title: Sklep Sveta (SZVP) 2017/2315 z dne 11. decembra 2017 o vzpostavitvi stalnega strukturnega sodelovanja (PESCO) in določitvi seznama vključenih držav članic

text:
               14.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 331/57

         SKLEP SVETA (SZVP) 2017/2315
   z dne 11. decembra 2017
   o vzpostavitvi stalnega strukturnega sodelovanja (PESCO) in določitvi seznama vključenih držav članic
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 46(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju Protokola št. 10 o stalnem strukturnem sodelovanju, vzpostavljenem na podlagi člena 42 Pogodbe o Evropski uniji, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju predloga Zvezne republike Nemčije, Kraljevine Španije, Francoske republike in Italijanske republike,
   ob upoštevanju mnenja visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljnjem besedilu: visoki predstavnik),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V členu 42(6) Pogodbe o Evropski uniji (PEU) je določeno, da države članice, ki glede vojaških zmogljivosti izpolnjujejo višja merila in so sprejele večje medsebojne obveznosti na tem področju v zvezi z najzahtevnejšimi misijami, vzpostavijo stalno strukturno sodelovanje (PESCO – permanent structured cooperation) v okviru Unije.

               (2)

               Svet in visoki predstavnik sta 13. novembra 2017 prejela skupno uradno obvestilo v skladu s členom 46(1) PEU od 23 držav članic ter 7. decembra 2017 še od dveh držav članic, da se vse te države članice nameravajo vključiti v PESCO na podlagi dejstva, da izpolnjujejo navedene zahteve in da so na tem področju sprejele večje medsebojne obveznosti, kot so določene v Prilogi k temu sklepu, in na podlagi vseh drugih elementov iz uradnega obvestila, vključno s preambulo in vodilnimi načeli PESCO iz Priloge I k uradnemu obvestilu, h katerim ostajajo v celoti zavezane, ter ob sklicevanju na člen 42 PEU, vključno s členom 42(7) (1).

               (3)

               Večje medsebojne obveznosti iz Priloge k temu sklepu so v skladu z uresničevanjem ciljev iz člena 1 Protokola št. 10 k Pogodbama in zavez iz člena 2 navedenega protokola.

               (4)

               Odločitev držav članic, da se vključijo v PESCO, je prostovoljna in sama po sebi ne vpliva na nacionalno suverenost ali v posebno naravo varnostne in obrambne politike posameznih držav članic. Prispevki vključenih držav članic za izpolnjevanje večjih obveznosti v okviru PESCO se bodo izvedli v skladu z njihovimi veljavnimi ustavnimi določbami.

               (5)

               Povečanje skupnih projektov in projektov sodelovanja za razvoj obrambnih zmogljivosti je med zavezujočimi obveznostmi v okviru PESCO. Takšni projekti se lahko podprejo s prispevki iz proračuna Unije v skladu s Pogodbama in v skladu z ustreznimi instrumenti in programi Unije.

               (6)

               Vključene države članice so v svojih nacionalnih izvedbenih načrtih prikazale svojo sposobnost izpolnitve večjih medsebojnih obveznosti.

               (7)

               Ker so potrebni pogoji izpolnjeni, je zato primerno, da Svet sprejme sklep o vzpostavitvi PESCO.

               (8)

               Vsaka država članica, ki se želi pozneje vključiti v PESCO, lahko v skladu s členom 46(3) PEU o svoji nameri uradno obvesti Svet in visokega predstavnika.

               (9)

               Visoki predstavnik bo v celoti vključen v postopke v zvezi s PESCO.

               (10)

               Ukrepi, sprejeti v okviru PESCO, in drugi ukrepi SZVP in druge politike Unije bi morali biti usklajeni. Svet in v okviru njunih pristojnosti visoki predstavnik in Komisija bi morali sodelovati, da bi čim bolj povečali sinergije, kjer je to primerno.

               (11)

               V skladu s členom 5 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen k PEU in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri pripravi in izvajanju sklepov in ukrepov Unije, ki zadevajo obrambo. Ta sklep zato za Dansko ni zavezujoč –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Vzpostavitev stalnega strukturnega sodelovanja
   V okviru Unije se vzpostavi stalno strukturirano sodelovanje (PESCO) med tistimi državami članicami, ki glede vojaških zmogljivosti izpolnjujejo višja merila, kot je navedeno v členu 1 Protokola št. 10, in so sprejele večje medsebojne obveznosti na tem področju, kot je navedeno v členu 2 navedenega protokola, v zvezi z najzahtevnejšimi misijami ter prispevki k izpolnjevanju ravni ambicij Unije.
   Člen 2
   Vključene države članice
   Države članice, vključene v PESCO, so:

               —

               Belgija,

               —

               Bolgarija,

               —

               Češka,

               —

               Nemčija,

               —

               Estonija,

               —

               Irska,

               —

               Grčija,

               —

               Španija,

               —

               Francija,

               —

               Hrvaška,

               —

               Italija,

               —

               Ciper,

               —

               Latvija,

               —

               Litva,

               —

               Luksemburg,

               —

               Madžarska,

               —

               Nizozemska,

               —

               Avstrija,

               —

               Poljska,

               —

               Portugalska,

               —

               Romunija,

               —

               Slovenija,

               —

               Slovaška,

               —

               Finska,

               —

               Švedska.

         Člen 3
   Večje obveznosti v skladu s Protokolom št. 10
   1.   Za dosego ciljev iz člena 1 protokola št. 10 in zavez iz člena 2 navedenega protokola vključene države članice prispevajo v okviru izpolnjevanja večjih medsebojnih obveznosti, kot so določene v Prilogi.
   2.   Vključene države članice v ta namen vsako leto pregledajo in, po potrebi, posodobijo svoje nacionalne izvedbene načrte, v katerih opišejo, kako bodo izpolnjevale večje obveznosti, in podrobneje opredelijo, kako bodo izpolnile natančnejše cilje, določene za vsako posamezno fazo. Posodobljeni nacionalni izvedbeni načrti se letno pošljejo Evropski službi za zunanje delovanje (ESZD) in Evropski obrambni agenciji (EDA) ter so dostopni vsem vključenim državam članicam.
   Člen 4
   Upravljanje PESCO
   1.   Upravljanje PESCO je organizirano:

               —

               na ravni Sveta in

               —

               v okviru projektov, ki jih izvajajo skupine tistih vključenih držav članic, ki so se med seboj dogovorile o izvedbi teh projektov.

         2.   V skladu s členom 46(6) PEU Svet sprejema sklepe in priporočila o:

               (a)

               zagotavljanju strateške usmeritve in smernic za PESCO;

               (b)

               zaporedju posameznih stopenj izpolnjevanja večjih obveznosti, določenih v Prilogi, v prvih dveh zaporednih fazah (leta 2018 do 2020 in 2021 do 2025) ter podrobnejše opredelitve na začetku vsake faze natančnejših ciljev za izpolnjevanje večjih obveznosti, določenih v Prilogi;

               (c)

               posodabljanju in, po potrebi, okrepitvi večjih obveznosti, določenih v Prilogi, glede na dosežke v okviru PESCO, da se odrazi spreminjajoče se varnostno okolje Unije. Takšne odločitve se sprejmejo predvsem ob izteku faz iz točke (b) odstavka 2 na podlagi postopka strateškega pregleda, s katerim se ocenjuje izpolnjevanje obveznosti v okviru PESCO;

               (d)

               ocenjevanju prispevkov vključenih držav članic k izpolnjevanju dogovorjenih obveznosti v skladu z mehanizmom, opisanim v členu 6;

               (e)

               pripravi seznama projektov, ki se bodo oblikovali v okviru PESCO in bodo hkrati odražali podporo razvoju zmogljivosti ter zagotavljali znatno podporo v okviru sredstev in zmogljivosti za operacije in misije skupne varnostne in obrambne politike (SVOP);

               (f)

               določitvi skupnih pravil upravljanja za projekte, katere bi lahko države članice, ki sodelujejo v posameznem projektu, prevzele kot potrebna za ta projekt;

               (g)

               pravočasni določitvi, v skladu s členom 9(1), splošnih pogojev, na podlagi katerih bi bile tretje države lahko izjemoma povabljene k sodelovanju pri posameznih projektih, in ugotovitvi, v skladu s členom 9(2), ali posamezna tretja država izpolnjuje te pogoje; ter

               (h)

               zagotovitvi vseh drugih ukrepov, potrebnih za nadaljnje izvajanje tega sklepa.

         Člen 5
   Projekti PESCO
   1.   Na podlagi predlogov vključenih držav članic, ki nameravajo sodelovati pri posameznem projektu, lahko visoki predstavnik na podlagi ocene, predložene v skladu s členom 7, poda priporočilo za opredelitev in ocenitev projektov PESCO, za namene sklepov in priporočil Sveta, ki se sprejmejo v skladu s točko (e) člena 4(2) na podlagi vojaškega nasveta Vojaškega odbora Evropske unije (VOEU).
   2.   Vključene države članice, ki nameravajo predlagati posamezen projekt, pravočasno, preden predložijo svoj predlog, obvestijo ostale vključene države članice, da pridobijo njihovo podporo in da jim omogočijo, da se pridružijo in predlog predložijo skupaj.
   Članice projekta so vključene države članice, ki so ga predlagale. Seznam članic projekta za vsak posamezen projekt je priložen sklepu Sveta iz točke (e) člena 4(2).
   Vključene države članice, ki sodelujejo v projektu, se lahko med seboj dogovorijo, da sprejmejo druge vključene države članice, ki želijo naknadno sodelovati v projektu.
   3.   Vključene države članice, ki sodelujejo pri projektu, se med seboj dogovorijo o pogojih in obsegu sodelovanja ter o upravljanju projekta. Vključene države članice, ki sodelujejo pri projektu, po potrebi redno obveščajo Svet o napredku pri izvajanju projekta.
   Člen 6
   Nadzor, ocenjevanje in poročanje
   1.   Svet v skladu s členom 46(6) PEU zagotavlja enotnost, skladnost in učinkovitost PESCO. K uresničevanju teh ciljev prispeva tudi visoki predstavnik.
   2.   Visoki predstavnik je v skladu s Protokolom št. 10 v celoti vključen v postopke v zvezi s PESCO.
   3.   Visoki predstavnik vsako leto Svetu predloži poročilo v zvezi s PESCO. To poročilo temelji na prispevkih EDA v skladu s točko (a) člena 7(3), in ESZD v skladu s točko (a) člena 7(2). V njem je opisano trenutno stanje pri izvajanju PESCO, tudi glede izpolnjevanja obveznosti vsake vključene države članice v skladu z njenim nacionalnim izvedbenim načrtom.
   VOEU daje Političnemu in varnostnemu odboru vojaške nasvete in priporočila v zvezi z letnim postopkom ocenjevanja PESCO.
   Na podlagi letnega poročila o PESCO, ki ga predstavi visoki predstavnik, Svet enkrat letno preveri, ali vključene države članice še naprej izpolnjujejo večje obveznosti iz člena 3.
   4.   Vse odločitve v zvezi z mirovanjem sodelovanja države članice se sprejmejo v skladu s členom 46(4) PEU šele potem, ko je bil državi članici zagotovljen jasno določen časovni okvir za individualna posvetovanja in odzivne ukrepe.
   Člen 7
   Podpora ESZD in EDA
   1.   ESZD, vključno z vojaškim osebjem EU (EUMS) in EDA, pod pristojnostjo visokega predstavnika, tudi v vlogi vodje EDA, skupaj opravljata potrebne naloge sekretariata za PESCO na drugih ravneh, kot na ravni Sveta, in v tem pogledu predstavljata enotno kontaktno točko.
   2.   ESZD, vključno z EUMS, podpira delovanje PESCO zlasti tako, da:

               (a)

               prispeva k oceni prispevkov držav članic v zvezi z operativnimi vidiki v skladu s členom 6, ki jo pripravi visoki predstavnik v letnem poročilu o PESCO;

               (b)

               usklajuje ocenjevanje predlogov projektov, predvidenih v členu 5, zlasti glede razpoložljivosti, interoperabilnosti, prožnosti in zmogljivosti za razmeščanje sil. ESZD, vključno z EUMS, oceni skladnost predlaganih projektov z operativnimi potrebami ter njihov prispevek k izpolnjevanju teh potreb.

         3.   EDA podpira PESCO zlasti tako, da:

               (a)

               prispeva k oceni prispevkov držav članic v skladu s členom 6, ki jo pripravi visoki predstavnik v letnem poročilu o PESCO, glede zmogljivosti, zlasti glede prispevkov v skladu z večjimi obveznostmi iz člena 3;

               (b)

               olajšuje izvajanje projektov za razvoj zmogljivosti, zlasti z usklajevanjem ocenjevanja predlaganih projektov, predvidenih v členu 5, predvsem na področju razvoja zmogljivosti. EDA bo zlasti podpirala države članice pri preprečevanju nepotrebnega podvajanja z obstoječimi pobudami tudi v drugih institucionalnih okvirih.

         Člen 8
   Financiranje
   1.   Upravni odhodki institucij Unije in ESZD, ki nastanejo zaradi izvajanja tega sklepa, bremenijo proračun Unije. Za upravne odhodke EDA veljajo ustrezni finančni predpisi za EDA v skladu s Sklepom Sveta (SZVP) 2015/1835 (2).
   2.   Operativne odhodke, ki nastanejo zaradi projektov, izvedenih v okviru PESCO, krijejo predvsem vključene države članice, ki sodelujejo pri posameznem projektu. Takšni projekti se lahko sofinancirajo tudi iz splošnega proračuna Unije v skladu s Pogodbama in ustreznimi instrumenti Unije.
   Člen 9
   Sodelovanje tretjih držav pri posameznih projektih
   1.   Splošni pogoji za sodelovanje tretjih držav pri posameznih projektih se določijo s sklepom Sveta, ki se sprejme v skladu s členom 4(2) in lahko vključuje predlogo za upravne dogovore s tretjimi državami.
   2.   Svet v skladu s členom 46(6) PEU odloči, ali tretja država, ki jo vključena država članica, ki sodeluje pri projektu, želi povabiti k sodelovanju k navedenem projektu, izpolnjuje zahteve, določene v sklepu iz odstavka 1.
   3.   Po sprejetju pozitivne odločitve iz odstavka 2 lahko vključene države članice, ki sodelujejo pri projektu, sklenejo upravne dogovore z zadevno tretjo državo, za namene njenega sodelovanja pri navedenem projektu. Pri takšnih dogovorih se spoštujejo postopki in avtonomija odločanja Unije.
   Člen 10
   Varnostni predpisi
   V okviru PESCO se uporabljajo določbe iz Sklepa Sveta 2013/488/EU (3).
   Člen 11
   Začetek veljavnosti
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 11. decembra 2017

            Za Svet

            Predsednica

         F. MOGHERINI

      (1)  Uradno obvestilo se objavi skupaj s tem sklepom (glej stran 65 tega Uradnega lista).

      (2)  Sklep Sveta (SZVP) 2015/1835 z dne 12. oktobra 2015 o določitvi statuta, sedeža in načina delovanja Evropske obrambne agencije (ULEU L 266, 13.10.2015, str. 55).

      (3)  Sklep Sveta 2013/488/EU z dne 23. septembra 2013 o varnostnih predpisih za varovanje tajnih podatkov EU (UL L 274, 15.10.2013, str. 1).

      PRILOGA

         Seznam ambicioznih in večjih skupnih obveznosti, ki jih sprejmejo vključene države članice na petih področjih, določenih v členu 2 protokola št. 10

                                    „a)

                                 sodelovale od začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe, da bi dosegle dogovorjene cilje glede višine odhodkov za naložbe v obrambno opremo in te cilje redno preverjale ob upoštevanju varnostnega okolja in mednarodnih odgovornosti Unije“

            Vključene države članice se na podlagi skupnih meril, določenih leta 2007, zavezujejo, da bodo:

                  1.

                  redno povečevale proračun za obrambo v realnih vrednostih, da bi uresničili dogovorjene cilje;

                  2.

                  srednjeročno postopoma povečevale odhodke za naložbe v obrambo, tako da bodo predstavljali 20 % vseh odhodkov za obrambo (skupno merilo), da bi zapolnili vrzeli v strateških zmogljivostih s sodelovanjem pri projektih za razvoj obrambnih zmogljivosti v skladu z načrtom za razvoj zmogljivosti in usklajenim letnim pregledom na področju obrambe;

                  3.

                  okrepile strateške skupne projekte in projekte sodelovanja za razvoj obrambnih zmogljivosti. Takšni skupni projekti in projekti sodelovanja bi morali biti sofinancirani iz evropskega obrambnega sklada, če je to potrebno in primerno;

                  4.

                  povečale delež odhodkov za raziskave in tehnologijo na področju obrambe, da bi se približale 2 % skupnih odhodkov za obrambo (skupno merilo);

                  5.

                  uvedle redno pregledovanje teh zavez (s ciljem, da jih potrdi Svet);

                                    „b)

                                 med seboj, kolikor je mogoče, prilagodile svoje obrambne sisteme, zlasti z usklajenim ugotavljanjem vojaških potreb, združevanjem in po potrebi s specializacijo svojih obrambnih sredstev in zmogljivosti ter spodbujanjem sodelovanja pri usposabljanju in logistiki“

                  6.

                  imele pomembno vlogo pri razvoju zmogljivosti v EU, med drugim tudi v okviru usklajenega letnega pregleda na področju obrambe, da bi zagotovili razpoložljivost potrebnih zmogljivosti za dosego ravni ambicij v Evropi;

                  7.

                  v največji možni meri podpirale usklajeni letni pregled na področju obrambe, pri čemer je treba upoštevati dejstvo, da je pregled prostovoljen, in posamezne omejitve vključenih držav članic;

                  8.

                  sprejele zavezo, da bo prihodnji evropski obrambni sklad intenzivno vključen v večdržavna javna naročila z dokazano dodano vrednostjo EU;

                  9.

                  pripravile harmonizirane zahteve za vse projekte za razvoj zmogljivosti, o katerih se bodo dogovorile vključene države članice;

                  10.

                  preučile možnosti za skupno uporabo obstoječih zmogljivosti zaradi optimizacije razpoložljivih virov in izboljšanja njihove splošne učinkovitosti;

                  11.

                  zagotavljale boljše sodelovanje na področju kibernteske varnosti, na primer pri izmenjavi informacij, usposabljanju in operativni podpori.

                                    „c)

                                 sprejele konkretne ukrepe za krepitev razpoložljivosti, interoperabilnosti, prožnosti in sposobnosti razmeščanja sil, zlasti z oblikovanjem skupnih ciljev glede uporabe sil, vključno z morebitnim preverjanjem nacionalnih postopkov odločanja“

                  12.

                  glede razpoložljivosti in razmeščanja sil:

                              —

                              hkrati z morebitno razmestitvijo bojnih skupin EU dale na razpolago formacije, ki jih je mogoče strateško razmestiti, da bi uresničili raven ambicij EU. Ta obveznost ne vključuje sil v pripravljenosti, stalnih sil in dežurnih sil;

                              —

                              oblikovale stabilen instrument (npr. bazo podatkov), ki bo dostopen le vključenim državam članicam in prispevajočim državam, da bi evidentirali razpoložljive zmogljivosti in zmogljivosti za hitro razmeščanje ter olajšali in pospešili proces oblikovanja sil;

                              —

                              prizadevale za pospešitev političnih prizadevanj na nacionalni ravni, med drugim tudi z možnostjo pregleda nacionalnih postopkov za sprejemanje odločitev;

                              —

                              v okviru sredstev in zmogljivosti za operacije SVOP (npr. EUFOR) in misij (npr. misije EU za usposabljanje) zagotavljale znatno podporo – z osebjem, opremo, usposabljanji, pomočjo pri vajah, infrastrukturo ali drugače – o kateri je soglasno odločil Svet, brez poseganja v odločitve glede operacij v okviru SVOP in brez poseganja v morebitne ustavne ovire;

                              —

                              bistveno prispevale k bojnim silam EU z načelno potrditvijo prispevkov vsaj štiri leta vnaprej, z obdobjem pripravljenosti v skladu s konceptom bojnih sil EU, ter obveznostjo, da izvajajo vaje bojnih sil EU za skupne bojne sile EU (država nosilka) in/ali sodelujejo pri teh vajah (vse države članice EU, ki sodelujejo v bojnih silah EU);

                              —

                              poenostavile in standardizirale čezmejni vojaški promet v Evropi, da bi omogočili hitro napotitev vojaške opreme in osebja;

                  13.

                  glede interoperabilnosti sil:

                              —

                              razvijale interoperabilnost svojih sil, tako da se bodo:

                                          —

                                          dogovarjale o skupnih merilih za vrednotenje in potrjevanje za skupne bojne sile EU, ki bodo skladna z Natovimi standardi, obenem pa ohranile nacionalno certificiranje;

                                          —

                                          dogovarjale o tehničnih in operativnih standardih za sile in hkrati soglašale, da je treba zagotoviti interoperabilnost z Natom;

                              —

                              optimizirale mednarodne strukture: vključene države članice bi se lahko zavezale, da se bodo pridružile glavnim obstoječim in morebitnim prihodnjim strukturam, ki so vključene v evropsko zunanje delovanje na vojaškem področju, in imele tam dejavno vlogo (EUROCORPS, EUROMARFOR, EUROGENDFOR, MCCE/ATARES/SEOS);

                  14.

                  prizadevale za ambiciozen pristop k skupnemu financiranju vojaških operacij in misij v okviru SVOP, kar bo opredeljeno kot skupni stroški v skladu s sklepom Sveta o Atheni;

                                    „d)

                                 sodelovale, da bi zagotovile sprejetje potrebnih ukrepov za zapolnitev vrzeli ugotovljenih v okviru „Mehanizma razvoja zmogljivosti“ tudi z večdržavnim pristopom in brez poseganja v naloge v okviru Organizacije Severnoatlantske pogodbe“;

                  15.

                  pomagale odpraviti pomanjkljivosti pri zmogljivostih, ugotovljene v načrtu za razvoj zmogljivosti in letnem pregledu na področju obrambe. Ti projekti za zmogljivost bodo povečali strateško avtonomijo Evrope in okrepili tehnološko in industrijsko bazo evropske obrambe;

                  16.

                  prednostno obravnavale pristop evropskega sodelovanja, da bi odpravili pomanjkljivosti v zmogljivostih, ugotovljenih na nacionalni ravni, in praviloma uporabljali izključno nacionalni pristop le, če je bil takšen pregled že opravljen;

                  17.

                  sodelovale pri vsaj enem projektu v okviru PESCO, ki razvija ali zagotavlja zmogljivosti, ki so jih države članice opredelile kot strateško pomembne;

                                    „e)

                                 sodelovale, kjer je to primerno, pri razvoju večjih skupnih ali evropskih programov opremljanja v okviru Evropske obrambne agencije“

                  18.

                  uporabljale EDA kot evropski forum za razvoj skupnih zmogljivosti in obravnavale Organizacijo za oborožitveno sodelovanje kot najprimernejšo organizacijo za upravljanje programa sodelovanja;

                  19.

                  zagotavljale, da bodo vsi projekti v zvezi z zmogljivostmi, ki jih vodijo vključene države članice, prispevali h konkurenčnejši evropski obrambni industriji prek ustrezne industrijske politike, v okviru katere bo zagotovljeno, da ne bo nepotrebnega prekrivanja:

                  20.

                  zagotovile, da bodo imeli programi sodelovanja – ki morajo koristiti le subjektom, ki imajo dokazano dodano vrednost na ozemlju EU – in prevzemne strategije, ki so jih sprejele vključene države članice, pozitiven učinek na tehnološko in industrijsko bazo evropske obrambe.

      PREVOD
      Uradno obvestilo o stalnem strukturiranem sodelovanju (pesco) svetu in visoki predstavnici unije za zunanje zadeve in varnostno politiko

         Preambula

         Sodelujoče države članice –

      ob sklicevanju na dejstvo, da Unija uresničuje skupno zunanjo in varnostno politiko, ki temelji na „doseganju vse bolj skladnega ukrepanja držav članic“ (člen 24(2) PEU), in da je skupna varnostna in obrambna politika (SVOP) sestavni del skupne zunanje in varnostne politike;
      glede na to, da Unija s skupno zunanjo in varnostno politiko dobiva operativne zmogljivosti, oprte na civilna in vojaška sredstva, in da bodo za krepitev skupne varnostne in obrambne politike potrebna prizadevanja držav članic na področju zmogljivosti;
      ob sklicevanju tudi na zavezo Evropske unije in njenih držav članic k spodbujanju na pravilih temelječe svetovne ureditve, katere ključno načelo je večstranskost in v središču katere so Združeni narodi;
      ob sklicevanju na člen 42(6) Pogodbe o Evropski uniji (PEU), v skladu s katerim „države članice, ki glede vojaških zmogljivosti izpolnjujejo višja merila in so sprejele večje medsebojne obveznosti na tem področju v zvezi z najzahtevnejšimi misijami, vzpostavijo stalno strukturno sodelovanje v okviru Unije“;
      glede na to, da bi lahko PESCO znatno prispevalo k uresničevanju ravni ambicij EU, tudi v zvezi z najzahtevnejšimi misijami in operacijami, ter z intenzivno vključenostjo v večdržavne projekte javnih naročil in sodelovanjem z ustreznimi industrijskimi subjekti, tudi malimi in srednjimi podjetji, pripomoglo k razvoju obrambnih zmogljivosti držav članic ter okrepilo evropsko obrambno sodelovanje ob dosledni uporabi Pogodb;
      ob upoštevanju ciljev stalnega strukturnega sodelovanja in zavez držav članic, da jih bodo uresničile, kot je določeno v Protokolu (št. 10) o stalnem strukturnem sodelovanju in navedeno v členu 46 PEU;
      ob opozarjanju, da je Evropski svet 15. decembra 2016 sklenil, da moramo Evropejci prevzeti večjo odgovornost za svojo varnost, ter znova potrdil že dane zaveze v zvezi s tem in poudaril, da je treba v tem zahtevnem geopolitičnem okolju narediti več za okrepitev varnosti in obrambe v Evropi ter za boljšo zaščito njenih državljanov, v ta namen pa med drugim nameniti zadostna dodatna sredstva, pri čemer je treba upoštevati nacionalne razmere in pravne zaveze, za države članice, ki so hkrati članice Nata, pa tudi zadevne smernice Nata o izdatkih za obrambo;
      ob nadaljnjem upoštevanju, da je Evropski svet pozval tudi k okrepitvi sodelovanja pri razvoju potrebnih zmogljivosti, pri čemer se je treba tudi zavezati, da bodo te zmogljivosti na voljo, ko bo to potrebno, ter da je poleg tega poudaril, da morajo biti Evropska unija in njene države članice sposobne odločilno prispevati k skupnim prizadevanjem, pa tudi delovati samostojno, ko in kjer je to potrebno, in s partnerji, kadar je to mogoče;
      glede na to, da je Evropski svet junija 2017 pozval k skupnemu razvoju projektov na področju zmogljivosti, o katerih so se države članice dogovorile, da bi zapolnile obstoječe velike vrzeli in razvile tehnologije prihodnosti, ki je odločilen, če naj dosežemo raven ambicij EU, kakršno je Evropski svet odobril decembra 2016; pozdravil sporočilo Komisije o evropskem obrambnem skladu, ki ga sestavljata raziskovalni in zmogljivostni del; ter pozval države članice, naj za evropski obrambni sklad in evropski program za razvoj obrambne industrije določijo primerne projekte na področju zmogljivosti;
      ob upoštevanju zlasti tega, da je Evropski svet pozval visoko predstavnico, naj predstavi predloge v zvezi z elementi in možnostmi vključujočega stalnega strukturiranega sodelovanja, temelječega na modularnem pristopu, v katerih bodo začrtani možni projekti;
      ob upoštevanju dogovora Sveta za zunanje zadeve z dne 6. marca 2017, da je treba nadaljevati delo v zvezi z vključujočim stalnim strukturiranim sodelovanjem, temelječim na modularnem pristopu, ki bi moralo biti na voljo vsem državam članicam, ki so pripravljene sprejeti potrebne zavezujoče obveznosti in izpolniti merila na podlagi členov 42(6) in 46 Pogodbe ter Protokola 10 k Pogodbi;
      odločene, da z vzpostavitvijo stalnega strukturnega sodelovanja v okviru Unije dosežejo novo raven pri postopnem oblikovanju skupne obrambne politike Unije v skladu s členom 42(2) PEU, pri čemer upoštevajo posebno naravo varnostne in obrambne politike vseh držav članic;
      ob upoštevanju obveznosti glede medsebojne pomoči in podpore iz člena 42(7) PEU;
      ob upoštevanju, da so v skladu s členom 42(7) Pogodbe o Evropski uniji obveznosti in sodelovanje na področju skupne zunanje in varnostne politike „skladni z obveznostmi v Organizaciji Severnoatlantske pogodbe, ki za njene države članice ostaja temelj njihove kolektivne obrambe in okvir za njeno izvajanje“;
      ob poudarjanju, da se je Evropski svet 22. in 23. junija 2017 strinjal, „da je treba začeti vključujoče in ambiciozno stalno strukturno sodelovanje (PESCO)“, in v odgovor na mandat Evropskega sveta, da bodo države članice v treh mesecih „ob polnem spoštovanju člena 42(6) in člena 46 PEU ter Protokola 10 k Pogodbi, vključno glede najbolj zahtevnih misij […], pripravile skupni seznam meril in zavezujočih obveznosti, ki bo vseboval natančen časovni načrt in specifične mehanizme ocenjevanja, da bi državam članicam, ki to lahko storijo, omogočili, da nemudoma podajo uradno obvestilo o nameri, da želijo sodelovati“ –
      URADNO OBVEŠČAJO Svet in visoko predstavnico Evropske unije za zunanje zadeve in varnostno politiko o nameri, da želijo sodelovati v okviru stalnega strukturnega sodelovanja;
      POZIVAJO Svet, naj sprejme sklep o vzpostavitvi stalnega strukturnega sodelovanja v skladu z ustreznimi določbami Pogodbe o Evropski uniji in Protokola 10 k Pogodbi ter na podlagi načel iz Priloge I, skupnih večjih obveznosti iz Priloge II in predlogov za upravljanje iz Priloge III;
      BODO PREDLOŽILE – preden bo Svet sprejel sklep o vzpostavitvi PESCO – nacionalne izvedbene načrte, v katerih bodo opisane njihove zmožnosti za izpolnjevanje večjih obveznosti iz Priloge II.
      V Bruslju, trinajstega novembra dva tisoč sedemnajst.

                  *

                  Irska je 7. decembra 2017 uradno obvestila Svet in visoko predstavnico, da namerava sodelovati v PESCO, in se je pridružila temu skupnemu obvestilu.

                  *

                  Portugalska republika je 7. decembra 2017 uradno obvestila Svet in visoko predstavnico, da namerava sodelovati v PESCO, in se je pridružila temu skupnemu obvestilu.

         PRILOGA I – NAČELA PESCO
         „Stalno strukturno sodelovanje“ je določeno v členih 42 in 46 Pogodbe o Evropski uniji in Protokolu (št. 10) k Pogodbi. Aktivira se lahko samo enkrat, vzpostavi pa se s sklepom Sveta, ki se sprejme s kvalificirano večino, da bi združili vse države članice, ki želijo sodelovati na področju obrambe in „ki glede vojaških zmogljivosti izpolnjujejo višja merila“ in so sprejele „večje obveznosti v zvezi z najzahtevnejšimi misijami“ in operacijami.
         PESCO je ambiciozen, zavezujoč in vključujoč evropski pravni okvir za naložbe v varnost in obrambo ozemlja EU in njenih državljanov. Je tudi ključni politični okvir za vse države članice, da bi z dobro usklajenimi pobudami in konkretnimi projekti na podlagi večjih obveznosti povečali obrambna sredstva in izboljšali obrambne zmogljivosti. Boljše obrambne zmogljivosti držav članic EU bodo koristile tudi Natu. Z njimi se bo okrepil evropski steber znotraj zveze, to pa bo tudi odziv na stalne zahteve po boljši čezatlantski porazdelitvi bremena.
         PESCO je odločilen korak k okrepitvi skupne obrambne politike. Lahko bi prispeval k morebitnemu razvoju skupne obrambe, če bi Svet soglasno tako odločil (kot je določeno v členu 42(2) PEU). Dolgoročna vizija PESCO bi lahko bila vzpostavitev kompaktnih in kompletnih skupnih bojnih sil – ob dopolnjevanju z Natom, ki bi bil še naprej temelj kolektivne obrambe njegovih članic.
         Menimo, da je vključujoče PESCO najpomembnejši instrument za spodbujanje skupne varnosti in obrambe na področju, kjer je potrebnega več usklajevanja ter boljša kontinuiteta, koordinacija in sodelovanje. Zato morajo biti evropska prizadevanja enotna, koordinirana in smiselna, temeljiti pa morajo na skupno dogovorjenih političnih smernicah.
         PESCO je zanesljiv in zavezujoč pravni okvir znotraj institucionalnega okvira EU. Sodelujoče države članice bodo izpolnile svoje zavezujoče obveznosti in potrjujejo, da bo vzpostavitev in izvajanje stalnega strukturnega sodelovanja popolnoma v skladu z določbami PEU in priloženih protokolov, upoštevane pa bodo tudi ustavne določbe držav članic.
         Zavezujoča narava obveznosti v okviru PESCO bo zagotovljena z rednim letnim ocenjevanjem, ki ga izvede visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko ob podpori zlasti Evropske obrambne agencije (EDA) v zvezi z vidiki razvoja zmogljivosti (kot je opisano v členu 3 Protokola 10) ter ESZD, vključno z EUMS in drugimi strukturami SVOP, v zvezi z operativnimi vidiki PESCO. Unija bi si v okviru PESCO lahko prizadevala za vzpostavitev kompaktnih in kompletnih skupnih bojnih sil, saj bi PESCO obstoječe ali prihodnje strukture in področja delovanja „od spodaj navzgor“ dopolnilo z usklajevanjem in usmerjanjem „od zgoraj navzdol“.
         PESCO bi državam članicam omogočilo izboljšanje obrambnih zmogljivosti s sodelovanjem pri dobro usklajenih pobudah in konkretnih skupnih projektih, pri čemer bi lahko izkoristili obstoječe regionalne grozde. Sodelovanje v okviru PESCO je prostovoljno in ne posega v nacionalno suverenost.
         Vključujoče PESCO je odločno politično sporočilo našim državljanom in zunanjemu svetu: vlade držav članic EU skupno varnost in obrambo jemljejo resno in si zanjo prizadevajo. Za državljane to pomeni večjo varnost, hkrati pa jasno dokazuje, da so vse države članice pripravljene spodbujati skupno varnost in obrambo, da bi uresničile cilje iz globalne strategije EU.
         PESCO bo usmerjeno v rezultate in bi moralo zagotoviti viden napredek glede višine odhodkov za naložbe v obrambno opremo, skupnih ciljev na področju razvoja zmogljivosti in razpoložljivosti obrambnih zmogljivosti za razmeščanje pri skupnih misijah in operacijah, pri čemer se upošteva načelo enovitosti sil. Glavno gonilo razvoja zmogljivosti v okviru PESCO bo zapolnitev vrzeli v zmogljivostih v povezavi s cilji in prednostnimi nalogami glede ravni ambicij EU in skupne zunanje in varnostne politike.
         „Vključujoča“ in „modularna“ narava PESCO, kot jo je decembra 2016 opisal Evropski svet, ne sme biti povod za zmanjšanje obsega sodelovanja. PESCO naj bi bilo „ambiciozno“, kar pomeni, da morajo vse sodelujoče države članice v okviru PESCO upoštevati skupni seznam ciljev in obveznosti. Kot je opozoril Evropski svet junija 2017, je PESCO „vključujoče in ambiciozno“.
         Naslednji seznam obveznosti mora prispevati k doseganju ravni ambicij EU, kot je opredeljeno v sklepih Sveta z dne 14. novembra 2016, ki jih je decembra 2016 potrdil Evropski svet, in tako okrepiti strateško avtonomijo Evropejcev in EU.

         PRILOGA II – SEZNAM AMBICIOZNIH IN VEČJIH OBVEZNOSTI NA PETIH PODROČJIH IZ ČLENA 2 PROTOKOLA (št. 10)

                                       „(a)

                                    sodelovale od začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe, da bi dosegle dogovorjene cilje glede višine odhodkov za naložbe v obrambno opremo in te cilje redno preverjale ob upoštevanju varnostnega okolja in mednarodnih odgovornosti Unije“

               Sodelujoče države članice se na podlagi skupnih meril, določenih leta 2007, zavezujejo, da bodo:

                        1.

                        redno povečevale proračun za obrambo v realnih vrednostih, da bi uresničili dogovorjene cilje;

                        2.

                        srednjeročno postopoma povečevale odhodke za naložbe v obrambo, tako da bodo predstavljali 20 % vseh odhodkov za obrambo (skupno merilo), da bi zapolnili vrzeli v strateških zmogljivostih s sodelovanjem pri projektih za razvoj obrambnih zmogljivosti v skladu z načrtom za razvoj zmogljivosti in usklajenim letnim pregledom na področju obrambe;

                        3.

                        okrepile strateške skupne projekte in projekte sodelovanja za razvoj obrambnih zmogljivosti. Takšni skupni projekti in projekti sodelovanja bi morali biti sofinancirani iz evropskega obrambnega sklada, če je to potrebno in primerno;

                        4.

                        povečale delež odhodkov za raziskave in tehnologijo na področju obrambe, da bi se približale 2 % skupnih odhodkov za obrambo (skupno merilo);

                        5.

                        uvedle redno pregledovanje teh zavez (s ciljem, da jih potrdi Svet);

                                       „(b)

                                    med seboj, kolikor je mogoče, prilagodile svoje obrambne sisteme, zlasti z usklajenim ugotavljanjem vojaških potreb, združevanjem in po potrebi s specializacijo svojih obrambnih sredstev in zmogljivosti ter spodbujanjem sodelovanja pri usposabljanju in logistiki“

                     6.

                     imele pomembno vlogo pri razvoju zmogljivosti v EU, med drugim tudi v okviru usklajenega letnega pregleda na področju obrambe, da bi zagotovili razpoložljivost potrebnih zmogljivosti za dosego ravni ambicij v Evropi;

                     7.

                     v največji možni meri podpirale usklajeni letni pregled na področju obrambe, pri čemer je treba upoštevati dejstvo, da je pregled prostovoljen, in posamezne omejitve sodelujočih držav članic;

                     8.

                     sprejele zavezo, da bo prihodnji evropski obrambni sklad intenzivno vključen v večdržavna javna naročila z dokazano dodano vrednostjo EU;

                        9.

                        pripravile harmonizirane zahteve za vse projekte za razvoj zmogljivosti, o katerih se bodo dogovorile sodelujoče države članice;

                        10.

                        preučile možnosti za skupno uporabo obstoječih zmogljivosti zaradi optimizacije razpoložljivih virov in izboljšanja njihove splošne učinkovitosti;

                        11.

                        zagotavljale boljše sodelovanje na področju kiberntske varnosti, na primer pri izmenjavi informacij, usposabljanju in operativni podpori;

                                       „(c)

                                    sprejele konkretne ukrepe za krepitev razpoložljivosti, interoperabilnosti, prožnosti in sposobnosti razmeščanja sil, zlasti z oblikovanjem skupnih ciljev glede uporabe sil, vključno z morebitnim preverjanjem nacionalnih postopkov odločanja“

                        12.

                        Glede razpoložljivosti in razmeščanja sil se sodelujoče države članice zavezujejo, da bodo:

                                 —

                                    hkrati z morebitno razmestitvijo bojnih skupin EU dale na razpolago formacije, ki jih je mogoče strateško razmestiti, da bi uresničili raven ambicij EU. Ta obveznost ne vključuje sil v pripravljenosti, stalnih sil in dežurnih sil;

                                 —

                                    oblikovale stabilen instrument (npr. bazo podatkov), ki bo dostopen le sodelujočim državam članicam in prispevajočim državam, da bi evidentirali razpoložljive zmogljivosti in zmogljivosti za hitro razmeščanje ter olajšali in pospešili proces oblikovanja sil;

                                 —

                                    prizadevale si bodo za pospešitev političnih zavez na nacionalni ravni, med drugim tudi z možnostjo pregleda nacionalnih postopkov za sprejemanje odločitev;

                                 —

                                    v okviru sredstev in zmogljivosti za operacije SVOP (npr. EUFOR) in misij (npr. misije EU za usposabljanje) zagotavljale znatno podporo – z osebjem, opremo, usposabljanji, pomočjo pri vajah, infrastrukturo ali drugače –, o kateri je soglasno odločil Svet, brez poseganja v odločitve glede operacij v okviru SVOP in brez poseganja v morebitne ustavne ovire;

                                 —

                                    bistveno prispevale k bojnim silam EU z načelno potrditvijo prispevkov vsaj štiri leta vnaprej, z obdobjem pripravljenosti v skladu s konceptom bojnih sil EU, ter obveznostjo, da izvajajo vaje bojnih sil EU za skupne bojne sile EU (država nosilka) in/ali sodelujejo pri teh vajah (vse države članice EU, ki sodelujejo v bojnih silah EU);

                                 —

                                    poenostavile in standardizirale čezmejni vojaški promet v Evropi, da bi omogočili hitro napotitev vojaške opreme in osebja.

                        13.

                        Glede interoperabilnosti sil se sodelujoče države članice zavezujejo, da bodo:

                                 —

                                    razvijale interoperabilnost svojih sil, tako da se bodo:

                                             —

                                                dogovarjale o skupnih merilih za vrednotenje in potrjevanje za skupne bojne sile EU, ki bodo skladna z Natovimi standardi, obenem pa ohranile nacionalno certificiranje;

                                             —

                                                dogovarjale o tehničnih in operativnih standardih za sile in hkrati soglašale, da je treba zagotoviti interoperabilnost z Natom;

                                 —

                                    optimizirale mednarodne strukture: sodelujoče države članice bi se lahko zavezale, da se bodo pridružile glavnim obstoječim in morebitnim prihodnjim strukturam, ki so vključene v evropsko zunanje delovanje na vojaškem področju, in imele tam dejavno vlogo (EUROCORPS, EUROMARFOR, EUROGENDFOR, MCCE/ATARES/SEOS).

                        14.

                        Sodelujoče države članice si bodo prizadevale za ambiciozen pristop k skupnemu financiranju vojaških operacij in misij v okviru SVOP, kar bo opredeljeno kot skupni stroški v skladu s sklepom Sveta o Atheni;

                                       „(d)

                                    sodelovale, da bi zagotovile sprejetje potrebnih ukrepov za zapolnitev vrzeli ugotovljenih v okviru „Mehanizma razvoja zmogljivosti“ tudi z večdržavnim pristopom in brez poseganja v naloge v okviru Organizacije Severnoatlantske pogodbe“

                        15.

                        pomagale odpraviti pomanjkljivosti pri zmogljivostih, ugotovljene v načrtu za razvoj zmogljivosti in letnem pregledu na področju obrambe. Ti projekti za zmogljivost bodo povečali strateško avtonomijo Evrope in okrepili tehnološko in industrijsko bazo evropske obrambe;

                        16.

                        prednostno obravnavale pristop evropskega sodelovanja, da bi odpravili pomanjkljivosti v zmogljivostih, ugotovljene na nacionalni ravni, in praviloma uporabljali izključno nacionalni pristop le, če je bil takšen pregled že opravljen;

                        17.

                        sodelovale pri vsaj enem projektu v okviru PESCO, ki razvija ali zagotavlja zmogljivosti, ki so jih države članice opredelile kot strateško pomembne;

                                       „(e)

                                    sodelovale, kjer je to primerno, pri razvoju večjih skupnih ali evropskih programov opremljanja v okviru Evropske obrambne agencije“

                        18.

                        uporabljale EDA kot evropski forum za razvoj skupnih zmogljivosti in obravnavale Organizacijo za oborožitveno sodelovanje kot najprimernejšo organizacijo za upravljanje programa sodelovanja;

                        19.

                        zagotavljale, da bodo vsi projekti v zvezi z zmogljivostmi, ki jih vodijo sodelujoče države članice, prispevali h konkurenčnejši evropski obrambni industriji prek ustrezne industrijske politike, v okviru katere bo zagotovljeno, da ne bo nepotrebnega prekrivanja:

                        20.

                        zagotovile, da bodo imeli programi sodelovanja – ki morajo koristiti le subjektom, ki imajo dokazano dodano vrednost na ozemlju EU – in prevzemne strategije, ki so jih sprejele sodelujoče države članice, pozitiven učinek na tehnološko in industrijsko bazo evropske obrambe.

         PRILOGA III – UPRAVLJANJE

            1.   Sodelujoče države članice so še naprej v središču postopka odločanja, hkrati pa se usklajujejo z visokim predstavnikom

         PESCO je okvir, ki ga vodijo sodelujoče države članice in ostaja v prvi vrsti v njihovi pristojnosti. Za nesodelujoče države članice EU se zagotovi preglednost.
         Za zagotovitev ustreznega usklajevanja PESCO s skupno varnostno in obrambno politiko (SVOP), katere sestavni del je, bo v postopke v zvezi s PESCO v celoti vključen visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. Visoki predstavnik bo odgovoren za vodenje letnega ocenjevanja, h kateremu je pozval Evropski svet in je določeno v delu 4 v nadaljevanju. ESZD, vključno z vojaškim štabom EU, in EDA zagotovita sekretariat PESCO v tesnem sodelovanju z namestnikom generalnega sekretarja za SVOP in krizno odzivanje Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD).
         V skladu s členom 3 Protokola 10 PEU in Sklepom Sveta o ustanovitvi Evropske obrambne agencije bo EDA podpirala visokega predstavnika v zvezi z vidiki razvoja zmogljivosti PESCO. ESZD bo podpirala visokega predstavnika zlasti v zvezi z operativnimi vidiki PESCO, tudi prek Vojaškega štaba EU in drugih struktur SVOP.
         Opozoriti je treba, da v skladu s členom 41(1) PEU „odhodki, ki nastanejo za poslovanje institucij na podlagi izvajanja tega poglavja, bremenijo proračun Unije“.

            2.   Upravljanje poteka na dveh stopnjah upravljanja s splošno ravnjo, ki je pristojna za ohranjanje skladnosti in ambicij PESCO, dopolnjujejo pa jo posebni postopki upravljanja za projekte PESCO

            2.1.   Splošna raven bo odgovorna za skladnost in verodostojno izvajanje PESCO.

         Temeljila bo na obstoječih strukturah. Kadar se zunanji in obrambni ministri EU zberejo na skupni seji Sveta za zunanje zadeve/obrambo (običajno dvakrat letno), bi lahko obravnavali vprašanja v zvezi s PESCO. Kadar se Svet sestane zaradi obravnave vprašanj v zvezi s PESCO, so glasovalne pravice pridržane za predstavnike sodelujočih držav članic. Ob taki priložnosti bi lahko sodelujoče države članice s soglasjem sprejele nove projekte (v skladu s členom 46(6) PEU), prejele ocene o delu sodelujočih držav članic, zlasti tistih, ki so navedene v delu 3 te priloge, in s kvalificirano večino v skladu s členom 46(3) PEU potrdile sodelovanje druge države članice, po posvetovanju z visokim predstavnikom.
         V skrajnem primeru lahko Svet v skladu s členom 46(4) PEU začasno prekine sodelovanje države članice, ki ne izpolnjuje več meril, potem ko ji je bil zagotovljen jasno določen časovni okvir za individualna posvetovanja in odzivne ukrepe, ali ni več sposobna ali pripravljena za izpolnjevanje zavez in obveznosti v okviru PESCO.
         Zadevna sedanja pripravljalna telesa Sveta se bodo sestala „v sestavi PESCO“, to je tako, da so prisotne vse države članice EU, vendar z dogovorom, da imajo le sodelujoče države članice glasovalne pravice v Svetu. Seje PVO v „sestavi PESCO“ se lahko skličejo za obravnavo zadev skupnega interesa med sodelujočimi državami članicami, za načrtovanje in razpravo o projektih ali razpravo o novih članih v PESCO. Delo PVO je podprto s sejami PMG v sestavi PESCO. Vojaški odbor EU se bo tudi sestal v sestavi PESCO in bo zlasti zaprošen za vojaške nasvete. Poleg tega lahko neuradni sestanki potekajo samo s sodelujočimi državami članicami.

            2.2.   Upravljanje projektov

         2.2.1.   Preverjanje projekta PESCO bo temeljilo na oceni visokega predstavnika, ki se bo opirala na ESZD, vključno z EUMS in EDA, za izbiro projektov pa bo potreben sklep Sveta
         Sodelujoče države članice imajo pravico, da predložijo kateri koli projekt, če menijo, da je to koristno za namene PESCO. Svojo namero bodo objavile, da bi pridobile podporo, projekte pa bodo skupaj predložile sekretariatu PESCO in jih hkrati posredovale vsem sodelujočim državam članicam.
         Projekti bi morali prispevati k izpolnjevanju obveznosti iz Priloge II uradnega obvestila, od katerih mnoge pozivajo k razvoju ali zagotavljanju zmogljivosti, ki so po mnenju držav članic strateškega pomena in imajo skupno dogovorjeno dodano vrednost EU, ter pozivajo k zagotavljanju znatne podpore v okviru sredstev in zmogljivosti za operacije SVOP (EUFOR) ter misije (npr. misije EU za usposabljanje) v skladu s členom 42(6) PEU.
         Za zagotovitev skladnosti in doslednosti različnih projektov PESCO predlagamo omejeno število projektov, ki so osredotočeni posebej na misije in operacije in so v skladu z ravnijo ambicij EU. Drugi projekti bi podpirali te projekte, tako da bi jih olajšali in omogočali. Projekte bi bilo treba ustrezno razvrstiti.
         Sekretariat PESCO bo usklajeval ocenjevanje predlaganih projektov. V zvezi s projekti razvoja zmogljivosti bo EDA zagotovila, da ne bo podvajanj z obstoječimi pobudami tudi v drugih institucionalnih okvirih. Za projekte, ki so usmerjeni v operacije in misije, bo EUMS ocenil, ali izpolnjujejo operativne potrebe EU in njenih držav članic in prispevajo k temu. Na podlagi tega bo visoki predstavnik pripravil priporočilo, ki določa tiste predloge projektov, ki so najbolj ambiciozni, ki prispevajo k doseganju ravni ambicij EU in so najbolj primerni za nadaljnjo strateško avtonomijo Evrope. Portfelj projektov izraža ustrezno ravnovesje med projekti, ki so bolj na področju razvoja zmogljivosti, in tistimi, ki so bolj na področju operacij in misij.
         Priporočilo visokega predstavnika bo prispevalo informacije za odločitve Sveta o seznamu projektov PESCO v okviru PESCO po vojaškem nasvetu EUMC v sestavi PESCO in prek PVO v sestavi PESCO. Svet odloča s soglasjem, kot ga predstavljajo glasovi predstavnikov sodelujočih držav članic v skladu s členom 46(6) PEU.
         Nesodelujoče države članice EU lahko kadar koli izrazijo svoj namen, da bodo sodelovale pri projektih s sprejetjem zavez in pridružitvijo PESCO.
         Udeleženke projekta lahko izjemoma povabijo k sodelovanju tretje države v skladu s splošnimi pravili, o katerih se bo v skladu s členom 46(6) PEU moral pravočasno dogovoriti Svet. Te države bi morale zagotoviti znatno dodano vrednost projektu, prispevati h krepitvi PESCO in SVOP ter izpolnjevati zahtevnejše zaveze, vendar na podlagi tega ne bodo imele pooblastila za odločanje pri upravljanju PESCO. Poleg tega bo Svet v sestavi PESCO odločil, ali posamezna tretja država, ki so jo povabile zadevne udeleženke projekta, izpolnjuje pogoje iz splošnih pravil.
         2.2.2.   Upravljanje projekta je v prvi vrsti stvar sodelujočih držav članic
         Ko Svet odloča o seznamu projektov PESCO, je treba priložiti seznam sodelujočih držav članic, povezanih s projektom. Tiste države članice, ki sodelujejo v projektu, so projekt skupaj predložile vnaprej.
         Sodelujoče države članice, povezane s projektom, se med seboj soglasno dogovorijo o načinu in obsegu sodelovanja, vključno s prispevkom, potrebnim, da se pridružijo projektu. Določijo pravila o upravljanju projekta in odločijo o sprejemu dodatnih sodelujočih držav članic v projektnem ciklu, in sicer s statusom sodelujočega ali opazovalca. Vendar bi bilo treba pripraviti skupna pravila upravljanja, ki bi jih bilo mogoče prilagoditi v okviru posameznih projektov. S tem bi zagotovili neko obliko standardizacije v upravljanju za vse projekte in jim olajšali začetek. Zlasti za projekte razvoja zmogljivosti bo vodenje projekta (specifikacije, prevzemna strategija, izbira izvajalske agencije, izbor industrijskih podjetij itd.) ostalo v izključni odgovornosti sodelujočih držav članic, povezanih s projektom.
         Sodelujoče države članice o projektih po potrebi obvestijo nesodelujoče države članice.

            3.   Natančen postopni pristop z realističnimi in zavezujočimi cilji za vsako fazo

         Zaveze, ki so jih sprejele sodelujoče države članice, bodo izpolnjene z nacionalnimi prizadevanji in konkretnimi projekti.
         Realističen postopni pristop je ključnega pomena za ohranjanje sodelovanja vodilnih držav članic v PESCO, s tem pa ohranjanje načel ambicije in vključenosti. Sodelujoče države članice si bodo sicer prizadevale za uresničevanje vseh svojih obveznosti takoj, ko se bo PESCO uradno začel, vendar se nekatere obveznosti lahko uresničijo hitreje kot druge. V ta namen se morajo sodelujoče države članice dogovoriti o postopnem pristopu.
         Pri fazah se bodo upoštevale druge obstoječe časovne postavke (kot so izvajanje EDAP, začetek naslednjega večletnega finančnega okvira v letu 2021 in zaveze, ki so jih že sprejele države članice v drugih okvirih). Dve zadevni fazi (2018–2021 in 2021–2025) bosta omogočili zaporedje obveznosti. Po letu 2025 bo opravljen postopek pregleda. V ta namen bodo sodelujoče države članice ocenile izpolnjevanje vseh obveznosti v okviru PESCO in odločile o novih obveznostih, da bi spodbudile novo raven na poti do evropskega varnostnega in obrambnega povezovanja.

            4.   Upravljanje PESCO zahteva dobro zasnovan in ambiciozen mehanizem ocenjevanja na podlagi nacionalnih izvedbenih načrtov

         Vse sodelujoče države članice so porok,visoki predstavnik pa bo poročal o uresničevanju obveznosti v skladu z načelom rednega ocenjevanja iz Protokola 10 (člen 3). Zavezujoča narava in verodostojnost dogovorjenih obveznosti bosta zagotovljeni z dvoplastnim ocenjevalnim mehanizmom:

            4.1.   „Nacionalni izvedbeni načrt“

         Da bi dokazale svojo sposobnost in pripravljenost za izpolnitev dogovorjenih obveznosti, se vsaka sodelujoča država članica zavezuje, da bo pred sprejetjem sklepa Sveta o vzpostavitvi PESCO predložila nacionalni izvedbeni načrt, v katerem bodo opisane njihove zmožnosti za izpolnjevanje zavezujočih obveznosti. Zaradi preglednosti bo dostop do navedenih izvedbenih načrtov dodeljen vsem sodelujočim državam članicam.
         Ocena ukrepov sodelujočih držav članic, s katerimi zagotavljajo izpolnjevanje dogovorjenih obveznosti, se bo izvajala na letni ravni, in sicer na podlagi nacionalnih izvedbenih načrtov v okviru sekretariata PESCO pod pristojnostjo visokega predstavnika (s podporo EDA na področju naložb v obrambo in razvoja zmogljivosti ter ESZD, vključno z EUMS, na področju operativnih vidikov). V okviru odgovornosti Sveta se ta ocena pošlje PVO (v sestavi PESCO) in EUMC (v sestavi PESCO), ki podata mnenje..
         Ocenjevalci se bodo osredotočili na verodostojnost obveznosti v okviru PESCO, in sicer s preverjanjem nacionalnih izvedbenih načrtov držav članic, dejanskih ukrepov in prispevkov za projekte.
         Ko se bo PESCO začel, bodo sodelujoče države članice po potrebi posodobile svoje nacionalne izvedbene načrte na podlagi zahteve postopnega pristopa.
         Na začetku vsake faze bodo podrobno določene obveznosti s pomočjo natančnejših ciljev med sodelujočimi državami članicami, da se olajša postopek ocenjevanja.

            4.2.   Letni in strateški pregled na koncu vsake faze

         Vsaj enkrat na leto skupni Svet za zunanje zadeve/obrambo prejme poročilo visokega predstavnika na podlagi prispevkov EDA (v skladu s členom 3 Protokola 10) in ESZD, vključno z EUMS. V tem poročilu je podrobno opisan status izvajanja PESCO, vključno s spoštovanjem obveznosti s strani vsake sodelujoče države članice, skladno z njenim nacionalnim izvedbenim načrtom. To poročilo bo, potem ko bo EUMC podal mnenje, služilo kot podlaga za priporočila in sklepe Sveta, sprejete v skladu s členom 46 PEU.
         Na koncu vsake faze (2021; 2025) se opravi strateški pregled, v katerem se oceni spoštovanje obveznosti, predvidenih za izpolnitev v navedeni fazi, odloči o začetku naslednje faze in po potrebi posodobijo obveznosti za naslednjo fazo.


title: Sklep Sveta (SZVP) 2017/2371 z dne 18. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2014/486/SZVP o svetovalni misiji Evropske unije za reformo sektorja civilne varnosti v Ukrajini (EUAM Ukraine)

text:
               19.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 337/34

         SKLEP SVETA (SZVP) 2017/2371
   z dne 18. decembra 2017
   o spremembi Sklepa 2014/486/SZVP o svetovalni misiji Evropske unije za reformo sektorja civilne varnosti v Ukrajini (EUAM Ukraine)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji ter zlasti člena 28, člena 42(4) in člena 43(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 22. julija 2014 sprejel Sklep 2014/486/SZVP (1) o svetovalni misiji Evropske unije za reformo sektorja civilne varnosti v Ukrajini (EUAM Ukraine).

               (2)

               Svet je 20. novembra 2017 sprejel Sklep (SZVP) 2017/2161 (2) o spremembi sklepa 2014/486/SZVP, s katerim je podaljšal mandat do 31. maja 2019 in za EUAM Ukraine določil referenčni finančni znesek za isto obdobje.

               (3)

               Politični in varnostni odbor se je 13. decembra 2017 na priporočilo poveljnika civilne operacije odločil, da odpre regionalni urad v Odesi.

               (4)

               Zato bi bilo treba spremeniti referenčni finančni znesek za obdobje do 31. maja 2019 in ustrezno spremeniti Sklep 2014/486/SZVP.

               (5)

               EUAM Ukraine se bo izvajala v razmerah, ki se lahko poslabšajo in bi lahko ovirale doseganje ciljev zunanjega delovanja Unije iz člena 21 Pogodbe –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   V členu 14(1) Sklepa 2014/486/SZVP se peti in šesti pododstavek nadomestita z naslednjim:

      „Referenčni finančni znesek za kritje odhodkov, povezanih z EUAM Ukraine, za obdobje od 1. decembra 2017 do 31. maja 2019 znaša 33 843 302,49 EUR.“

   Člen 2
   Začetek veljavnosti
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 18. decembra 2017

            Za Svet

            Predsednica

         K. SIMSON

      (1)  Sklep Sveta 2014/486/SZVP z dne 22. julija 2014 o svetovalni misiji Evropske unije za reformo sektorja civilne varnosti v Ukrajini (EUAM Ukraine) (UL L 217, 23.7.2014, str. 42).

      (2)  Sklep Sveta (SZVP) 2017/2161 z dne 20. novembra 2017 o spremembi Sklepa 2014/486/SZVP o svetovalni misiji Evropske unije za reformo sektorja civilne varnosti v Ukrajini (EUAM Ukraine) (UL L 304, 21.11.2017, str. 48).


title: Sklep Sveta z dne 18. decembra 2017 o imenovanju predsednika Evropskega svetovalnega organa za upravljanje statističnih podatkov

text:
               20.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/7

         SKLEP SVETA
   z dne 18. decembra 2017
   o imenovanju predsednika Evropskega svetovalnega organa za upravljanje statističnih podatkov
   (2017/C 439/04)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Sklepa št. 235/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2008 o ustanovitvi Evropskega svetovalnega organa za upravljanje statističnih podatkov (1) ter zlasti člena 3 Sklepa,
   ob upoštevanju mnenja Evropske komisije,
   ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 17. februarja 2015 sprejel Sklep 2015/C 70/04 (2) o imenovanju Marttija HETEMÄKIJA za predsednika Evropskega svetovalnega organa za upravljanje statističnih podatkov za obdobje treh let od 1. februarja 2015.

               (2)

               Zato je treba imenovati novega predsednika, ki mandat nastopi po izteku navedenega mandata.

               (3)

               V skladu s členom 3(3) Sklepa št. 235/2008/ES predsednik ne sme biti sedanji član niti nacionalnega statističnega organa niti Komisije –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Enrico GIOVANNINI se imenuje za predsednika Evropskega svetovalnega organa za upravljanje statističnih podatkov za obdobje treh let od 1. februarja 2018.
   Člen 2
   Ta sklep začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 18. decembra 2017

            Za Svet

            Predsednik

         K. SIMSON

      (1)  UL L 73, 15.3.2008, str. 17.

      (2)  Sklep Sveta z dne 17. februarja 2015 o imenovanju predsednika Evropskega svetovalnega organa za upravljanje statističnih podatkov (UL C 70, 27.2.2015, str. 4).


title: Sklep Komisije z dne 19. decembra 2017 o imenovanju nekaterih članov Znanstvenega sveta Evropskega raziskovalnega sveta

text:
               20.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 439/9

         SKLEP KOMISIJE
   z dne 19. decembra 2017
   o imenovanju nekaterih članov Znanstvenega sveta Evropskega raziskovalnega sveta
   (2017/C 439/06)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Sklepa Sveta 2013/743/EU z dne 3. decembra 2013 o vzpostavitvi posebnega programa za izvajanje okvirnega programa za raziskave in inovacije (2014–2020) – Obzorje 2020 in razveljavitvi odločb 2006/971/ES, 2006/972/ES, 2006/973/ES, 2006/974/ES in 2006/975/ES (1) ter zlasti člena 7(1) Sklepa,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Komisija je s Sklepom C(2013) 8915 (2) ustanovila Evropski raziskovalni svet (v nadaljnjem besedilu: ERC) za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020, in sicer za izvajanje ukrepov iz dela I „Odlična znanost“ v okviru posebnega cilja „Evropski raziskovalni svet (ERC)“ iz člena 3(1)(a) Sklepa 2013/743/EU.

               (2)

               ERC sestavljata neodvisen Znanstveni svet in posebna izvedbena struktura.

               (3)

               Člani Znanstvenega sveta so imenovani za največ štiri leta z možnostjo enkratnega podaljšanja.

               (4)

               Dne 31. decembra 2017 se bo iztekel prvi mandat treh članov Znanstvenega sveta. Stalni odbor za imenovanje prihodnjih članov Znanstvenega sveta je Komisiji priporočil, da se mandati teh treh članov Znanstvenega sveta podaljšajo. Da se zagotovi neprekinjeno delovanje Znanstvenega sveta, bi bilo treba torej njihove mandate podaljšati –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Profesor Martin STOKHOF je imenovan za člana Znanstvenega sveta ERC v drugem mandatu, ki se izteče 31. decembra 2019.
   Profesor Nils STENSETH je imenovan za člana Znanstvenega sveta ERC v drugem mandatu, ki se izteče 31. decembra 2019.
   Profesor Michel WIEVIORKA je imenovan za člana Znanstvenega sveta ERC v drugem mandatu, ki se izteče 31. decembra 2019.
   Člen 2
   Člani Znanstvenega sveta ERC so navedeni v Prilogi.
   Člen 3
   Ta sklep začne veljati 1. januarja 2018.

      V Bruslju, 19. decembra 2017

            Za Komisijo

         Carlos MOEDAS

            Član Komisije

      (1)  UL L 347, 20.12.2013, str. 965.

      (2)  Sklep Komisije C(2013) 8915 z dne 12. decembra 2013 o ustanovitvi Evropskega raziskovalnega sveta (UL C 373, 20.12.2013, str. 23).

      PRILOGA
      Člani Znanstvenega sveta ERC

                  Ime in ustanova

                  Konec mandata

                  Klaus BOCK, Danska nacionalna fundacija za raziskave

                  31. december 2018

                  Paola BOVOLENTA, Universidad Autónoma de Madrid

                  31. december 2020

                  Margaret BUCKINGHAM, Institut Pasteur, Pariz

                  30. junij 2019

                  Christopher CLARK, Univerza v Cambridgeu

                  31. december 2019

                  Eveline CRONE, Univerza v Leidnu

                  31. december 2020

                  Athene DONALD, Univerza v Cambridgeu

                  31. december 2018

                  Andrzej JAJSZCZYK, AGH Univerza za znanost in tehnologijo, Krakov

                  31. december 2020

                  Tomáš JUNGWIRTH, Akademija znanosti Češke republike

                  31. december 2018

                  Eva KONDOROSI, Madžarska akademija znanosti

                  31. december 2018

                  Michael KRAMER, Inštitut Maxa Plancka za radioastronomijo, Bonn

                  30. junij 2019

                  Kurt MEHLHORN, Inštitut Maxa Plancka za informatiko, Saarbrücken

                  30. junij 2020

                  Barbara ROMANOWICZ, Seizmološki laboratorij v Berkeleyu

                  31. december 2019

                  Nils Christian STENSETH, Univerza v Oslu

                  31. december 2019

                  Martin STOKHOF, Univerza v Amsterdamu

                  31. december 2019

                  Giulio SUPERTI-FURGA, Raziskovalni center za molekularno medicino Avstrijske akademije znanosti

                  31. december 2020

                  Nektarios TAVERNARAKIS, Inštitut za molekularno biologijo in biotehnologijo, Grška fundacija za raziskave in tehnologijo

                  30. junij 2020

                  Janet THORNTON, Evropski inštitut za bioinformatiko pri Evropskem laboratoriju za molekularno biologijo

                  31. december 2018

                  Isabelle VERNOS, Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats, Barcelona

                  30. junij 2019

                  Reinhilde VEUGELERS, Katoliška univerza v Leuvnu

                  31. december 2018

                  Michel WIEVIORKA, Center za sociološke analize in ukrepanje, Pariz

                  31. december 2019

                  Fabio ZWIRNER, Univerza v Padovi

                  31. december 2018


title: Sklep Sveta (EU) 2017/2424 z dne 18. decembra 2017 o pooblastilu Romuniji, da v interesu Evropske unije sprejme pristop Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok

text:
               22.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 343/70

         SKLEP SVETA (EU) 2017/2424
   z dne 18. decembra 2017
   o pooblastilu Romuniji, da v interesu Evropske unije sprejme pristop Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 81(3) v povezavi s členom 218 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Evropska unija je kot enega izmed svojih ciljev določila spodbujanje varstva otrokovih pravic, kakor je navedeno v členu 3 Pogodbe o Evropski uniji. Ukrepi za zaščito otrok zoper nezakonito premestitev ali zadržanje so bistveni del te politike.

               (2)

               Svet je sprejel Uredbo (ES) št. 2201/2003 (2) (v nadaljnjem besedilu: Uredba Bruselj IIa), katere namen je zaščititi otroke pred škodljivimi posledicami njihove neupravičene premestitve ali zadržanja ter vzpostaviti postopke za zagotovitev njihove hitre vrnitve v državo običajnega prebivališča ter zagotoviti varstvo pravic do stikov z otrokom in pravic do varstva in vzgoje.

               (3)

               Uredba Bruselj IIa dopolnjuje in krepi določbe Haaške konvencije z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok (v nadaljnjem besedilu: Haaška konvencija iz leta 1980), ki na mednarodni ravni uvaja sistem obveznosti in sodelovanja med državami pogodbenicami in med centralnimi organi ter katere namen je zagotoviti hitro vrnitev neupravičeno premeščenih ali zadržanih otrok.

               (4)

               Vse države članice Unije so pogodbenice Haaške konvencije iz leta 1980.

               (5)

               Unija spodbuja tretje države k pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 in podpira njeno pravilno izvajanje, tako da skupaj z državami članicami sodeluje med drugim v posebnih komisijah, ki jih redno organizira Haaška konferenca o mednarodnem zasebnem pravu.

               (6)

               Skupni pravni okvir, ki se uporablja za odnose med državami članicami Unije in tretjimi državami, bi lahko bil najboljša rešitev za občutljive primere mednarodnega protipravnega odvzema otrok.

               (7)

               Haaška konvencija iz leta 1980 določa, da se navedena konvencija uporablja med državo pristopnico in tistimi državami pogodbenicami, ki so izjavile, da sprejemajo pristop.

               (8)

               Haaška konvencija iz leta 1980 ne omogoča, da bi organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje, kakršna je Unija, postale njene pogodbenice. Zato Unija ne more pristopiti k navedeni konvenciji niti ne more predložiti izjave o sprejetju države pristopnice.

               (9)

               Na podlagi mnenja 1/13 Sodišča Evropske unije (3) izjave o sprejetju v okviru Haaške konvencije iz leta 1980 sodijo v izključno zunanjo pristojnost Unije.

               (10)

               Čile je listino o pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 predložil 23. februarja 1994. Haaška konvencija iz leta 1980 je za Čile začela veljati 1. maja 1994.

               (11)

               Vse zadevne države članice, razen Romunije, so že sprejele pristop Čila k Haaški konvenciji iz leta 1980. Čile je sprejel pristop Cipra, Slovenije, Bolgarije, Estonije, Latvije, Litve in Malte k Haaški konvenciji iz leta 1980. Ocena razmer v Čilu je privedla do sklepa, da lahko Romunija v interesu Unije sprejme pristop Čila v skladu s pogoji iz Haaške konvencije iz leta 1980.

               (12)

               Islandija je listino o pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 predložila 14. avgusta 1996. Haaška konvencija iz leta 1980 je za Islandijo začela veljati 1. septembra 1996.

               (13)

               Vse zadevne države članice, razen Romunije, so že sprejele pristop Islandije k Haaški konvenciji iz leta 1980. Islandija je sprejela pristop Bolgarije, Estonije, Latvije, Litve in Malte k Haaški konvenciji iz leta 1980. Ocena razmer na Islandiji je privedla do sklepa, da lahko Romunija v interesu Unije sprejme pristop Islandije v skladu s pogoji iz Haaške konvencije iz leta 1980.

               (14)

               Bahami so listino o pristopu k Haaški konvenciji iz leta 1980 predložili 1. oktobra 1993. Haaška konvencija iz leta 1980 je za Bahame začela veljati 1. januarja 1994.

               (15)

               Vse zadevne države članice razen Romunije so že sprejele pristop Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980. Bahami so sprejeli pristop Bolgarije, Cipra, Estonije, Latvije, Litve, Malte in Slovenije k Haaški konvenciji iz leta 1980. Ocena razmer na Bahamih je privedla do sklepa, da lahko Romunija v interesu Unije sprejme pristop Bahamov v skladu s pogoji iz Haaške konvencije iz leta 1980.

               (16)

               Romunija bi morala biti zato pooblaščena, da v interesu Unije predloži izjavo o sprejetju pristopa Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980 v skladu s pogoji iz tega sklepa. Druge države članice Unije, ki so že sprejele pristop Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980, ne bi smele predložiti novih izjav o sprejetju, saj obstoječe izjave po mednarodnem javnem pravu ostajajo veljavne.

               (17)

               Uredba Bruselj IIa zavezuje Združeno Kraljestvo in Irsko, ki zato sodelujeta pri sprejetju in uporabi tega sklepa.

               (18)

               V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   Romunija je pooblaščena, da v interesu Unije sprejme pristop Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980.
   2.   Romunija najpozneje do 19. decembra 2018 predloži naslednjo izjavo o sprejetju v interesu Unije pristopa Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980:

      „[Polno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavlja, da v skladu s Sklepom Sveta (EU) 2017/2424 sprejema pristop Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji z dne 25. oktobra 1980 o civilnopravnih vidikih mednarodnega protipravnega odvzema otrok.“

   3.   Romunija obvesti Svet in Komisijo o predložitvi izjave o sprejetju pristopa Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980 ter Komisiji sporoči besedilo te izjave v dveh mesecih po predložitvi.
   Člen 2
   Tiste države članice, ki so predložile izjave o sprejetju pristopa Čila, Islandije in Bahamov k Haaški konvenciji iz leta 1980 pred datumom sprejetja tega sklepa, ne predložijo novih izjav.
   Člen 3
   Ta sklep začne učinkovati na dan uradne obvestitve.
   Člen 4
   Ta sklep je naslovljen na Romunijo.

      V Bruslju, 18. decembra 2017

            Za Svet

            Predsednica

         K. SIMSON

      (1)  Mnenje Evropskega parlamenta z dne 30. novembra 2017 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 2201/2003 z dne 27. novembra 2003 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1347/2000 (UL L 338, 23.12.2003, str. 1).

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Sklep Sveta (SZVP) 2017/2427 z dne 21. decembra 2017 o spremembi Sklepa 2010/231/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Somaliji

text:
               22.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 343/78

         SKLEP SVETA (SZVP) 2017/2427
   z dne 21. decembra 2017
   o spremembi Sklepa 2010/231/SZVP o omejitvenih ukrepih proti Somaliji
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 29 Pogodbe,
   ob upoštevanju Sklepa Sveta 2010/231/SZVP z dne 26. aprila 2010 o omejitvenih ukrepih proti Somaliji in razveljavitvi Skupnega stališča 2009/138/SZVP (1),
   ob upoštevanju predloga visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 26. aprila 2010 sprejel Sklep 2010/231/SZVP.

               (2)

               Varnostni svet Združenih narodov je 14. novembra 2017 sprejel Resolucijo 2385 (2017). V navedeni resoluciji je določeno izvzetje iz zamrznitve sredstev in prepovedi dajanja sredstev, drugih finančnih sredstev ali gospodarskih virov na razpolago za nujno potrebno humanitarno pomoč v Somaliji, ki jo izvajajo Združeni narodi, specializirane agencije ali programi Združenih narodov ter humanitarne organizacije s statusom opazovalk pri Generalni skupščini Združenih narodov, ki zagotavljajo humanitarno pomoč, in njihovi izvajalski partnerji, vključno z dvostransko in večstransko financiranimi nevladnimi organizacijami, ki sodelujejo v načrtu Združenih narodov za humanitarni odziv v Somaliji.

               (3)

               Sklep 2010/231/SZVP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Člen 6(6) Sklepa 2010/231/SZVP se nadomesti z naslednjim:

      „6.   Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata za plačilo sredstev, drugih finančnih sredstev ali gospodarskih virov, ki jih za pravočasno dostavo nujno potrebne humanitarne pomoči v Somalijo potrebujejo Združeni narodi, specializirane agencije ali programi Združenih narodov ter humanitarne organizacije s statusom opazovalk pri Generalni skupščini Združenih narodov, ki zagotavljajo humanitarno pomoč, in njihovi izvajalski partnerji, vključno z dvostransko in večstransko financiranimi nevladnimi organizacijami, ki sodelujejo v načrtu Združenih narodov za humanitarni odziv v Somaliji.“

   Člen 2
   Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 21. decembra 2017

            Za Svet

            Predsednik

         M. MAASIKAS

      (1)  UL L 105, 27.4.2010, str. 17.


               22.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 443/100

         P7_TA(2014)0410
   Sprememba Poslovnika Parlamenta, da se omogočijo elektronski podpisi
   Sklep Evropskega parlamenta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Poslovnika Parlamenta, da se omogočijo elektronski podpisi (2014/2011(REG))
   (2017/C 443/22)

      Evropski parlament,

               —

               ob upoštevanju pisma predsednika konference predsednikov odborov z dne 10. decembra 2013,

               —

               ob upoštevanju členov 211 in 212 Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za ustavne zadeve (A7-0175/2014),

               1.

               sklene spremeniti Poslovnik, kot sledi;

               2.

               opozarja, da bo sprememba začela veljati prvi dan naslednjega delnega zasedanja;

               3.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep posreduje Svetu in Komisiji v vednost.

      Sprememba 1

      Poslovnik Evropskega parlamenta

      Člen 148 a (novo)

                  Veljavno besedilo

                  Sprememba

                     Člen 148a

                     Elektronska obravnava dokumentov

                     Dokumenti Parlamenta so lahko pripravljeni, podpisani in razdeljeni v elektronski obliki. Predsedstvo odloči o tehničnih specifikacijah in izgledu elektronske oblike.

      Sprememba 2

      Poslovnik Evropskega parlamenta

      Člen 156 – odstavek 1 – razlaga po pododstavku 2

                  Veljavno besedilo

                  Sprememba

                     Predlogi sprememb so lahko podpisani elektronsko v okviru pilotnega projekta, ki vključuje omejeno število parlamentarnih odborov, pod pogojem, na eni strani, da so odbori, ki sodelujejo v projektu, podali soglasje, in, na drugi strani, da so bili sprejeti primerni ukrepi za zagotavljanje pristnosti podpisov.

                     črtano


title: Sklep Sveta (EU) 2017/2433 z dne 18. decembra 2017 o stališču, ki se v imenu Evropske unije zavzame v Pododboru za carino, ustanovljenem s Pridružitvenim sporazumom med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Gruzijo na drugi strani, glede nadomestitve Protokola I k navedenemu sporazumu o opredelitvi pojma „izdelki s poreklom“ in načinih upravnega sodelovanja z novim protokolom, ki se sklicuje na Regionalno konvencijo o panevro-mediteranskih preferencialnih pravilih o poreklu

text:
               23.12.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 344/21

         SKLEP SVETA (EU) 2017/2433
   z dne 18. decembra 2017
   o stališču, ki se v imenu Evropske unije zavzame v Pododboru za carino, ustanovljenem s Pridružitvenim sporazumom med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Republiko Gruzijo na drugi strani, glede nadomestitve Protokola I k navedenemu sporazumu o opredelitvi pojma „izdelki s poreklom“ in načinih upravnega sodelovanja z novim protokolom, ki se sklicuje na Regionalno konvencijo o panevro-mediteranskih preferencialnih pravilih o poreklu
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 207 v povezavi s členom 218(9) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Pridružitveni sporazum med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani (1) (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) je Unija sklenila s Sklepom Sveta (EU) 2016/838 (2), veljati pa je začel 1. julija 2016.

               (2)

               V skladu s členom 38 Protokola I k Sporazumu (v nadaljnjem besedilu: Protokol I) lahko Pododbor za carino EU-Gruzija, ustanovljen na podlagi člena 74(1) Sporazuma (v nadaljnjem besedilu: Pododbor za carino), sprejme spremembe določb navedenega protokola.

               (3)

               Pododbor za carino naj bi sprejel sklep glede nadomestitve Protokola I o opredelitvi pojma „izdelki s poreklom“ in načinih upravnega sodelovanja z novim protokolom, ki se sklicuje na Regionalno konvencijo o panevro-mediteranskih preferencialnih pravilih o poreklu (3) (v nadaljnjem besedilu: Konvencija).

               (4)

               Konvencija predpisuje določbe o poreklu blaga, s katerim se trguje v okviru ustreznih sporazumov, sklenjenih med pogodbenicami. Konvencija je začela veljati za Unijo in Gruzijo 1. maja 2012 oziroma 1. julija 2017.

               (5)

               Člen 6 Konvencije določa, da vsaka pogodbenica sprejme ustrezne ukrepe za zagotovitev, da se Konvencija dejansko uporablja. V ta namen bi bilo treba Protokol I nadomestiti z novim protokolom, ki se v zvezi s pravili o poreklu sklicuje na Konvencijo.

               (6)

               Primerno je, da se določi stališče, ki se v imenu Unije zavzame v Pododboru za carino, saj bo odločitev zavezujoča za Unijo –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Stališče, ki se v imenu Unije zavzame v Pododboru za carino, ustanovljenem na podlagi člena 74(1) Pridružitvenega sporazuma med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani, temelji na osnutku sklepa Pododbora za carino, priloženem temu sklepu.
   Predstavniki Unije v Pododboru za carino se lahko sporazumejo o manjših tehničnih popravkih osnutka sklepa Pododbora za carino brez nadaljnjega sklepa Sveta.
   Člen 2
   Ta sklep je naslovljen na Komisijo.

      V Bruslju, 18. decembra 2017

            Za Svet

            Predsednica

         K. SIMSON

      (1)  UL L 261, 30.8.2014, str. 4.

      (2)  Sklep Sveta (EU) 2016/838 z dne 23. maja 2016 o sklenitvi Pridružitvenega sporazuma med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani, v imenu Evropske unije (UL L 141, 28.5.2016, str. 26).

      (3)  UL L 54, 26.2.2013, str. 4.

      OSNUTEK
      SKLEP št. …/2017 PODODBORA ZA CARINO EU-Gruzija
      z dne …
      o nadomestitvi Protokola I k Pridružitvenemu sporazumu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani o opredelitvi pojma „izdelki s poreklom“ in načinih upravnega sodelovanja
      PODODBOR ZA CARINO EU-GRUZIJA JE –
      ob upoštevanju Pridružitvenega sporazuma med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani (1) ter zlasti člena 23(2) Sporazuma,
      ob upoštevanju Protokola I k Pridružitvenemu sporazumu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani o opredelitvi pojma „izdelki s poreklom“ in načinih upravnega sodelovanja,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Člen 23(2) Pridružitvenega sporazuma med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) se za pravila o poreklu sklicuje na Protokol I k Sporazumu (v nadaljnjem besedilu: Protokol I).

                  (2)

                  Sporazum je začel veljati 1. julija 2016.

                  (3)

                  Člen 38 Protokola I določa, da se lahko Pododbor za carino iz člena 74(1) Sporazuma odloči, da bo spremenil določbe Protokola I.

                  (4)

                  Regionalna konvencija o panevro-mediteranskih preferencialnih pravilih o poreklu (2) (v nadaljnjem besedilu: Konvencija) je namenjena nadomestitvi protokolov o pravilih o poreklu, ki trenutno veljajo med državami panevro-mediteranskega območja, z enim zakonodajnim aktom.

                  (5)

                  Unija je Konvencijo podpisala 15. junija 2011. Skupni odbor, ustanovljen na podlagi člena 3(1) Konvencije, je s sklepom št. 1/2016 (3) sklenil, da bi bilo treba Gruzijo povabiti, da pristopi h Konvenciji.

                  (6)

                  Unija in Gruzija sta deponirali listini o sprejetju pri depozitarju Konvencije 26. marca 2012 oziroma 17. maja 2017. Zato je Konvencija v skladu s členom 10(3) Konvencije začela veljati za Unijo in Gruzijo 1. maja 2012 oziroma 1. julija 2017.

                  (7)

                  Protokol I bi bilo zato treba nadomestiti z novim protokolom, ki se sklicuje na Konvencijo –

            SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
      Člen 1
      Protokol I k Pridružitvenemu sporazumu med Evropsko unijo in Evropsko skupnostjo za atomsko energijo in njunimi državami članicami na eni strani ter Gruzijo na drugi strani o opredelitvi pojma „izdelki s poreklom“ in načinih upravnega sodelovanja se nadomesti z besedilom iz Priloge k temu sklepu.
      Člen 2
      Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.
      Uporablja se od …

         V/Na …,

               Za Pododbor za carino

               Predsednik

         (1)  UL L 261, 30.8.2014, str. 4.

         (2)  UL L 54, 26.2.2013, str. 4.

         (3)  Sklep št. 1/2016 Skupnega odbora Regionalne konvencije o pan-evro-mediteranskih preferencialnih pravilih o poreklu z dne 28. septembra 2016 v zvezi z zahtevo Gruzije, da postane pogodbenica Regionalne konvencije o pan-evro-mediteranskih preferencialnih pravilih o poreklu [2016/2126] (UL L 329, 3.12.2016, str. 118).

      PRILOGA
      „
            Protokol I
            o opredelitvi pojma „izdelki s poreklom“ in načinih upravnega sodelovanja
            Člen 1
            Veljavna pravila o poreklu
            1.   Za namene izvajanja tega sporazuma se uporabljajo Dodatek I in ustrezne določbe Dodatka II k Regionalni konvenciji o panevro-mediteranskih preferencialnih pravilih o poreklu (1) (v nadaljnjem besedilu: Konvencija).
            2.   Vsa sklicevanja na „ustrezni sporazum“ iz Dodatka I in ustreznih določb Dodatka II h Konvenciji se razumejo kot sklicevanja na ta sporazum.
            Člen 2
            Reševanje sporov
            1.   Če pride do sporov v zvezi s postopki preverjanja iz člena 32 Dodatka I h Konvenciji, ki jih ni mogoče rešiti med carinskimi organi, ki zahtevajo preverjanje, in carinskimi organi, odgovornimi za izvedbo navedenega preverjanja, se ti spori predložijo Pododboru za carino. Določbe mehanizma za reševanje sporov iz poglavja 14 (Reševanje sporov) naslova IV (Trgovina in z njo povezane zadeve) tega sporazuma se ne uporabljajo.
            2.   V vseh primerih se spori med uvoznikom in carinskimi organi države uvoznice rešujejo v skladu z zakonodajo te države.
            Člen 3
            Spremembe Protokola
            Pododbor za carinsko sodelovanje se lahko odloči spremeniti določbe tega protokola.
            Člen 4
            Odstop od Konvencije
            1.   Če Evropska unija ali Gruzija pošlje pisno obvestilo depozitarju Konvencije o svoji nameri, da odstopa od Konvencije v skladu s členom 9 Konvencije, Unija in Gruzija nemudoma začneta pogajanja glede pravil o poreklu za namene izvajanja tega sporazuma.
            2.   Do začetka veljavnosti teh na novo določenih pravil o poreklu se za ta sporazum še naprej uporabljajo pravila o poreklu iz Dodatka I in, kjer je primerno, iz ustreznih določb Dodatka II h Konvenciji, ki veljajo v trenutku odstopa. Vendar se od trenutka odstopa pravila o poreklu iz Dodatka I in, kjer je primerno, ustrezne določbe Dodatka II h Konvenciji razumejo tako, da dopuščajo le dvostransko kumulacijo med Unijo in Gruzijo.
            Člen 5
            Prehodne določbe – kumulacija
            Ne glede na člena 16(5) in 21(3) Dodatka I h Konvenciji je lahko, kadar kumulacija vključuje le države Efte, Ferske otoke, Unijo, Turčijo, države, ki sodelujejo v stabilizacijsko-pridružitvenem procesu, Republiko Moldavijo in Gruzijo, dokazilo o poreklu potrdilo o gibanju blaga EUR.1 ali izjava o poreklu.
         “

         (1)  UL L 54, 26.2.2013, str. 4.