title: Sklep št. 466/2014/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o odobritvi jamstva EU Evropski investicijski banki za izgube pri financiranju v podporo naložbenim projektom zunaj Unije

text:
               8.5.2014

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 135/1

         SKLEP št. 466/2014/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
   z dne 16. aprila 2014
   o odobritvi jamstva EU Evropski investicijski banki za izgube pri financiranju v podporo naložbenim projektom zunaj Unije
   EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 209 in 212 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
   v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropska investicijska banka (EIB) poleg financiranja naložb v Evropski uniji, kar je njeno bistveno poslanstvo ter ostaja njena glavna naloga in cilj, s financiranjem zunaj Unije podpira tudi zunanje politike Unije. S tem omogoča, da se proračunska sredstva Unije, ki so na voljo za regije zunaj Unije, dopolnjujejo s finančno močjo EIB v korist določenim tretjim državam. EIB s takšnim financiranjem posredno prispeva k splošnim načelom in ciljem politik Unije, med katerimi so zmanjšanje revščine z vključujočo rastjo in trajnostnim gospodarstvom, okoljski in socialni razvoj ter gospodarska uspešnost Unije v spreminjajočem se svetovnem gospodarstvu.

               (2)

               Člen 209(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) v povezavi s členom 208 PDEU določa, da EIB v skladu s pogoji iz svojega statuta prispeva k izvajanju ukrepov, ki so potrebni za spodbujanje ciljev politike Unije na področju razvojnega sodelovanja.

               (3)

               Da bi se podprlo zunanje delovanje Unije in EIB omogočilo, da financira naložbe zunaj Unije, ne da bi bila zaradi tega prizadeta boniteta EIB, je bilo pri večini njenega financiranja zunaj Unije uporabljeno proračunsko jamstvo EU (v nadaljnjem besedilu: jamstvo EU), ki ga upravlja Komisija. To še dodatno krepi kreditno sposobnost EIB na finančnih trgih, kar je izrednega pomena.

               (4)

               Zadnje jamstvo EU za financiranje EIB, podpisano v obdobju od 1. februarja 2007 do 31. decembra 2013, je bilo vzpostavljeno s Sklepom št. 1080/2011/EU Evropskega parlamenta in Sveta (2). Jamstvo EU za financiranje EIB zunaj Unije v podporo politikam Unije bi bilo treba vzpostaviti za večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020.

               (5)

               Jamstveni sklad za zunanje ukrepe (v nadaljnjem besedilu: jamstveni sklad), ustanovljen z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 (3), zagotavlja likvidnostno rezervo za proračun Unije za izgube, nastale pri financiranju EIB ter pri makrofinančni pomoči in posojilih Euratoma zunaj Unije.

               (6)

               Pripraviti bi bilo treba seznam držav, potencialno upravičenih do financiranja EIB v sklopu jamstva EU. Prav tako je primerno, da se vzpostavi seznam držav, dejansko upravičenih do financiranja EIB v sklopu jamstva EU.

               (7)

               Po nedavnem razvoju dogodkov, ki so Uniji omogočili, da začne novo poglavje v odnosih z Butanom in Mjanmarom/Burmo, bi bilo treba Butan dodati na seznam držav, dejansko upravičenih do financiranja EIB, Mjanmar/Burmo pa na oba seznama, da bi lahko podprli trenutne politične in gospodarske reforme v obeh državah.

               (8)

               Da bi seznam držav, dejansko upravičenih do financiranja EIB v sklopu jamstva EU, odražal pomembne politične premike, bi ga bilo treba ustrezno pregledati, na Komisijo pa bi bilo treba prenesti pooblastila, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme akte v zvezi s spremembami Priloge III. Komisija bi morala spremembe Priloge III utemeljiti s celovito presojo, med drugim gospodarskih, socialnih, okoljskih in političnih vidikov, zlasti tistih, ki so povezani z demokracijo, človekovimi pravicami in temeljnimi svoboščinami. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.

               (9)

               Da bi se prilagodili morebitnemu razvoju dejanskih potreb glede zagotavljanja sredstev jamstvenega sklada v skladu z Uredbo (ES, Euratom) št. 480/2009, bi bilo treba zgornjo mejo jamstva EU razdeliti na fiksno zgornjo mejo, ki znaša največ 27 000 000 000 EUR, in neobvezni dodatni znesek v višini 3 000 000 000 EUR. Sredstva za jamstveni sklad so v splošnem proračunu Unije (proračunska vrstica 01 03 06) določena naknadno na podlagi zneska realizacije neporavnanih zajamčenih zunanjih posojil ob koncu leta n-2. Ker je bil predložen predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1638/2006 o splošnih določbah o ustanovitvi Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva, se sredstva, vrnjena iz naložb v tvegani kapital in posojila v Sredozemlju v okviru transakcij, zaključenih pred letom 2007, za katere so bila uporabljena proračunska sredstva Unije, zbirajo na fiduciarnem računu, odprtem za Sklad za evro-sredozemske naložbe in partnerstvo (FEMIP). Del teh vrnjenih sredstev bi bilo treba uporabiti za jamstveni sklad kot izreden ukrep, s katerim bi zagotovili, da se v obdobju 2014–2020 zgornje meje financiranja EIB na podlagi tega sklepa vzdržujejo na primerni ravni. Preostala sredstva bi bilo treba vrniti v splošni proračun Unije.

               (10)

               Med vprašanja, ki jih je treba obravnavati v zvezi z aktivacijo celotnega ali delnega neobveznega dodatnega zneska, bi bilo treba vključiti napredek EIB pri izvajanju sklepa, zlasti rezultate transakcij EIB, ki med drugim temeljijo na informacijah iz okvira za merjenje rezultatov (REM), vključno z učinkom na razvoj; potrebe jamstvenega sklada po zagotavljanju sredstev, ob upoštevanju prejšnjih in prihodnjih neporavnanih zneskov za vse dejavnosti, ki se krijejo iz jamstvenega sklada; makroekonomske, finančne in politične razmere v upravičenih regijah in državah v času vmesnega pregleda.

               (11)

               Zneski, kriti z jamstvom EU v posamezni regiji, bi morali biti še naprej zgornje meje za financiranje EIB v sklopu jamstva EU in ne cilji, ki naj bi jih EIB dosegla. Zgornje meje bi bilo treba oceniti v sklopu vmesnega pregleda tega sklepa, zlasti glede na morebitne spremembe seznama regij in držav, dejansko upravičenih do financiranja EIB.

               (12)

               Financiranje EIB bi moralo biti usklajeno s strategijami države upravičenke. Glede na to so bili za povečanje skladnosti in osredotočenosti zunanjega financiranja EIB v podporo politikam Unije in za kar največje povečanje koristi upravičencev v Sklepu št. 1080/2011/EU določeni splošni cilji financiranja EIB v vseh upravičenih regijah in državah, tj. razvoj lokalnega zasebnega sektorja, zlasti v podporo malim in srednje velikim podjetjem (MSP), socialna in gospodarska infrastruktura ter blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje, na podlagi primerjalnih prednosti EIB na področjih, na katerih je dosegla dobre rezultate. Te cilje bi bilo treba v tem sklepu ohraniti, da bi še bolj podprli trajnostno rast in ustvarjanje delovnih mest.

               (13)

               Izboljšanje dostopa MSP do financiranja, vključno z MSP iz Unije, ki vlagajo v regije, zajete s tem sklepom, ima lahko bistveno vlogo pri spodbujanju gospodarskega razvoja in boju proti brezposelnosti. Da bi EIB učinkovito pomagala MSP, bi moralo biti njeno financiranje usmerjeno v rezultate. EIB bi morala po možnosti vlagati v raziskave in inovacije MSP ter tako podpirati lokalni razvoj. Prav tako bi morala sodelovati z lokalnimi institucijami za finančno posredovanje v upravičenih državah, ki bi morale biti vključene v lokalno gospodarstvo, zlasti zato, da bi zagotovili, da se del finančnih koristi prenese na njihove stranke in da se zagotovi dodana vrednost v primerjavi z drugimi finančnimi viri. Poleg tega bi morala EIB v državah, v katerih deluje, poskrbeti za čim bolj raznolike finančne partnerje. V postopku skrbnega pregleda bi morala EIB presoditi, ali je financiranje za MSP prek finančnih posrednikov v skladu z regionalnimi tehničnimi operativnimi smernicami, z REM in standardi EIB. Vzpostaviti bi morala mehanizem poročanja, s čimer bi zagotovila, da so sredstva, namenjena MSP, porabljena v njihovo korist. EIB bi morala v okviru svojega prispevka k vmesnemu pregledu predložiti konsolidirano poročilo o financiranju MSP na podlagi tega sklepa.

               (14)

               Kritje jamstva EU, ki je omejeno na državna in politična tveganja, samo po sebi ne zadostuje za zagotovitev smiselne dejavnosti EIB v podporo mikrofinanciranju. Zato bi bilo treba takšno dejavnost po potrebi opravljati v povezavi z razpoložljivimi proračunskimi sredstvi v okviru drugih instrumentov in prek posredniških institucij, tudi na lokalni ravni, s čimer bi spodbujali rast in posredno prispevali k zmanjšanju revščine v revnejših državah.

               (15)

               EIB bi morala nadaljevati financiranje naložbenih projektov na področjih socialne, okoljske in gospodarske infrastrukture, tudi v prometnem in energetskem sektorju, ter razmisliti o povečanju svoje dejavnosti v podporo zdravstveni in izobraževalni infrastrukturi, če bi s tem lahko ustvarila jasno dodano vrednost.

               (16)

               Da bi okrepili razsežnost jamstva EU, ki se nanaša na podnebne spremembe, bi bilo treba določiti cilj za celoten obseg financiranja in uvesti sistem, s katerim bi omogočili predhodno oceno emisij toplogrednih plinov pri projektih, ki se podpirajo v okviru jamstva EU. Financiranje EIB na področju blažitve podnebnih sprememb in prilagajanja nanje bi moralo predstavljati najmanj 25 % skupnega financiranja EIB, da bi spodbudili doseganje ciljev Unije na področju podnebnih sprememb na svetovni ravni. EIB bi morala zagotoviti svoje strokovno znanje in v sodelovanju s Komisijo podpreti javne in zasebne udeležence, ki financiranje EIB koristijo za soočanje s podnebnimi spremembami, ter omogočiti čim boljši izkoristek razpoložljivih sredstev. Za projekte blažitve in prilagajanja bi morala biti na voljo koncesijska sredstva. Če je mogoče in ustrezno, bi bilo treba financiranje EIB dopolniti s sredstvi iz splošnega proračuna Unije, in sicer z učinkovitim in ustreznim kombiniranjem nepovratnih sredstev in posojil za financiranje v zvezi s podnebnimi spremembami v okviru zunanje pomoči Unije. V zvezi s tem bi bilo treba v letno poročilo Komisije za Evropski parlament in Svet vključiti podrobno poročilo o finančnih instrumentih, uporabljenih za financiranje teh projektov, ob opredelitvi zneskov financiranja EIB in ustreznih zneskov nepovratnih sredstev.

               (17)

               Temeljni cilj financiranja EIB na področjih, zajetih s splošnimi cilji, bi moralo biti regionalno povezovanje med državami, zlasti gospodarsko povezovanje med predpristopnimi državami, sosednjimi državami in Unijo. EIB bi morala biti v tem okviru sposobna podpirati partnerske države na področjih, ki so zajeta v splošne cilje, z neposrednimi tujimi naložbami družb iz Unije, ki spodbujajo gospodarsko povezovanje z Unijo in prispevajo k spodbujanju prenosa tehnologije in znanja, pod pogojem, da se pri skrbnem pregledu naložbenih projektov ustrezno upošteva potreba po zmanjšanju tveganj negativnih posledic za zaposlovanje v Uniji zaradi financiranja EIB. EIB bi bilo treba spodbuditi, da na lastno tveganje podpira neposredne tuje naložbe družb iz Unije v partnerskih državah, ob upoštevanju sposobnosti EIB za odzivanje na tveganja.

               (18)

               EIB bi morala redno izvajati naknadne ali vmesne ocene dejavnosti, ki se podpirajo na podlagi tega sklepa, da bi ocenila njihovo ustreznost, uspešnost in učinke na razvoj ter ugotovila, kako bi bilo mogoče izboljšati prihodnje dejavnosti. Takšne ocene bi morale prispevati k odgovornosti in analizi trajnosti.

               (19)

               Praktični ukrepi za povezovanje splošnih ciljev jamstva EU in njihovega izvajanja bodo določeni v regionalnih tehničnih operativnih smernicah. Takšne smernice bi morale biti skladne s širšim okvirom regionalne politike Unije, vključno z načelom razlikovanja iz evropske sosedske politike. Regionalne tehnične operativne smernice bi bilo treba po sprejetju tega sklepa pregledati, po vmesnem pregledu pa nadalje posodobiti, da bi jih prilagodili razvoju zunanje politike in prednostnih nalog Unije. Pri posodobitvi regionalnih tehničnih operativnih smernic bi bilo treba med drugim upoštevati ustrezen razvoj v upravičenih državah.

               (20)

               EIB v skladu s Protokolom (št. 5) o Statutu Evropske investicijske banke, priloženem Pogodbi o Evropski uniji (PEU) in PDEU, Komisiji v mnenje predloži prošnje, ki so naslovljene neposredno na EIB za financiranje EIB v skladu s tem sklepom, da se preveri skladnost z veljavno zakonodajo in politikami Unije. Financiranje EIB, ki spada v okvir tega sklepa, ne bi smelo biti vključeno v kritje jamstva EU, če Komisija predloži negativno mnenje o zadevnem financiranju.

               (21)

               Medtem ko je prednost EIB še vedno njen razpoznaven model investicijske banke v javni lasti, katere naloga je zagotavljanje dolgoročnih posojil za uresničevanje političnih ciljev, ki so jih določili njeni deležniki, bi moralo financiranje EIB prispevati k splošnim načelom, ki usmerjajo zunanje delovanje Unije in so navedena v členu 21 PEU, tj. utrjevanje in spodbujanje demokracije ter pravne države, človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ter k izvajanju mednarodnih obveznosti in sporazumov, tudi okoljskih sporazumov, katerih pogodbenica je Unija. EIB bi morala prispevati predvsem h gospodarskemu, finančnemu in tehničnemu sodelovanju s tretjimi državami v skladu s členom 212 PDEU. Poleg tega bi morale biti dejavnosti EIB usklajene z mednarodnim pravom, tudi s spoštovanjem načel Ustanovne listine Združenih narodov. Dejavnosti EIB bi morale biti v ustreznih fazah projektov usklajene tudi s Konvencijo Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Aarhuška konvencija). V zvezi z državami v razvoju bi financiranje EIB moralo spodbujati zlasti njihov trajnosten gospodarski, socialni in okoljski razvoj, predvsem v najbolj ogroženih državah, njihovo nemoteno in postopno vključevanje v svetovno gospodarstvo, pa tudi skladnost s cilji, ki jih je Unija odobrila v okviru Združenih narodov in drugih ustreznih mednarodnih organizacij. Ob prispevanju k izvajanju ukrepov, ki so potrebni za pospeševanje ciljev Unije na področju razvojnega sodelovanja v skladu s členom 209(3) PDEU, bi si morala EIB prizadevati za posredno podporo uresničevanju razvojnih ciljev tisočletja Združenih narodov do leta 2015, po letu 2015 pa uresničevanju vseh novih razvojnih ciljev, ki bi lahko spremenili ali nadomestili razvojne cilje tisočletja, v vseh regijah, v katerih je dejavna.

               (22)

               Dejavnost EIB na podlagi tega sklepa bi morala podpirati izvajanje evropskega soglasja o razvoju, agende za spremembe in načel učinkovitosti pomoči iz pariške deklaracije iz leta 2005, agende za ukrepanje iz Akre iz leta 2008 in sporazuma o partnerstvu iz Busana iz leta 2011. Poleg tega bi morala biti njena dejavnost skladna s strateškim okvirom EU ter akcijskim načrtom EU za človekove pravice in demokracijo, ki ga je Svet sprejel 25. junija 2012, ter mednarodnimi okoljskimi sporazumi, vključno z obveznostmi v zvezi z biotsko raznovrstnostjo. Dejavnosti bi bilo treba izvajati z vrsto konkretnih ukrepov, zlasti z okrepitvijo zmogljivosti EIB za presojo okoljskih, socialnih in razvojnih vidikov naložbenih projektov, vključno s človekovimi pravicami, temeljnimi svoboščinami in tveganji, povezanimi s konflikti, ter s spodbujanjem lokalnega posvetovanja z javnimi organi in civilno družbo. V zvezi s tem bi morala EIB izvajati in nadalje razvijati svoj REM, ki zagotavlja podroben sklop kazalnikov uspešnosti, s katerimi se meri učinek njenega financiranja na gospodarstvo, okolje, družbo in razvoj v celotnem projektnem ciklu EIB. Izvajanje REM bi bilo treba oceniti v sklopu vmesnega pregleda tega sklepa. Pri izvajanju postopka skrbnega pregleda v zvezi z naložbenim projektom bi morala EIB po potrebi ter v skladu s socialnimi in okoljskimi načeli Unije ter z mednarodnimi najboljšimi praksami, pa tudi s pravom Unije in nacionalnim pravom države upravičenke, od nosilca naložbenega projekta zahtevati, da izvede lokalna posvetovanja in objavi njihove rezultate, da bi se upošteval učinek projektov na ustrezne deležnike. EIB bi morala biti med celotnim procesom načrtovanja projekta v stiku z nosilci projektov in upravičenci projektov. Pogodbe o financiranju EIB, ki se podpišejo v obdobju, zajetem v tem sklepu, in ki vključujejo javne udeležence, bi morale izrecno vključevati možnost, da se izplačila začasno ustavijo v primeru preklica upravičenosti države, v kateri se naložbeni projekt izvaja, v skladu s tem sklepom.

               (23)

               Zagotoviti bi bilo treba, da je financiranje EIB na vseh ravneh, od vnaprejšnjega strateškega načrtovanja do posledičnega razvoja naložbenega projekta, v skladu z zunanjo politiko Unije in splošnimi cilji iz tega sklepa ter jih podpira. Da bi se povečala usklajenost zunanjega delovanja Unije, bi bilo treba dodatno okrepiti politični in strateški dialog med Komisijo in EIB, vključno z Evropsko službo za zunanje delovanje (ESZD), Evropski parlament in Svet pa ustrezno obveščati. Če je le mogoče, bi morali biti uradi EIB zunaj Unije v delegacijah Unije, da bi spodbudili to sodelovanje in hkrati delili operativne stroške. Memorandum o soglasju, med Evropsko komisijo in Evropsko investicijsko banko v zvezi s sodelovanjem in usklajevanjem v regijah, ki jih krije zunanji mandat, ki je bil revidiran v letu 2013, da bi se okrepila sodelovanje in zgodnja medsebojna izmenjava informacij med Komisijo, ESZD in EIB na operativni ravni, bi bilo treba še naprej uporabljati. V sodelovanje v okviru memoranduma o soglasju bi bilo treba vključiti zlasti redne preglede uporabe načela razlikovanja pri državah iz sosedstva. Zelo pomembno je, da si Komisija, EIB in po potrebi tudi ESZD pri postopku priprave ustreznih programskih dokumentov čim bolj zgodaj in sistematično izmenjujejo stališča, da bi se kar najbolj povečalo medsebojno dopolnjevanje njihovih dejavnosti. Prav tako bi bilo treba okrepiti sodelovanje v zvezi z vprašanji spoštovanja človekovih pravic, temeljnih svoboščin in preprečevanja konfliktov. EIB bi bilo treba spodbujati k sodelovanju z delegacijami Unije med projektnim ciklom EIB.

               (24)

               Zunanje odnose Unije bi morali podpirati različni instrumenti, zlasti z Uredbo (EU) št. 236/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (4). Da bi se povečala skladnost celotne podpore Unije v zadevnih regijah, bi bilo treba izkoristiti priložnosti za združevanje financiranja EIB s proračunskimi viri Unije, kjer in kadar je to primerno, v obliki finančnih instrumentov iz naslova VIII Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (5) ter v obliki tehnične pomoči za pripravo projektov in njihovo izvajanje prek instrumenta za predpristopno pomoč II, ki jo vzpostavlja Uredba (EU) št. 231/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (6), evropskega instrumenta sosedstva, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 232/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (7), instrumenta za razvojno sodelovanje, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 233/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (8), instrumenta partnerstva za sodelovanje s tretjimi državami, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 234/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (9), instrumenta financiranja za spodbujanje demokracije in človekovih pravic po svetu, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 235/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (10), instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru, ki ga vzpostavlja Uredba (EU) št. 230/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (11) ter instrumenta za sodelovanje na področju jedrske varnosti, ki ga vzpostavlja Uredba Sveta (EU) št. 237/2014 (12). Komisija je v skladu s Sklepom št. 1080/2011/EU ustanovila platformo EU za kombiniranje pri zunanjem sodelovanju, da bi se omogočilo čim boljše delovanje mehanizmov za kombiniranje nepovratnih sredstev in posojil zunaj Unije, zlasti pri izvrševanju splošnega proračuna Unije oziroma posojil EIB, ter izmenjavanje najboljših praks, povezanih z upravljanjem in z merili za ocenjevanje na ravni projektov. Sodelovanje EIB z drugimi finančnimi institucijami v mehanizmih za kombiniranje bi moralo biti popolnoma usklajeno z zunanjepolitičnimi cilji Unije, učinkovitostjo pomoči ter preglednostjo.

               (25)

               Pri financiranju zunaj Unije, ki spada na področje uporabe tega sklepa, bi si EIB morala še naprej prizadevati za izboljšanje usklajevanja in sodelovanja z evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami, zlasti tistimi, ki sodelujejo v platformi EU za kombiniranje pri zunanjem sodelovanju. To sodelovanje po potrebi vključuje sodelovanje pri sektorskih pogojih in vzajemno zanašanje na postopke, uporabo sofinanciranja in udeležbo v globalnih pobudah, kot je pospeševanje usklajevanja in učinkovitosti pomoči. Pri takšnem usklajevanju in sodelovanju bi si bilo treba prizadevati, da se kar najbolj zmanjšata morebitno podvajanje stroškov in nepotrebno prekrivanje. Sodelovanje bi moralo temeljiti na načelu vzajemnosti. Ustrezno bi bilo treba spodbujati vzajemni dostop EIB do finančnih instrumentov, ki so jih vzpostavile druge evropske in mednarodne finančne institucije. Tristranski memorandum o soglasju, ki so ga sklenile Komisija, skupina EIB in Evropska banka za obnovo in razvoj (EBRD) v zvezi s sodelovanjem zunaj Unije ter ki skupini EIB in EBRD omogoča, da se dopolnjujeta z opiranjem na svoje primerjalne prednosti, je bil leta 2012 posodobljen tako, da zajema geografski obseg EBRD, ki je bil razširjen na sredozemsko regijo, in bi se moral uporabljati še naprej. Načela iz tega sklepa bi bilo treba uporabljati tudi, če se financiranje EIB izvaja na podlagi sporazumov o sodelovanju z drugimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami.

               (26)

               EIB bi bilo treba spodbujati, da operacije zunaj Unije še naprej financira tudi na lastno odgovornost, vključno v podporo gospodarskim interesom Unije, v državah in v korist naložbenim projektom, ki imajo glede na oceno EIB ustrezno kreditno sposobnost, in ob upoštevanju lastne zmogljivosti za prevzem tveganj, tako da se jamstvo EU lahko uporablja predvsem za države in naložbene projekte, pri katerih na podlagi ocene EIB jamstvo EU prinaša dodano vrednost, tudi pri trajnostnem gospodarskem, socialnem in okoljskem razvoju.

               (27)

               EIB bi morala razširiti ponudbo inovativnih finančnih instrumentov, vključno z večjim poudarkom na razvijanju jamstvenih instrumentov. Poleg tega bi si morala EIB dejavno prizadevati za sodelovanje pri instrumentih delitve tveganja in financiranju na trgu dolžniškega kapitala za projekte, ki ustvarjajo stabilen in predvidljiv denarni tok. Zlasti bi morala razmisliti o podpori dolžniškim instrumentom kapitalskega trga, ki se izdajo v okviru naložbenih projektov ali so odobreni v korist naložbenim projektom, ki se izvajajo v upravičenih državah. Poleg tega bi morala EIB povečati dajanje posojil v lokalnih valutah in izdajati obveznice na lokalnih trgih pod pogojem, da države upravičenke izvedejo potrebne strukturne reforme, zlasti v finančnem sektorju, in druge ukrepe, ki olajšujejo dejavnosti EIB. Pri diverzifikaciji in širjenju instrumentov kapitalskega trga bi bilo treba še posebno poskrbeti za to, da takšni instrumenti ne bi povzročili tveganih finančnih praks in zadolževanja, zaradi česar bi lahko ogrozili finančno stabilnost.

               (28)

               Komisija bi morala vsako leto poročati Evropskemu parlamentu in Svetu. V poročilu bi morala na podlagi REM EIB in finančnih koristi za upravičence oceniti financiranje EIB in njegovo usklajenost s tem sklepom, njegovo dodano vrednost in prispevek k zunanji politiki Unije ter njegovo kakovost in razvojni učinek. V poročilo bi bilo treba vključiti tudi informacije o zahtevkih za jamstvo EU, financiranju na področju podnebnih sprememb in biotske raznolikosti na podlagi tega sklepa ter spremljanju delovanja memoranduma o soglasju med EIB in evropskim varuhom človekovih pravic, pa tudi opis sodelovanja, tudi sofinanciranja, s Komisijo in drugimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami. Poročilo bi bilo treba objaviti in tako ustreznim deležnikom, tudi civilni družbi, omogočiti, da izrazijo svoje stališče.

               (29)

               Financiranje EIB v podporo zunanjim politikam Unije bi bilo treba še naprej izvajati v skladu z načeli dobre bančne prakse. Še naprej bi ga bilo treba upravljati v skladu s pravili in postopki EIB, ki bi morali odražati zadevna načela, vključno z ustreznimi nadzornimi ukrepi ter izjavo EIB o socialnih in okoljskih standardih, ter ustreznimi pravili in postopki, ki se nanašajo na Računsko sodišče in Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF). EIB bi morala pri financiranju ustrezno izvajati svoje politike do pomanjkljivo reguliranih ali nesodelujočih jurisdikcij, ki jih kot take označijo Unija, Združeni narodi, Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj ali Projektna skupina za finančno ukrepanje, da bi prispevala k mednarodnemu boju proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in pranju denarja. EIB bi morala zaradi preglednosti pripraviti, kolikor je to možno v sodelovanju z lokalnimi finančnimi posredniki, seznam končnih kreditojemalcev.

               (30)

               EIB bi morala sprejeti ustrezne ukrepe, da bi zagotovila, da so pri financiranju v sklopu jamstva EU finančni interesi Unije zaščiteni z izvajanjem ukrepov za preprečevanje goljufij, korupcije, pranja denarja in drugih nezakonitih dejavnosti ter da ima OLAF pravico, da v prostorih upravičencev opravlja preglede in inšpekcije na kraju samem. EIB bi morala v skladu s politiko za preprečevanje in odvračanje od prepovedanega ravnanja pri dejavnostih Evropske investicijske banke (v nadaljnjem besedilu: politika EIB za boj proti goljufijam), ki je bila sprejeta leta 2008 in revidirana leta 2013, tesno sodelovati s pristojnimi organi Unije in držav članic, da bi okrepili veljavne ukrepe proti pranju denarja in financiranju terorizma ter pripomogli k njihovemu boljšemu izvajanju. EIB bi morala v skladu s svojo politiko razkrivanja nepravilnosti še posebno pozornost nameniti tudi informacijam žvižgačev o morebitnih primerih goljufij, korupcije ali drugih nezakonitih dejavnosti, ob omogočanju ustreznih nadaljnjih ukrepov, povratnih informacij in zaščite pred povračilnimi ukrepi.

               (31)

               Upravljavske organe EIB bi bilo treba spodbujati k sprejetju potrebnih ukrepov, da bi se dejavnosti EIB prilagodile zaradi učinkovitega prispevanja k zunanji politiki Unije, ter k ustreznemu izpolnjevanju zahtev iz tega sklepa –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Jamstvo EU
   1.   Unija odobri Evropski investicijski banki (v nadaljnjem besedilu: EIB) proračunsko jamstvo za financiranje zunaj Unije (v nadaljnjem besedilu: jamstvo EU). Jamstvo EU se odobri kot splošno jamstvo za plačila, ki jih EIB ne prejme, vendar so ji dolgovana, v zvezi s posojili, jamstvi za posojila in dolžniškimi instrumenti kapitalskega trga, ki so odobreni ali izdani v korist naložbenim projektom EIB, upravičenim v skladu z odstavkom 2.
   2.   Do jamstva EU so upravičena posojila, posojilna jamstva in dolžniški instrumenti kapitalskega trga EIB, ki so odobreni ali izdani v korist naložbenim projektom, ki se izvajajo v upravičenih državah v skladu s pravili in postopki EIB, vključno z izjavo EIB o socialnih in okoljskih načelih in standardih, ter v podporo ustreznim zunanjepolitičnim ciljem Unije, kjer je bilo financiranje EIB odobreno v skladu s podpisanim sporazumom, ki ni niti potekel niti ni bil preklican (v nadaljnjem besedilu: financiranje EIB).
   3.   Financiranje EIB v podporo zunanjim politikam Unije se še naprej upravlja v skladu z načeli dobre bančne prakse.
   4.   Jamstvo EU se omeji na 65 % skupnega zneska, izplačanega in zajamčenega v okviru financiranja EIB, zmanjšanega za povrnjene zneske in povečanega za vse povezane zneske.
   5.   Jamstvo EU krije financiranje EIB, podpisane v obdobju od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.
   6.   Če do izteka obdobja iz odstavka 5 Evropski parlament in Svet ne sprejmeta sklepa, s katerim se EIB odobri novo jamstvo EU za izgube pri njenem financiranju zunaj Unije, se navedeno obdobje enkrat samodejno podaljša za šest mesecev.
   Člen 2
   Zgornje meje za financiranje EIB v sklopu jamstva EU
   1.   Zgornja meja financiranja EIB v okviru jamstva EU za obdobje 2014–2020 ne sme preseči 30 000 000 000 EUR. Zneski, ki so bili sprva rezervirani za financiranje, a pozneje preklicani, se ne upoštevajo pri zgornji meji.
   Ta zgornja meja se razdeli na:

               (a)

               fiksno zgornjo mejo, ki znaša največ 27 000 000 000 EUR;

               (b)

               neobvezni dodatni znesek v višini 3 000 000 000 EUR.

         Evropski parlament in Svet v skladu z rednim zakonodajnim postopkom odločita o aktiviranju celotnega ali delnega zneska iz točke (b) in njegove regionalne razdelitve po vmesnem pregledu, kot je določen v členu 19.
   2.   Fiksna zgornja meja iz točke (a) odstavka 1 se razdeli na regionalne zgornje meje in podomejitve, kakor je opredeljeno v Prilogi I. Znotraj regionalnih zgornjih mej EIB postopoma zagotovi uravnoteženo razdelitev med državami znotraj regij, ki so zajete z jamstvom EU.
   Člen 3
   Splošni cilji in načela
   1.   Jamstvo EU se odobri samo za financiranje EIB, ki ima na podlagi lastne ocene EIB dodano vrednost, in podpira enega od naslednjih splošnih ciljev:

               (a)

               razvoj lokalnega zasebnega sektorja, zlasti pomoč MSP;

               (b)

               razvoj socialne in gospodarske infrastrukture, vključno s prometom, energijo, okoljsko infrastrukturo ter informacijsko in komunikacijsko tehnologijo;

               (c)

               blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje.

         2.   Financiranje EIB, izvedeno v skladu s tem sklepom, ohranja jasni značaj EIB kot investicijske banke ter hkrati prispeva k splošnim interesom EU, zlasti k načelom, ki usmerjajo zunanje delovanje Unije in so navedena v členu 21 PEU, ter k izvajanju mednarodnih okoljskih sporazumov, katerih pogodbenica je Unija. Upravljavski organi EIB naj sprejmejo potrebne ukrepe za prilagoditev dejavnosti EIB zaradi učinkovitega prispevanja k zunanji politiki Unije ter ustrezno izpolnjujejo zahteve iz tega sklepa.
   3.   Regionalno povezovanje med državami, vključno zlasti z gospodarskim povezovanjem med predpristopnimi državami, sosednjimi državami in Unijo, je temeljni cilj za financiranje EIB na področjih splošnih ciljev iz odstavka 1. EIB izvaja financiranje v državah upravičenkah na področjih splošnih ciljev, in sicer s podporo tujih neposrednih naložb, ki spodbujajo gospodarsko povezovanje z Unijo.
   4.   V državah v razvoju, kakor so opredeljene na seznamu prejemnikov uradne razvojne pomoči Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, financiranje EIB v skladu s členoma 208 in 209 PDEU posredno prispeva k doseganju ciljev politike Unije na področju razvojnega sodelovanja, na primer k zmanjševanju revščine z vključujočo rastjo in trajnostnim gospodarstvom, pa tudi k okoljskemu in socialnemu razvoju.
   5.   Da se zagotovi kar največji razvojni učinek naložb zasebnega sektorja, si EIB s podporo lokalnim naložbam, kot je določeno v točki (a) odstavka 1, prizadeva za okrepitev lokalnega zasebnega sektorja v državah upravičenkah. Financiranje EIB, ki podpira splošne cilje iz odstavka 1, stremi tudi k vključitvi podpore naložbenim projektom MSP iz Unije. Za učinkovito spremljanje porabe sredstev v korist zadevnih MSP EIB določi ustrezne pogodbene zahteve s finančnimi posredniki, vključno s standardi za poročila upravičencev.
   EIB sodeluje s finančnimi posredniki, ki lahko izpolnijo posebne potrebe MSP v državah delovanja in ne sodelujejo pri financiranju EIB, ki se izvaja v upravičeni državi prek nosilcev s sedežem v tuji nesodelujoči jurisdikciji, kot je določeno v členu 13.
   6.   Financiranje EIB, ki podpira splošne cilje iz točke (b) odstavka 1, podpira naložbene projekte v glavnem na področjih prometa, energije, okoljske infrastrukture, informacijske in komunikacijske tehnologije, zdravstva in šolstva. To vključuje proizvodnjo in vključitev energije iz obnovljivih virov, preoblikovanje energetskih sistemov, ki omogoča prehod na tehnologije in goriva z nizko intenzivnostjo ogljika, trajnostno energetsko varnost in energetsko infrastrukturo, vključno za proizvodnjo plina in prevoz na energetski trg Unije, pa tudi elektrifikacijo podeželskih območij, okoljsko infrastrukturo, na primer vodno, komunalno in zeleno infrastrukturo, telekomunikacije in širokopasovno omrežno infrastrukturo.
   7.   Financiranje EIB, ki podpira splošne cilje iz točke (c) odstavka 1, podpira naložbene projekte za blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje nanje, ki prispevajo k skupnemu cilju Okvirne konvencije Združenih narodov o podnebnih spremembah, zlasti z izogibanjem emisijam toplogrednih plinov ali njihovim zmanjševanjem na področjih obnovljive energije, energetske učinkovitosti in trajnostnega prometa ali s povečanjem odpornosti ranljivih držav, sektorjev in skupnosti na škodljive posledice podnebnih sprememb. Merila za upravičenost projektov v zvezi s podnebnimi ukrepi so opredeljena v strategiji EIB o podnebnih spremembah, ki bo posodobljena pred koncem leta 2015. Zato bi bilo treba v postopek okoljske presoje vključiti analizo ogljičnega odtisa, da se ugotovi, ali predlagani projekti izboljšujejo energetsko učinkovitost. V obdobju, zajetem s tem sklepom, obseg navedenega financiranja predstavlja najmanj 25 % celotnega financiranja EIB.
   8.   V skladu s cilji Unije in mednarodnimi cilji glede podnebnih sprememb EIB v sodelovanju s Komisijo pred koncem leta 2015 posodobi svojo strategijo o podnebnih spremembah v zvezi s financiranjem EIB. Ta posodobitev med drugim vključuje konkretne ukrepe za zagotovitev usklajenosti naložbenih projektov iz tega sklepa s cilji glede podnebnih sprememb Unije in za pospešitev prizadevanj za podporo obnovljivim virom energije in energetski učinkovitosti.
   9.   Jamstvo EU krije samo financiranje EIB, ki se izvaja v upravičenih državah, ki so z EIB sklenile okvirni sporazum, v katerem so določeni pravni pogoji, pod katerimi se izvaja takšno financiranje.
   Člen 4
   Vključene države
   1.   Seznam držav, ki bi lahko bile upravičene do financiranja EIB v sklopu jamstva EU, je v Prilogi II. Seznam držav, ki so upravičene do financiranja EIB v sklopu jamstva EU, je v Prilogi III in vsebuje le države, ki so naštete v Prilogi II. Za države, ki jih ni v Prilogi II, se o upravičenosti do financiranja EIB v sklopu jamstva EU odloča za vsak primer posebej v skladu z rednim zakonodajnim postopkom.
   2.   Komisija je pooblaščena, da v skladu s členom 18 sprejme delegirane akte glede sprememb Priloge III. Odločitve Komisije so utemeljene s celovito presojo, med drugim gospodarskih, socialnih, okoljskih in političnih vidikov, zlasti tistih, ki so povezani z demokracijo, človekovimi pravicami in temeljnimi svoboščinami, pa tudi z ustreznimi resolucijami Evropskega parlamenta in sklepi Sveta.
   3.   Ob upoštevanju odstavka 4 delegirani akti o spremembi Priloge III ne vplivajo na jamstvo EU za kritje financiranja EIB, sklenjenega pred začetkom veljavnosti delegiranih aktov.
   4.   Izplačila financiranja EIB, ki imajo koristi od skupnega jamstva, kot je navedeno v členu 8(1), se ne izvajajo v državah, ki niso naštete v Prilogi III.
   5.   Jamstvo EU ne krije financiranja EIB v določeni državi, če je bil sporazum, ki se nanaša na takšno financiranje, podpisan po pristopu te države k Uniji.
   Člen 5
   Prispevek financiranja EIB k politikam Unije
   1.   Komisija skupaj z EIB v enem letu po začetku veljavnosti tega sklepa posodobi veljavne regionalne tehnične operativne smernice za financiranje EIB.
   Regionalne tehnične operativne smernice so skladne s širšim okvirom regionalne politike Unije iz Priloge IV. Regionalne tehnične operativne smernice zlasti zagotovijo, da financiranje EIB, ki se izvaja v skladu s tem sklepom, dopolnjuje ustrezne politike, programe in instrumente pomoči Unije v različnih regijah.
   Komisija in EIB pri posodabljanju regionalnih tehničnih operativnih smernic upoštevata ustrezne resolucije Evropskega parlamenta in sklepe Sveta. Regionalne tehnične operativne smernice so skladne s prednostnimi nalogami iz nacionalnih in regionalnih programov, če so ti na voljo in če so jih države upravičenke pripravile, ob ustreznem upoštevanju posvetovanj z lokalno civilno družbo med pripravo teh programov.
   Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu nemudoma pošlje dokončane posodobljene regionalne tehnične operativne smernice.
   V okviru, določenem v regionalnih tehničnih operativnih smernicah, EIB opredeli ustrezne strategije financiranja in zagotovi njihovo izvajanje.
   Financiranje EIB je skladno z regionalnimi tehničnimi operativnimi smernicami in strategijami države upravičenke.
   Regionalne tehnične operativne smernice se pregledajo po vmesnem pregledu iz člena 19.
   2.   V okviru postopka iz člena 19 Protokola (št. 5) poda Komisija mnenje o financiranju EIB. Če da Komisija negativno mnenje o financiranje EIB, ki spada v okvir tega sklepa, se zanj ne da jamstvo EU.
   Člen 6
   Sodelovanje s Komisijo in ESZD
   1.   Da bi se financiranje EIB in proračunska sredstva Unije kar najbolj dopolnjevala, se dodatno okrepi skladnost zunanjih ukrepov EIB z zunanjepolitičnimi cilji Unije, zlasti s posodobitvijo regionalnih tehničnih operativnih smernic iz člena 5, pri čemer se o političnih vprašanjih po potrebi opravi ustrezno posvetovanje z ESZD, ter z rednim in sistematičnim dialogom in zgodnjo izmenjavo informacij o:

               (a)

               strateških dokumentih, ki jih pripravi Komisija ali, odvisno od primera, ESZD, kot so nacionalni in regionalni strateški dokumenti, okvirni programi, akcijski načrti in predpristopni dokumenti;

               (b)

               dokumentih EIB za strateško načrtovanje, uvedbi novih naložbenih projektov ter letnem poročanju EIB Komisiji;

               (c)

               drugih političnih in operativnih vidikih.

         2.   Sodelovanje poteka različno v različnih regijah, vključno na ravni delegacij Unije, glede na vlogo EIB in politike Unije v posameznih regijah.
   Člen 7
   Sodelovanje z drugimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami
   1.   Financiranje EIB poteka po potrebi v sodelovanju z drugimi evropskimi večstranskimi finančnimi institucijami ali finančnimi institucijami držav članic (v nadaljnjem besedilu: evropske finančne institucije) in mednarodnimi finančnimi institucijami, vključno z regionalnimi razvojnimi bankami (v nadaljnjem besedilu: mednarodne finančne institucije), da se kar najbolj poveča medsebojno dopolnjevanje, sodelovanje in učinkovitost, da se ob sodelovanju razvijejo inovativni finančni instrumenti, da se zagotovijo preudarna in smiselna delitev tveganj ter enotni pogoji za projekte in sektorje ter da se čim bolj zmanjša morebitno podvajanje stroškov in nepotrebno prekrivanje.
   2.   Sodelovanje iz odstavka 1 se omogoča z usklajevanjem, ki poteka v okviru memorandumov o soglasju ali znotraj drugih okvirov regionalnega sodelovanja Unije, kadar je to ustrezno, med Komisijo, EIB ter ustreznimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami, ki delujejo v različnih regijah.
   Člen 8
   Kritje in pogoji jamstva EU
   1.   Razen financiranja EIB, sestavljenega iz dolžniških instrumentov kapitalskega trga, krije pri financiranju EIB, ki se sklene z državo ali za katero jamči država, in pri drugih oblikah financiranja EIB, sklenjenega z regionalnimi ali lokalnimi organi, javnimi podjetji ali zavodi v državni lasti ali pod državnim nadzorom, če je bila za takšne druge oblike financiranja EIB opravljena ustrezna ocena kreditnega tveganja EIB ob upoštevanju okoliščin kreditnega tveganja v zadevni državi, jamstvo EU vsa plačila, ki jih EIB ne prejme, vendar so ji dolgovana (v nadaljnjem besedilu: skupno jamstvo).
   2.   Za namene odstavka 1 Palestino zastopa Palestinska oblast, Kosovo (13) pa zastopajo kosovske oblasti.
   3.   Pri financiranju EIB, ki ni zajeto v odstavku 1, jamstvo EU krije vsa plačila, ki jih EIB ne prejme, vendar so ji dolgovana, če je izpad plačila povzročila uresničitev enega od naslednjih političnih tveganj (v nadaljnjem besedilu: jamstvo pri političnem tveganju):

               (a)

               nekonvertibilnost valute;

               (b)

               razlastitev;

               (c)

               vojna ali državljanski nemiri;

               (d)

               odklonitev pravnega varstva pri kršitvi pogodbe.

         4.   Pri financiranju EIB, sestavljenem iz dolžniških instrumentov kapitalskega trga, se uporablja le jamstvo pri političnem tveganju.
   5.   V sporazume o financiranju, povezane s financiranjem EIB, s posameznimi nosilci se vključijo tudi ustrezne okoljske in socialne določbe v skladu s pravili in postopki EIB.
   6.   Komisija in EIB v sporazumu o jamstvu iz člena 14 določita jasno in pregledno politiko razdeljevanja, ki EIB omogoči, da v sklopu svojega zunanjega delovanja določi dejavnosti, ki bodo financirane na podlagi tega sklepa, da se zagotovi kar najbolj učinkovita uporaba jamstva EU. Politika razdeljevanja temelji na kreditni sposobnosti financiranja EIB, kakor jo oceni EIB, zgornjih mejah, kakor so opredeljene v Prilogi I, naravi udeleženca, ki je lahko suverena država ali subjekt na poddržavni ravni iz odstavka 1 tega člena ali zasebni subjekt, zmogljivosti EIB za prevzem tveganj in drugih ustreznih merilih, vključno z dodano vrednostjo jamstva EU. Evropski parlament in Svet sta obveščena o politiki razdeljevanja v skladu s členom 14.
   7.   Pri uveljavljanju jamstva EU Unija prevzame vse ustrezne pravice EIB v zvezi s kakršno koli obveznostjo glede njenega financiranja v skladu s sporazumom o jamstvu iz člena 14.
   Člen 9
   Ocena EIB in spremljanje naložbenih projektov
   1.   EIB opravi temeljit postopek skrbnega pregleda in po potrebi od nosilcev projektov zahteva, da se v skladu s socialnimi in okoljskimi načeli Unije v fazi načrtovanja projekta in v fazi njegovega izvajanja na lokalni ravni javno posvetujejo z ustreznimi nacionalnimi in lokalnimi deležniki ter civilno družbo o socialnih vidikih, vidikih, povezanih s človekovimi pravicami, okoljskih, gospodarskih in razvojnih vidikih naložbenih projektov, zajetih v jamstvo EU, ter da priskrbijo informacije, potrebne za oceno prispevka k uresničevanju zunanjepolitičnih in strateških ciljev Unije.
   Kadar je to ustrezno, ta ocena vključuje presojo tega, kako se lahko zmogljivosti upravičencev do financiranja EIB v času trajanja projekta okrepijo s tehnično pomočjo. Pravila in postopki EIB vključujejo potrebne določbe o ocenjevanju okoljskega in socialnega učinka naložbenih projektov ter vidikov v zvezi s človekovimi pravicami in preprečevanjem konfliktov, s čimer se zagotovi, da so naložbeni projekti, ki se podpirajo na podlagi tega sklepa, okoljevarstveni in socialno trajnostni.
   2.   Poleg predhodne ocene razvojnih vidikov EIB spremlja tudi izvajanje financiranja. EIB zlasti zahteva od nosilcev projektov, da izvajajo temeljito spremljanje v času izvajanja projekta in vse do zaključka, med drugim glede gospodarskega, razvojnega, socialnega in okoljskega učinka naložbenega projekta ter njegovega učinka na spoštovanje človekovih pravic. EIB redno preverja informacije, ki jih posredujejo nosilci projektov, in jih objavi, če se nosilec projekta s tem strinja. Poročila o zaključku projektov, povezanih s financiranjem EIB, se po možnosti objavijo, z izjemo tajnih podatkov.
   3.   V spremljanje EIB se po možnosti vključi tudi izvajanje posrednega financiranja in uspešnost finančnih posrednikov pri podpori MSP.
   4.   EIB vzpostavi celovit sistem za predhodno ocenjevanje relativnih in absolutnih emisij toplogrednih plinov, povezanih s financiranjem EIB, v primerih, ko emisije dosežejo visoke pragove za emisije, kot so določeni v ustrezni metodologiji, vključeni v strategijo EIB o podnebnih spremembah, in ko obstajajo razpoložljivi podatki.
   5.   Kadar je mogoče, so rezultati spremljanja javni, če so izpolnjene zahteve po varstvu tajnosti in če se ustrezne strani s tem strinjajo.
   Člen 10
   Zunanji namenski prejemki za jamstveni sklad
   Vračila in prihodki v znesku 110 000 000 EUR, ki izvirajo iz transakcij, zaključenih pred letom 2007, in vključujejo vračila glavnice, sproščena jamstva in vračila glavnice posojil, dividende, kapitalske dobičke, provizije za jamstvo ter obresti na posojila in na zneske na fiduciarnih računih, nakazane na fiduciarni račun, odprt za Sklad za evro-sredozemske naložbe in partnerstvo, in ki se lahko povežejo s podporo iz splošnega proračuna Unije, so zunanji namenski prejemki v skladu s členom 21(4) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 in se uporabljajo za jamstveni sklad.
   Zneski nad 110 000 000 EUR, ki so bili nakazani nazaj na fiduciarni račun, odprt za Sklad za evro-sredozemske naložbe in partnerstvo, se vnesejo v splošni proračun Unije po odbitku stroškov in provizij za upravljanje.
   Člen 11
   Letno poročanje in obračunavanje
   1.   Komisija vsako leto poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o financiranju EIB, izvedenem na podlagi tega sklepa. Poročilo se objavi in vključuje:

               (a)

               oceno financiranja EIB na ravni projekta, sektorja, države in regije ter njegove skladnosti s tem sklepom;

               (b)

               oceno dodane vrednosti, pričakovane realizacije, rezultatov in učinka financiranja EIB na razvoj na skupni osnovi, izdelano na podlagi letnega poročila EIB o okviru za merjenje rezultatov. EIB v ta namen za financirane projekte uporabi kazalnike uspešnosti glede razvojnih, okoljskih in socialnih vidikov, vključno z vidiki človekovih pravic, pri čemer upošteva ustrezne kazalnike v skladu s Pariško deklaracijo iz leta 2005 o učinkovitosti pomoči. Med kazalnike za okoljske vidike projektov se vključijo merila za „čisto tehnologijo“, katerih poudarek je načeloma na energetski učinkovitosti in tehnologijah za zmanjševanje emisij;

               (c)

               oceno prispevka financiranja EIB k uresničevanju zunanjepolitičnih in strateških ciljev Unije ob upoštevanju regionalnih tehničnih operativnih smernic iz člena 5;

               (d)

               oceno finančnih koristi, prenesenih na upravičence do financiranja EIB, na skupni osnovi;

               (e)

               oceno kakovosti financiranja EIB, zlasti v zvezi s tem, do kolikšne mere je EIB upoštevala okoljsko in socialno vzdržnost pri postopku skrbnega pregleda in spremljanju financiranih naložbenih projektov;

               (f)

               podrobne podatke o zahtevkih za jamstvo EU;

               (g)

               informacije o obsegu financiranja na področju podnebnih sprememb in biotske raznovrstnosti na podlagi tega sklepa, o učinku na absolutne in relativne emisije toplogrednih plinov iz člena 9(4) na skupni osnovi, ter informacije o številu projektov, ocenjenih glede na podnebno tveganje;

               (h)

               opis sodelovanja s Komisijo, drugimi evropskimi in mednarodnimi finančnimi institucijami, vključno s sofinanciranjem. Poročilo zlasti vsebuje razčlenitev finančnih virov Unije ter virov drugih evropskih in mednarodnih finančnih institucij, uporabljenih skupaj s financiranjem EIB, da se omogoči pregled vseh naložb, podprtih s financiranjem EIB, izvedenim na podlagi tega sklepa. V poročilu se omeni tudi sklenitev novega memoranduma o soglasju med EIB in drugimi evropskimi ali mednarodnimi finančnimi institucijami, ki vpliva na financiranje EIB na podlagi tega sklepa;

               (i)

               informacije o spremljanju delovanja memoranduma o soglasju med EIB in Evropskim varuhom človekovih pravic, če ta memorandum ustreza financiranju EIB, vključenem v ta sklep.

         2.   EIB za namene poročanja Komisije iz odstavka 1 predloži Komisiji letna poročila o financiranju EIB, izvedenem na podlagi tega sklepa, vključno z vsemi elementi, ki jih Komisija potrebuje za poročanje v skladu z odstavkom 1. EIB lahko Komisiji predloži tudi dodatne zadevne informacije, da se Evropskemu parlamentu in Svetu zagotovi celovit pregled zunanje dejavnosti EIB.
   3.   EIB Komisiji zagotovi statistične, finančne in računovodske podatke o posameznih financiranjih EIB ter vse dodatne informacije, potrebne za izpolnitev poročevalskih obveznosti Komisije ali zahtev Računskega sodišča, ter revizijsko potrdilo o neporavnanih zneskih v okviru financiranja EIB. EIB Komisiji predloži tudi druge potrebne dokumente v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012.
   4.   Za namene obračunavanja in poročanja Komisije o tveganjih, ki jih krije jamstvo EU, EIB Komisiji zagotovi svojo oceno tveganja in informacije o bonitetni oceni v zvezi s financiranjem EIB.
   5.   EIB Komisiji vsaj enkrat na leto predloži okvirni večletni program za načrtovani obseg sklenjenih poslov financiranja EIB, da se zagotovi skladnost načrtovanega financiranja EIB z zgornjimi mejami iz tega sklepa in da lahko Komisija zagotovi ustrezno proračunsko načrtovanje za zagotovitev sredstev jamstvenega sklada. Komisija upošteva ta načrt pri pripravi predloga splošnega proračuna Unije.
   6.   EIB redno seznanja Evropski parlament, Svet in Komisijo z vsemi neodvisnimi ocenjevalnimi poročili, ki vsebujejo ugotovitve o praktičnih rezultatih, doseženih pri posebnih dejavnostih EIB v okviru tega sklepa in drugih zunanjih mandatov.
   7.   EIB zagotovi informacije iz odstavkov 2 do 6 na svoje stroške. EIB informacije iz odstavkov 2, 3 in 6 na splošno objavi, pri čemer izključi vse tajne informacije.
   Člen 12
   Preglednost in javno razkritje informacij
   1.   EIB v skladu s svojo politiko preglednosti in načeli Unije glede dostopa do dokumentov in informacij, postopoma pa tudi v skladu s standardi iz pobude za preglednost mednarodne pomoči, na svojem spletnem mestu objavi informacije v zvezi z:

               (a)

               vsem financiranjem EIB, izvedenim na podlagi tega sklepa, po odobritvi projekta, pri čemer navede predvsem, ali je naložbeni projekt zajet v jamstvo EU in kako prispeva k zunanjepolitičnim ciljem Unije, navede pa zlasti njegove gospodarske, socialne in okoljske učinke;

               (b)

               vsemi memorandumi o soglasju med EIB in drugimi evropskimi ali mednarodnimi finančnimi institucijami, ki vplivajo na financiranje EIB na podlagi tega sklepa, razen če zanje veljajo zahteve glede zaupnosti;

               (c)

               če je mogoče in ustrezno, obstoječe okvirne sporazume med EIB in državo prejemnico. Kadar EIB podpiše nov ali spremeni obstoječi sporazum, si prizadeva za njegovo objavo;

               (d)

               politiko EIB glede razdeljevanja.

         2.   Komisija na svojem spletnem mestu objavi specifične informacije o vseh primerih izterjav v okviru sporazuma o jamstvu iz člena 14 in sporazuma, ki podrobno opredeljuje določbe in postopke za izterjavo terjatev, iz člena 15(2), razen če zanje veljajo zahteve glede zaupnosti.
   Člen 13
   Nesodelujoče jurisdikcije
   EIB pri svojem financiranju ne dopušča nobenih dejavnosti, ki se izvajajo za nezakonite namene, vključno s pranjem denarja, financiranjem terorizma, davčnimi goljufijami in davčnimi utajami, korupcijo ter goljufijami, ki škodijo finančnim interesom Unije. EIB zlasti ne sodeluje pri financiranju, ki se izvaja v upravičeni državi prek tujega nosilca s sedežem v nesodelujoči jurisdikciji, ki so jo kot tako opredelili Unija, Združeni narodi, Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj ali Projektna skupina za finančno ukrepanje.
   EIB pri financiranju uporablja načela in standarde iz prava Unije o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja in financiranje terorizma, vključno z zahtevo po sprejetju ustreznih ukrepov za identifikacijo dejanskega lastnika, kjer je primerno.
   Člen 14
   Sporazum o jamstvu
   Komisija in EIB podpišeta sporazum o jamstvu, v katerem podrobno opredelita določbe in postopke v zvezi z jamstvom EU, kot je določeno v členu 8, ter o tem ustrezno obvestita Evropski parlament in Svet.
   Člen 15
   Izterjava plačil, ki jih izvede Komisija
   1.   Kadar Komisija izvede plačilo na podlagi jamstva EU, EIB v imenu in za račun Komisije izterja terjatve za izplačane zneske.
   2.   Komisija in EIB najpozneje do datuma podpisa sporazuma iz člena 14 podpišeta ločen sporazum, v katerem podrobno opredelita določbe in postopke za izterjavo terjatev.
   Člen 16
   Revizija Računskega sodišča
   Računsko sodišče opravi revizijo jamstva EU ter plačil in izterjanih zneskov v sklopu tega jamstva, ki se pripišejo splošnemu proračunu Unije.
   Člen 17
   Ukrepi proti goljufijam
   1.   EIB OLAF nemudoma obvesti ter mu predloži potrebne informacije, če v kateri koli fazi priprave, izvedbe ali zaključka projekta v sklopu jamstva EU utemeljeno sumi, da je prišlo do morebitnega primera goljufije, korupcije, pranja denarja ali druge nezakonite dejavnosti, ki bi lahko škodila finančnim interesom Unije.
   2.   OLAF lahko opravi preiskave, vključno s pregledi in inšpekcijami na kraju samem, v skladu z določbami in postopki iz Uredbe (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (14), Uredbe Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 (15) in Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 (16), da se zaščitijo finančni interesi Unije in ugotovi, ali je v zvezi s financiranjem prišlo do goljufije, korupcije, pranja denarja ali druge nezakonite dejavnosti, ki škodi finančnim interesom Unije. OLAF lahko pristojnim organom zadevnih držav članic posreduje informacije, ki jih je pridobil med preiskavami.
   Kadar se takšne nezakonite dejavnosti dokažejo, EIB pomaga pri prizadevanjih za izterjavo v zvezi s svojim financiranjem in v okviru svojih pristojnosti.
   3.   V sporazume o financiranju, podpisanem v zvezi s projekti, ki se podpirajo na podlagi tega sklepa, se vključijo določila, ki omogočajo prekinitev financiranja EIB, in po potrebi ustrezni ukrepi za izterjavo v primeru goljufije, korupcije ali drugih nezakonitih dejavnosti. EIB sprejme odločitev o prekinitvi ali razveljavitvi financiranja EIB po ustrezni presoji vseh okoliščin in tveganj.
   4.   EIB se še naprej opira na svojo kontaktno točko za boj proti korupciji in goljufijam, ki je enotna za osebje EIB in vse deležnike.
   5.   EIB pri financiranju izvaja svoj mehanizem izključevanja za izključitev udeležencev, ki so vpleteni v goljufije in korupcijo, mehanizem pa vključuje merila za izključitev iz osrednje podatkovne zbirke Unije o izključitvah, s čimer se zagotovi spoštovanje pravic vseh strani.
   Člen 18
   Izvajanje pooblastila
   1.   Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
   2.   Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 4 se prenese na Komisijo za nedoločen čas od 11. maja 2014.
   3.   Pooblastilo iz člena 4 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
   4.   Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
   5.   Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 4, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
   Člen 19
   Vmesni pregled
   Komisija v sodelovanju z EIB do 31. decembra 2016 predloži Evropskemu parlamentu in Svetu vmesno poročilo, v katerem oceni uporabo tega sklepa v prvih letih, in mu po potrebi priloži predlog za njegovo spremembo. Vmesno poročilo temelji na neodvisni zunanji oceni in prispevku EIB.
   Poročilo vključuje zlasti:

               (a)

               oceno izvajanja politike za razdeljevanje;

               (b)

               oceno poročanja EIB in po potrebi priporočila za njegovo izboljšanje;

               (c)

               oceno REM, vključno s kazalniki uspešnosti in merili, ter njegov prispevek k uresničevanju ciljev tega sklepa;

               (d)

               podroben pregled meril, ki se upoštevajo pri priporočilu v zvezi z morebitnim aktiviranjem celotnega ali delnega neobveznega dodatnega zneska.

         Člen 20
   Zaključno poročanje
   Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predloži zaključno poročilo o uporabi tega sklepa do 31. decembra 2021.
   Člen 21
   Začetek veljavnosti
   Ta sklep začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Strasbourgu, 16. aprila 2014

            Za Evropski parlament

            Predsednik

         M. SCHULZ

            Za Svet

            Predsednik

         D. KOURKOULAS

      (1)  Stališče Evropskega parlamenta z dne 11. marca 2014 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in odločitev Sveta z dne 14. aprila 2014.

      (2)  Sklep št. 1080/2011/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o odobritvi jamstva EU Evropski investicijski banki za izgube pri posojilih in jamstvih za posojila za projekte zunaj Unije in o razveljavitvi Sklepa št. 633/2009/ES (UL L 280, 27.10.2011, str. 1).

      (3)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 z dne 25. maja 2009 o ustanovitvi Jamstvenega sklada za zunanje ukrepe (UL L 145, 10.6.2009, str. 10).

      (4)  Uredba (EU) št. 236/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o določitvi skupnih pravil in postopkov za izvajanje instrumentov Unije za financiranje zunanjega delovanja (UL L 77, 15.3.2014, str. 95).

      (5)  Uredba (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, 26.10.2012, str. 1).

      (6)  Uredba (EU) št. 231/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o vzpostavitvi instrumenta za predpristopno pomoč (IPA II) (UL L 77, 15.3.2014, str. 11).

      (7)  Uredba (EU) št. 232/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o vzpostavitvi evropskega instrumenta sosedstva (UL L 77, 15.3.2014, str. 27).

      (8)  Uredba (EU) št. 233/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o vzpostavitvi instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja za obdobje 2014-2020 (UL L 77, 15.3.2014, str. 44).

      (9)  Uredba (EU) št. 234/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o vzpostavitvi instrumenta partnerstva za sodelovanje s tretjimi državami (UL L 77, 15.3.2014, str. 77).

      (10)  Uredba (EU) št. 235/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o vzpostavitvi instrumenta financiranja za demokracijo in človekove pravice po svetu (UL L 77, 15.3.2014, str. 85).

      (11)  Uredba (EU) št. 230/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2014 o vzpostavitvi instrumenta za prispevanje k stabilnosti in miru (UL L 77, 15.3.2014, str. 1).

      (12)  Uredba Sveta (Euratom) št. 237/2014 z dne 13. decembra 2013 o vzpostavitvi instrumenta za sodelovanje na področju jedrske varnosti (UL L 77, 15.3.2014, str. 109).

      (13)  To poimenovanje ne posega v stališča glede statusa ter je v skladu z Resolucijo Varnostnega sveta Združenih narodov 1244/1999 in mnenjem Meddržavnega sodišča o razglasitvi neodvisnosti Kosova.

      (14)  Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL L 248, 18.9.2013, str. 1).

      (15)  Uredba Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi (UL L 292, 15.11.1996, str. 2).

      (16)  Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, 23.12.1995, str. 1).

      PRILOGA I
      REGIONALNE ZGORNJE MEJE

                  A.

                  Predpristopne države: 8 739 322 000 EUR;

                  B.

                  Sosednje in partnerske države: 14 437 225 000 EUR, razdeljeno na naslednje okvirne podomejitve:

                              (i)

                              sredozemske države: 9 606 200 000 EUR;

                              (ii)

                              Vzhodna Evropa, Južni Kavkaz in Rusija: 4 831 025 000 EUR;

                  C.

                  Azija in Latinska Amerika: 3 407 295 000 EUR, razdeljeno na naslednje okvirne podomejitve:

                              (i)

                              Latinska Amerika: 2 288 870 000 EUR;

                              (ii)

                              Azija: 936 356 000 EUR;

                              (iii)

                              Srednja Azija: 182 069 000 EUR;

                  D.

                  Južna Afrika: 416 158 000 EUR.

            Upravljavski organi EIB lahko po posvetovanju s Komisijo sklenejo, da se v okviru skupne fiksne zgornje meje znesek v višini največ 20 % podregionalnih zgornjih meja prerazporedi znotraj regij, znesek v višini največ 10 % regionalnih zgornjih meja pa med regijami.

      PRILOGA II
      POTENCIALNO UPRAVIČENE REGIJE IN DRŽAVE
      A.   Predpristopne države

                  1.

                  Kandidatke
                  Islandija, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Črna gora, Srbija, Turčija

                  2.

                  Potencialne kandidatke
                  Albanija, Bosna in Hercegovina, Kosovo

            B.   Sosednje in partnerske države

                  1.

                  Sredozemske države
                  Alžirija, Egipt, Izrael, Jordanija, Libanon, Libija, Maroko, Palestina, Sirija, Tunizija

                  2.

                  Vzhodna Evropa, Južni Kavkaz in Rusija
                  Vzhodna Evropa: Belorusija, Republika Moldavija, Ukrajina
                  Južni Kavkaz: Armenija, Azerbajdžan, Gruzija
                  Rusija

            C.   Azija in Latinska Amerika

                  1.

                  Latinska Amerika
                  Argentina, Bolivija, Brazilija, Čile, Ekvador, El Salvador, Gvatemala, Honduras, Kolumbija, Kostarika, Kuba, Mehika, Nikaragva, Panama, Paragvaj, Peru, Urugvaj, Venezuela

                  2.

                  Azija
                  Afganistan, Bangladeš, Butan, Brunej, Filipini, Indija, Indonezija, Irak, Jemen, Južna Koreja, Kambodža, Kitajska (vključno s posebnima upravnima regijama Hong Kong in Macao), Laos, Malezija, Maldivi, Mjanmar/Burma, Mongolija, Nepal, Pakistan, Singapur, Šrilanka, Tajvan, Tajska, Vietnam

                  3.

                  Srednja Azija
                  Kazahstan, Kirgizistan, Tadžikistan, Turkmenistan, Uzbekistan

            D.   Južna Afrika
      Južna Afrika

      PRILOGA III
      UPRAVIČENE REGIJE IN DRŽAVE
      A.   Predpristopne države

                  1.

                  Kandidatke
                  Islandija, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Črna gora, Srbija, Turčija

                  2.

                  Potencialne kandidatke
                  Albanija, Bosna in Hercegovina, Kosovo

            B.   Sosednje in partnerske države

                  1.

                  Sredozemske države
                  Alžirija, Egipt, Izrael, Jordanija, Libanon, Libija, Maroko, Palestina, Tunizija

                  2.

                  Vzhodna Evropa, Južni Kavkaz in Rusija
                  Vzhodna Evropa: Republika Moldavija, Ukrajina
                  Južni Kavkaz: Armenija, Azerbajdžan, Gruzija
                  Rusija

            C.   Azija in Latinska Amerika

                  1.

                  Latinska Amerika
                  Argentina, Bolivija, Brazilija, Čile, Ekvador, El Salvador, Gvatemala, Honduras, Kolumbija, Kostarika, Mehika, Nikaragva, Panama, Paragvaj, Peru, Urugvaj, Venezuela

                  2.

                  Azija
                  Bangladeš, Brunej, Butan, Filipini, Indija, Indonezija, Irak, Jemen, Južna Koreja, Kambodža, Kitajska (vključno s posebnima upravnima regijama Hongkong in Macao), Laos, Malezija, Maldivi, Mjanmar/Burma, Mongolija, Nepal, Pakistan, Singapur, Šrilanka, Tajska, Vietnam

                  3.

                  Srednja Azija
                  Kazahstan, Kirgizistan, Tadžikistan, Turkmenistan, Uzbekistan

            D.   Južna Afrika
      Južna Afrika

      PRILOGA IV
      OKVIR REGIONALNE POLITIKE
      Dejavnost EIB v partnerskih državah, ki sodelujejo v predpristopnem procesu, se izvaja v okviru, vzpostavljenem v partnerstvih za pristop in evropskih partnerstvih, v katerih so določene prednostne naloge za države kandidatke in potencialne kandidatke z namenom napredovanja pri približevanju Uniji ter ki predstavljajo okvir za pomoč Unije. Stabilizacijsko-pridružitveni proces je okvir politike Unije za Zahodni Balkan. Temelji na progresivnem partnerstvu, v katerem Unija v okviru stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov ponuja trgovinske ugodnosti, gospodarsko in finančno pomoč ter pogodbena razmerja. S predpristopno finančno pomočjo se kandidatkam in potencialnim kandidatkam pomaga pri pripravi na prevzem obveznosti in izzivov članstva v Uniji. Ta pomoč podpira proces reform, vključno s pripravami na morebitno članstvo. Usmerjena je na vzpostavljanje institucij, usklajevanje s pravnim redom Unije, pripravo na politike in instrumente Unije ter na spodbujanje ukrepov za uresničitev ekonomske konvergence.
      Dejavnost EIB v sosednjih državah se izvaja v okviru evropske sosedske politike iz skupnega sporočila z naslovom „Nov odziv na spremembe v sosedstvu“, ki sta ga 25. maja 2011 sprejela visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ter Komisija, in sklepov Sveta, ki so bili sprejeti 20. junija 2011 in pozivajo predvsem k večji podpori partnerskim državam, ki se zavzemajo za izgradnjo demokratične družbe in izvajanje reform, v skladu z načelom „več za več“ in načelom vzajemne odgovornosti, ter zagotavlja okvir strateške politike za odnose Unije s sosednjimi državami. V okviru tega sodelovanja je financiranje EIB na podlagi tega sklepa usmerjeno tudi v politike, ki spodbujajo vključujočo rast in ustvarjanje novih delovnih mest, kar spodbuja socialno stabilnost v skladu s pristopom, temelječim na pobudah, ki podpira zunanjepolitične cilje Unije, tudi v zvezi z vprašanji migracij.
      Za uresničitev teh ciljev Unija in njene partnerske države izvajajo skupno dogovorjene dvostranske akcijske načrte, v katerih je določen niz prednostnih nalog, med drugim tudi glede političnih in varnostnih vprašanj, trgovinskih in gospodarskih zadev, okoljskih in socialnih vprašanj ter povezovanja prometnih in energetskih omrežij.
      Unija za Sredozemlje, vzhodno partnerstvo, sinergija Črnega morja, strategija Unije za Podonavje in strategija Unije za regijo Baltskega morja so večstranske in regionalne pobude, ki spodbujajo sodelovanje med Unijo in ustrezno skupino sosednjih partnerskih držav, ki se soočajo s skupnimi izzivi in/ali delijo skupno geografsko območje. Z Unijo za Sredozemlje naj bi s podporo skupnega gospodarskega, socialnega in okoljskega razvoja na obeh straneh Sredozemskega morja oživili evro-sredozemski proces povezovanja ter podprli izboljšani socialno-ekonomski razvoj, solidarnost, regionalno povezovanje, trajnostni razvoj in pridobivanje znanja ob poudarjanju potrebe po večjem finančnem sodelovanju v podporo regionalnim in nadnacionalnim projektom. Unija za Sredozemlje podpira predvsem vzpostavljanje pomorskih in kopenskih avtocest, sanacijo okolja v Sredozemlju, načrt za sončno energijo v Sredozemlju, sredozemsko pobudo za razvoj podjetništva, pobude za civilno zaščito in evro-sredozemsko univerzo.
      Cilj vzhodnega partnerstva je ustvariti potrebne pogoje za pospešitev političnega ter nadaljnjega gospodarskega povezovanja med Unijo in državami vzhodnega partnerstva. Gospodarskemu, družbenemu in regionalnemu razvoju partnerskih držav bo dalo dodaten zagon. Omogočilo bo dobro upravljanje, tudi v finančnem sektorju, spodbujalo regionalni razvoj in socialno kohezijo ter pripomoglo k zmanjšanju socialno-ekonomskih razlik v partnerskih državah.
      Strategija Unije za regijo Baltskega morja podpira trajnostno okolje ter optimalen gospodarski in socialni razvoj v tej regiji. Strategija Unije za Podonavje podpira zlasti prometni razvoj, energetske povezave in varnost preskrbe z energijo ter trajnostni okoljski in socialno-gospodarski razvoj v Podonavju. Vzhodno partnerstvo želi ustvariti potrebne pogoje za pospešitev političnega povezovanja ter nadaljnjega gospodarskega povezovanja med Unijo in državami vzhodnega partnerstva. Rusija in Unija imata široko strateško partnerstvo, ki se razlikuje od evropske sosedske politike ter se izraža s skupnimi prostori in načrti. Na večstranski ravni jih dopolnjuje severna dimenzija, ki je okvir za sodelovanje med Unijo, Rusijo, Norveško in Islandijo (Belorusija, Kanada in Združene države Amerike so opazovalke v severni dimenziji).
      Dejavnost EIB v Latinski Ameriki se izvaja v okviru strateškega partnerstva med Unijo, Latinsko Ameriko in Karibi. Kot je poudarila Komisija 30. septembra 2009 v sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Evropska unija in Latinska Amerika: partnerstvo svetovnih akterjev“, so prednostne naloge Unije pri sodelovanju z Latinsko Ameriko spodbujanje regionalnega povezovanja ter izkoreninjenje revščine in družbenih neenakosti zaradi spodbujanja trajnostnega ekonomskega in socialnega razvoja. Ti cilji politike se bodo uresničevali ob upoštevanju različnih razvojnih ravni držav Latinske Amerike. Na področjih skupnega interesa obeh regij, ki vključujejo okolje, podnebne spremembe, zmanjšanje nevarnosti nesreč in energijo, znanost, raziskave, visokošolsko izobraževanje, tehnologijo in inovacije, se bosta nadaljevala dvostranski dialog in sodelovanje.
      V Aziji Unija poglablja strateški partnerstvi s Kitajsko in Indijo, napredujejo pa tudi pogajanja za novo partnerstvo in sporazume o prosti trgovini z državami jugovzhodne Azije. Istočasno pa ima razvojno sodelovanje v programu Unije za Azijo še vedno veliko vlogo; cilj razvojne strategije Unije za azijsko regijo je izkoreninjenje revščine s podpiranjem splošne trajnostne gospodarske rasti, spodbujanjem ugodnega okolja ter pogojev za trgovino in povezovanje znotraj regije, izboljšanjem upravljanja, povečanjem politične in socialne stabilnosti ter podpiranjem uresničevanja razvojnih ciljev tisočletja do leta 2015. Skupaj se izvajajo politike, ki so usmerjene v skupne izzive, kot so podnebne spremembe, trajnostni razvoj, varnost in stabilnost, upravljanje in človekove pravice ter preprečevanje naravnih in humanitarnih katastrof ter odziv nanje.
      S strategijo Unije za novo partnerstvo s Srednjo Azijo, ki jo je Evropski svet sprejel 21.-22. junija 2007, se je okrepil regionalni in dvostranski dialog ter sodelovanje Unije z državami srednje Azije glede pomembnih vprašanj, s katerimi se sooča regija, na primer zmanjšanje revščine, trajnostni razvoj in stabilnost. Izvajanje strategije je dobro napredovalo na področjih človekovih pravic, pravne države, dobrega upravljanja in demokracije, izobraževanja, gospodarskega razvoja, trgovine in naložb, energije in prometa ter okoljskih politik.
      Dejavnost EIB v Južni Afriki se izvaja v okviru skupnega strateškega dokumenta EU za Južno Afriko. V tem strateškem dokumentu so kot osrednja področja opredeljena ustvarjanje delovnih mest, razvoj zmogljivosti za zagotavljanje storitev in socialna kohezija. Dejavnosti EIB v Južni Afriki so v veliki meri dopolnile program Unije za razvojno sodelovanje, in sicer z usmeritvijo EIB v podporo zasebnemu sektorju ter v naložbe za širjenje infrastrukture in socialnih storitev (nastanitev, elektrika, prečiščevanje pitne vode in komunalna infrastruktura). Na podlagi vmesnega pregleda strateškega dokumenta EU za Južno Afriko, ki je bil izveden med letoma 2009 in 2010, se predlaga okrepitev ukrepov na področju podnebnih sprememb, in sicer z dejavnostmi, ki podpirajo ustvarjanje zelenih delovnih mest. Za obdobje 2014–2020 se pričakuje, da bo dejavnost EIB na dopolnjujoč način podprla politike, programe in instrumente Unije na področju zunanjega sodelovanja, in sicer z nadaljnjim osredotočanjem na ključne prednostne naloge EU in Južne Afrike, da se spodbudi pravičen in trajnosten gospodarski razvoj, prispeva k ustvarjanju delovnih mest in razvoju zmogljivosti ter podpre trajnostno zagotavljanje osnovnih infrastruktur in storitev ter pravičen dostop do njih.