title: Sklep Sveta 2012/285/SZVP z dne 31. maja 2012 o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam, subjektom in organom, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost v Republiki Gvineji Bissau in razveljavitvi Sklepa 2012/237/SZVP

text:
               1.6.2012

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 142/36

         SKLEP SVETA 2012/285/SZVP
   z dne 31. maja 2012
   o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam, subjektom in organom, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost v Republiki Gvineji Bissau in razveljavitvi Sklepa 2012/237/SZVP
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 29 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 3. maja 2012 sprejel Sklep 2012/237/SZVP o omejevalnih ukrepih proti nekaterim osebam, subjektom in organom, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost v Republiki Gvineji Bissau (1).

               (2)

               Varnostni svet Združenih narodov je 18. maja 2012 sprejel Resolucijo 2048 (2012), s katero je bila uvedena prepoved potovanja osebam, ki poskušajo preprečiti obnovitev ustavnega reda ali s svojimi dejanji spodkopavajo stabilnost v Republiki Gvineji Bissau, zlasti tistim, ki so imeli vodilno vlogo pri državnem udaru 12. aprila 2012 in ki s svojimi dejanji poskušajo oslabiti pravno državo, omejiti moč civilne oblasti ter ohraniti prakso nekaznovanja in nestabilnosti v državi.

               (3)

               Zaradi resnosti razmer v Republiki Gvineji Bissau bi bilo treba na sezname oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Sklepa 2012/237/SZVP, uvrstiti dodatne osebe.

               (4)

               Sklep 2012/237/SZVP bi bilo zato treba razveljaviti in ga nadomestiti s tem sklepom –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da preprečijo vstop na njihovo ozemlje ali tranzit preko njega:

               (a)

               osebam s seznama v Prilogi k RVSZN 2048 (2012) in drugim osebam, ki jih je določil Varnostni svet ali odbor, ustanovljen v skladu z odstavkom 9 RVSZN 2048 (2012) (v nadaljnjem besedilu: odbor), v skladu z odstavkom 6 RVSZN 2048 (2012), kot so navedene na seznamu v Prilogi I;

               (b)

               osebam, ki niso zajete v Prilogi I in ki sodelujejo v dejanjih, ki ogrožajo mir, varnost in stabilnost v Republiki Gvineji Bissau, ali osebam, ki te dejavnosti podpirajo, kakor tudi osebam, povezanim s temi osebami, kot so navedene na seznamu v Prilogi II.

         2.   Odstavek 1 države članice ne zavezuje, da lastnim državljanom odkloni vstop na svoje ozemlje.
   3.   Odstavek 1(a) se ne uporablja, kadar odbor odloči, da:

               (a)

               je potovanje upravičeno zaradi nujnih humanitarnih potreb, vključno z verskimi obveznostmi, ali

               (b)

               bi z izjemo prispevali k izpolnitvi cilja vzpostavitve miru in nacionalne sprave v Republiki Gvineji Bissau ter stabilnosti v regiji.

         4.   Odstavek 1(a) se ne uporablja, kadar je vstop v državo ali tranzit preko njenega ozemlja potreben zaradi sodnega postopka.
   5.   Odstavek 1(b) ne posega v primere, v katerih državo članico zavezuje mednarodnopravna obveznost, in sicer:

               (a)

               kot državo gostiteljico mednarodne medvladne organizacije;

               (b)

               kot državo gostiteljico mednarodne konference, ki jo skličejo Združeni narodi ali pa je pod njihovim okriljem;

               (c)

               v skladu z večstranskim sporazumom o dodeljenih privilegijih in imunitetah ali

               (d)

               v okviru Lateranske pogodbe, ki sta jo leta 1929 sklenila Sveti sedež (Vatikanska mestna država) in Italija.

         6.   Odstavek 5 se uporablja tudi v primerih, ko je država članica država gostiteljica Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi (OVSE).
   7.   Svet je ustrezno obveščen o vseh primerih, v katerih posamezna država članica odobri izjemo v skladu z odstavkoma 5 ali 6.
   8.   Države članice lahko odobrijo izvzetje iz ukrepov na podlagi odstavka 1(b), kadar je potovanje utemeljeno z nujnimi humanitarnimi potrebami ali udeležbo na medvladnih srečanjih, vključno s tistimi, ki jih podpira Unija, ali jih gosti država članica, ki predseduje OVSE, in na katerih poteka politični dialog za neposredno podporo demokraciji, človekovim pravicam in pravni državi v Republiki Gvineji Bissau.
   9.   Država članica, ki želi odobriti izvzetje iz odstavka 8, o tem pisno obvesti Svet. Izvzetje se šteje za odobreno, če eden ali več članov Sveta ne pošlje pisnega ugovora v dveh delovnih dneh po prejemu uradnega obvestila o predlaganem izvzetju. Če eden ali več članov Sveta vloži ugovor, lahko Svet s kvalificirano večino vseeno odloči, da bo predlagano izvzetje odobril.
   10.   V primerih, ko posamezna država članica na podlagi odstavkov 5, 6, 8 in 9 dovoli vstop na svoje ozemlje ali tranzit prek njega osebam, kot so navedene v Prilogi II, se dovoljenje omeji na namen, za katerega je bilo odobreno, in na osebe, na katere se nanaša.
   Člen 2
   1.   Vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti, s katerimi razpolagajo ali jih nadzorujejo fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki sodelujejo v dejanjih, ki ogrožajo mir, varnost ali stabilnost Republike Gvineje Bissau, ali osebe, subjekti ali organi, ki ta dejanja podpirajo, in z njimi povezane fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, navedeni v Prilogi III, se zamrznejo.
   2.   Fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom s seznama v Prilogi III ne smejo biti dana na razpolago ali v njihovo korist nikakršna sredstva ali gospodarski viri, ne posredno ne neposredno.
   3.   Pristojni organ države članice lahko pod pogoji, ki se mu zdijo primerni, odobri sprostitev določenih zamrznjenih sredstev ali gospodarskih virov ali zagotovitev nekaterih sredstev ali gospodarskih virov, ko ugotovi, da so zadevna sredstva ali gospodarski viri:

               (a)

               potrebni za osnovne potrebe oseb, navedenih v Prilogi III, in njihovih vzdrževanih družinskih članov, vključno s plačili za živila, najemnine ali hipoteke, zdravila in zdravljenje, davke, zavarovalne premije in pristojbine za storitve javnih gospodarskih služb;

               (b)

               namenjeni izključno za plačilo zmernih strokovnih honorarjev in povračilo nastalih stroškov, povezanih z zagotavljanjem pravnih storitev;

               (c)

               namenjeni izključno za plačilo pristojbin ali stroškov storitev za redno hranjenje ali vzdrževanje zamrznjenih sredstev in gospodarskih virov;

               (d)

               nujni za kritje izrednih stroškov, pod pogojem, da je pristojni organ o razlogih, zaradi katerih meni, da bi bilo treba izdati posebno dovoljenje, uradno obvestil druge pristojne organe in Komisijo vsaj dva tedna pred izdajo dovoljenja.

         Države članice obvestijo druge države članice in Komisijo o vsakršnem dovoljenju, izdanem na podlagi tega odstavka.
   4.   Z odstopanjem od odstavka 1 lahko pristojni organ države članice dovoli sprostitev nekaterih zamrznjenih sredstev ali gospodarskih virov, če so izpolnjeni naslednji pogoji:

               (a)

               zadevna sredstva ali gospodarski viri so predmet sodnega, upravnega ali arbitražnega zasega, določenega pred datumom, ko je bila fizična ali pravna oseba, subjekt ali organ iz odstavka 1 vključena na seznam iz Priloge III, ali pravne, upravne ali arbitražne sodbe, izdane pred navedenim datumom;

               (b)

               sredstva in gospodarski viri se bodo uporabljali izključno za poravnavo terjatev, ki so zavarovane s takšno zastavno pravico ali priznane kot veljavne v takšni sodbi, v mejah, določenih z veljavno zakonodajo in predpisi, ki urejajo pravice oseb s takimi terjatvami;

               (c)

               zastavna pravica ali sodba ni v korist fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom, naštetim v Prilogi III;

               (d)

               priznanje zastavne pravice ali sodbe ni v nasprotju z javnim redom v zadevni državi članici.

         Države članice obvestijo druge države članice in Komisijo o vsakršnem dovoljenju, izdanem na podlagi tega odstavka.
   5.   Odstavek 2 se ne uporablja za prilive na zamrznjenih računih, kot so:

               (a)

               obresti ali drugi dohodki na teh računih ali

               (b)

               zapadla plačila po pogodbah, sporazumih ali obveznostih, ki so bili sklenjeni ali so nastali pred datumom, od katerega za te račune veljajo določbe tega sklepa,

         pod pogojem, da za takšne obresti, druge dohodke in plačila še naprej velja odstavek 1.
   Člen 3
   1.   Svet izvede spremembe Priloge I na podlagi ugotovitev Varnostnega sveta ali odbora.
   2.   Svet na predlog države članice ali visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko po potrebi sprejme spremembe seznamov iz prilog II in III.
   3.   Svet o svojem sklepu in razlogih za vključitev na seznam obvesti zadevno fizično ali pravno osebo, subjekt ali organ s seznama iz Priloge III, bodisi neposredno, če je naslov znan, bodisi z objavo uradnega obvestila, s tem pa navedeni fizični ali pravni osebi, subjektu ali organu da možnost, da predloži pripombe.
   4.   Če so podane pripombe ali predloženi novi tehtni dokazi, Svet ponovno pregleda svoj sklep in o tem ustrezno obvesti zadevno fizično ali pravno osebo, subjekt ali organ s seznama iz Priloge III.
   Člen 4
   Da bi bili ukrepi iz tega sklepa čim bolj učinkoviti, Unija spodbuja tretje države k sprejetju omejevalnih ukrepov, podobnih ukrepom iz tega sklepa.
   Člen 5
   1.   Ta sklep se revidira, spremeni ali razveljavi, kot je ustrezno, predvsem v skladu z ustreznimi odločitvami Varnostnega sveta.
   2.   Ukrepi iz člena 1(1)(b) in člena 2 se revidirajo v rednih časovnih presledkih in najmanj vsakih 12 mesecev. Za zadevne osebe in subjekte bodo prenehali veljati, če Svet v skladu s postopkom iz člena 3(2) ugotovi, da pogoji za njihovo veljavnost niso več izpolnjeni.
   Člen 6
   Sklep 2012/237/SZVP se razveljavi.
   Člen 7
   Ta sklep začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 31. maja 2012

            Za Svet

            Predsednik

         N. WAMMEN

      (1)  UL L 119, 4.5.2012, str. 43.

      PRILOGA I

         Seznam oseb iz člena 1(1)(a)

                  Ime

                  Podatki za ugotavljanje istovetnosti
                  (datum in kraj rojstva (d. r. in k. r.), številka potnega lista ali osebne izkaznice itd.)

                  Razlogi za uvrstitev na seznam

                  1.

                  General António INJAI
                  (tudi António INDJAI)

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  d. r.: 20. 1. 1955
                  k. r.: Encheia, Sector de Bissorá, Região de Oio, Gvineja Bissau
                  Starševstvo: Wasna Injai in Quiritche Cofte
                  Uradna funkcija: generalpodpolkovnik oboroženih sil
                  Potni list: diplomatski potni list AAID00435
                  Datum izdaje: 18. 2. 2010
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 18. 2. 2013

                  António Injai je bil osebno udeležen pri načrtovanju in vodenju upora 1. aprila 2010, zaradi katerega je prišlo do nezakonitega prijetja predsednika vlade Carla Gomesa mlajšega in Joséja Zamore Indute, takratnega načelnika generalštaba oboroženih sil. Med volilnim obdobjem leta 2012 je Injai kot načelnik generalštaba oboroženih sil dajal izjave, v katerih je grozil z rušenjem izvoljene oblasti in prekinitvijo volilnega procesa. Antonio Injai je bil vpleten v operativno načrtovanje državnega udara 12. aprila 2012. Po tem državnem udaru je prvo sporočilo vojaškega poveljstva izdal generalštab oboroženih sil, ki ga vodi general Injai.

                  2.

                  Generalmajor Mamadu TURE (N'KRUMAH)

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  d. r.: 26. 4. 1947
                  Uradna funkcija: namestnik načelnika štaba oboroženih sil
                  Diplomatski potni list št. DA0002186
                  Datum izdaje: 30. 3. 2007
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 26. 8. 2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  3.

                  General Estêvão NA MENA

                  d. r.: 7. 3. 1956
                  Uradna funkcija: generalni inšpektor oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  4.

                  Brigadni general Ibraima CAMARÁ
                  (tudi Papa Camará)

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  d. r.: 11. 5. 1964
                  Starševstvo: Suareba Camará in Sale Queita
                  Uradna funkcija: načelnik štaba zračnih sil
                  Diplomatski potni list št. AAID00437
                  Datum izdaje: 18. 2. 2010
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 18. 2. 2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  5.

                  Podpolkovnik Daba NA WALNA
                  (tudi Daba Na Walna)

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  d. r.: 6. 6. 1966
                  Starševstvo: Samba Naualna in In-Uasne Nanfafe
                  Uradna funkcija: tiskovni predstavnik vojaškega poveljstva
                  Številka potnega lista: SA 0000417
                  Datum izdaje: 29. 10. 2003
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 10. 3. 2013

                  Tiskovni predstavnik vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

      PRILOGA II

         Seznam oseb iz člena 1(1)(b)

                  Ime

                  Podatki za ugotavljanje istovetnosti
                  (datum in kraj rojstva (d. r. in k. r.), številka potnega lista ali osebne izkaznice itd.)

                  Razlogi za uvrstitev na seznam

                  Datum uvrstitve na seznam

                  1.

                  General Augusto MÁRIO CÓ

                  Uradna funkcija: načelnik štaba kopenske vojske

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  2.

                  General Saya Braia Na NHAPKA

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: vodja predsedniške garde.

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  3.

                  Polkovnik Tomás DJASSI

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 18. september 1968
                  Uradna funkcija: poveljnik nacionalne garde.
                  Potni list: AAIS00820
                  Datum izdaje: 24.11.2010
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 27.4.2012

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Tesni svetovalec načelnika štaba oboroženih sil Antónia Injaija.

                  1.6.2012

                  4.

                  Polkovnik Cranha DANFÁ

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: operativni vodja združenega štaba oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Tesni svetovalec načelnika štaba oboroženih sil Antónia Injaija.

                  1.6.2012

                  5.

                  Polkovnik Celestino de CARVALHO

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 14.6.1955
                  Starševstvo: Domingos de Carvalho in Josefa Cabral
                  Uradna funkcija: predsednik nacionalnega inštituta za obrambo
                  Potni list: diplomatski potni list št. DA0002166
                  Datum izdaje: 19.2.2007
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 15.4.2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Nekdanji načelnik štaba zračnih sil Njegova prisotnost v delegaciji, ki se je 26. aprila sestala z organizacijo ECOWAS, potrjuje njegovo sodelovanje v vojaškem poveljstvu.

                  1.6.2012

                  6.

                  Stotnik (mornarica) Sanhá CLUSSÉ

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Datum rojstva: 28.9.1965
                  Starševstvo: Clusse Mutcha in Dalu Imbungue
                  Uradna funkcija: vršilec dolžnosti načelnika pomorskih operacij
                  Potni list: SA 0000515
                  Datum izdaje: 8.12.2003
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 29.8.2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Njegova prisotnost v delegaciji, ki se je 26. aprila sestala z organizacijo ECOWAS, potrjuje njegovo sodelovanje v vojaškem poveljstvu.

                  1.6.2012

                  7.

                  Podpolkovnik Júlio NHATE

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Leto rojstva: 1972
                  Uradna funkcija: poveljnik padalske enote

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Podpolkovnik Júlio Nhate je vodil vojaško operacijo v podporo državnemu udaru 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  8.

                  Podpolkovnik Tchipa NA BIDON

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Datum rojstva: 28.5.1954
                  Starševstvo: “Nabidom”
                  Uradna funkcija: vodja vojaške obveščevalne službe
                  Potni list: diplomatski potni list št. DA0001564
                  Datum izdaje: 30.11.2005
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 15.5.2011

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  9.

                  Podpolkovnik Tcham NA MAN (tudi Namam)

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 27.2.1953
                  Starševstvo: Biute Naman in Ndjade Na Noa
                  Uradna funkcija: vodja vojaške bolnišnice oboroženih sil
                  Potni list: SA0002264
                  Datum izdaje: 24.7.2006
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 23.7.2009

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Podpolkovnik Tcham Na Man je tudi član visokega vojaškega poveljstva.

                  1.6.2012

                  10.

                  Major Samuel FERNANDES

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Datum rojstva: 22.1.1965
                  Starševstvo: José Fernandes in Segunda Iamite
                  Uradna funkcija: pomočnik načelnika operativnega oddelka nacionalne garde
                  Potni list: AAIS00048
                  Datum izdaje: 24.3.2009
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 24.3.2012

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  11.

                  Major Idrissa DJALÓ

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 6.1.1962
                  Uradna funkcija: svetovalec za protokol pri načelniku štaba oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Bil je eden prvih častnikov, ki je s podpisom enega svojih prvih službenih sporočil (št. 5 z dne 13. aprila) javno izkazal svojo povezavo z vojaškim poveljstvom. Major Djaló dela tudi za vojaško obveščevalno službo.

                  1.6.2012

                  12.

                  Poveljnik (mornarica) Bion NA TCHONGO (tudi Nan Tchongo

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 8.4.1961
                  Starševstvo: Cunha Nan Tchongo in Bucha Natcham
                  Uradna funkcija: vodja mornariške obveščevalne službe
                  Potni list: diplomatski potni list št. DA0001565
                  Datum izdaje: 1.12.2005
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 30.11.2008

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  13.

                  Poveljnik (mornarica) Agostinho Sousa CORDEIRO

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 28.5.1962
                  Starševstvo: Luis Agostinho Cordeiro in Domingas Soares
                  Uradna funkcija: vodja logistike združenega štaba oboroženih sil
                  Potni list: SA0000883
                  Datum izdaje: 14.4.2004
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 15.4.2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  14.

                  Stotnik Paulo SUNSAI

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: pomočnik vojaškega poveljnika za severno regijo

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  15.

                  Poročnik Lassana CAMARÁ

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: vodja finančne službe oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Odgovoren je za nezakonito prisvajanje javnih sredstev v lasti carinske uprave, generalnega direktorata za promet ter generalnega direktorata za meje in migracije. S temi sredstvi se financira vojaško poveljstvo.

                  1.6.2012

                  16.

                  Poročnik Julio NA MAN

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: pribočnik načelnika štaba oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Poročnik Na Man je dejavno sodeloval pri operativnem vodenju državnega udara 12. aprila 2012 na podlagi ukazov Antónia Injaija. Prav tako je v imenu vojaškega poveljstva sodeloval na sestankih s političnimi strankami.

                  1.6.2012

      PRILOGA III

         Seznam oseb, subjektov ali organov iz člena 2

                  Ime

                  Podatki za ugotavljanje istovetnosti (datum in kraj rojstva (d. r. in k. r.), številka potnega lista ali osebne izkaznice itd.)

                  Razlogi za uvrstitev na seznam

                  Datum uvrstitve na seznam

                  Po tem državnem udaru je prvo sporočilo vojaškega poveljstva izdal generalštab oboroženih sil, ki ga vodi general Injai.

                  2.

                  Generalmajor Mamadu TURE (N'KRUMAH)

                  Državljanstvo – Gvineja Bissau
                  d. r.: 26. april 1947
                  Uradna funkcija: namestnik načelnika štaba oboroženih sil
                  Diplomatski potni list št. DA0002186
                  Datum izdaje: 30.3.2007
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 26.8.2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  3.5.2012

                  3.

                  General Estêvão NA MENA

                  d. r.: 7.3.1956
                  Uradna funkcija: generalni inšpektor oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  3.5.2012

                  4.

                  Brigadni general Ibraima CAMARA (tudi "Papa Camara")

                  Državljanstvo – Gvineja Bissau
                  d. r.: 11.5.1964
                  Starševstvo: Suareba Camara in Sale Queita
                  Uradna funkcija: načelnik štaba zračnih sil
                  Diplomatski potni list št. AAID00437
                  Datum izdaje: 18.2.2010
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 18.2.2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  3.5.2012

                  5.

                  Podpolkovnik Daba NA WALNA (tudi "Daba Na Walna")

                  Državljanstvo – Gvineja Bissau
                  d. r.: 6.6.1966
                  Starševstvo: Samba Naualna in In-Uasne Nanfafe
                  Uradna funkcija: tiskovni predstavnik vojaškega poveljstva
                  Številka potnega lista: SA 0000417
                  Datum izdaje: 29.10.2003
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 10.3.2013

                  Tiskovni predstavnik vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  3.5.2012

                  6.

                  General Augusto MÁRIO CÓ

                  Uradna funkcija: načelnik štaba kopenske vojske.

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  3.5.2012

                  7.

                  General Saya Braia Na NHAPKA

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: vodja predsedniške garde.

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  8.

                  Polkovnik Tomás DJASSI

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 18. september 1968
                  Uradna funkcija: poveljnik nacionalne garde.
                  Potni list: AAIS00820
                  Datum izdaje: 24.11.2010
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 27.4.2012

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Tesni svetovalec načelnika štaba oboroženih sil Antónia Injaija.

                  1.6.2012

                  9.

                  Polkovnik Cranha DANFÁ

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: operativni vodja združenega štaba oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Tesni svetovalec načelnika štaba oboroženih sil Antónia Injaija.

                  1.6.2012

                  10.

                  Polkovnik Celestino de CARVALHO

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 14.6.1955
                  Starševstvo: Domingos de Carvalho in Josefa Cabral
                  Uradna funkcija: predsednik nacionalnega inštituta za obrambo
                  Potni list: diplomatski potni list št. DA0002166
                  Datum izdaje: 19.2.2007
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 15.4.2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Nekdanji načelnik štaba zračnih sil. Njegova prisotnost v delegaciji, ki se je 26. aprila sestala z organizacijo ECOWAS, potrjuje njegovo sodelovanje v vojaškem poveljstvu.

                  1.6.2012

                  11.

                  Stotnik (mornarica) Sanhá CLUSSÉ

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Datum rojstva: 28.9.1965
                  Starševstvo: Clusse Mutcha in Dalu Imbungue
                  Uradna funkcija: vršilec dolžnosti načelnika pomorskih operacij
                  Potni list: SA 0000515
                  Datum izdaje: 8.12.2003
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 29.8.2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Njegova prisotnost v delegaciji, ki se je 26. aprila sestala z organizacijo ECOWAS, potrjuje njegovo sodelovanje v vojaškem poveljstvu.

                  1.6.2012

                  12.

                  Podpolkovnik Júlio NHATE

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Leto rojstva: 1972
                  Uradna funkcija: poveljnik padalske enote

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Podpolkovnik Júlio Nhate je vodil vojaško operacijo v podporo državnemu udaru 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  13.

                  Podpolkovnik Tchipa NA BIDON

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Datum rojstva: 28.5.1954
                  Starševstvo: “Nabidom”
                  Uradna funkcija: vodja vojaške obveščevalne službe
                  Potni list: diplomatski potni list št. DA0001564
                  Datum izdaje: 30.11.2005
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 15.5.2011

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  14.

                  Podpolkovnik Tcham NA MAN (tudi Namam)

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 27.2.1953
                  Starševstvo: Biute Naman in Ndjade Na Noa
                  Uradna funkcija: vodja vojaške bolnišnice oboroženih sil
                  Potni list: SA0002264
                  Datum izdaje: 24.7.2006
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 23.7.2009

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Podpolkovnik Tcham Na Man je tudi član visokega vojaškega poveljstva.

                  1.6.2012

                  15.

                  Major Samuel FERNANDES

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Datum rojstva: 22.1.1965
                  Starševstvo: José Fernandes in Segunda Iamite
                  Uradna funkcija: pomočnik načelnika operativnega oddelka nacionalne garde
                  Potni list: AAIS00048
                  Datum izdaje: 24.3.2009
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 24.3.2012

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  16.

                  Major Idrissa DJALÓ

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 6.1.1962
                  Uradna funkcija: svetovalec za protokol pri načelniku štaba oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Bil je eden prvih častnikov, ki je s podpisom enega svojih prvih službenih sporočil (št. 5 z dne 13. aprila) javno izkazal svojo povezavo z vojaškim poveljstvom. Major Djaló dela tudi za vojaško obveščevalno službo.

                  1.6.2012

                  17.

                  Poveljnik (mornarica) Bion NA TCHONGO (tudi Nan Tchongo

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 8.4.1961
                  Starševstvo: Cunha Nan Tchongo in Bucha Natcham
                  Uradna funkcija: vodja mornariške obveščevalne službe
                  Potni list: diplomatski potni list št. DA0001565
                  Datum izdaje: 1.12.2005
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 30.11.2008

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  18.

                  Poveljnik (mornarica) Agostinho Sousa CORDEIRO

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  D. r.: 28.5.1962
                  Starševstvo: Luis Agostinho Cordeiro in Domingas Soares
                  Uradna funkcija: vodja logistike združenega štaba oboroženih sil
                  Potni list: SA0000883
                  Datum izdaje: 14.4.2004
                  Država izdaje: Gvineja Bissau
                  Datum izteka veljavnosti: 15.4.2013

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012.

                  1.6.2012

                  20.

                  Poročnik Lassana CAMARÁ

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: vodja finančne službe oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Odgovoren je za nezakonito prisvajanje javnih sredstev v lasti carinske uprave, generalnega direktorata za promet ter generalnega direktorata za meje in migracije. S temi sredstvi se financira vojaško poveljstvo.

                  1.6.2012

                  21.

                  Poročnik Julio NA MAN

                  Državljanstvo: Gvineja Bissau
                  Uradna funkcija: pribočnik načelnika štaba oboroženih sil

                  Član vojaškega poveljstva, ki je prevzelo odgovornost za državni udar 12. aprila 2012. Poročnik Na Man je dejavno sodeloval pri operativnem vodenju državnega udara 12. aprila 2012 na podlagi ukazov Antónia Injaija. Prav tako je v imenu vojaškega poveljstva sodeloval na sestankih s političnimi strankami.

                  1.6.2012


title: 2008/421/ES: Sklep Sveta z dne 5. junija 2008 o uporabi določb schengenskega pravnega reda, ki se navezujejo na schengenski informacijski sistem, v Švicarski konfederaciji

text:
               7.6.2008

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 149/74

      SKLEP SVETA

   z dne 5. junija 2008
   o uporabi določb schengenskega pravnega reda, ki se navezujejo na schengenski informacijski sistem, v Švicarski konfederaciji
   (2008/421/ES)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (v nadaljnjem besedilu „Sporazum“) (1), ki je bil podpisan 26. oktobra 2004 (2) in je začel veljati 1. marca 2008 (3), ter zlasti člena 15(1) Sporazuma,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Člen 15(1) Sporazuma določa, da se določbe schengenskega pravnega reda v Švicarski konfederaciji uporabljajo šele v skladu s sklepom Sveta, ki se sprejme v ta namen po preveritvi, da so izpolnjeni vsi potrebni pogoji za uporabo tega pravnega reda.

               (2)

               Svet je na naslednji način preveril, ali Švicarska konfederacija zagotavlja zadovoljivo raven varstva podatkov:
               Švicarski konfederaciji je bil poslan obsežen vprašalnik, prejeti odgovori pa so bili zabeleženi; v skladu s schengenskimi postopki evalvacije na področju varstva podatkov, kakor so določeni v Sklepu Izvršnega odbora o ustanovitvi stalnega odbora Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma (v nadaljnjem besedilu „SCH/Com-ex (98) 26 def.“) (4), so bili v Švicarski konfederaciji opravljeni preveritveni in evalvacijski obiski.

               (3)

               Svet je 5. junija 2008 sklenil, da je Švicarska konfederacija izpolnila pogoje s tega področja. Zato je mogoče določiti datum, s katerim se schengenski pravni red, ki se navezuje na schengenski informacijski sistem (v nadaljnjem besedilu „SIS“), zanjo lahko začne uporabljati.

               (4)

               Začetek veljavnosti tega sklepa bi moral omogočiti, da se Švicarski konfederaciji pošiljajo pravi podatki SIS. Konkretna uporaba teh podatkov naj bi Svetu omogočila, da v Švicarski konfederaciji z veljavnimi schengenskimi postopki evalvacije, kakor so določeni v SCH/Com-ex (98) 26 def., preveri pravilno uporabo določb schengenskega pravnega reda, ki se navezujejo na SIS. Ko bo ta evalvacija opravljena, bi moral Svet odločiti o odpravi kontrol na notranjih mejah s Švicarsko konfederacijo.

               (5)

               Sporazum med Švicarsko konfederacijo, Republiko Islandijo in Kraljevino Norveško o izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda ter kriterijih in mehanizmih za določitev države, odgovorne za obravnavo prošnje za azil, vložene v Švici, na Islandiji ali Norveškem, določa, da bo navedeni sporazum za področja izvajanja, uporabe in razvoja schengenskega pravnega reda začel učinkovati na isti dan, kot začne učinkovati Sporazum.

               (6)

               Treba bi bilo sprejeti ločeni sklep Sveta, s katerim bi določili datum za odpravo kontrol oseb na notranjih mejah. Do datuma, določenega s sklepom za odpravo kontrol, bi bilo treba uvesti nekatere omejitve glede uporabe SIS –

         SKLENIL:
   Člen 1
   1.   Določbe schengenskega pravnega reda iz Priloge I, ki se navezujejo na SIS, se od 14. avgusta 2008 uporabljajo za Švicarsko konfederacijo v njenih odnosih s Kraljevino Belgijo, Češko republiko, Kraljevino Dansko, Zvezno republiko Nemčijo, Republiko Estonijo, Helensko republiko, Kraljevino Španijo, Francosko republiko, Italijansko republiko, Republiko Latvijo, Republiko Litvo, Velikim vojvodstvom Luksemburg, Republiko Madžarsko, Republiko Malto, Kraljevino Nizozemsko, Republiko Avstrijo, Republiko Poljsko, Portugalsko republiko, Republiko Slovenijo, Slovaško republiko, Republiko Finsko in Kraljevino Švedsko.
   2.   Določbe schengenskega pravnega reda iz Priloge II, ki se navezujejo na SIS, se od datuma, predvidenega v teh določbah, uporabljajo za Švicarsko konfederacijo v njenih odnosih s Kraljevino Belgijo, Češko republiko, Kraljevino Dansko, Zvezno republiko Nemčijo, Republiko Estonijo, Helensko republiko, Kraljevino Španijo, Francosko republiko, Italijansko republiko, Republiko Latvijo, Republiko Litvo, Velikim vojvodstvom Luksemburg, Republiko Madžarsko, Republiko Malto, Kraljevino Nizozemsko, Republiko Avstrijo, Republiko Poljsko, Portugalsko republiko, Republiko Slovenijo, Slovaško republiko, Republiko Finsko in Kraljevino Švedsko.
   3.   Podatki SIS se od 9. junija 2008 lahko pošiljajo Švicarski konfederaciji.
   Švicarska konfederacija bo od 14. avgustom 2008 lahko začela vnašati podatke v SIS in uporabljati podatke SIS, ob upoštevanju odstavka 4.
   4.   Do datuma odprave kontrol na notranjih mejah s Švicarsko konfederacijo, slednja:

               (a)

               ni obvezana zavrniti vstopa na svoje ozemlje državljanom tretjih držav, za katere je država članica v SIS razpisala ukrep zavrnitve vstopa, ali jih izgnati;

               (b)

               ne dostopa do podatkov, ki jih ureja člen 96 Konvencije z dne 19. junija 1990 o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 med vladami držav Gospodarske unije Beneluks, Zvezne republike Nemčije in Francoske republike o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah (5) ( v nadaljnjem besedilu „Schengenska konvencija“).

         Člen 2
   Ta sklep začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.

      V Luxembourgu, 5. junija 2008

            Za Svet

            Predsednik

         D. MATE

      (1)  UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

      (2)  Sklepa Sveta 2004/849/ES (UL L 368, 15.12.2004, str. 26) in 2004/860/ES (UL L 370, 17.12.2004, str. 78).

      (3)  Sklepa Sveta 2008/146/ES (UL L 53, 27.2.2008, str. 1) in 2008/149/PNZ (UL L 53, 27.2.2008, str. 50).

      (4)  UL L 239, 22.9.2000, str. 138.

      (5)  UL L 239, 22.9.2000, str. 19. Konvencija, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1987/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 381, 28.12.2006, str. 4).

      PRILOGA I
      Seznam določb schengenskega pravnega reda, ki se navezujejo na SIS in ki se uporabljajo za Švicarsko konfederacijo

                  1.

                  Kar zadeva določbe Schengenske konvencije:
                  člen 64 ter členi 92 do 119 Schengenske konvencije.

                  2.

                  Druge določbe v zvezi s SIS:

                              (a)

                              kar zadeva določbe naslednjega sklepa Izvršnega odbora, ustanovljenega s Schengensko konvencijo:
                              Sklep Izvršnega odbora z dne 15. decembra 1997 o spremembi finančne uredbe o C.SIS (SCH/Com-ex (97) 35) (1);

                              (b)

                              kar zadeva določbe naslednje izjave Izvršnega odbora, ustanovljenega s Schengensko konvencijo:
                              Izjava Izvršnega odbora z dne 18. aprila 1996 o opredelitvi koncepta tujca (SCH/Com/Ex (96) decl 5) (2);

                              (c)

                              drugi akti:

                                          (i)

                                          Direktiva 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (3), kolikor se uporablja za obdelavo podatkov v SIS;

                                          (ii)

                                          Sklep Sveta 2000/265/ES z dne 27. marca 2000 o vzpostavitvi finančne uredbe za urejanje proračunskih vidikov upravljanja pogodb s strani namestnika generalnega sekretarja Sveta, sklenjenih v imenu nekaterih držav članic v zvezi s postavitvijo in delovanjem komunikacijske infrastrukture za schengensko okolje Sisnet (4);

                                          (iii)

                                          Uredba Sveta (ES) št. 2424/2001 z dne 6. decembra 2001 o razvoju druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (5);

                                          (iv)

                                          Sklep Sveta 2001/886/PNZ z dne 6. decembra 2001 o razvoju druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (6);

                                          (v)

                                          Priročnik SIRENE (7);

                                          (vi)

                                          Uredba Sveta (ES) št. 871/2004 z dne 29. aprila 2004 o uvedbi nekaterih novih funkcij za schengenski informacijski sistem, vključno v zvezi z bojem proti terorizmu (8), in vsi morebitni nadaljnji sklepi o dnevu začetka uporabe teh funkcij;

                                          (vii)

                                          Sklep Sveta 2005/211/PNZ z dne 24. februarja 2005 o uvedbi nekaterih novih funkcij za schengenski informacijski sistem, vključno v zvezi z bojem proti terorizmu (9), in vsi morebitni nadaljnji sklepi o dnevu začetka uporabe teh funkcij;

                                          (viii)

                                          Uredba (ES) št. 1160/2005 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. julija 2005 o spremembi Konvencije o izvajanju Schengenskega sporazuma z dne 14. junija 1985 o postopni odpravi kontrol na skupnih mejah glede dostopa služb držav članic, odgovornih za izdajanje potrdil o registraciji vozil, do schengenskega informacijskega sistema (10).

         (1)  UL L 239, 22.9.2000, str. 444. Sklep kakor je bil nazadnje spremenjen s Sklepom Sveta 2008/328/ES (UL L 113, 25.4.2008, str. 21).

         (2)  UL L 239, 22.9.2000, str. 458.

         (3)  UL L 281, 23.11.1995, str. 31. Direktiva, kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 (UL L 284, 31.10.2003, str. 1).

         (4)  UL L 85, 6.4.2000, str. 12. Sklep, kakor je bil nazadnje spremenjen s Sklepom 2008/319/ES (UL L 109, 19.4.2008, str. 30).

         (5)  UL L 328, 13.12.2001, str. 4. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1988/2006 (UL L 411, 30.12.2006, str. 1).

         (6)  UL L 328, 13.12.2001, str. 1. Sklep, kakor je bil nazadnje spremenjen s Sklepom Sveta 2006/1007/PNZ (UL L 411, 30.12.2006, str. 78).

         (7)  Deli priročnika SIRENE so bili objavljeni v UL C 38, 17.2.2003, str. 1. Priročnik je bil spremenjen s sklepoma Komisije 2008/333/ES (UL L 123, 8.5.2008, str. 1) in 2008/334/PNZ (UL L 123, 8.5.2008, str. 39).

         (8)  UL L 162, 30.4.2004, str. 29.

         (9)  UL L 68, 15.3.2005, str. 44.

         (10)  UL L 191, 22.7.2005, str. 18.

      PRILOGA II
      Seznam določb schengenskega pravnega reda, ki se navezujejo na SIS in ki se od datuma, predvidenega v teh določbah, uporabljajo za Švicarsko konfederacijo

                  1.

                  Uredba (ES) št. 1986/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o dostopu služb držav članic, pristojnih za izdajo potrdil o registraciji vozil, do druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (1);

                  2.

                  Uredba (ES) št. 1987/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vzpostavitvi, delovanju in uporabi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (2);

                  3.

                  Sklep Sveta 2007/533/PNZ z dne 12. junija 2007 o vzpostavitvi, delovanju in uporabi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (3).

         (1)  UL L 381, 28.12.2006, str. 1.

         (2)  UL L 381, 28.12.2006, str. 4.

         (3)  UL L 205, 7.8.2007, str. 63.


title: Odločba Nadzornega organa EFTA št. 90/04/COL z dne 23. aprila 2004 o šestinštirideseti spremembi postopkovnih in vsebinskih pravil na področju državne pomoči z uvedbo novega poglavja 24C: Uporaba pravil o državni pomoči za javno radiodifuzijo

text:
               13.12.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 327/21

      ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTA
   št. 90/04/COL
   z dne 23. aprila 2004
   o šestinštirideseti spremembi postopkovnih in vsebinskih pravil na področju državne pomoči z uvedbo novega poglavja 24C: Uporaba pravil o državni pomoči za javno radiodifuzijo
   NADZORNI ORGAN EFTA JE –
   OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (1) in zlasti členov 61 do 63 ter Protokola 26 k Sporazumu,
   OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami EFTE o ustanovitvi Nadzornega organa in Sodišča (2) in zlasti člena 24, člena 5(2)(b) ter člena 1 iz dela I Protokola 3 k Sporazumu,
   KER v skladu s členom 24 Sporazuma o Nadzornem organu in Sodišču Nadzorni organ EFTA izvaja določbe Sporazuma EGP v zvezi z državno pomočjo,
   KER v skladu s členom 5(2)(b) Sporazuma o Nadzornem organu in Sodišču Nadzorni organ EFTA izdaja obvestila ali smernice o zadevah, ki jih obravnava Sporazum EGP, če to izrecno določata Sporazum EGP ali Sporazum o Nadzornem organu in Sodišču oziroma če Nadzorni organ EFTA meni, da je to potrebno,
   OB SKLICEVANJU na Postopkovna in vsebinska pravila na področju državne pomoči (3), ki jih je 19. januarja 1994 sprejel Nadzorni organ EFTA (4),
   KER je 17. oktobra 2001 Evropska komisija sprejela novo sporočilo, ki določa načela za uporabo pravil o državni pomoči za javno radiodifuzijo (5),
   KER je to sporočilo pomembno tudi za Evropski gospodarski prostor,
   KER je treba zagotoviti enotno uporabo pravil EGP o državni pomoči v celotnem Evropskem gospodarskem prostoru,
   KER mora Nadzorni organ EFTA, v skladu s točko II naslova „SPLOŠNO“ na koncu Priloge XV k Sporazumu EGP, po posvetovanju s Komisijo sprejeti akte, ustrezajoče aktom, ki jih je sprejela Evropska komisija,
   PO POSVETOVANJU z Evropsko komisijo,
   OB SKLICEVANJU na dejstvo, da se je Nadzorni organ EFTA o tej zadevi posvetoval z državami EFTE na večstranskem sestanku –
   SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

               1.

               Smernice o državni pomoči se spremenijo z uvedbo novega poglavja 24C, Uporaba pravil o državni pomoči za javno radiodifuzijo. Novo poglavje je v Prilogi I k tej odločbi.

               2.

               Države EFTE se obvestijo z dopisom, ki vključuje izvod te odločbe in njeno prilogo.

               3.

               Evropska komisija se obvesti z izvodom te odločbe, vključno s prilogo, v skladu s točko (d) Protokola 27 k Sporazumu EGP.

               4.

               Odločba, vključno s Prilogo I, se objavi v poglavju EGP in dodatku EGP Uradnega lista Evropskih skupnosti.

               5.

               Odločba je verodostojna v angleškem jeziku.

      V Bruslju, 23. aprila 2004

            Za Nadzorni organ EFTA

         Hannes HAFSTEIN

            Predsednik

         Einar M. BULL

            Član kolegija

      (1)  V nadaljnjem besedilu Sporazum EGP.

      (2)  V nadaljnjem besedilu Sporazum o Nadzornem organu in Sodišču.

      (3)  V nadaljnjem besedilu Smernice o državni pomoči.

      (4)  Prvotno objavljeno v UL L 231, 3.9.1994, in istega dne v dodatku EGP št. 32 k navedenemu UL, nazadnje spremenjeno z Odločbo št. 62/04/COL z dne 31.3.2004 (še ni objavljeno).

      (5)  Sporočilo Komisije o uporabi pravil o državni pomoči za javno radiodifuzijo, UL C 320, 15.11.2001, str. 5.

      PRILOGA
      24C.   UPORABA PRAVIL O DRŽAVNI POMOČI ZA JAVNO RADIODIFUZIJO (1)

      24C.1   Uvod

                  1.

                  V zadnjih dveh desetletjih je prišlo na področju radiodifuzije do pomembnih sprememb. Odprava monopolov, pojav novih akterjev in hiter tehnološki razvoj so bistveno spremenili konkurenčno okolje. Televizijska radiodifuzija je bila po tradiciji dejavnost omejene konkurence. Že od samega začetka so jo večinoma monopolno izvajala javna podjetja, kar je bila predvsem posledica omejene razpoložljivosti radiodifuznih frekvenc in visokih ovir za vstop.

                  2.

                  V sedemdesetih letih prejšnjega stoletja pa je začel gospodarski in tehnološki razvoj državam EFTE vedno bolj omogočati, da so v radiodifuzno dejavnost spuščale tudi druge operaterje. Zato so se države EFTE odločile, da bodo na trg vpeljale konkurenco. To je povečalo izbiro za uporabnike, saj so dobili na voljo mnoge dodatne kanale in nove storitve, poleg tega pa je ugodno vplivalo na pojav in rast močnih evropskih operaterjev, razvoj novih tehnologij in večji pluralizem v sektorju. Ob odpiranju trga konkurenci so države EFTE menile, da bi bilo treba javno radiodifuzijo ohraniti, saj bi tako zagotovili pokritje številnih območij in zadovoljitev potreb, ki jih zasebni operaterji verjetno ne bi mogli optimalno zadovoljiti.

                  3.

                  Večja konkurenca je ob navzočnosti državno financiranih operaterjev pripeljala tudi do vedno večje zaskrbljenosti glede enakih pogojev delovanja, na katero so Nadzorni organ opozorili zasebni operaterji. Pritožbe zadevajo kršitve člena 61 Sporazuma EGP v zvezi s programi javnega financiranja, uvedenimi v korist javnim radiodifuznim organizacijam.

                  4.

                  Te smernice določajo načela, ki jih mora upoštevati Nadzorni organ pri uporabi členov 61 in 59(2) Sporazuma EGP za državno financiranje javne radiodifuzije. Tako bo politika Nadzornega organa na tem področju kar najbolj pregledna.

            24C.2   Vloga javne radiodifuzije

                  1.

                  Kakor navaja Resolucija Sveta ES in predstavnikov vlad držav članic ES z dne 1. januarja 1999 v zvezi z javno radiodifuzijo (v nadaljnjem besedilu „Resolucija o javni radiodifuziji“) (2), „je javna radiodifuzija glede na svojo kulturno, socialno in demokratično funkcijo, ki jo prispeva k skupnemu dobremu, bistvenega pomena za zagotavljanje demokracije, pluralizma, socialne kohezije ter kulturne in jezikovne raznolikosti“.

                  2.

                  Kljub njenemu očitnemu gospodarskemu pomenu pa javne difuzije ni mogoče primerjati z javno storitvijo v katerem koli drugem gospodarskem sektorju. Nobena druga storitev ni takšna, da bi sočasno imela dostop do tako širokega sektorja prebivalstva, mu zagotavljala toliko informacij in vsebine ter s tem oblikovala mnenje posameznikov in javno mnenje ter vplivala nanj.

                  3.

                  Javna radiodifuzija mora imeti pomembno vlogo pri demokratičnem in brezplačnem spodbujanju kulturne raznolikosti v vsaki državi, pripravi izobraževalnih programskih vsebin, objektivnem obveščanju javnosti, zagotavljanju pluralizma in ponudbi kakovostnega razvedrila (3).

                  4.

                  Poleg tega velja radiodifuzija na splošno za zelo zanesljiv vir informacij in je glavni vir informacij precejšnjemu deležu prebivalstva. Tako bogati javno razpravo in zagotavlja, da vsi državljani dovolj sodelujejo v javnem življenju.

                  5.

                  Vloga javne storitve (4) na splošno je priznana v Sporazumu EGP. Ključna določba v zvezi s tem je člen 59(2) Sporazuma EGP, ki se glasi: „Podjetja, pooblaščena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, oziroma podjetja, ki imajo značaj dohodkovnega monopola, ravnajo po pravilih iz tega sporazuma, zlasti po pravilih o konkurenci, kolikor uporaba takšnih pravil pravno ali dejansko ne ovira izvajanja posebnih nalog, ki so jim dodeljene. Razvoj trgovine ne sme biti prizadet v obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi pogodbenic.“

                  6.

                  Sodišče Evropskih skupnosti je v dveh primerih potrdilo, da je radiodifuzijo televizijskih storitev mogoče obravnavati kot „storitve splošnega gospodarskega pomena“ v skladu s členom 86(2) Pogodbe ES (5). Sodišče Evropskih skupnosti je poudarilo, da za te storitve veljajo določbe o konkurenci, razen če ni ugotovljeno, da bi bila uporaba navedenih pravil nezdružljiva z izvajanjem njihovih nalog (6).

                  7.

                  Resolucija o javni radiodifuziji je, upoštevajoč posebno naravo radiodifuznega sektorja, navedla načela in pogoje, v skladu s katerimi naj bi se za ta sektor uporabljale določbe Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti:
                  „Določbe Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti ne posegajo v pristojnost držav članic glede financiranja javne radiodifuzije, če je takšno financiranje odobreno radiodifuznim organizacijam za izpolnjevanje odgovornosti javne storitve, kakor jo naloži, opredeli in organizira vsaka država članica, in če ne vpliva toliko na trgovinske pogoje in konkurenco v Skupnosti, da bi bilo to v nasprotju s skupnimi interesi, pri čemer je treba upoštevati uresničevanje odgovornosti te javne storitve.“
                  Ker je resolucija vključena v Sporazum EGP kot akt, s katerim se seznanijo pogodbenice (7), se načela, podobna navedenim, uporabljajo v EGP.

                  8.

                  Resolucija o javni radiodifuziji je še potrdila pomen javne radiodifuzije za socialno, demokratično in kulturno življenje. „Dostop širše javnosti, brez razlikovanja in na podlagi enakih možnosti, do različnih kanalov in storitev je nujen pogoj za izpolnjevanje posebne obveznosti javne radiodifuzije.“ Poleg tega mora javna radiodifuzija „izkoristiti tehnološki napredek“, zagotoviti „javnosti koristi, ki jih prinašajo nove avdiovizualne in informacijske storitve ter nove tehnologije,“ in poskrbeti za „razvoj in diverzifikacijo dejavnosti v digitalni dobi“. Ne nazadnje „mora biti javna radiodifuzija zmožna še naprej zagotavljati širok razpon programskih vsebin v skladu s svojo odgovornostjo, kakor je opredeljena v državah članicah, da bi se obračala na družbo kot na celoto; v tem okviru javna radiodifuzija legitimno poskuša doseči širše občinstvo“.

                  9.

                  Glede na te značilnosti, ki so lastne radiodifuznemu sektorju, je mandat javne storitve, ki vsebuje „širok razpon programskih vsebin v skladu z njeno odgovornostjo“, kakor je navedeno v Resoluciji o javni radiodifuziji, načeloma mogoče obravnavati kot legitimen, saj je usmerjen v uravnotežene in raznolike programske vsebine, zmožne ohranjanja določene ravni občinstva za javne radiodifuzne organizacije in tako zagotavljanja uresničevanja mandata, tj. izpolnjevanja demokratičnih, socialnih in kulturnih potreb družbe ter zagotavljanja pluralizma.

                  10.

                  Omeniti je treba, da imajo tudi komercialne radiodifuzne hiše, med katerimi jih je kar nekaj takšnih, da zanje veljajo zahteve za javne storitve, tolikšno vlogo pri doseganju ciljev Resolucije o javni radiodifuziji, da prispevajo k pluralizmu, bogatijo kulturno in politično razpravo ter širijo izbiro programov.

            24C.3   Pravno ozadje

                  1.

                  Pri uporabi pravil o državni pomoči za javno radiodifuzijo je treba upoštevati številne različne elemente. Sporazum EGP vključuje člen 61 o državni pomoči in člen 59(2) o uporabi pravil Sporazuma EGP in pravil o konkurenci, zlasti za storitve splošnega gospodarskega pomena. Protokol 3 k Sporazumu o Nadzornem organu in Sodišču določa pravila postopka v primerih državne pomoči.

                  2.

                  Za Evropske skupnosti je Amsterdamska pogodba uvedla posebno določbo (člen 16 Pogodbe ES) o storitvah splošnega gospodarskega pomena in razlagalni protokol o sistemu javne radiodifuzije. Maastrichtska pogodba je že uvedla člen, ki opredeljuje vlogo skupnosti na področju kulture (člen 151 Pogodbe ES) in določilo o možni združljivosti za državno pomoč, namenjeno promociji kulture (člen 87(3)(d) Pogodbe ES). Sporazum EGP ne vsebuje „kulturne izjeme“, podobne členu 87(3)(d) Pogodbe ES. Vendar to ne pomeni, da izvzetje za takšne ukrepe ni dopuščeno. Kakor je v prejšnjih primerih sprejel nadzorni organ, se takšni podporni ukrepi lahko odobrijo zaradi kulturnih razlogov na podlagi člena 61(3)(c) Sporazuma EGP (8).

                  3.

                  Direktiva 89/552/EGS z dne 3. Oktobra 1989 o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov (9), kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10), je bila vključena v Prilogo X k Sporazumu EGP (11). Direktiva 80/723/EGS z dne 25. junija 1980 o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter finančni preglednosti v nekaterih podjetjih (12), kakor je bila spremenjena z Direktivo Komisije 2000/52/ES z dne 26. julija 2000 (13), je bila vključena v pravni okvir Sporazuma EGP z odločitvijo Skupnega odbora EGP št. 6/2001 (14). Za ta pravila velja razlaga Sodišča EFTE znotraj „stebra EFTE“ ter Sodišča Evropskih skupnosti in Evropskega sodišča prve stopnje znotraj „stebra Skupnosti“. Nadzorni organ je sprejel tudi več smernic o uporabi pravil o državni pomoči, ki ustrezajo podobnim sporočilom, ki jih je izdala Evropska komisija.

            24C.4   Uporaba člena 61(1) Sporazuma EGP
      24C.4.1   Značaj državne pomoči pri državnem financiranju javnih radiodifuznih organizacij

                  1.

                  Člen 61(1) Sporazuma EGP navaja: „Razen če ta sporazum ne določa drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodelijo države članice ES ali države EFTE, oziroma kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z delovanjem tega sporazuma, če škodi trgovini med pogodbenicami.“

                  2.

                  Pri vsaki oceni obsega državne pomoči v skladu s členom 61(1) Sporazuma EGP je odločilni element učinek državnega posega in ne njegov namen. Državno financiranje javnih radiodifuznih organizacij se navadno obravnava kot državna pomoč, če izpolnjuje zgornja merila. Javne radiodifuzne organizacije so navadno financirane iz državnega proračuna ali iz dajatve, ki jo plačujejo imetniki televizijskih sprejemnikov. V nekaterih posebnih okoliščinah država zagotovi kapitalske injekcije ali prekliče dolgove v korist javnih radiodifuznih organizacij. Te finančne ukrepe je običajno mogoče pripisati javnim oblastem, vključujejo pa prenos državnih sredstev. Če ti ukrepi ne prestanejo tržno-gospodarskega preskusa investitorja v skladu s poglavjem 19 Smernic Nadzornega organa o državni pomoči glede matičnih družb javnih oblasti in poglavja 20 o uporabi določb o državni pomoči za javna podjetja v proizvodnem sektorju (15), dajejo javne oblasti večinoma prednost zgolj nekaterim radiodifuznim organizacijam in lahko s tem izkrivljajo konkurenco. Seveda bo treba obstoj državne pomoči oceniti po posamičnih primerih, odvisen pa je tudi od posebne narave financiranja (16).

                  3.

                  Sodišče Evropskih skupnosti je izjavilo: „Kadar pomoč, dodeljena s strani države ali prek državnih virov, okrepi položaj podjetja v primerjavi z drugimi podjetji, ki tekmujejo v prometu znotraj Skupnosti, za zadnja velja, da so zaradi te pomoči prizadeta.“ (17) Tako za državno financiranje javnih radiodifuznih organizacij lahko na splošno velja, da vpliva na trgovino med pogodbenicami. Takšno je očitno stanje glede pridobivanja in prodaje programskih pravic, kar se pogosto dogaja na mednarodni ravni. Pri javnih radiodifuznih organizacijah, ki jim je dovoljeno prodajati oglaševalski prostor, ima tudi oglaševanje čezmejni učinek, zlasti na homogena jezikovna območja prek nacionalnih meja. Poleg tega se lastniška struktura komercialnih radiodifuznih organizacij lahko razteza na več kot eno državo EGP.

                  4.

                  V skladu s sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti in Sodišča prve stopnje (18) je treba na splošno vsak prenos državnih virov v določeno podjetje obravnavati kot državno pomoč (če so izpolnjeni vsi pogoji za uporabo člena 87(1) Pogodbe ES). Vendar pa je Sodišče Evropskih skupnosti v svoji sodbi glede Altmark Trans GmbH
                      (19) (v nadaljnjem besedilu „sodba Altmark“) odločilo, da „kadar je treba ukrep države obravnavati kot kompenzacijo za storitve, ki so jih opravila podjetja, ki so prejela pomoč, da bi izpolnila obveznosti iz opravljanja javnih storitev, tako da ta podjetja niso deležna dejanske finančne prednosti in jih ukrep posledično ne postavlja v ugodnejši konkurenčni položaj v primerjavi s konkurenčnimi podjetji, takšen ukrep ni zajet v členu 92(1) [sedaj člen 87(1) Pogodbe ES]“.

                  5.

                  V skladu s sodbo Altmark Sodišča Evropskih skupnosti morajo biti izpolnjeni spodnji štirje pogoji, da se takšna kompenzacija ne uvrsti med državne pomoči:

                              „—

                              prvič, podjetje, ki je prejelo pomoč, mora dejansko imeti obveznosti iz opravljanja javnih storitev, ki jih mora izpolniti, in obveznosti morajo biti jasno opredeljene,

                              —

                              drugič, parametri, na podlagi katerih se izračuna kompenzacija, morajo biti objektivno in pregledno vnaprej določeni, da bi se izognili podelitvi ekonomske ugodnosti, ki lahko podjetje, ki pomoč prejme, postavi v ugodnejši položaj kot konkurenčna podjetja,

                              —

                              tretjič, kompenzacija ne sme preseči zneska, ki je potreben za pokritje vseh stroškov ali dela stroškov, nastalih pri izpolnjevanju obveznosti iz izpolnjevanja javnih storitev, ob upoštevanju ustreznih prejemkov in primernega dobička za izpolnjevanje teh obveznosti,

                              —

                              četrtič, kadar podjetje, ki mora izpolniti obveznosti iz javnih storitev, v določenem primeru ni izbrano v skladu s postopkom javnih naročil, ki bi omogočil izbiro ponudnika, ki lahko opravi te storitve po najnižjih stroških za Skupnost, je treba stopnjo potrebne kompenzacije določiti na podlagi analize stroškov, ki bi jih imelo takšno podjetje, dobro upravljano in ustrezno opremljeno s prevoznimi sredstvi, pri izpolnjevanju potrebne zahteve iz obveznosti izvajanja javne storitve, ob upoštevanju ustreznih prejemkov in primernega dobička za izpolnjevanje obveznosti.“

                  6.

                  Nadzorni organ bo upošteval to razlago Sodišča Evropskih skupnosti, ko bo ocenjeval plačila kompenzacij za javne storitve po členu 61(1) Sporazuma EGP. Državna podpora, ki izpolnjuje zgoraj navedena merila, torej ni državna pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP in je ni treba prijaviti Nadzornemu organu.

            24C.4.2   Narava pomoči: obstoječa in nova pomoč

                  1.

                  Programi financiranja, ki se trenutno uporabljajo v večini držav EFTE, so bili uvedeni že pred časom. Zato je prvi korak Nadzornega organa, da določi, ali naj se ti programi obravnavajo kot „obstoječa pomoč“ v smislu člena 1(1) iz Dela I Protokola 3 k Sporazumu o Nadzornem organu in Sodišču (20).

                  2.

                  Obstoječo pomoč ureja člen 1(1) iz dela I Protokola 3 k Sporazumu o Nadzornem organu in Sodišču, ki navaja: „Nadzorni organ EFTA v sodelovanju z državami EFTE stalno pregleduje vse sisteme pomoči, ki obstajajo v teh državah. Tem državam predlaga vse ustrezne ukrepe, ki so potrebni zaradi postopnega razvoja ali delovanja Sporazuma EGP.“

                  3.

                  V skladu s členom 1(b)(i) iz dela II Protokola 3 k Sporazumu o Nadzornem organu in Sodišču, obstoječa pomoč vključuje „vso pomoč, ki je v zadevnih državah EFTE obstajala pred začetkom veljavnosti Sporazuma EGP, to je programe pomoči in individualno pomoč, ki so začeli veljati pred začetkom veljavnosti Sporazuma EGP in se uporabljajo tudi po začetku njegove veljave“.

                  4.

                  V skladu s členom 1(b)(v) iz dela II Protokola 3 k Sporazumu o Nadzornem organu in Sodišču obstoječa pomoč vključuje tudi „pomoč, ki šteje za obstoječo pomoč, ker je mogoče ugotoviti, da v času, ko je začela veljati, ni pomenila pomoči in je posledično postala pomoč zaradi razvoja Evropskega gospodarskega prostora in ne da bi jo država EFTE spremenila […]“.

                  5.

                  V skladu s Protokolom 3 k Sporazumu o Nadzornem organu in Sodišču ter sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti (21) mora Nadzorni organ preveriti, ali se je pravni okvir, po katerem se dodeljuje pomoč, od njene uvedbe spremenil ali ne. Nadzorni organ mora upoštevati vse pravne in ekonomske elemente, ki so povezani z radiodifuznim sistemom določene države EFTE. Čeprav pravni in ekonomski elementi, ki so pomembni za takšno oceno, predstavljajo skupne značilnosti v vseh državah EGP, Nadzorni odbor meni, da je najbolj ustrezen pristop po posamičnih primerih.

            24C.5   Ocena skladnosti državne pomoči po členu 61(2) in (3) Sporazuma EGP

                  1.

                  Nadzorni organ mora preveriti državno pomoč javnim radiodifuznim organizacijam, da ugotovi, ali je skladna z delovanjem Sporazuma EGP. Uporabiti je mogoče odstopanja, navedena v členu 61(2) in (3) Sporazuma EGP.

                  2.

                  Sporazum EGP ne vsebuje določbe, ustrezne členu 151(4) Pogodbe ES, ki Komisijo ES zavezuje, da v svojih ukrepih v skladu z drugimi določbami upošteva kulturne vidike, prav tako pa tudi ne vsebuje kulturne izjeme, podobne členu 87(3)(d) Pogodbe ES. Vendar pa to ne pomeni, da uporaba pravil o državni pomoči ne pušča nobenega prostora za upoštevanje kulturnih vidikov. V zvezi s tem je treba opomniti, da je Nadzorni organ v odločbi glede državne pomoči za filmsko produkcijo in s filmom povezane dejavnosti na Norveškem določil, da je zaradi kulturnih razlogov mogoče odobriti ukrepe v podporo filmu v skladu z uporabo člena 61(3)(c) Sporazuma EGP, če ta pristop dovolj upošteva merila, ki jih je razvila Komisija ES, in če ta pristop ne odstopa od prakse Komisije ES pred sprejetjem člena 87(3)(d) Pogodbe ES. Drugič, kot je treba omeniti, je Komisija ES v svojih odločbah NN 49/97 in N 357/99 glede podpornega paketa za irsko filmsko in televizijsko produkcijo izrecno poudarila, da uvedba členov 151(1) in 87(3)(d) Pogodbe ES ni nujno odrazila spremembe v politiki Komisije ES glede kulturnega sektorja. Tretjič, Resolucija o javni radiodifuziji glede radiodifuzije priznava, da javna radiodifuzija uresničuje kulturno funkcijo in da bi morala uporaba pravil o konkurenci upoštevati uresničevanje odgovornosti javne storitve.

                  3.

                  Nadzorni organ je tisti, ki odloča o dejanski uporabi kakršne koli določbe o izvzetju v členu 61(3) Sporazuma EGP in o tem, kako naj bi se upoštevali kulturni vidiki. Velja opomniti, da je treba določbe, ki dopuščajo izvzetje iz prepovedi državne pomoči, strogo uporabljati. Zato je treba po mnenju Komisije ES omejevalno razlagati tudi pojem „kulture“ za namen izvzetja pomoči iz prepovedi državne pomoči v smislu člena 87(3)(d) Pogodbe ES. Isto velja tudi takrat, kadar Nadzorni organ preučuje, ali je ukrep mogoče izvzeti zaradi kulturnih razlogov v skladu s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP. Kakor je navedla Komisija ES v svoji odločbi o Kinderkanalu in Phoenixu, je treba izobraževalne in demokratične potrebe države članice obravnavati ločeno od promocije kulture (22). Glede tega je treba omeniti, da obstaja razlika med kulturnimi, socialnimi in demokratičnimi potrebami vsake družbe. Izobraževanje seveda lahko ima kulturni vidik.

                  4.

                  Državna pomoč javnim radiodifuznim organizacijam pogosto ne razlikuje med temi tremi potrebami. Zato takšne pomoči ni mogoče na splošno odobriti na tej podlagi, razen če država EFTE ne predvidi ločene opredelitve in financiranja državne pomoči izključno za promocijo kulture. To pomoč je navadno mogoče oceniti na podlagi člena 59(2) Sporazuma EGP o storitvah splošnega gospodarskega pomena. Ne glede na pravno podlago za oceno skladnosti pa Nadzorni organ vsekakor opravi vsebinsko analizo na podlagi enakih meril, to je tistih, ki so določena v teh smernicah.

            24C.6   Ocena skladnosti državne pomoči po členu 59(2) Sporazuma EGP

                  1.

                  Sodišče Evropskih skupnosti dosledno meni, da člen 86 Pogodbe ES (23) predvideva odstopanje in ga je treba zato razlagati omejevalno. Sodišče Evropskih skupnosti je pojasnilo, da ima ukrep lahko korist od takšnega odstopanja, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

                              (i)

                              zadevna storitev mora biti storitev splošnega gospodarskega pomena in jasno opredeljena kot takšna s strani države članice (opredelitev);

                              (ii)

                              zadevnemu podjetju mora država članica izrecno zaupati izvajanje navedene storitve (pooblastilo);

                              (iii)

                              uporaba pravil o konkurenčnosti iz Pogodbe (v tem primeru prepoved državne pomoči) mora ovirati izvajanje določenih nalog, dodeljenih podjetju, in izvzetje iz takšnih pravil ne sme vplivati na razvoj trgovine v takšnem obsegu, da bi bilo v nasprotju z interesi Skupnosti (preskus sorazmernosti).

                  2.

                  Nadzorni organ oceni, ali so ta merila izpolnjena, ko uporabi ustrezen člen 59(2) Sporazuma EGP v zvezi z državami EFTE.

                  3.

                  V posebnem primeru javne radiodifuzije je treba zgornji pristop prilagoditi glede na Resolucijo o javni radiodifuziji, ki se sklicuje na „odgovornost javne storitve, kakor jo naloži, opredeli in organizira vsaka država članica“ (opredelitev in pooblastilo) in predvideva odstopanje od pravil Pogodbe pri financiranju javne radiodifuzije, „če je takšno financiranje odobreno radiodifuznim organizacijam za izpolnjevanje odgovornosti javne storitve … in … ne vpliva toliko na trgovinske pogoje in konkurenco v Skupnosti, da bi bilo to v nasprotju s skupnim interesom, pri čemer je treba upoštevati uresničevanje odgovornosti te javne storitve“ (sorazmernost).

                  4.

                  Glede na najnovejšo sodno prakso Komisije ES bo treba ukrep, ki ne izpolnjuje vseh meril po Altmarku, še vedno analizirati v skladu s členom 86(2) Pogodbe ES oziroma členom 59(2) Sporazuma EGP (24).

            24C.6.1   Opredelitev odgovornosti javne storitve

                  1.

                  Zaradi izpolnitve pogojev, navedenih v 24C.6(1) za uporabo člena 59(2) Sporazuma EGP, je treba določiti uradno opredelitev mandata javne storitve. Šele takrat lahko Nadzorni organ z zadostno pravno gotovostjo oceni, ali se lahko uporablja odstopanje v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP.

                  2.

                  Za opredelitev mandata javne storitve so odgovorne države EFTE, ki lahko sprejmejo odločitev na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni. Na splošno je treba pri uresničevanju te pristojnosti upoštevati koncept „storitev splošnega gospodarskega pomena“. Glede na posebno naravo radiodifuznega sektorja lahko „široka“ opredelitev, ki dodeljuje določeni radiodifuzni organizaciji nalogo, da zagotavlja uravnotežene in raznolike programske vsebine v skladu z odgovornostjo, ob ohranjanju določene ravni občinstva, velja za legitimno v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP. Takšna opredelitev bi bila skladna s ciljem izpolnjevanja demokratičnih, socialnih in kulturnih potreb določene družbe in zagotavljanja pluralizma, vključno s kulturno in jezikovno raznolikostjo.

                  3.

                  Podobno lahko odgovornost javne storitve vključuje določene storitve, ki niso „programi“ v tradicionalnem smislu, kot so spletne informacijske storitve, do take mere, da upoštevajoč razvoj in diverzifikacijo dejavnosti digitalne dobe, obravnavajo enake demokratične, socialne in kulturne potrebe zadevne družbe.

                  4.

                  Kadar se obseg odgovornosti javne storitve razširi na nove storitve, se primerno spremenita opredelitev in pooblastilo v mejah člena 59(2) Sporazuma EGP.

                  5.

                  Naloga Nadzornega organa je preverjanje, ali države EFTE upoštevajo določbe Sporazuma EGP. Glede opredelitve javne storitve v radiodifuznem sektorju je vloga Nadzornega organa omejena na preverjanje očitne napake. Nadzorni organ ne odloča, ali se bo program zagotavljal kot storitev splošnega gospodarskega pomena, prav tako ne odloča o vprašanju narave ali kakovosti določenega izdelka. Opredelitev odgovornosti javne storitve bi vsekakor bila očitno napačna, če bi vključevala dejavnosti, za katere ni mogoče upravičeno reči, da uresničujejo „demokratične, socialne in kulturne potrebe vsake družbe“. Tako bi bilo običajno na primer pri e-poslovanju. V tem smislu je treba opomniti, da odgovornost javne storitve opisuje storitve, ponujene javnosti v splošnem interesu. Vprašanja opredelitve odgovornosti javne storitve se ne sme zamenjati z vprašanjem izbranega finančnega mehanizma za zagotavljanje teh storitev. Medtem ko javne radiodifuzne organizacije lahko izvajajo komercialne dejavnosti, kot je prodaja oglaševalskega prostora zaradi pridobitve prihodka, takšnih dejavnosti običajno ni mogoče obravnavati kot dela odgovornosti javne storitve.

                  6.

                  Opredelitev naloge javne storitve mora biti čim bolj natančna. Ne bi smela puščati nobenega dvoma, ali namerava država EFTE določeno dejavnost, ki jo izvaja pooblaščeni operater, vključiti v odgovornost javne storitve ali ne. Brez jasne in natančne opredelitve obveznosti, naloženih javni radiodifuzni organizaciji, Nadzorni organ ne bi mogel opraviti svojih nalog v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP in zato ne bi mogel dodeliti nobenega izvzetja v skladu z navedeno določbo.

                  7.

                  Jasna identifikacija dejavnosti, ki jih zajema odgovornost javne storitve, je pomembna tudi za nejavne operaterje, da lahko načrtujejo svoje dejavnosti.

                  8.

                  Poleg tega morajo biti določbe odgovornosti javne storitve natančno določene, da lahko organi držav EFTE učinkovito nadzorujejo skladnost, kakor je opisano v naslednjem poglavju.

            24C.6.2   Pooblastilo in nadzor

                  1.

                  Da bi imeli korist od izvzetja v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP, je treba odgovornost javne storitve zaupati enemu ali več podjetjem z uradnim aktom (na primer z zakonodajo, pogodbo ali pravilnikom).

                  2.

                  Vendar pa ni dovolj, da se javni radiodifuzni organizaciji uradno zaupa izvajanje dobro opredeljene javne storitve. Javno storitev je treba tudi dejansko zagotoviti, kakor je predvideno v uradnem sporazumu med državo in pooblaščenim podjetjem. Zato je zaželeno, da ustrezna oblast ali imenovani organ nadzira njegovo uporabo. Potreba po takšni ustrezni oblasti ali organu za nadzor je očitna pri standardih kakovosti, naloženih pooblaščenemu operaterju. Nadzorni organ ni odgovoren za presojo doseganja standardov kakovosti: omogočeno mu mora biti, da se zanese na ustrezen nadzor, ki ga izvajajo države EFTE.

                  3.

                  Država EFTE je pristojna za izbiro mehanizma za zagotovitev učinkovitega nadzora izpolnjevanja obveznosti javne storitve. Vloga takšnega organa bi bila učinkovita le, če je neodvisen od pooblaščenega podjetja.

                  4.

                  Brez zadostnih in zanesljivih navedb, da se javna storitev dejansko zagotavlja, kakor je bila naročena, Nadzorni organ ne bi mogel opraviti svojih nalog v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP in zato ne bi mogel dodeliti nobenega izvzetja v skladu z navedeno določbo.

            24C.6.3   Financiranje javne radiodifuzije in preskus sorazmernosti
      24C.6.3.1   Izbira financiranja

                  1.

                  Naloge javne storitve so lahko kvantitativne, kvalitativne ali oboje. Ne glede na svojo obliko so lahko upravičene do kompenzacije, dokler vključujejo dodatne stroške, ki jih radiodifuzna organizacija običajno ne bi imela.

                  2.

                  Programe financiranja je mogoče razdeliti na dve široki kategoriji: „enojno financiranje“ in „dvojno financiranje“. Kategorija „enojnega financiranja“ zajema sisteme, v katerih je javna radiodifuzija financirana izključno z javnimi sredstvi, v kakršni koli obliki. Sistemi „dvojnega financiranja“ zajemajo širok razpon programov, kjer je javna radiodifuzija financirana z različnimi kombinacijami državnih sredstev in prihodkov iz komercialnih dejavnosti, kot je prodaja oglaševalskega prostora ali programov.

                  3.

                  Kakor je navedeno v Resoluciji o javni radiodifuziji: „Določbe Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti ne posegajo v pristojnost držav članic, da predvidijo financiranje javne radiodifuzije …“ To bo vključevalo tudi izbiro programa financiranja. Dokler učinek na konkurenco na ustreznih trgih (npr. oglaševanje, pridobivanje in/ali prodaja programov) ni tolikšen, da bi bil v nasprotju s skupnim interesom, načeloma ni mogoče oporekati izbiri programa dvojnega financiranja (kombinaciji javnih sredstev in prihodkov iz oglaševanja) pred izbiro programa enojnega financiranja (izključno javna sredstva).

                  4.

                  Medtem ko lahko države EFTE prosto izberejo načine financiranja javne radiodifuzije, mora Nadzorni organ v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP preveriti, da odstopanje od običajne uporabe pravil o konkurenci za izvajanje storitev splošnega gospodarskega pomena ne vpliva nesorazmerno na konkurenco v Evropskem gospodarskem prostoru. Preskus je „negativne“ narave: preverja, ali je sprejeti ukrep nesorazmeren. Pomoč tudi ne bi smela toliko vplivati na razvoj trgovine, da bi bilo to v nasprotju s skupnimi interesi.

                  5.

                  Resolucija za javno radiodifuzijo potrjuje ta pristop tudi za javno radiodifuzijo, saj navaja, da financiranje ne sme „toliko učinkovati na trgovinske pogoje in konkurenco v Skupnosti, da bi bilo to v nasprotju s skupnim interesom, pri čemer je treba upoštevati uresničevanje odgovornosti te javne storitve“.

            24C.6.3.2   Zahteve po preglednosti pri oceni državne pomoči

                  1.

                  Zgoraj navedena ocena, ki jo opravi Nadzorni organ, zahteva jasno in natančno opredelitev odgovornosti javne storitve ter jasno in ustrezno ločevanje med dejavnostmi javne storitve in dejavnostmi nejavne storitve. Ločevanje računov med tema dvema področjema se običajno zahteva že na nacionalni ravni, da se zagotovi preglednost in odgovornost pri uporabi javnih sredstev. Račune je treba ločevati, da se Nazornemu organu omogoči izvedba preskusa sorazmernosti. To bo Nadzornemu organu zagotovilo orodje za preučitev domnevnega navzkrižnega subvencioniranja in zagovarjanje utemeljenih kompenzacijskih plačil za naloge splošnega gospodarskega pomena. Samo na podlagi točne razmejitve stroškov in prihodkov je mogoče ugotoviti, ali so javna sredstva dejansko omejena na neto stroške področja odgovornosti javne storitve in tako sprejemljiva v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP.

                  2.

                  Zahteve po preglednosti finančnih odnosov med javnimi oblastmi in javnimi podjetji ter v podjetjih, ki so jim bile podeljene posebne ali ekskluzivne pravice ali ki jim je bilo zaupano delovanje storitve splošnega gospodarskega pomena, so navedene v Direktivi 80/723/EGS (25).

                  3.

                  Direktiva 80/723/EGS zahteva od držav EFTE, da sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev (pri podjetju, ki so mu bile podeljene posebne ali ekskluzivne pravice oziroma ki mu je bilo zaupano delovanje storitve splošnega gospodarskega pomena in ki prejema državno pomoč v kakršni koli obliki in ki izvaja druge dejavnosti, to je dejavnosti nejavne storitve), da: (a) ima ločene notranje račune, ki ustrezajo različnim dejavnostim, tj. dejavnostim javnih storitev in nejavnih storitev; (b) se vsi stroški in prihodki pravilno navedejo ali razmejijo na podlagi dosledno uporabljanih in objektivno opravičljivih načel stroškovnega knjigovodstva in (c) se jasno določijo načela stroškovnega knjigovodstva, po katerih se vodijo ločeni računi.

                  4.

                  Splošne zahteve po preglednosti se uporabljajo tudi za radiodifuzne organizacije, kakor je navedeno v peti uvodni izjavi Direktive 2000/52/ES (26). Nove zahteve veljajo za javne radiodifuzne organizacije, če so prejemnice državne pomoči in če jim je zaupano delovanje storitve splošnega gospodarskega pomena, za katero ni bila določena državna pomoč za ustrezno obdobje po odprtem, preglednem in nerazlikovalnem postopku. Obveznost ločevanja računov ne velja za javne radiodifuzne organizacije, katerih dejavnosti so omejene na izvajanje storitev splošnega gospodarskega pomena in ki ne izvajajo dejavnosti zunaj obsega navedenih storitev.

                  5.

                  V radiodifuznem sektorju ločevanje računov na strani prihodkov ni posebna težava, na strani stroškov pa takšno ločevanje morda ne bo enostavno ali celo ne bo izvedljivo. Države EFTE namreč lahko v radiodifuznem sektorju celotne programske vsebine radiodifuznih hiš obravnavajo kot del, zajet v odgovornost javne storitve, medtem ko lahko hkrati dovolijo njihovo komercialno izkoriščanje. Povedano drugače, različne dejavnosti si v veliki meri delijo isti vložek.

                  6.

                  Zato Nadzorni organ meni, da bi morale radiodifuzne organizacije na strani prihodkov podrobno upoštevati vire in znesek celotnega dohodka, nastalega iz izvajanja dejavnosti nejavnih storitev.

                  7.

                  Na strani odhodkov je treba jasno opredeliti stroške, ki so značilni za dejavnost nejavne storitve. Poleg tega je treba, kadar se za izvajanje nalog javne in nejavne storitve uporabljajo isti viri (osebje, oprema, fiksna napeljava itd.), njihove stroške razmejiti na podlagi razlike v skupnih stroških podjetja z dejavnostmi nejavne storitve in brez njih (27).

                  8.

                  Iz zgornjega izhaja, da, v nasprotju s splošno sprejetim pristopom v drugih sektorjih javnih služb, stroškov, ki jih je mogoče v celoti pripisati dejavnostim javne storitve, ob koristih tudi iz drugih komercialnih dejavnosti, ni treba razdeliti med obe dejavnosti in jih je mogoče v celoti pripisati javni storitvi. Zgled tega bi lahko bili na primer produkcijski stroški programa, ki je prikazan kot del odgovornosti javne storitve, a se prodaja tudi drugim radiodifuznim organizacijam. Glavni primer pa je vsekakor število gledalcev, ki se ustvari tako zaradi uresničevanja odgovornosti javne storitve kot zaradi prodaje oglaševalskega prostora. Prevladuje mnenje, da je celotna razdelitev teh stroškov med obe dejavnosti lahko že na meji samovolje in nesmisla. Kljub temu pa razporeditve stroškov z vidika preglednosti računov ne bi smeli zamenjevati s pokrivanjem stroškov pri opredelitvi cenovnih politik. Slednje vprašanje je obravnavano v spodnjem oddelku 24C.6.3.3(2).

            24C.6.3.3   Sorazmernost

                  1.

                  Pri izvedbi preskusa sorazmernosti izhaja Nadzorni organ iz predpostavke, da država običajno financira podjetje za opravljanje njegovih nalog iz javne storitve. Vendar za izpolnitev zahtev tega preskusa državna pomoč ne sme preseči neto stroškov poslanstva javne storitve, ob hkratnem upoštevanju drugih neposrednih ali posrednih prihodkov, ki izhajajo iz poslanstva javne storitve. Zato bo pri oceni sorazmernosti pomoči upoštevan neto prejemek, ki ga imajo dejavnosti nejavne storitve iz dejavnosti javne storitve.

                  2.

                  Po drugi strani lahko pride do izkrivljanj trga, ki niso potrebna za izpolnitev poslanstva javne storitve. Če nižje prihodke na primer pokriva državna pomoč, bi javno radiodifuzno organizacijo morda zamikalo, da zniža cene oglaševanja ali drugih dejavnosti nejavne storitve na trgu, da bi zmanjšala dohodek tekmecev. Morebitnega takšnega ravnanja ne bi bilo mogoče obravnavati kot značilnega za poslanstvo javne storitve, pripisane radiodifuzni organizaciji. Kadar javna radiodifuzna organizacija zniža cene dejavnosti nejavne storitve pod mejo, potrebno za povračilo neodvisnih stroškov, ki bi si jih običajno moral povrniti učinkovit komercialni operater v podobnem položaju, bi to pomenilo navzočnost presežne kompenzacije za obveznosti javne storitve. To bi vsekakor toliko vplivalo na trgovinske pogoje in konkurenco v Evropskem gospodarskem prostoru, da bi bilo v nasprotju s skupnim interesom.

                  3.

                  Temu primerno bo Nadzorni organ pri izvajanju preskusa sorazmernosti preučil, ali je kakršno koli izkrivljanje konkurence, ki izhaja iz pomoči, mogoče opravičiti s potrebo po izvajanju javne storitve, kakor je opredeljena v državi EFTE, in z zagotovitvijo njenega financiranja. Po potrebi bo Nadzorni organ ukrepal tudi glede na druge določbe Sporazuma EGP.

                  4.

                  Analiza učinkov državne pomoči na konkurenco in razvoj trgovine bo morala nujno temeljiti na posebnih značilnostih posamičnega položaja. V tem sporočilu ni mogoče opisati dejanske konkurenčne strukture in drugih značilnosti posameznih trgov, saj se na splošno med seboj precej razlikujejo. Zato tudi te smernice ne morejo predhodno določiti pogojev, v katerih so cene javnih radiodifuznih organizacij skladne z načeli, razloženimi v oddelku 24.C.6.3.3(2). Zato se dokončna ocena v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP o skladnosti državne pomoči za javne radiodifuzne organizacije lahko izdela samo za posamične primere, v skladu s prakso Nadzornega organa.

                  5.

                  Nadzorni organ bo v svoji oceni upošteval, da lahko do obsega, v katerem je državna pomoč potrebna za uresničevanje obveznosti javne storitve, sistem kot celota tudi pozitivno vpliva na ohranjanje alternativnega vira ponudbe na nekaterih pomembnih trgih (28). Vendar pa je treba ta učinek ohranjati v ravnotežju z možnimi negativnimi učinki pomoči, kot je preprečevanje drugim operaterjem, da bi vstopili na te trge, s čimer bi se omogočila bolj oligopolna struktura trga, ali povzročanje morebitnega protikonkurenčnega vedenja javnih operaterjev na ustreznih trgih.

                  6.

                  Nadzorni organ bo upošteval tudi težavo, ki jo bodo nekatere države EFTE morda imele pri zbiranju potrebnih sredstev, če bodo stroški javne storitve na prebivalca v sicer nespremenjenem položaju višji (29).

         (1)  To poglavje močno temelji na Sporočilu Komisije o uporabi pravil o državni pomoči za javno radiodifuzijo, UL C 320, 15.11.2001, str. 5.

         (2)  UL C 30, 5.2.1999, str. 1; vključeno v Sporazum EGP v točki 4 Priloge X kot akt, s katerim se morajo seznaniti pogodbenice, z Odločbo št. 118/1999, UL L 325, 21.12.2000, str. 33, in dodatkom EGP št. 60, 21.12.2000, str. 423 (islandsko) in str. 424 (norveško), začetek veljavnosti 1.10.1999.

         (3)  „The digital age of European audiovisual policy. Report from the EC high-level group on audiovisual policy“, 1998. (Digitalna doba evropske avdiovizualne politike. Poročilo skupine ES na visoki ravni za avdiovizualno politiko.)

         (4)  V veljavnih smernicah izraz „javna storitev“ ustreza izrazu „storitve splošnega gospodarska interesa“, uporabljenemu v členu 59(2) Sporazuma EGP.

         (5)  Člen 86(2) Pogodbe ES ustreza členu 59(2) Sporazuma EGP.

         (6)  Primer T-69/89 Radio Telefis Eireann proti Komisiji [1991] PSES II 485, odstavek 82; primer 155/73 Giuseppe Sacchi [1974] PSES 409, odstavek 15.

         (7)  Glej sprotno opombo 2.

         (8)  Odločba Nadzornega organa EFTA št. 32/02/COL z dne 20.2.2002 v zvezi s filmsko produkcijo in s filmom povezanimi dejavnostmi na Norveškem. Nadaljnje podrobnosti so na voljo v oddelku 24C. 5(2) teh smernic.

         (9)  UL L 298, 17.10.1989, str. 23.

         (10)  UL L 202, 30.7.1997, str. 60.

         (11)  Odločba skupnega odbora EGP št. 82/1999, UL L 296, 23.11.2000, str. 39, in dodatek EGP št. 54, 23.11.2000, str. 99 (islandsko) in del 2, str. 69 (norveško), začetek veljavnosti 1.7.2000.

         (12)  UL L 195, 29.7.1980, str. 35; vključeno v Sporazum EGP v Prilogi XV k Sporazumu.

         (13)  UL L 193, 29.7.2000, str. 75.

         (14)  UL L 66, 8.3.2001, str. 48, in dodatek EGP št. 12, 8.3.2001, str. 6, začetek veljavnosti 1.6.2002.

         (15)  Poglavje 19 Smernic Nadzornega organa za državno pomoč temelji na Biltenu ES 9-1984 o uporabi [nekdanjih] členov 92 in 93 Pogodbe EGS za holdinge javnih organov. Poglavje 20 ustreza Sporočilu Komisije državam članicam o uporabi [nekdanjih] členov 92 in 93 Pogodbe EGS (zdaj člena 87 in 88 Pogodbe ES) in člena 5 Direktive Komisije 80/723/EGS za javna podjetja v proizvodnem sektorju, UL C 307, 13.11.1993, str. 3.

         (16)  Glej odločbi Komisije ES NN 88/98 „Financiranje 24-urnega BBC-jevega informativnega kanala brez oglaševanja z licenčnino“, UL C 78, 18.3.2000, str. 6, in NN 70/98, „Državna pomoč javnima radiodifuznima kanaloma Kinderkanal in Phoenix“, UL C 238, 21.8.1999, str. 3.

         (17)  Primeri 730/79 Philip Morris Holland proti Komisiji [1980] PSES 2671, odstavek 11; C-303/88 Italija proti Komisiji [1991] PSES I-1433, odstavek 27; C-156/98 Nemčija proti Komisiji [2000] PSES I-6857, odstavek 33.

         (18)  Primeri T-106/95 FFSA in drugi proti Komisiji [1997] PSES II-229; T-46/97 SIC proti Komisiji [2000] PSES II-2125 in C-332/98 Francija proti Komisiji [2000] PSES I-4833.

         (19)  Primer C-280/00 Altmark Trans GmbH, Regierungspräsidium Magdeburg proti Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH [2003] PSES I-7747, odstavek 89 in naslednji.

         (20)  Ustreza členu 88(1) Pogodbe ES.

         (21)  Primer C-44/93 Namur-Les Assurances du Crédit SA proti Office National du Ducroire in državi Belgiji [1994] PSES I-3829.

         (22)  Glej sprotno opombo 16.

         (23)  Člen 86 Pogodbe ES ustreza členu 59 Sporazuma EGP.

         (24)  Odločba Komisije C62/1999, RAI, odstavek 99, in C85/2001, RTP, odstavek 158.

         (25)  Glej sprotno opombo 12.

         (26)  Glej sprotni opombi 13 in 14.

         (27)  To pomeni sklicevanje na hipotetični položaj, v katerem se dejavnosti nejavne storitve opustijo: stroški, ki bi se jim tako izognili, so enaki znesku skupnih stroškov, ki se dodelijo dejavnostim nejavne storitve.

         (28)  To ne pomeni, da je mogoče državno pomoč opravičiti kot orodje, ki povečuje ponudbo in konkurenco na trgu. Državna pomoč, ki operaterju omogoča, da ostane na trgu kljub svojim ponavljajočim se izgubam, povzroča veliko izkrivljanje konkurence, saj dolgoročno vodi k večji neučinkovitosti, manjši ponudbi in višjim cenam za uporabnike. V zvezi s tem so učinkovitejši instrumenti dviganje pravnih in gospodarskih ovir za vstop, zagotavljanje učinkovite antitrustovske politike in spodbujanje pluralizma. Naravni monopoli so navadno regulirani.

         (29)  Podobne težave lahko nastanejo tudi, ko se javna radiodifuzija nameni za jezikovne manjšine in lokalne potrebe.