen 31(5) uredbe o ribolovu IUU)

               (170)

               Komisija je analizirala, ali je Curaçao sprejel učinkovite izvršilne ukrepe v zvezi z izvajalci dejavnosti, odgovornimi za ribolov IUU, in ali se uporabljajo dovolj stroge sankcije, da ostanejo kršitelji brez koristi, ki izhajajo iz ribolova IUU.

               (171)

               Med misijami Komisije v Curaçau, ki so potekale marca in junija 2013, je bilo ugotovljenih več dejstev, ki so pokazala, da Curaçao ne ravna v skladu s svojo vlogo, ki jo ima kot država zastave. Med dolžnosti države zastave spada zlasti obveznost učinkovitega izvrševanja njene pristojnosti in nadzor nad upravnimi, tehničnimi in družbenimi zadevami ladij, ki plujejo pod njeno zastavo, kot je predvideno v členu 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu in pravilih mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU. Med navedenimi misijami Komisije so bile v smislu kakovosti izvajanja ukrepov in postopkov spremljanja in nadzora ugotovljene precejšnje težave v zvezi z zmogljivostmi Curaçaa na področju sistema upravljanja ribištva in ladjevja.

               (172)

               Prvič, na podlagi informacij, pridobljenih med misijami Komisije, ki so potekale marca in junija 2013, je bilo prav tako ugotovljeno, da sistem sankcij proti dejavnostim IUU ni zadosten, pri čemer slednje niso učinkovite pri zagotavljanju skladnosti ter povsod ne odvračajo od kršitev in kršiteljem ne odvzamejo koristi, ki izhajajo iz njihovih nezakonitih dejavnosti.

               (173)

               Drugič, misije so razkrile pomembne pomanjkljivosti v sistemu sledljivosti Curaçaa. Kot je bilo dejansko ugotovljeno med različnimi pregledi dokumentov na kraju samem, organi Curaçaa ne morejo zagotoviti sledljivosti v vseh fazah ribolovnih dejavnosti, kot so: ulov, pretovarjanje, iztovarjanje, prevoz, izvoz in trgovanje.

               (174)

               Tretjič, nadzor Curaçaa nad svojim ladjevjem za ribolov v oddaljenih vodah je precej pomanjkljiv. Za nadzor tega ladjevja in njegovega ulova je odgovorno ministrstvo za gospodarski razvoj, ki je odgovorno tudi za izdajanje, začasni preklic in odvzem dovoljenja za ribolov. Curaçao nima centra za spremljanje ribištva. Glede na tehnične značilnosti njegovega ladjevja za ribolov v oddaljenih vodah se na področju zmogljivosti njegovega nadzora nad ravnanjem lastnega ladjevja ter izpolnjevanja obveznosti in pravil kažejo precejšnje pomanjkljivosti v upravnem, organizacijskem in tehničnem smislu. Čeprav so plovila z zapornimi plavaricami Curaçaa opremljena s sodobnimi sredstvi prenosa podatkov, omejene zmogljivosti programske opreme VMS, ki je nameščena v prostorih ministrstva za gospodarski razvoj, skupaj s sistemom zbiranja podatkov v papirni obliki, ne omogočajo potrebne ravni pregledov in usklajevanja predloženih podatkov.

               (175)

               Četrtič, organi Curaçaa ne zagotavljajo stalnega spremljanja prejetih podatkov sistema VMS. Glede tehničnih in operativnih pomanjkljivosti ima programska oprema, ki se uporablja za branje in zbiranje podatkov sistema VMS, omejene zmogljivosti. Pomožna plovila so opremljena s sistemom VMS in bi morala sistematično prenašati podatke, medtem ko so transportna plovila opremljena s sistemom VMS, vendar so dolžna posredovati podatke le, kadar prevažajo ribe.

               (176)

               Petič, Komisija je med svojimi misijami, ki jih je opravila marca in junija 2013, ugotovila, da je usklajevanje in sodelovanje na področju poročanja podatkov med plovili za ribolov v oddaljenih vodah pod zastavo Curaçaa in njegovimi pristojnimi organi nezadostno za zagotavljanje učinkovitega sistema spremljanja, nadzora in obvladovanja ribolovnih dejavnosti. To dejstvo kaže, da Curaçao kot država zastave ni zmožen spremljati in nadzorovati ribolovnih dejavnosti svojega ladjevja ter izvajati pristojnosti nad vsako ladjo, ki pluje pod njegovo zastavo, kot je določeno v členu 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu. Tako ravnanje Curaçaa glede spremljanja, nadzora in obvladovanja tudi ni v skladu s priporočili iz točke 24 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katero naj bi države zastave zagotovile celovito ter učinkovito spremljanje, nadzor in obvladovanje ribolovnih dejavnosti.

               (177)

               Šestič, nezadostni človeški viri, pomanjkljivo preverjanje točnosti podatkov, ki jih dnevno posredujejo plovila, ter odsotnost posebnih postopkov preverjanja in namenskega preverjanja v priročnikih o postopkih ali v smernicah, namenjenih uradnikom ministrstva za gospodarstvo, zlasti ob upoštevanju člena 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, pomenijo kršitev mednarodnih obveznosti s strani Curaçaa kot države zastave. Curaçao prav tako ni izvajal priporočil iz mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, in sicer zlasti točke 34.

               (178)

               Glede na stanje, opisano v uvodnih izjavah (173) do (176), Curaçao ni dokazal, da izpolnjuje pogoje iz člena 94(2)(b) Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, v katerem je določeno, da ima država zastave v skladu s svojim notranjim pravom pristojnost nad vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, vključno z njenim kapitanom, častniki in posadko.

               (179)

               Curaçao prav tako ne izpolnjuje svojih mednarodnih pravnih obveznosti, ki izhajajo iz člena 118 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, ki ureja sodelovanje držav na področju ohranjanja in upravljanja živih virov. Odsotnost uradno vzpostavljenega centra za spremljanje ribolova, ki bi deloval neprekinjeno in bi pomenil eno kontaktno točko, je namreč resna ovira za učinkovito sodelovanje s tretjimi državami, ki sodelujejo pri dejavnostih pretovarjanja in iztovarjanja vrst tunov, ki jih opravljajo plovila Curaçaa.

               (180)

               Zato Curaçao ni dokazal, da sodeluje in usklajuje dejavnosti z drugimi državami na področju preprečevanja ribolova IUU, odvračanja od njega ter njegovega odpravljanja, kot je določeno v točki 28 mednarodnega akcijskega načrta za ribolov IUU, in sicer zlasti točki 28(6), v kateri je določeno, da bi države morale razviti mehanizme sodelovanja, ki med drugim omogočajo hitro ukrepanje glede ribolova IUU.

               (181)

               V zvezi s sistemom potrdil o ulovu je bilo med misijami Komisije, ki so potekale marca in junija 2013, ugotovljeno, da je v sistemu upravljanja za potrjevanje potrdil o ulovu v Curaçau nekaj vrzeli. Curaçao je potrdil potrdila o ulovu, ne da bi njegovi organi dejansko preverili in pregledali informacije na kraju samem, kar je v nasprotju z zahtevami iz Priporočila Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 09-11 (38). Ugotovljena je bila tudi popolna odsotnost sodelovanja med organi Curaçaa in državami pristanišč (tj. Slonokoščena obala, Senegal, Gana). Sistem potrdil o ulovu temelji le na pregledih dokumentov. Premike plovil na morju je mogoče spremljati prek sistema VMS, vendar osnovni sistem za premike plovil ne omogoča zbiranja predhodnih podatkov in ne izda opozorila. Ta dejstva kažejo, da Curaçao ne izpolnjuje pravil iz členov 118 in 119 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (182)

               V zvezi s sistemom potrjevanja potrdil o ulovu pa drugih sredstev nadzora, razen sistema VMS, ni na voljo. Zato so glede plovil, ki stalno opravljajo ribolov zunaj voda Curaçaa ter iztovarjajo ali pretovarjajo večino ulova na Slonokoščeni obali in v Angoli, organi Curaçaa odvisni zgolj od poročanja izvajalcev dejavnosti. V pristaniščih iztovarjanja ali pretovarjanja ni kontrol. Poleg tega ni vzpostavljeno sodelovanje z državami iztovarjanja ali pretovarjanja.

               (183)

               Curaçao ni razvil ne sistema za poročanje o ulovu, ki zagotavlja beleženje vsega ulova v realnem času, niti sistema elektronskega ladijskega dnevnika. Zato ni omogočil popolnega nadzora in sledljivosti, učinkovitih navzkrižnih preverjanj položajev VMS, iztovarjanj, informacij o iztovarjanjih in pretovarjanjih. Ravnanje Curaçaa na tem področju torej ni v skladu s priporočili iz točke 28 mednarodnega akcijskega načrta za ribolov IUU.

               (184)

               Nacionalni odlok o ribolovu na odprtem morju (Landsbesluit visserij op volle zee – PB No. 109) z dne 7. oktobra 2010 je temeljni ribiški zakon v Curaçau, ki ureja mednarodni ribiški sektor. V nacionalnem odloku iz leta 2010 je določen mednarodni sistem za izdajo dovoljenj. To pravno besedilo vključuje določbe o opravljanju pretovarjanja, obveznostih poročanja in sistemu VMS.

               (185)

               Nacionalni ribiški odlok (Visserijlandsverordening) iz leta 1991 je temeljni nacionalni ribiški zakon, v katerem so določena ribolovna pravila in predpisi za teritorialne vode Curaçaa in njegovo ribolovno cono.

               (186)

               V zvezi s pravnim in upravnim okvirom Curaçaa je bilo med misijami Komisije, ki so potekale marca in junija 2013, ugotovljeno, da so vzpostavljene strukture in sistemi Curaçaa pomanjkljivi. Curaçao namreč ni vzpostavil registra kršitev in sankcij, ki bi olajšal proces preverjanja predhodnih dejavnosti IUU lastnikov plovil. Splošna stopnja upravnih sankcij in kazni ni zadostna, zaradi česar ne pomeni sistema doslednih in odvračilnih sankcij. Glede na dopis Curaçaa njegova zakonodaja ne vsebuje ukrepov za upravno izvrševanje. Zato v Curaçau ni mogoče izreči upravne kazni posameznikom, ki so odgovorni za kršitve, povezane z ribolovom IUU, oziroma njegova vlada ne more sprejeti preventivnih in izvršilnih ukrepov. Curaçao z navedenim ravnanjem ne ravna v skladu s členom 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (187)

               Komisija je med svojimi misijami, ki jih je opravila marca in junija 2013, ter po dopisu Curaçaa ugotovila, da kljub priznavanju pomanjkljivega pravnega in upravnega okvira pristojni organi Curaçaa niso sprejeli ukrepov za začetek potrebnih postopkov v zvezi s prilagoditvijo kodeksa ravnanja IUU in spremembo ribiške zakonodaje Curaçaa.

               (188)

               Zato dokazi, ki jih je zbrala Komisija, kažejo, da ravnanje Curaçaa glede učinkovitih izvršilnih ukrepov prav tako ni v skladu s priporočili iz točke 21 mednarodnega akcijskega načrta za ribolov IUU, v skladu s katero naj bi države zagotovile, da so sankcije za plovila, ki opravljajo ribolov IUU, dovolj stroge, da učinkovito preprečijo ribolov IUU, odvračajo od njega in ga odpravijo ter da kršitelji ostanejo brez koristi, ki izhajajo iz takega ribolova.

               (189)

               V zvezi z obstoječimi zmogljivostmi organov Curaçaa v indeksu človekovega razvoja ZN ni podatka o njegovi ravni razvoja. Vendar pa se glede na kazalec svetovnega razvoja Svetovne banke (39) Curaçao šteje za države z visoko ravnijo dohodka. Glede na njegov položaj se ne zdi potrebno analizirati obstoječih zmogljivosti njegovih pristojnih organov.

               (190)

               Na podlagi informacij, pridobljenih med misijami Komisije, ki so potekale marca in junija 2013, ni mogoče sprejeti, da organom Curaçaa primanjkujejo finančna sredstva, temveč potreben pravni okvir in upravno okolje ter pooblastila za opravljanje njihovih dolžnosti. Poleg tega bi bilo treba tudi poudariti, da je Komisija v skladu s priporočili iz točk 85 in 86 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v katerih so napotki glede posebnih zahtev držav v razvoju, pomagala Curaçau pri izvajanju uredbe EU o ribolovu IUU, in sicer prek posebnega programa tehnične pomoči, ki ga financira Komisija (40).

               (191)

               Glede na vse navedeno je mogoče ugotoviti, da v skladu s členom 31(3) ter členom 31(5)(b) in (d) uredbe o ribolovu IUU Curaçao ni izpolnil dolžnosti v zvezi s prizadevanji za sodelovanje in izvrševanje, ki so mu bile kot državi zastave naložene z mednarodnim pravom.

         7.3   Neizvajanje mednarodnih pravil (člen 31(6) uredbe o ribolovu IUU)

               (192)

               Curaçao je ratificiral Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu. Poleg tega je država Curaçao od 17. novembra 2010 sodelujoča nepogodbenica Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku.

               (193)

               Za nadaljnjo pojasnitev izvajanja mednarodnih pravil s strani Curaçaa je treba opozoriti na to, da je leta 2007 Kraljevina Nizozemska v imenu Nizozemskih Antilov ratificirala Konvencijo ZN o pomorskem mednarodnem pravu in da se v Curaçau izvršujejo vsi zakonodajni instrumenti, ki so jih pred 10. oktobrom 2010 sprejeli Nizozemski Antili.

               (194)

               Komisija je analizirala vse informacije, ki jih je štela za pomembne v zvezi s statusom države Curaçao kot sodelujoče nepogodbenice Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku. Komisija je prav tako analizirala vse informacije, ki jih je štela za pomembne v zvezi z dogovorom s Curaçaom o uporabi ohranjanja in upravljanja, ki jih je sprejela Mednarodna komisija za ohranitev tunov v Atlantiku.

               (195)

               Komisija je analizirala razpoložljive podatke Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku v zvezi s skladnostjo. Pri tem je Komisija uporabila pregledne tabele o skladnosti Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku (41).

               (196)

               Odbor za preverjanje skladnosti z ukrepi Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku za ohranjanje in upravljanje je leta 2012 za Curaçao navedel, da ne izpolnjuje svojih obveznosti glede pravočasnega posredovanja poročil, statističnih podatkov in informacij Mednarodni komisiji za ohranitev tunov v Atlantiku. V preglednih tabelah o skladnosti iz poročila s sestanka navedenega odbora za skladnost (42) je bil Curaçao opredeljen zaradi pozne ali nepopolne predložitve naslednjih dokumentov: značilnosti ladjevja v okviru naloge I, in sicer v zvezi z letnimi poročili/statističnimi podatki, notranji ukrepi (plovila, daljša od 20 m), in sicer v zvezi z ukrepi ohranjanja in upravljanja, informacije o sporazumih o dostopu, poročilo o pretovarjanju, tabele o skladnosti glede kvot in omejitev ulova. Navedene neskladnosti s pravili Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku in priporočili (predvsem Priporočilom te mednarodne komisije št. 11-12), skupaj z drugimi dejstvi, poudarjenimi v oddelkih 7.1 in 7.2 tega sklepa, dokazujejo pomanjkljivosti na področju izpolnjevanja obveznosti s strani Curaçaa kot države zastave, ki se nanašajo na ukrepe za upravljanje in ohranjanje iz členov 117 in 118 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (197)

               V zvezi s strategijo ladjevja je Komisija ugotovila, da so vsa industrijska plovila v Curaçau v lasti tujih lastnikov ladij, Curaçao pa lahko ugotovi zgolj identiteto upravičenega lastnika plovila. Komisija meni, da obstoj informacij o koordinatah upravičenih lastnikov ni zadosten dokaz o obstoju dejanske povezave med državo zastave in plovilom ter da to stanje ni v skladu z določbami o državni pripadnosti ladij iz člena 91 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu.

               (198)

               Poleg tega je na podlagi informacij, pridobljenih med misijami, ki so potekale marca in junija 2013, ugotovljeno, da registracijo ribiških plovil, ki opravljajo dejavnosti na odprtem morju, opravlja en organ (pomorska uprava Curaçaa (MAC)), medtem ko istočasno vse upravljanje in spremljanje izvaja drug organ (ministrstvo za gospodarski razvoj). Za take delitve nalog bi bilo potrebno tesno usklajevanje in sodelovanje med pristojnimi organi. Komisija je med svojimi misijami, ki jih je opravila marca in junija 2013, ugotovila, da tako sodelovanje med pomorsko upravo in ministrstvom za gospodarski razvoj v Curaçau ne obstaja. Ta dejstva, ugotovljena med navedeno misijo Komisije, kažejo tudi, da v okviru postopkov za registracijo plovila v Curaçau ni upoštevano preteklo sodelovanje plovil in njihovih lastnikov pri dejavnostih IUU. Ugotovljeno je bilo, da pristojni organi Curaçaa ob registraciji plovila ne opravljajo nobenih pregledov glede dokumentacije plovila ali morebitne vpletenosti plovil v dejavnosti IUU. To pomeni, da Curaçao ni izpolnil zahtev v zvezi z registracijo ali plovbo plovil pod svojo zastavo iz Resolucije Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 05-07 in ni ravnal v skladu s členom 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu. Ravnanje Curaçaa glede registracije ribiških plovil tudi ni v skladu s priporočili iz točk 36 in 38 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katerima naj države zastave ne bi odobrile plovbe plovilom pod njihovo zastavo, za katera je znano, da ne izpolnjujejo pravil in predpisov, in v katerih se države zastave poziva, naj odvrnejo plovila od tega, da bi zaradi neizpolnjevanja pravil za ohranjanje in upravljanje ali predpisov, ki so bili sprejeti na nacionalni, regionalni ali svetovni ravni, zamenjala zastave. Poleg tega navedeno ravnanje Curaçaa glede registracije ribiških plovil ni v skladu s priporočili iz točke 39 mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU, v skladu s katero naj bi države sprejele vse izvedljive ukrepe, vključno z zavrnitvijo dovoljenja za ribolov za plovilo in pravice do njegove plovbe pod zastavo te države, da se prepreči „zamenjevanje zastav“, ki je praksa ponavljajočih se in hitrih zamenjav zastave plovila za izogibanje ukrepom za ohranjanje in upravljanje ali določbam.

               (199)

               Poleg navedenega Curaçao vzporedno z nacionalnim registrom vodi tudi register zakupnikov, s čimer plovilom, ki plujejo pod drugo zastavo, začasno dovoli pluti pod zastavo Curaçaa. Treba je opozoriti na to, da organi Curaçaa v primeru registracije plovila, ki ni iz Curaçaa, v svoj register zakupnikov drugo državo zastave o tem zgolj obvestijo. V takih primerih organi Curaçaa ne opravijo nadaljnjih preverjanj o upravljavcih in/ali dejanskih lastnikih plovil. Treba bi bilo opozoriti tudi na to, da je prišlo do primerov, ko so transportna plovila pod zastavo Curaçaa pri Mednarodni komisiji za ohranitev tunov v Atlantiku registrirale druge države (Filipini), ne da bi organe Curaçaa o tem obvestile. Skratka, taka praksa Curaçaa ni v skladu s členom 94 Konvencije ZN o pomorskem mednarodnem pravu, v katerem so določene dolžnosti držav zastave glede plovil, ki plujejo pod njihovo zastavo. Treba je opozoriti na to, da Mednarodna federacija delavcev v prometu (ITF) šteje zastavo Curaçaa za zastavo ugodnosti (43).

               (200)

               Nazadnje je treba opozoriti na to, da Curaçao v nasprotju s priporočili iz točk 25 in 27 mednarodnega akcijskega načrta za ribolov IUU ni razvil nacionalnega akcijskega načrta za preprečevanje ribolova IUU.

               (201)

               Glede na navedeno je v skladu s členom 31(3) in 31(6) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da Curaçao ni izpolnil dolžnosti v zvezi z mednarodnimi pravili ter ukrepi za ohranjanje in upravljanje, ki so mu bile kot državi zastave naložene z mednarodnim pravom.

         7.4   Posebne omejitve držav v razvoju

               (202)

               Treba je opozoriti na to, da Curaçao ni naveden v Prilogi II k Uredbi (ES) št. 1905/2006, v kateri so države razvrščene glede na svojo stopnjo razvoja, in o njegovi stopnji razvoja ni informacij v indeksu človekovega razvoja ZN. Nasprotno se glede na kazalec svetovnega razvoja Svetovne banke iz leta 2013 (44) Curaçao šteje za državo z visoko ravnjo dohodka.

               (203)

               Glede na ugotovitve misij in kazalec svetovnega razvoja Svetovne banke glede Curaçaa se slednji ne more šteti za državo s posebnimi omejitvami, ki izhajajo neposredno iz njegove stopnje razvoja. Ni bilo mogoče najti dokazov, ki bi potrdili, da je razlog za neizpolnjevanje dolžnosti, ki so bile Curaçau naložene z mednarodnim pravom, nezadosten razvoj. Prav tako ni konkretnih dokazov, ki bi povezali ugotovljene pomanjkljivosti na področju spremljanja, nadzora in obvladovanja ribolovnih dejavnosti s pomanjkanjem kapacitet in zmogljivosti infrastrukture.

               (204)

               Ustrezno je opozoriti tudi na to, da je Komisija v Curaçau v letu 2011 že financirala posebne ukrepe za tehnično pomoč za boj proti ribolovu IUU (45). Ni dokazov, da je Curaçao upošteval nasvete, da bi odpravil zadevne pomanjkljivosti.

               (205)

               Glede na navedeno je v skladu z določbami iz člena 31(7) uredbe o ribolovu IUU mogoče ugotoviti, da stopnja razvoja Curaçaa nima negativnega vpliva na njegov razvojni status in splošno ravnanje na področju ribištva.

         8.   SKLEPNA UGOTOVITEV O MOŽNOSTI OPREDELITVE NESODELUJOČIH TRETJIH DRŽAV

               (206)

               Curaçao, Gano in Korejo je treba na podlagi navedenih ugotovitev v zvezi z njihovim neizpolnjevanjem dolžnosti, ki so jim naložene z mednarodnim pravom kot državam zastave, pristanišča, obalnim državam ali državam trga, ter nesprejetjem ukrepov za preprečevanje ribolova IUU, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje v skladu s členom 32 uredbe o ribolovu IUU obvestiti o možnosti, da bodo opredeljene kot države, ki jih Komisija obravnava kot nesodelujoče tretje države v boju proti ribolovu IUU.

               (207)

               Komisija bi morala v skladu s členom 32(1) uredbe o ribolovu IUU obvestiti Curaçao, Gano in Korejo o možnosti, da bodo opredeljene kot nesodelujoče tretje države. Komisija bi morala v zvezi s Curaçaom, Gano in Korejo sprejeti vse demarše, določene v členu 32 uredbe o ribolovu IUU. Zaradi dobrega upravljanja bi bilo treba opredeliti obdobje, v katerem se lahko te države pisno odzovejo na obvestilo in izboljšajo stanje.

               (208)

               Poleg tega obvestilo Curaçau, Gani in Koreji o možnosti, da bodo opredeljeni kot države, ki jih Komisija za namene tega sklepa obravnava kot nesodelujoče države, ne izključuje niti samodejno ne pomeni posledičnih ukrepov, ki jih lahko Komisija ali Svet sprejmeta za opredelitev in pripravo seznama nesodelujočih držav –

         JE SKLENILA NASLEDNJE:
   Edini člen
   Curaçao, Republiko Gano in Republiko Korejo obveščamo o možnosti, da bodo opredeljene kot tretje države, ki jih Komisija obravnava kot nesodelujoče tretje države pri preprečevanju nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova.

      V Bruslju, 26. novembra 2013

            Za Komisijo

         Maria DAMANAKI

            Članica Komisije

      (1)  UL L 286, 29.10.2008, str. 1.

      (2)  Za ukrepe držav trga in ustrezne ukrepe glej odstavke 65–76 Mednarodnega akcijskega načrta Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo za preprečevanje ribolova IUU, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje in člen 11.2 Kodeksa odgovornega ribištva Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo iz leta 1995.

      (3)  Dopis podjetja Qatar Investment Authority (QIA) z dne 12. julija 2011.

      (4)  Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj, „Poročilo o lastništvu in nadzoru nad ladjami“, pridobljeno s spletne strani: http://www.oecd.org/dataoecd/53/9/17846120.pdf

      (5)  Organizacija ZN za prehrano in kmetijstvo, „Obsežno poročilo o ribiških plovilih, plovilih za prevoz zamrznjenih proizvodov, oskrbovalnih plovilih in dejanskem lastništvu“, poročilo o študiji oddelka za ribištvo pri navedeni organizaciji, marec 2010 (pridobljeno s spletne strani: ftp://ftp.fao.org/FI/DOCUMENT/global_record/eims_272369.pdf) in mednarodni akcijski načrt za preprečevanje ribolova IUU, točka 18.

      (6)  Koreja je sporazume o ribištvu sklenila s 13 državami (Rusijo, Japonsko, Kitajsko, Tuvalujem, Salomonovimi otoki, Kiribati, Papuo Novo Gvinejo, Cookovimi otoki, Francijo, Iranom, Avstralijo, Mavretanijo in Ekvadorjem).

      (7)  Poročilo ameriške nacionalne službe za morsko ribištvo, str. 24.

      (8)  Informacije so pridobljene s spletne strani http://hdr.undp.org/en/statistics/

      (9)  Poročilo Komisije za ohranjanje živih morskih virov na Antarktiki s 30. srečanja te komisije, Avstralija, Hobart, 24. oktober–4. november 2011, CCAMLR-XXX, odstavki 9.12–9.28.

      (10)  Poročilo Komisije za tune v Indijskem oceanu o skladnosti za Korejo, ki ga je izdal odbor za skladnost, 8. srečanje odbora za skladnost, 14.–16. marec 2011, IOTC-2011-S15-CoC25Rev1[E].

      (11)  Poročilo Komisije za tune v Indijskem oceanu o skladnosti z dne 10.3.2012, IOTC-2012-CoC09-CR14_Rev1[E].

      (12)  Okrožnica Komisije za tune v Indijskem oceanu z dne 12. februarja 2013.

      (13)  Dopis Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku o opredelitvi, 4. marec 2010, okrožnica te mednarodne komisije št. 590, 4. marec 2010.

      (14)  Dopis Mednarodne komisija za ohranitev tunov v Atlantiku o opredelitvi, 18. januar 2011, okrožnica te mednarodne komisije št. 173, 18. januar 2011.

      (15)  Dopis o zaskrbljenosti Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, 21. februar 2012, okrožnica te mednarodne komisije št. 636, 21. februar 2012.

      (16)  Dopis o zaskrbljenosti Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, 11. februar 2013, okrožnica te mednarodne komisije št. 610, 11. februar 2013.

      (17)  Prim. opombo 8.

      (18)  Za ukrepe držav trga in ustrezne ukrepe glej odstavke 65–76 Mednarodnega akcijskega načrta Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo za preprečevanje ribolova IUU, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje in člen 11.2 Kodeksa odgovornega ribištva Organizacije ZN za prehrano in kmetijstvo iz leta 1995.

      (19)  Informacije so pridobljene s spletne strani http://www.nmfs.noaa.gov/ia/iuu/msra_page/2013_biennial_report_to_congress__jan_11__2013__final.pdf

      (20)  Informacije so pridobljene s spletnih strani http://www.neafc.org/mcs/iuu/blist in http://iuu-vessels.org/iuu/iuu/search

      (21)  Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 06-11 o vzpostavitvi programa za pretovarjanje, v skladu s katerim morajo vse dejavnosti pretovarjanja tuna in tunu podobnih vrst na območju konvencije te mednarodne komisije potekati v pristanišču.

      (22)  Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 03-14 o minimalnih standardih za vzpostavitev sistema VMS na območju konvencije te mednarodne komisije.

      (23)  Prim. opombo 8.

      (24)  UL L 378, 27.12.2006, str. 41.

      (25)  Ustrezne informacije so pridobljene s spletne strani Odbora za ribištvo za zahodni srednji del Gvinejskega zaliva: http://www.fcwc-fish.org/

      (26)  Dopis Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, 4. marec 2010, okrožnica te mednarodne komisije št. 592, 4. marec 2010.

      (27)  Dopis Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, 18. januar 2011, okrožnica te mednarodne komisije št. 174, 18. januar 2011.

      (28)  Dopis Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, 21. februar 2012, okrožnica te mednarodne komisije št. 634, 21. februar 2012.

      (29)  Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 09-01 o večletnem programu za ohranjanje in upravljanje veleokega tuna.

      (30)  Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 10-01 o večletnem programu za ohranjanje in upravljanje veleokega tuna.

      (31)  Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 11-01 o večletnem programu za ohranjanje in upravljanje veleokega in rumenoplavutega tuna.

      (32)  Dopis Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, 11. februar 2013, okrožnica te mednarodne komisije št. 609, 11. februar 2013.

      (33)  Dopis Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, 30. april 2013, okrožnica te mednarodne komisije št. 2104, 30. april 2013.

      (34)  Poročilo ameriške nacionalne službe za morsko ribištvo, str. 23.

      (35)  Prim. opombo 8.

      (36)  Spremljanje držav v razvoju pri izpolnjevanju obveznosti izvajanja Uredbe (ES) št. 1005/2008 o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem (IUU) ribolovu, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (37)  Informacije so pridobljene s spletne strani: http://www.southpacificrfmo.org/assets/Convention-and-Final-Act/2272942-v1-SPRFMOSignedFinalAct.pdf

      (38)  Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku št. 09-11: Priporočilo Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku, ki spreminja Priporočilo št. 08-12 o programu dokumentacije Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku o ulovu modroplavutega tuna.

      (39)  Informacije so pridobljene s spletne strani: http://data.worldbank.org/country/CW Ta podatek je bil uporabljen namesto indeksa človekovega razvoja ZN in Uredbe (ES) št. 1905/2006, kjer Curaçao ni omenjen.

      (40)  Spremljanje držav v razvoju pri izpolnjevanju obveznosti izvajanja Uredbe (ES) št. 1005/2008 o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem (IUU) ribolovu, EuropeAid/129609/C/SER/Multi, 13.–27. junij 2011.

      (41)  Dodatek 3 k PRILOGI 10 Zapisnika z 18. posebnega srečanja Mednarodne komisije za ohranitev tunov v Atlantiku iz januarja 2013, poročilo za dvoletno obdobje 2012–2013, DEL I (2012), zv. 1.

      (42)  Prim. opombo 41.

      (43)  Informacije so pridobljene s spletne strani: http://www.itfglobal.org/flags-convenience/flags-convenien-183.cfm

      (44)  Informacije so pridobljene s spletne strani: http://data.worldbank.org/country/CW

      (45)  Prim. opombo 40.