title: 2011/487/CFSP: Sklep Sveta 2011/487/SZVP z dne 1. avgusta 2011 o spremembi Skupnega stališča 2002/402/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Osami bin Ladnu, članom organizacije Al Kaida in talibanom ter drugim osebam, skupinam, podjetjem in entitetam v zvezi z njimi

text:
               2.8.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 199/73

         SKLEP SVETA 2011/487/SZVP
   z dne 1. avgusta 2011
   o spremembi Skupnega stališča 2002/402/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Osami bin Ladnu, članom organizacije Al Kaida in talibanom ter drugim osebam, skupinam, podjetjem in entitetam v zvezi z njimi
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 29 Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 27. maja 2002 sprejel Skupno stališče 2002/402/SZVP (1)

               (2)

               Varnostni svet Združenih narodov je 17. junija 2011 sprejel Resolucijo 1989 (2011) (RVSZN 1989 (2011)), v kateri je izrazil zaskrbljenost nad stalno grožnjo, ki jo Al Kaida ter druge osebe, skupine, podjetja in entitete, ki so povezani z njo, predstavljajo za mednarodni mir in varnost, ter znova potrdil svojo odločenost, da se sooči z vsemi vidiki te grožnje.

               (3)

               V tem smislu so v RVSZN 1989 (2011) ohranjeni omejevalni ukrepi, uvedeni z odstavkom 8(c) Resolucije 1333 (2000) ter odstavkoma 1 in 2 Resolucije 1390 (2002), v zvezi z Al Kaido in drugimi posamezniki, skupinami, podjetji in entitete, ki so povezani z njo, vključno s tistimi iz oddelka C (osebe, povezane z Al Kaido) in oddelka D (entitete, druge skupine in podjetja, povezana z Al Kaido) s konsolidiranega seznama, ki je bil pripravljen v skladu z resolucijama 1267 (1999) in 1333 (2000), ter tistimi, ki so bili določeni po sprejetju RVSZN 1989 (2011).

               (4)

               Skupno stališče 2002/402/SZVP bi bilo treba ustrezno spremeniti.

               (5)

               Izvedbeni ukrepi Unije so določeni v Uredbi Sveta (ES) št. 881/2002 (2) –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Skupno stališče 2002/402/SZVP se spremeni:

               (1)

               Naslov se nadomesti z naslednjim:

               (2)

               Člen 1 se nadomesti z naslednjim:
               „Člen 1
               To skupno stališče se uporablja za člane organizacije Al Kaida ter druge osebe, skupine, podjetja in entitete, povezane z njimi, kakor so navedeni na seznamu, sestavljenem v skladu z RVSZN 1267(1999) in 1333(2000), ki ga mora odbor, ustanovljen v skladu z RVSZN 1267(1999), redno posodabljati.“

         Člen 2
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 1. avgusta 2011

            Za Svet

            Predsednik

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  UL L 139, 29.5.2002, str. 4.

      (2)  Uredba Sveta (ES) št. 881/2002 z dne 27. maja 2002 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte, povezane z Osama bin Ladnom, mrežo Al-Kaida in talibani, in o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 467/2001 o prepovedi izvoza nekaterega blaga in storitev v Afganistan, o poostritvi prepovedi poletov in podaljšanju zamrznitve sredstev in drugih finančnih virov talibanov iz Afganistana (UL L 139, 29.5.2002, str. 9).


title: 2005/752/ES: Sklep Komisije z dne 24. oktobra 2005 o ustanovitvi skupine strokovnjakov za elektronsko poslovanje

text:
               26.10.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 282/20

      SKLEP KOMISIJE

   z dne 24. oktobra 2005
   o ustanovitvi skupine strokovnjakov za elektronsko poslovanje
   (2005/752/ES)
   KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V okviru Direktive 2000/31/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2000 o nekaterih pravnih vidikih storitev informacijske družbe, zlasti elektronskega poslovanja na notranjem trgu (Direktiva o elektronskem poslovanju) (1), so bile države članice pozvane, naj določijo eno ali več nacionalnih kontaktnih točk za krepitev sodelovanja z drugimi državami članicami (člen 19.2 Direktive).

               (2)

               Poleg tega je prvo poročilo o uporabi Direktive 2000/31/ES o elektronskem poslovanju (COM (2003) 702 konč. z dne 21. novembra 2003) v poglavju sedem predvidelo, da se bo Komisija sedaj „osredotočila na zagotovitev praktičnega delovanja upravnega sodelovanja in stalne izmenjave podatkov med državami članicami ter med državami članicami in Komisijo“.

               (3)

               Poleg tega je koristno dati državam članicam možnost za razpravo o težavah pri uporabi Direktive o elektronskem poslovanju in o vprašanjih povezanih s tem področjem. Pomembno je tudi spodbujati in lajšati sodelovanje med njimi in s Komisijo. Skupina strokovnjakov bo torej priskrbela učinkovit forum za izmenjavo stališč o praktičnem izvajanju in uporabi Direktive, vključno s podatki o pravilih ravnanja, ki so jih določila potrošniška in strokovna združenja ter o pravilih ravnanja za oglaševanje na spletu s strani zakonsko urejenih poklicev; o nacionalnih sodnih praksah, zlasti v zvezi z določbami o odgovornosti; o novih razvojih dogodkov, omenjenih v členu 21 Direktive, kot so odgovornost ponudnikov hiperpovezav in iskalnih orodij ter postopkov „obvestilo in umik“ („notice and take down“); in za razpravo o možnem obsegu kasnejših poročil o ocenjevanju uporabe Direktive o elektronskem poslovanju.

               (4)

               Uredba (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. oktobra 2004 o sodelovanju med nacionalnimi organi, odgovornimi za izvrševanje zakonodaje o varstvu potrošnikov (Uredba o sodelovanju na področju varstva potrošnikov) (2) vzpostavlja mrežo javnih organov, pristojnih za varstvo ekonomskih interesov potrošnikov, delno usklajuje njihova preiskovalna in izvršilna pooblastila ter ureja dogovore o medsebojni pomoči. Določbe Direktive 2000/31/ES, ki ščitijo ekonomske interese potrošnikov, spadajo v obseg Uredbe. Primerno je, da odbor, ustanovljen za izvajanje Uredbe ES št. 2006/2004, redno obvešča skupino strokovnjakov za elektronsko poslovanje o svojih dejavnostih, ki so za slednjo lahko pomembne –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Ustanovi se skupina strokovnjakov za elektronsko poslovanje (v nadaljevanju „Skupina“).
   Člen 2
   Naloga
   Komisija se lahko posvetuje s Skupino o katerem koli vprašanju, povezanem z Direktivo o elektronskem poslovanju. Med drugim to zadeva naslednja področja:

               —

               upravno sodelovanje v okviru postopka iz člena 3(4)-(6) za omejevanje prostega pretoka storitev danega ponudnika storitev informacijske družbe;

               —

               podatki o pravilih ravnanja, ki so jih na ravni Skupnosti določila trgovska, poklicna in potrošniška združenja ali organizacije in katerih namen je prispevati k pravilnemu izvajanju členov 5-15 Direktive (člen 16 Direktive);

               —

               pravila ravnanja o spletnem oglaševanju s strani zakonsko urejenih poklicev (člen 8 Direktive);

               —

               nacionalno sodno prakso, zlasti tisto, ki se nanaša na določbe o odgovornosti, vključno z odločitvami, sprejetimi med izvensodno poravnavo sporov (člena 17, 19.5 Direktive);

               —

               področja, ki jih trenutno ne urejajo določbe Direktive o odgovornosti, vendar so omenjena v členu 21, kot npr. postopki „obvestilo in umik“ („notice and take down“), hiperpovezave in iskalniki;

               —

               obseg kasnejših poročil o ocenjevanju uporabe Direktive o elektronskem poslovanju (člen 21 Direktive).

         Predsednik Skupine lahko predlaga, da se Komisija posvetuje s Skupino o vsaki s tem povezani zadevi.
   Tudi zadeve upravnega sodelovanja, ki jih prav tako ureja Uredba ES št. 2006/2004 o določbah Direktive 2000/31/ES, ki ščitijo interese potrošnikov, obravnava odbor, ustanovljen za izvajanje Uredbe ES št. 2006/2004. Slednji bo skrbel za to, da bo Skupina redno obveščena.
   Člen 3
   Sestava – imenovanje
   1.   Člani Skupine so nacionalnii „organi za zvezo“, določeni v okviru člena 19(2) Direktive o elektronskem poslovanju (en član na državo članico), in predstavniki Komisije.
   2.   Skupina ima toliko članov, kolikor je držav članic Evropske skupnosti in predstavnikov Komisije.
   3.   Člani ostanejo na svojem položaju do zamenjave ali izteka mandata.
   4.   Člani, ki ne morejo več učinkovito prispevati k delu Skupine, ki odstopijo ali ki ne upoštevajo pogojev, določenih v členu 3(1) ali členu 287 Pogodbe, se lahko za preostanek mandata nadomestijo z drugim članom.
   Člen 4
   Delovanje
   Skupini predseduje predstavnik Komisije.
   Skupina lahko v dogovoru s Komisijo ustanovi delovne skupine za proučevanje določenih tem na podlagi mandata. Delovne skupine se razpustijo takoj po opravljenem mandatu.
   Komisija lahko povabi strokovnjake ali opazovalce s posebnim znanjem k sodelovanju pri delu Skupine in/ali delovnih skupin.
   Podatki, ki se pridobijo med delom Skupine ali podskupin, se ne širijo, če Komisija meni, da so zaupne narave.
   Skupina sprejme dogovorjeni poslovnik na podlagi vzorca, ki ga sprejme Komisija (Priloga III k SEC(2005) 1004).
   Člen 5
   Sestanki
   Skupina in delovne skupine se običajno sestanejo v prostorih Komisije, v sestavi in skladno z urnikom, ki ju določi Komisija.
   Tajniške storitve za Skupino zagotovi Komisija. Zainteresirani člani osebja Komisije so lahko prisotni na srečanjih Skupine in delovnih skupin in lahko sodelujejo v razpravah.
   Komisija lahko na spletni strani objavi kateri koli sklep, povzetek, delni sklep ali delovni dokument, povezan s Skupino ali njenimi delovnimi skupinami, v izvornem jeziku zadevnega dokumenta.
   Člen 6
   Stroški sestankov
   Komisija, v skladu z veljavnimi določbami znotraj Komisije, povrne potne stroške in dnevnice, ki jih imajo člani, opazovalci in strokovnjaki v zvezi z dejavnostmi Skupine. Za opravljanje teh funkcij niso plačani.
   Člen 7
   Začetek veljavnosti
   Ta odločba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 24. oktobra 2005

            Za Komisijo

         Charlie McCREEVY

            Član Komisije

      (1)  UL L 178, 17.7.2000, str. 1.

      (2)  UL L 364, 9.12.2004, str. 1.


title: Sklep Sveta z dne 14. aprila 1997 o spremembah Sklepa 91/116/EGS o ustanovitvi Evropskega svetovalnega odbora za statistične informacije na gospodarskem in socialnem področju (97/255/ES)

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

31997D0255

Uradni list L 102 , 19/04/1997 str. 0032 - 0032

		Sklep Svetaz dne 14. aprila 1997o spremembah Sklepa 91/116/EGS o ustanovitvi Evropskega svetovalnega odbora za statistične informacije na gospodarskem in socialnem področju(97/255/ES)SVET EVROPSKE UNIJE JEob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,ob upoštevanju osnutka sklepa, ki ga je predložila Komisija,ker člen 4 Sklepa 91/116/EGS [1] določa število članov Odbora;ker je zaradi pristopa Avstrije, Finske in Švedske treba ustrezno prilagoditi število članov Odbora,SKLENIL:Člen 1Člen 4 Sklepa 91/116/EGS se nadomesti z naslednjim:"Člen 4Odbor sestavljajo:- štirje člani, ki zastopajo Komisijo, od katerih je eden član Komisije, odgovoren za politiko statističnih informacij,- predsednik Odbora za denarno, finančno in plačilnobilančno statistiko,- predsedniki ali generalni direktorji državnih statističnih inštitutov držav članic,- dva predstavnika na državo članico, ki ju imenuje Svet po posvetovanju s Komisijo med vodilnimi predstavniki različnih gospodarskih in socialnih kategorij ter znanstvenih krogov. Za imenovanje teh članov vsaka država članica pošlje Svetu seznam štirih kandidatov. Svet upošteva potrebo po tem, da so različne gospodarske in socialne kategorije ter znanstveni krogi primerno zastopani."Člen 2Ta sklep se objavi v Uradnem listu Evropskih Skupnosti.V Luxembourgu, 14. aprila 1997Za SvetPredsednikJ. Van Aartsen[1] UL L 59, 6.3.1991, str. 21.--------------------------------------------------


title: Sklep političnega in varnostnega odbora EUJUST LEX/2/2009 z dne 15. decembra 2009 o imenovanju vodje misije EUJUST LEX Evropske unije za krepitev pravne države v Iraku

text:
               19.12.2009

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 338/92

      SKLEP POLITIČNEGA IN VARNOSTNEGA ODBORA EUJUST LEX/2/2009
   z dne 15. decembra 2009
   o imenovanju vodje misije EUJUST LEX Evropske unije za krepitev pravne države v Iraku
   (2009/982/SZVP)
   POLITIČNI IN VARNOSTNI ODBOR JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti tretjega odstavka člena 38 Pogodbe,
   ob upoštevanju Skupnega ukrepa Sveta 2009/475/SZVP z dne 11. junija 2009 o integrirani misiji EUJUST LEX Evropske unije za krepitev pravne države v Iraku in zlasti člena 9(2) Skupnega ukrepa,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 11. junija 2009 sprejel Skupni ukrep 2009/475/SZVP o integrirani misiji EUJUST LEX Evropske unije za krepitev pravne države v Iraku. Navedeni skupni ukrep preneha veljati 30. junija 2010.

               (2)

               Člen 9(2) Skupnega ukrepa 2009/475/SZVP pooblašča Politični in varnostni odbor, da sprejme odločitve o imenovanju vodje misije.

               (3)

               Visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko je predlagala, da se za vodjo misije EUJUST LEX do 30. junija 2010 imenuje g. Francisco DÍAZ ALCANTUD.

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   G. Francisco DÍAZ ALCANTUD se imenuje za vodjo integrirane misije EUJUST LEX Evropske unije za krepitev pravne države v Iraku za obdobje od 1. januarja 2010 do 30. junija 2010.
   Člen 2
   O tem sklepu se obvesti g. Francisca DÍAZ ALCANTUDA.
   Učinkovati začne na dan obestila.

      V Bruslju, 15. decembra 2009

            Za Politični in varnostni odbor

            Predsednik

         O. SKOOG


title: Odločba Nadzornega organa EFTE št. 339/15/COL z dne 16. septembra 2015 o odobritvi odstopanja Norveške od nekaterih skupnih predpisov za letalsko varnost v skladu s členom 14(6) akta iz točke 66n Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Uredba (ES) št. 216/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih predpisih na področju civilnega letalstva in ustanovitvi Evropske agencije za varnost v letalstvu in razveljavitvi Direktive Sveta 91/670/EGS, Uredbe (ES) št. 1592/2002 in Direktive 2004/36/ES, kakor je bila spremenjena) [2016/1812]

text:
               13.10.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 276/14

         ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTE
   št. 339/15/COL
   z dne 16. septembra 2015
   o odobritvi odstopanja Norveške od nekaterih skupnih predpisov za letalsko varnost v skladu s členom 14(6) akta iz točke 66n Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Uredba (ES) št. 216/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih predpisih na področju civilnega letalstva in ustanovitvi Evropske agencije za varnost v letalstvu in razveljavitvi Direktive Sveta 91/670/EGS, Uredbe (ES) št. 1592/2002 in Direktive 2004/36/ES, kakor je bila spremenjena) [2016/1812]
   NADZORNI ORGAN EFTE JE –
   ob upoštevanju člena 14(6) in (7) akta iz točke 66n Priloge XIII k Sporazumu EGP, kakor je bil prilagojen s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 163/2011 z dne 19. decembra 2011 o spremembi Priloge XIII (Promet) k Sporazumu EGP (1) (Uredba (ES) št. 216/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 o skupnih predpisih na področju civilnega letalstva in ustanovitvi Evropske agencije za varnost v letalstvu in razveljavitvi Direktive Sveta 91/670/EGS, Uredbe (ES) št. 1592/2002 in Direktive 2004/36/ES (2), kakor je bila spremenjena),
   ob upoštevanju točk CAT.POL.A.210(b)(2), (4) in (5) Priloge IV akta iz točke 66nf Priloge XIII k Sporazumu EGP (Uredba Komisije (EU) št. 965/2012 z dne 5. oktobra 2012 o tehničnih zahtevah in upravnih postopkih za letalske operacije v skladu z Uredbo (ES) št. 216/2008 Evropskega parlamenta in Sveta (3), kakor je bila spremenjena),
   kakor sta bili prilagojeni Sporazumu EGP s Protokolom 1 k navedenemu sporazumu,
   ob upoštevanju mnenja Odbora Efte za promet z dne 21. avgusta 2015,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Norveška je zaprosila za uporabo določenega odstopanja od skupnih predpisov za letalsko varnost iz izvedbenih predpisov Uredbe (ES) št. 216/2008.

               (2)

               V skladu s členom 14(7) navedene uredbe, kakor je bila prilagojena, je Nadzorni organ Efte ocenil potrebo po zahtevanem odstopanju ter stopnjo zaščite, ki izhaja iz zahtevanega odstopanja, na podlagi priporočila Evropske agencije za varnost v letalstvu z dne 26. junija 2015 (dok. št. 762327). Nadzorni organ je na podlagi ukrepov za ublažitev, opisanih v uradnem obvestilu Norveške, sklenil, da priglašeno odstopanje Norveške izpolnjuje zahteve iz člena 14(6) Uredbe (ES) št. 216/2008.

               (3)

               V skladu s členom 14(7) Uredbe (ES) št. 216/2008, kakor je bila prilagojena, se o odstopanju, odobrenem eni državi članici, uradno obvestijo vse države članice, ki so prav tako upravičene do uporabe navedenega odstopanja.

               (4)

               V skladu s členom 1 Sklepa št. 163/2011 in spremembo (a) iz točke 3 Priloge k navedenemu sklepu se izraz „država članica“ razume tako, da poleg svojega pomena v Uredbi vključuje tudi države Efte.

               (5)

               Opis odstopanja in z njim povezanih pogojev bi moral biti takšen, da bi lahko druge države Efte v smislu Uredbe (ES) št. 216/2008, kakor je bila prilagojena, uporabljale navedeni ukrep, kadar so v enakem položaju, ne da bi za to potrebovale nadaljnje odobritve Nadzornega organa Efte. Vendar bi morale države Efte v smislu Uredbe (ES) št. 216/2008, kakor je bila prilagojena, o uporabi odstopanj uradno obvestiti Nadzorni organ Efte, Evropsko agencijo za varnost v letalstvu in nacionalne letalske organe, saj imajo lahko odstopanja učinke zunaj zadevne države.

               (6)

               V skladu s členom 1 Sklepa št. 163/2011 in spremembo (e) iz točke 3 Priloge k navedenemu sklepu Evropska komisija sporoči informacije o odločitvi, sprejeti v skladu s členom 14(7) Uredbe (ES) št. 216/2008, ki jih prejme od Nadzornega organa Efte, državam članicam EU.

               (7)

               O tej odločitvi bi bilo zato treba uradno obvestiti vse države Efte in Evropsko komisijo, da to sporoči državam članicam EU.

               (8)

               Ukrepi iz te odločbe so v skladu z mnenjem Odbora Efte za promet –

         SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:
   Člen 1
   Norveška lahko odobri odstopanja od nekaterih izvedbenih predpisov v skladu z Uredbo (ES) št. 216/2008, kakor je določeno v Prilogi k tej odločbi, če so izpolnjeni pogoji iz oddelka 2 Priloge k tej odločbi.
   Člen 2
   Vse države Efte so upravičene do uporabe istih ukrepov iz člena 1, kakor je določeno v Prilogi k tej odločbi, in zanje velja obveznost obveščanja iz člena 14(6) Uredbe (ES) št. 216/2008, kakor je bila prilagojena.
   Člen 3
   Ta odločba je naslovljena na Norveško. Verodostojna je različica v angleškem jeziku.
   Člen 4
   O tej odločbi se uradno obvestijo Norveška, Islandija, Lihtenštajn in Evropska komisija.

      V Bruslju, 16. septembra 2015

            Za Nadzorni organ Efte

         Helga JÓNSDÓTTIR

            Članica kolegija

         Markus SCHNEIDER

            Vršilec dolžnosti direktorja

      (1)  UL L 76, 15.3.2012, str. 51.

      (2)  UL L 79, 19.3.2008, str. 1.

      (3)  UL L 296, 25.10.2012, str. 1

      PRILOGA

         ODSTOPANJE NORVEŠKE OD UREDBE (EU) št. 965/2012 V ZVEZI Z VIŠINO LETA NAD OVIRAMI PRI VZLETU NA LETALIŠČIH MO I RANA (ENRA) IN ØRSTA-VOLDA (ENOV)

      1.   Opis odstopanja

      Norveška lahko z odstopanjem od točk CAT.POL.A.210(b)(2), (4) in (5) (Višina leta nad ovirami pri vzletu) Priloge IV (del CAT) k Uredbi (EU) št. 965/2012 (1), kakor je bila spremenjena, dovoli letalskemu prevozniku Widerøe Flyveselskap AS, da za svoje zrakoplove Bombardier Dash 8 za letalske operacije na dveh različnih letališčih, tj. Mo i Rana (ENRA) in Ørsta-Volda (ENOV), uporabi kot nagiba do 25 stopinj pri višini najmanj 100 do 400 čevljev.
      2.   Pogoji za uporabo odstopanja

      To odstopanje se uporablja za letalskega prevoznika Widerøe Flyveselskap AS na podlagi dodatnih ukrepov, ki jih letalski prevoznik izvaja za doseganje ravni varnosti, enakovredne tisti, ki se doseže z uporabo skupnih tehničnih zahtev in upravnih postopkov iz Uredbe (EU) št. 965/2012, kakor je bila spremenjena. Dodatni ukrepi so opisani v priporočilu Evropske agencije za varnost v letalstvu z dne 26. junija 2015 (dok. št. 762327) ter se nanašajo na uvodno in periodično usposabljanje pilotov, zahteve za uvajanje posadke, vizualne pripomočke za usmerjanje pri zavojih in lučeh za označevanje ovir, omejitve glede na podnebne razmere in vrsto tekočine za razledenitev, Dodatek 47 k letalskemu priročniku zrakoplova (2) v zvezi z operativnimi postopki in vprašanji zmogljivosti, uporabo enotnega položaja zakrilc pri vzletu (15 stopinj) za preprečevanje napačnih položajev zakrilc pri vzletu, uporabo programa za spremljanje podatkov o letih za namene spremljanja kota nagiba pri začetnem vzpenjanju in uporabo programa za spremljanje skladnosti, ki vključuje letne revizije oddelka za zmogljivost in usposabljanje, poleg tega pa stalni program nadzora norveškega organa za civilno letalstvo upošteva olajševalne elemente in pogoje za odobritev letalskega prevoznika Widerøe Flyveselskap AS.

         (1)  Akt iz točke 66nf Priloge XIII k Sporazumu EGP (Uredba (EU) št. 965/2012), kakor je bila prilagojena Sporazumu EGP s Protokolom 1 k navedenemu sporazumu.

         (2)  Dodatek 47 k letalskemu priročniku zrakoplova De Havilland Inc. Dash 8: letalske operacije pri zavoju pod kotom nagiba 25 stopinj (le za norveške letalske prevoznike).


title: 2010/393/: Sklep Komisije z dne 14. julija 2010 o ustavitvi protisubvencijskega postopka glede uvoza nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla in njihovih delov s poreklom iz Indije in Malezije

text:
               15.7.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 180/28

         SKLEP KOMISIJE
   z dne 14. julija 2010
   o ustavitvi protisubvencijskega postopka glede uvoza nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla in njihovih delov s poreklom iz Indije in Malezije
   (2010/393/EU)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2009/597 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (1) („osnovna uredba“), in zlasti člena 14 Uredbe,
   po posvetovanju s svetovalnim odborom,
   ob upoštevanju naslednjega:
   A.   POSTOPEK

               (1)

               Evropska komisija („Komisija“) je 30. junija 2009 prejela pritožbo o domnevnem škodljivem subvencioniranem uvozu nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla in njihovih delov s poreklom iz Indije in Malezije („zadevni državi“).

               (2)

               Pritožbo je v skladu s členom 9(1) in členom 10(6) osnovne uredbe vložil Evropski zavod za industrijske pritrdilne elemente („EIFI“) v imenu proizvajalcev, ki predstavljajo glavni delež, v tem primeru več kot 25 % celotne proizvodnje nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla v Uniji.

               (3)

               Pritožba je vsebovala prima facie dokaze o subvencioniranju in posledični znatni škodi, kar je zadostovalo za upravičenost začetka protisubvencijskega postopka.

               (4)

               Komisija je pred začetkom postopka in v skladu s členom 10(7) osnovne uredbe obvestila vlade zadevnih držav, da je prejela pravilno dokumentirano pritožbo, da je subvencioniran uvoz nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla in njihovih delov s poreklom iz navedenih držav povzročil znatno škodo industriji Unije. Vlade zadevnih držav so bile ločeno povabljene na posvetovanje, da se razjasni položaj glede vsebine pritožbe in doseže sporazumna rešitev. Med posvetovanji ni bila dosežena nobena sporazumna rešitev.

               (5)

               Po posvetovanju s svetovalnim odborom je Komisija v obvestilu, objavljenim v Uradnem listu Evropske unije
                   (2), začela protisubvencijski postopek v zvezi z uvozom v Unijo nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla in njihovih delov s poreklom iz zadevnih držav, trenutno uvrščenih pod oznake KN 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61 in 7318 15 70.

               (6)

               Komisija je istega dne začela protidampinški postopek v zvezi z uvozom v Unijo nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla in njihovih delih s poreklom iz zadevnih držav (3).

               (7)

               Komisija je poslala vprašalnike industriji Unije in vsem znanim združenjem proizvajalcev v Uniji, izvoznikom/proizvajalcem v zadevnih državah, vsem združenjem izvoznikov/proizvajalcev, uvoznikom, vsem znanim združenjem uvoznikov ter organom zadevnih držav. Zainteresirane strani so imele možnost, da pisno izrazijo svoja stališča in zaprosijo Komisijo za zaslišanje v roku iz obvestila o začetku.

         B.   UMIK PRITOŽBE IN USTAVITEV POSTOPKA

               (8)

               EIFI je s pismom Komisiji z dne 1. aprila 2010 uradno umaknil svojo pritožbo.

               (9)

               V skladu s členom 14(1) osnovne uredbe se postopek lahko ustavi, če je pritožba umaknjena, razen če takšna ustavitev ne bi bila v interesu Unije.

               (10)

               Komisija je menila, da je treba sedanji postopek ustaviti, saj v preiskavi ni bilo ugotovljeno, da to ne bi bilo v interesu Unije. Zainteresirane strani so bile o tem obveščene in so imele možnost predložiti pripombe. Prejeta ni bila nobena pripomba, da ta ustavitev ni v interesu Unije.

               (11)

               Komisija je zato sklenila, da je treba protisubvencijski postopek o uvozu v Unijo nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla in njihovih delih s poreklom iz zadevnih držav ustaviti –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Protisubvencijski postopek o uvozu nekaterih pritrdilnih elementov iz nerjavnega jekla in njihovih delov s poreklom iz Indije in Malezije, trenutno uvrščenih pod oznake KN 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61 in 7318 15 70, se ustavi.
   Člen 2
   Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 14. julija 2010

            Za Komisijo

            Predsednik

         José Manuel BARROSO

      (1)  UL L 188, 18.7.2009, str. 93.

      (2)  UL C 190, 13.8.2009, str. 32.

      (3)  UL C 190, 13.8.2009, str. 27.


title: Sklep Komisije (EU) 2015/120 z dne 29. oktobra 2014 o shemi pomoči SA.27317 (C 25/09) (ex N 673/08), ki jo Italija namerava izvesti za opremo za digitalno projekcijo (notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 7888)  Besedilo velja za EGP

text:
               30.1.2015

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 25/37

         SKLEP KOMISIJE (EU) 2015/120
   z dne 29. oktobra 2014
   o shemi pomoči SA.27317 (C 25/09) (ex N 673/08), ki jo Italija namerava izvesti za opremo za digitalno projekcijo

         (notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 7888)

   (Besedilo v italijanskem jeziku je edino verodostojno)
   (Besedilo velja za EGP)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
   po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama (1), in ob upoštevanju teh pripomb,
   ob upoštevanju naslednjega:
   I.   POSTOPEK

               (1)

               Italija je 30. decembra 2008 Komisijo uradno obvestila, da namerava uvesti davčne olajšave za naložbe in distribucijo na področju kinematografije ter tudi digitalne kinematografije. Italijanski organi so predložili dodatne informacije 2. aprila 2009 in 23. junija 2009.

               (2)

               Komisija je z dopisom z dne 22. julija 2009 Italiji sporočila, da bo odobrila njene davčne olajšave za naložbe in distribucijo na področju kinematografije. Poleg tega ji je sporočila tudi, da bo glede predlagane davčne olajšave za naložbe v opremo za digitalno projekcijo začela postopek v skladu s členom 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije.

               (3)

               Sklep Komisije o začetku postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije
                   (2). Komisija je pozvala vse zainteresirane strani, naj predložijo svoje pripombe.

               (4)

               Italijansko ministrstvo za kulturo in turizem ter Evropska komisija sta 21. oktobra 2009 v Rimu organizirala delavnico na to temo.

               (5)

               Komisija je prejela pripombe zainteresiranih strani in jih je posredovala Italiji, da bi ta lahko nanje odgovorila; opažanja italijanskih organov je prejela 19. januarja 2010. Sledile so nadaljnje izmenjave informacij, vključno z dodatnimi dopisi italijanskih organov, ki jih je Komisija prejela 7. septembra 2010, 12. aprila 2011, 1. junija 2011, 1. decembra 2011, 10. maja 2012, 14. septembra 2012, 23. aprila 2013, 6. decembra 2013, 18. aprila 2014, 11. junija 2014 in 1. avgusta 2014.

         II.   OPIS UKREPA

   1.   Priglašeni ukrep

               (6)

               Davčna olajšava za kinematografe, ki nameščajo opremo za digitalno projekcijo, je bila del davčnih ukrepov za filmski sektor, ki so jih uvedli italijanski organi. Skupni cilj teh ukrepov je bil spodbuditi tržno dinamiko v podporo italijanskim kulturnim filmom v okolju, ki je ugodno za konkurenčnost, ter promovirati take filme v Italiji in Evropi.

               (7)

               Shema davčnih olajšav za digitalno kinematografijo omogoča 30-odstotno davčno olajšavo za stroške uvedbe opreme za digitalno projekcijo. Največja letna davčna olajšava je omejena na 50 000 EUR na platno.

               (8)

               Upravičeni so lahko naslednji stroški:

                           (a)

                           nakup opreme za digitalno projekcijo in reprodukcijo;

                           (b)

                           nakup opreme za sprejemanje digitalnih signalov prek prizemnega in/ali satelitskega prenosa;

                           (c)

                           finančni zakup ali najem opreme in sistemov iz prejšnjih točk; zadevne pogodbe morajo vključevati obveznost nakupa sredstev po izteku zakupa ali določbo o vnaprejšnji uveljavitvi te možnosti s strani družbe, ki ta sredstva uporablja;

                           (d)

                           izdatki za dejavnosti usposabljanja osebja;

                           (e)

                           povezani in dodatni izdatki za obnovo in prilagoditev projekcijskih kabin, opreme in pripomočkov ter dodatnih prostorov, ki so se prej uporabljali za projekcijo filmov na 35 milimetrskem traku.

                     Stroški iz zadnjih dveh točk ne smejo presegati 20 % skupnih stroškov za točke (a), (b) in (c).

               (9)

               Glede na izvirno priglasitev italijanskih organov bi bila podpora brezpogojna za kinematografe z največ štirimi platni in za multiplekse s petimi do desetimi platni v mestih z največ 50 000 prebivalci. Za druge multiplekse z največ 24 platni bi kot pogoj za pomoč veljala obveznost prikazovanja kulturnih filmov v 50 % predstav in zamenjave najmanj 50 % platen za digitalne projekcije.

               (10)

               Davčna olajšava se uporablja za filmske družbe, ki so davčne zavezanke v Italiji.

               (11)

               Pravne podlage za shemo so naslednje:

                           (a)

                           zakon št. 244 z dne 24. decembra 2007 o določbah za pripravo letnega in večletnega državnega proračuna (legge 24.12.2007 n.244);

                           (b)

                           uredba z zakonsko močjo št. 91 z dne 8. avgusta 2013, ki je bila spremenjena v zakon št. 112 z dne 7. oktobra 2013 (decreto legge 8.8.2013, n.91, convertito, con modificazioni, dalla legge 7 ottobre 2013, n.112);

                           (c)

                           novi predpisi o izvajanju davčnih olajšav, ki se odobrijo kinematografom za uvedbo in pridobitev opreme za digitalno projekcijo.

         2.   Pomisleki Komisije

               (12)

               Komisija je v sklepu o začetku postopka menila, da ukrep pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU. Italija se je s tem, ko je ponujala davčne olajšave, odrekla nekaterim davčnim prihodkom, zato je shema vključevala državna sredstva. Shema je zagotavljala gospodarsko prednost posameznim podjetjem, v tem primeru kinematografom. Glede na mednarodno trgovino s filmi bi lahko ta selektivna prednost vplivala na trgovino znotraj Unije. Komisija je dvomila, da je bila pomoč združljiva.

               (13)

               Kot prvo je Komisija imela pomisleke o nujnosti predlagane davčne olajšave za digitalno kinematografijo. Podvomila je v predlagano največjo davčno olajšavo (v višini 50 000 EUR na platno): pri 30-odstotni davčni stopnji je to pomenilo najvišje upravičene stroške namestitve v višini 166 667 EUR na platno (50 000 EUR × 100/30). To je bilo višje od ocenjenih stroškov opreme za digitalno projekcijo, ki so jih predložili italijanski organi, tj. 100 000 EUR. Komisija je imela pomisleke, ali bi največja davčna olajšava morala biti tako visoka in ali so bili predloženi stroški prehoda ustrezno ocenjeni. Poleg tega je imela pomisleke, ali je bila namestitev opreme za projekcijo ločljivosti 2K (3), skladne z DCI (4), potrebna za prikazovanje italijanskih ali evropskih kulturnih filmov.

               (14)

               Kot drugo je Komisija imela pomisleke o sorazmernosti predlaganega ukrepa pomoči. Ugotovila je, da je za večje kinematografe verjetneje, da si lahko privoščijo opremo za digitalno projekcijo brez državne pomoči. Poleg tega je ugotovila, da so prikazovalcem na voljo komercialni modeli prehoda, kot so modeli pristojbine za virtualni film (Virtual Print Fee – VPF) (5). Zato jo je zanimalo, ali bi javna podpora v predlagani višini na platno izrinila komercialne nadomestne možnosti.

               (15)

               Kot tretje je Komisija dvomila, da je bila predlagana davčna olajšava primeren ukrep pomoči. Ugotovila je, da je ocenjeni proračun ukrepa (16,8 milijona EUR) ustrezal stroškom namestitve v višini 56 milijonov EUR, kar je bilo znatno manj od ocenjenih stroškov prehoda (395,7 milijona EUR na podlagi stroškov v višini 100 000 EUR na platno). Poleg primernosti razpoložljivih sredstev je Komisija imela pomisleke tudi o tem, ali je bil predlagani ukrep zadostno usmerjen, da bi dosegel cilj v zvezi z izboljšanjem kroženja italijanskih in evropskih kulturnih filmov. Dvomila je, da italijanski organi lahko zagotovijo, da bi prikazovalci z digitalno opremo uvedli nadomestne komercialne modele, ki bi obiskovalcem italijanskih kinematografov ponujali večjo izbiro kulturnih filmov. Glede na to, da je bila uporaba davčne olajšave pogojena s tem, da ima upravičenec zadostne davčne obveznosti, in da je ukrep pomenil 70-odstotno naložbo s strani prikazovalca, je Komisija imela pomisleke o tem, ali bi kinematografi, ki najbolj potrebujejo pomoč, lahko to izkoristili. Poleg tega je dvomila, da bi predvidena enkratna podpora (v priglasitvi je bil napovedan dveletni pilotni ukrep) lahko zagotovila trajnostno rešitev za pričakovano krajšo življenjsko dobo in višje tekoče stroške, ki so povezani z namestitvijo digitalne opreme.

               (16)

               Nazadnje je Komisija imela pomisleke o gospodarskem, socialnem in kulturnem učinku pomoči. Sicer je priznala, da bi uporaba državne pomoči za naložbo v prehod na digitalno tehnologijo v kinematografih lahko bila v skupnem interesu države članice, vendar je zahtevala zagotovila, da bo ukrep tehnološko nevtralen. Zahtevala je zlasti potrditev, da prikazovalci ne bodo prisiljeni vlagati v en sam digitalni standard namesto v druge. Poleg tega je od italijanskih organov zahtevala, da zagotovijo, da se lahko prikazujejo tudi tisti filmi, ki so posneti v odprti digitalni obliki, ki je po kakovosti slabša od digitalnega standarda opreme, za katero se je prejela podpora. Komisija je tudi ugotovila, da bi lahko pomoč za namestitev opreme za digitalno projekcijo posredno koristila pomembnejšim ameriškim produkcijskim hišam (v primeru opreme, skladne z DCI). Ob povečanem povpraševanju zaradi predlagane pomoči bi se lahko povišala cena opreme za projekcijo, katere zaloge so že tako ali tako omejene. Zaradi pomoči bi se lahko v Italiji hitreje dosegla kritična masa digitalnih kinematografov, kar bi posledično lahko pospešilo prehod na digitalno distribucijo in s tem tudi zaprtje tistih kinematografov, ki do takrat ne bi mogli namestiti digitalne opreme. Glede na navedeno je Komisija dvomila, da bi se morebitna izkrivljanja konkurence lahko izravnala s socialnimi in kulturnimi prednostmi pomoči.

         3.   Spremembe predlaganega ukrepa od začetka postopka

               (17)

               Ko je Komisija začela postopek preiskave, se je italijanski ukrep v zvezi z davčno olajšavo za digitalno kinematografijo izvajal v okviru mejnih vrednosti de minimis
                   (6). Italijanski organi nameravajo ob odobritvi Komisije v celoti izvesti ukrep v obsegu, ki presega mejne vrednosti de minimis.

               (18)

               Italijanski organi ocenjujejo, da bo proračun ukrepa za obdobje 2014–2015 znašal približno 7,5 milijona EUR.

               (19)

               Obdobje, obravnavano v tem sklepu, traja do 31. decembra 2022. Italijanski organi pričakujejo, da se bo davčna olajšava najbolj uporabljala v obdobju 2014–2015.

               (20)

               Osnutki izvedbenih predpisov, ki jih italijanski organi nameravajo izvesti v celoti (v obsegu, ki presega mejne vrednosti de minimis), se v številnih pomembnih točkah razlikujejo od izvirne priglasitve.

               (21)

               Kot prvo je bila v spremenjenih izvedbenih predpisih črtana zahteva, da morajo srednje veliki in veliki kinematografi kot pogoj za pridobitev pomoči prikazovati določeno število italijanskih in evropskih kulturnih filmov. V zadnjih letih so italijanski organi v primeru srednje velikih in velikih kinematografov težko spremljali izpolnjevanje te zahteve. Poleg tega trdijo, da je odprava te zahteve potrebna za ponovno vzpostavitev enakih konkurenčnih pogojev med večjimi kinematografi, ki potrebujejo pomoč, in mrežama kinematografov, ki prevladujeta na italijanskem kinematografskem trgu (glej odstavek 37).

               (22)

               Kot drugo in v zvezi s tem je bila v spremenjenih izvedbenih predpisih uvedena mejna vrednost 60 platen. Kinematografski prikazovalci, ki imajo ali upravljajo večje število platen, niso upravičeni do davčne olajšave. Italijanski organi menijo, da je to dobra nadomestna možnost za programske zahteve, ki so bile prvotno uvedene za zagotovitev, da bi ukrep izpolnil svoje cilje in da bi se izključili tisti akterji na trgu, ki zaradi svoje tržne moči za prehod ne bi smeli potrebovati pomoči.

               (23)

               Kot tretje je v skladu s spremenjenimi izvedbenimi predpisi potrebna izjava upravičenca za zagotovitev, da se prepreči prekomerno nadomestilo ali preusmeritev pomoči, če se davčna olajšava kombinira s komercialnimi modeli (VPF).

               (24)

               Nazadnje spremenjeni predpisi omogočajo kombiniranje pomoči do intenzivnosti v višini največ 75 % skupnih stroškov. Za kinematografe z enim platnom ali dvema največja kumulativna intenzivnost pomoči znaša 90 %.

               (25)

               Poleg teh sprememb lahko upravičenci od leta 2012 prenesejo davčne olajšave za digitalno kinematografijo na dobavitelje digitalne opreme, banke, finančne posrednike in zavarovalnice (glej odstavek 56).

         III.   PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI

               (26)

               Komisija je prejela približno 20 pripomb zainteresiranih tretjih strani, ki so se odzvale na javno posvetovanje o ukrepu pomoči, ki je potekalo leta 2009. Pripombe so poslale naslednje strani:

                           —

                           evropske in italijanske trgovinske organizacije, ki zastopajo distributerje in kinematografe, francosko združenje Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST) ter evropski forum za digitalno kinematografijo (EDCF);

                           —

                           francoski organi, filmska sklada iz Nemčije in Združenega kraljestva ter mreža evropskih regionalnih filmskih skladov (Cineregio); več pripomb se je nanašalo tudi na publikacije EFAD o tej temi (7);

                           —

                           številna podjetja, strokovnjaki iz filmskega sektorja ter posamezniki iz Italije, Francije, Švice in Združenega kraljestva.

                     Poleg tega je oktobra 2009 v Rimu potekala delavnica na to temo.

               (27)

               Kar zadeva nujnost pomoči, so vse strani, ki so poslale pripombe, poudarile potrebo po državni pomoči pri prehodu na digitalno kinematografijo, pri čemer se je ta prehod štel za neizogibnega. Francoski organi in filmski sklad Združenega kraljestva so pojasnili, da so splošne koristi digitalne kinematografije hkrati vključevale tudi asimetrično porazdelitev stroškov, povezanih s prehodom (ki jih krije prikazovalec), in neposrednih finančnih koristi (za distributerja). Zaradi te asimetričnosti je bilo težko pravočasno izvesti prehod brez zunanje pomoči. V zvezi s tem so strani, ki so poslale pripombe, navedle jasno nevarnost, da bodo številni manjši neodvisni in/ali oddaljeni evropski kinematografi zapustili trg, če sistemi za digitalno projekcijo ne bodo dostopnejši in cenovno ugodnejši. EFAD je v svoji izjavi iz septembra 2009 navedel, da za 30 % evropskih platen obstaja nevarnost, da se ne bodo več uporabljala. Francoski organi in nemški filmski sklad so poudarili, da bi odsotnost pomoči negativno vplivala tako na prikazovanje filmov kot tudi na njihovo distribucijo. Dolgotrajen prehod, ki bi vključeval vzporedno kroženje analognih in digitalnih filmskih kopij, bi bil predrag, zlasti za manjše distributerje filmov. Poleg tega bi odsotnost pomoči znatno negativno vplivala na kroženje evropskih filmov, kulturno raznolikost in dostop evropskih državljanov do kulture.

               (28)

               Vse strani, ki so poslale pripombe, so tudi poudarile, da se t. i. standardi DCI na splošno sprejemajo kot skupni standard za digitalno kinematografijo. Spodbujanje enega samega svetovnega standarda se je za kinematografe štelo za pozitiven element in ne za slabost, saj zagotavlja enake konkurenčne pogoje.

               (29)

               Kar zadeva stroške namestitve opreme za digitalno projekcijo, se 100 000 EUR na platno na splošno ni štelo za pretirano oceno. Več strani, ki so poslale pripombe, je dejansko trdilo, da bi lahko bili stroški precej višji, na primer kadar so potrebna znatna dela v projekcijskih kabinah, kar lahko velja zlasti za majhne kinematografe. Kljub temu so nekatere strani, ki so poslale pripombe, navedle, da se cene opreme za digitalno kinematografijo znižujejo.

               (30)

               Več strani, ki so poslale pripombe, je trdilo, da bi bilo treba državno pomoč tudi v primeru, da bi bili stroški prehoda precej višji od razpoložljive državne podpore (kot se zdi, da je veljalo za italijansko davčno olajšavo), obravnavati kot dopolnilo k drugim virom prihodkov, kot so na primer VPF in lastna sredstva prikazovalcev.

               (31)

               Kar zadeva sorazmernost pomoči, so bile nekatere zainteresirane strani kritične do davčne olajšave, saj so pričakovale, da bodo od pomoči najverjetneje imeli koristi večji kinematografi. Druge strani so trdile, da bi pomoč morebiti lahko bila primerna za večje kinematografe na podlagi programskih obveznosti. Vendar so nekatere strani, ki so poslale pripombe, ponovile, kar je navedeno v izjavi EFAD, in poudarile, da je pomembno, da se ne uvedejo razlike v obravnavanju, na primer (kar zadeva italijansko davčno olajšavo) zaradi različne stopnje davčnih obveznosti zadevnih kinematografov ali (splošneje) zaradi omejitve dostopa na podlagi programa, velikosti in lokacije kinematografov. Mednarodna zveza združenj distributerjev filmov (FIAD) je trdila, da se na trenutnem kinematografskem trgu in v splošnih gospodarskih razmerah niti pomembnejši prikazovalci morda ne štejejo za dobičkonosne.

               (32)

               Kar zadeva razpoložljivost komercialnih poslovnih modelov prehoda in njihove uporabe med manjšimi kinematografi, so si bila mnenja precej različna. Nekateri so trdili, da ni standardnega poslovnega modela prehoda na digitalno kinematografijo. Drugi so trdili, da veliko kinematografov nima dostopa do sporazumov o VPF, ki jih ponujajo tretji integratorji (glej tudi opombo 5), zaradi narave in obsega programov (obseg ustvarjenih VPF je odvisen od števila filmov, vključenih v program v prvem tednu njihovega predvajanja, in/ali števila platen kinematografa). Mreža Europa Distribution je trdila, da komercialni poslovni modeli delujejo le za bolj dobičkonosne kinematografe in velike komercialne distributerje. Po podatkih iz spremnega dokumenta EFAD bi se lahko model VPF uporabil le pri približno 10 000 evropskih platnih od skupno 30 000. Ena od strani, ki so poslale pripombe, je trdila, da so komercialni modeli VPF prav tako primerni za manjše kinematografe. Francoski organi so trdili, da razpoložljivi komercialni modeli prehoda v nobenem primeru ne krijejo vseh stroškov prehoda na digitalno kinematografijo (na primer stroškov posodobitve projekcijskih kabin) in da je vedno potreben tudi prispevek kinematografskega prikazovalca. V teh primerih bi lahko ključno dopolnilno vlogo imela tudi javna podpora.

               (33)

               Kar zadeva primernost pomoči, so zainteresirane strani izjavile, da bi državna pomoč na splošno pomagala manjšim kinematografom, da konkurirajo z močnejšimi velikimi multipleksi, in da bi ustvarila enake konkurenčne pogoje. Pričakuje se, da bodo obiskovalci z namestitvijo opreme za digitalno kinematografijo imeli večjo izbiro. Strani, ki so poslale pripombe, so poudarile tudi druge prednosti, povezane z digitalno kinematografijo, kot so kakovost projekcije, prilagodljivost programov in nižji stroški distribucije. Francoski organi so trdili, da se primernost podpore za digitalno kinematografijo ne bi smela obravnavati v smislu večje raznolikosti programov, temveč v smislu preprečevanja zaprtja kinematografov. Po njihovem mnenju bi se velika izbira filmov lahko zagotovila z digitalizacijo različnih vrst kinematografov. EDCF je trdil, da bi od italijanskega ukrepa lahko imeli koristi tudi manj dobičkonosni kinematografi, če bi se lahko davčne olajšave krile z DDV.

               (34)

               Nekatere strani, ki so poslale pripombe, so omenile kratkoročnost davčne olajšave in to primerjale z dolgoročnimi izzivi prehoda na digitalno kinematografijo. Vendar se je hkrati trdilo, da so standardi dovolj uveljavljeni, da bi se obdržali vsaj desetletje, ali da življenjske dobe opreme za digitalno opremo še ni mogoče določiti. Nemški filmski sklad je izjavil, da bi bili stroški podpore za prehod na digitalno kinematografijo nižji od stroškov, povezanih z obnovo kinematografov in kulturno raznolikostjo, potrebno po zaprtju tistih akterjev, ki ne bi mogli sami financirati prehoda. Nemčija je tudi poudarila, da sta zaradi posebnih nacionalnih in regionalnih razmer v vsaki državi članici potrebna posebej oblikovan ukrep pomoči in prilagojena oblika pomoči. V izjavi EFAD je izraženo enako mnenje, pri čemer je bilo poudarjeno, da ni enotne rešitve, ki bi ustrezala vsem. Italijansko združenje kinematografskih prikazovalcev (ANEC) pričakuje, da se bodo razmere do konca življenjske dobe digitalne opreme znatno spremenile, tako da zamenjava ne bo tako velik izziv. Poleg tega je EDCF izjavil, da bi bilo morebitne dodatne tekoče stroške mogoče kriti z novimi viri prihodkov za zadevne kinematografe.

               (35)

               Kar zadeva gospodarski, socialni in kulturni učinek pomoči, so strani, ki so poslale pripombe, na splošno poudarile potrebo po enem samem standardu za digitalno kinematografijo in splošno priznavanje standardov DCI. V izjavi EFAD je bilo navedeno, da se v okviru podpore za digitalno kinematografijo ne bi smela vsiljevati tehnološka rešitev in da bi bilo treba proučiti tehnološke razmere v sektorju. Mreža Europa Distribution je opozorila, da bi se zaradi neupoštevanja industrijskega standarda številni kinematografi lahko zaprli. ANEC je potrdil, da se lahko kinematografi v okviru ukrepa vsekakor prosto odločajo, v kateri standard bodo vlagali. Več strani, ki so poslale pripombe, je trdilo, da bi se lahko oprema, skladna z DCI, uporabljala tudi za prikazovanje nadomestnih programov drugačnih (nižjih) digitalnih standardov, medtem ko obratno (tj. prikazovanje filmskih kopij, skladnih z DCI, z opremo za projekcijo v ločljivosti na primer 1.3K) ni mogoče. Strani, ki so poslale pripombe, so menile, da ni nevarnosti povišanja cen. Pričakuje se namreč, da se bodo cene sčasoma dejansko znižale. V zvezi s tem so francoski organi in EFAD v svojem spremnem dokumentu poudarili, da bi moral biti vsak ukrep pomoči oblikovan tako, da preprečuje izkrivljanje konkurence na trgu z digitalno opremo. Zato bi moral vsak ukrep pomoči temeljiti na oceni stroškov digitalne opreme, pri čemer bi morala biti pomoč omejena v skladu z ocenjenimi stroški. Strani, ki so poslale pripombe, niso izrazile pomislekov, ki jih ima Komisija, tj. da bi se z državno pomočjo pospešil prehod in s tem tudi zaprtje kinematografov (glej odstavek 16). Državna pomoč se namreč dejansko šteje za trajnostno rešitev za izziv digitalne kinematografije. Italijanska zveza umetniških kinematografov je opozorila na omejen geografski doseg kinematografov, kar po njenem mnenju pomeni, da bi bili izkrivljajoči učinki na konkurenco majhni.

         IV.   PRIPOMBE ITALIJE

   1.   Nujnost pomoči

               (36)

               Italijanski organi so Komisiji zagotovili informacije o značilnostih italijanskega kinematografskega trga (nazadnje posodobljeno oktobra 2013). Ocenjuje se, da je v Italiji skupno 3 936 platen v 1 872 kinematografih. Razlikovati je mogoče med štirimi kategorijami kinematografov:

                           (a)

                           velike mreže kinematografov (8) z več kot 60 platni. V Italiji sta le dve taki mreži, in sicer UCI in The Space. Skupaj imata 787 platen v 76 kinematografih;

                           (b)

                           majhne mreže kinematografov. Takih mrež je 15, pri čemer ima vsaka največ 60 platen. V to kategorijo spadajo 104 kinematografi, ki imajo skupaj 513 platen;

                           (c)

                           majhni komercialni kinematografi. V to kategorijo spada 351 kinematografov, ki imajo skupaj 1 287 platen;

                           (d)

                           manjši kinematografi, ki imajo večinoma samo eno platno (90 % kinematografov), vključno s sezonskimi in/ali cerkvenimi kinematografi. V to kategorijo spada 1 340 kinematografov, ki imajo skupaj približno 1 500 platen.

               (37)

               Medtem ko največji mreži kinematografov (kategorija (a)) predstavljata 40 % nacionalnega tržnega deleža, kinematografi iz kategorije (d) predstavljajo le 5–10 % tržnega deleža.

               (38)

               Shema davčnih olajšav je usmerjena v kinematografe iz kategorij od (b) do (d). Italijanski organi zlasti zaradi močnega tržnega položaja obeh velikih mrež kinematografov menijo, da je državna pomoč potrebna za izvedbo digitalnega prehoda teh kinematografskih prikazovalcev, ki so vsi majhni ali srednje veliki.

               (39)

               Po podatkih ministrstva za kulturo in turizem so bile v obdobju 2010–2013 (podatki iz aprila 2014) prošnje za davčne olajšave za digitalno kinematografijo vložene za skupaj 1 603 platna. Ukrep, ki se je izvajal v skladu s pravili de minimis, se je izkazal za posebej priljubljenega takoj po uvedbi leta 2010, ko je od njega imelo koristi 671 platen.

               (40)

               Vendar se je izkazalo, da izvajanje ukrepa pomoči v skladu s pravili de minimis ni bilo dovolj, da bi se razmere spremenile. Zlasti srednje veliki kinematografi z več platni so zaradi tega lahko digitalizirali le nekatera platna.

               (41)

               Italijanski organi menijo, da je digitalizacija italijanskih kinematografov še vedno v zaostanku. Oktobra 2013 je stopnja digitalizacije znašala približno 62 % (9). Po ocenah, ki so jih italijanski organi zagotovili junija 2014, je treba digitalizirati vsaj še 700 kinematografskih platen.

               (42)

               Zaradi tega je ogroženo znatno število kinematografov, ki so večinoma majhni ali srednje veliki. Njihovo zaprtje ne bi pomenilo le izgube delovnih mest na ravni prikazovalcev, temveč bi tudi vplivalo na distribucijo filmov in obiskovalcem omejilo izbiro.

               (43)

               Italijanski organi so izpostavili zlasti vlogo kinematografov s samo enim platnom in srednje velikih kinematografov v Italiji. Stalna navzočnost prve skupine je ključna za zagotovitev, da imajo vsi državljani enak dostop do kinematografov, vključno s kinematografi v majhnih podeželskih in gorskih mestih. Druga skupina, v kateri so srednje veliki kinematografi, pa je temelj distribucije in prikazovanja kakovostnih filmov v Italiji. Njihova stalna navzočnost je pomembna zato, ker ponujajo nadomestno možnost za veliki mreži kinematografov, ki prevladujeta na trgu.

               (44)

               Italijanski organi pričakujejo, da bodo tradicionalni filmi v le nekaj tednih ali mesecih popolnoma izginili s trga. Ker je tak razvoj dogodkov vedno bolj verjeten, italijanski organi poudarjajo potrebo po izvajanju ukrepa v obsegu, ki presega mejne vrednosti de minimis.

               (45)

               Kar zadeva največjo predlagano davčno olajšavo (50 000 EUR na platno) in ocenjene stroške opreme za digitalno projekcijo, so italijanski organi spremenili svoje ocene povprečnih stroškov digitalnega prehoda na platno na 50 000–60 000 EUR (podatki iz aprila in junija 2014). To pomeni, da največja davčna olajšava ustreza stroškom prehoda, ki so znatno višji od ocenjenih povprečnih stroškov prehoda. Vendar italijanski organi trdijo, da so davčne olajšave izračunane na podlagi odstotka dejansko nastalih stroškov. Na podlagi povprečne naložbe v višini 50 000 EUR bi zagotovljena davčna olajšava (pri 30 %) znašala 15 000 EUR. Največje davčne olajšave se torej v praksi praviloma niso uporabljale. Ne glede na to največja mejna vrednost zagotavlja, da so zneski pomoči tudi v primeru neobičajno visokih stroškov prehoda še vedno omejeni v absolutnem smislu.

               (46)

               Kar zadeva nujnost pomoči, je pomembno poudariti tudi, da glede na najnovejše navedbe italijanskih organov stroški digitalnega prehoda še vedno znašajo več deset tisoč EUR na platno. Številni kinematografi, predvsem manjši, ne morejo zbrati dovolj sredstev iz zasebnih virov, še zlasti ne v trenutnih gospodarskih razmerah v Italiji in Evropi.

         2.   Sorazmernost pomoči

               (47)

               Italijanski organi na splošno poudarjajo, da davčna olajšava dopolnjuje komercialne modele prehoda in ne konkurira z modeli VPF.

               (48)

               Spremenjeni izvedbeni predpisi vsebujejo številne določbe, ki zagotavljajo sorazmernost ukrepa pomoči. Te določbe upoštevajo tržne mehanizme, ki so na voljo za prehod na digitalno kinematografijo (tj. modele VPF).

               (49)

               Za davčne olajšave lahko zaprosijo le kinematografski prikazovalci z največ 60 platni. To pomeni, da sta italijanski mreži kinematografov (UCI in The Space) izključeni iz pomoči. Italijanski organi trdijo, da se je pri prehodu teh prevladujočih akterjev na trgu uspešno uporabljal klasični model VPF. Poleg tega akterja glede na svojo tržno moč (glej odstavek 37) ne bi smela biti odvisna od državne pomoči za digitalni prehod.

               (50)

               Po podatkih italijanskih organov sta veliki mreži kinematografov edini, ki sta izkoristili klasični model VPF. Vendar so tudi manjši upravljavci kinematografov uporabili komercialne mehanizme, da bi si olajšali digitalni prehod. V Italiji je bil na podlagi sporazuma med združenjem distributerjev in združenjem prikazovalcev razvit nadomestni model VPF, prilagojen srednje velikim in majhnim kinematografom. V spodnji preglednici so opisane glavne razlike in podobnosti med klasičnim in nadomestnim modelom VPF, kot sta se izvajala v Italiji.

                  Primerjava med klasičnim in nadomestnim modelom VPF v Italiji

                           Klasični model VPF v Italiji

                           Nadomestni model VPF v Italiji

                           Tretji „integrator“ (ki ima sklenjene pogodbe o VPF z distributerji) sklene sporazum s kinematografskim prikazovalcem.

                           Na podlagi sporazuma med združenjem distributerjev in združenjem prikazovalcev. Brez tretjih strani.

                           Prikazovalec ni lastnik digitalne opreme in je ne plača vnaprej.

                           Prikazovalec je že od samega začetka lastnik digitalne opreme in vnaprej krije vse stroške nakupa.

                           Distributerji oziroma prikazovalci prispevajo k postopni amortizaciji stroškov prek VPF oziroma mesečnih plačil. Distributerji običajno krijejo 75 % stroškov, prikazovalci pa 25 %.

                           Distributerji plačujejo VPF za digitalno prikazovanje filmov. Te pristojbine lahko krijejo do 75 % stroškov digitalnega prehoda. Od prikazovalca se v vsakem primeru pričakuje, da bo kril 5 500 EUR stroškov.

               (51)

               Italijanski organi so ob upoštevanju navedenega spremenili izvedbene predpise za zagotovitev, da se prepreči prekomerno nadomestilo ali preusmeritev pomoči, če se davčna olajšava kombinira s komercialnimi modeli (VPF). Upravičenec mora dati izjavo, da prosi za davčno olajšavo le zaradi kritja lastnih dejanskih stroškov (glej odstavek 23). Italijanski organi so izjavili, da bodo z rednim preverjanjem pri ministrstvu za kulturo in turizem za vsak primer posebej zagotovili, da pomoč krije le tisti del naložbe, ki ga dejansko mora kriti kinematografski prikazovalec.

               (52)

               Poleg tega so bile uvedene največje kumulativne intenzivnosti pomoči, da bi se zagotovila sorazmernost ukrepa pomoči. Pri tem se razlikuje med najmanjšimi kinematografi (z enim platnom ali dvema) in drugimi kinematografi (glej odstavek 24).

         3.   Primernost pomoči

               (53)

               Komisija je v sklepu o začetku postopka dvomila, da ocenjeni proračun ukrepa zadostuje za kritje ocenjenih stroškov prehoda. Italijanski organi so zagotovili posodobljene ocene proračuna in stroškov (glej odstavka 18 in 45), iz katerih so razvidne najnovejše razmere, ki se obravnavajo z ukrepom pomoči. Na podlagi povprečne davčne olajšave v višini 15 000 EUR in ob upoštevanju ocenjenega proračuna sheme (glej odstavek 18) bi ukrep pomoči v obdobju 2014–2015, tj. obdobju, ko naj bi se najbolj uporabljal, lahko koristil 500 platnom. To ustreza znatnemu številu platen, ki jih je še treba digitalizirati (glej odstavek 40).

               (54)

               Čeprav je bila zahteva v zvezi s kulturnimi programi v okviru sheme pomoči odpravljena, so italijanski organi trdili, da ima shema še vedno zelo kulturno usmerjen cilj. Z izvedbo celovite digitalizacije italijanskega kinematografskega trga naj bi se namreč izboljšalo kroženje različnih vrst filmov in povečale možnosti za kroženje kulturnih filmov. Če vse različne vrste kinematografov v Italiji ne bodo mogle izvesti digitalnega prehoda, bi to lahko negativno vplivalo na kulturo.

               (55)

               Italijanski organi vztrajajo pri tem, da bi se lahko ukrep davčne olajšave kril z neposrednimi davki, dolgovanimi italijanskemu davčnemu organu (davek od dobička pravnih oseb), posrednimi davki (kot je DDV) ter davčnimi odtegljaji in prispevki za socialno varnost (ki jih delodajalci plačujejo za zaposlene). Pri izračunu davčnih olajšav se upoštevajo vsi ti davki. Na ta način je shema bolj dostopna, saj njena uporaba ni odvisna od stopnje dobička zadevnega podjetja.

               (56)

               Poleg tega je bila s členom 51 uredbe z zakonsko močjo št. 83 iz leta 2012 uvedena možnost, da se lahko davčne olajšave prenesejo na dobavitelje digitalne opreme, banke, finančne posrednike in zavarovalnice (glej odstavek 25). Tako je ukrep pomoči bolj dostopen manjšim kinematografom, zlasti tistim, ki so družinsko vodeni in nimajo zaposlenih.

               (57)

               Davčne olajšave so že med izvajanjem ukrepa v skladu s pravili de minimis koristile vsem vrstam kinematografov, vključno z najmanjšimi kinematografi na trgu. Spodnji tortni grafikon vsebuje pregled upravičencev shem (2010–2013), ki to tudi dokazuje.

                  Upravičenci glede na vrsto kinematografov (2010–2013; na podlagi števila platen) (podatki so bili nazadnje posodobljeni aprila 2014, zagotovilo pa jih je ministrstvo za kulturo in turizem)

               (58)

               Iz zagotovljenih podatkov je razvidno, da sta se leta 2012, še bolj pa leta 2013, znatno povečala število in delež majhnih kinematografov, ki so imeli koristi od davčne olajšave. Po podatkih italijanskih organov je med letom 2010 in koncem leta 2013 skupno 325 kinematografov ali 24,3 % od 1 340 najmanjših kinematografov v Italiji lahko uporabilo davčno olajšavo za digitalni prehod.

         4.   Gospodarski, socialni in kulturni učinek

               (59)

               Italijanski organi poudarjajo, da je zagotovitev obsežnega prehoda na digitalno kinematografijo pomembna za kulturo. Namestitev digitalne opreme ima številne pomembne prednosti (kot je večja prilagodljivost) za celoten kinematografski sektor (in nenazadnje tudi za obiskovalce kinematografov). Vendar so stroški prehoda visoki in neenakomerno porazdeljeni, pri čemer so kinematografi najbolj obremenjeni. Zlasti manjši akterji na trgu ne morejo izvesti prehoda brez državne pomoči. Tržni modeli prehoda (VPF), ki so bili razviti, niso dovolj, da bi se izravnalo to neravnovesje, poleg tega pa vsi kinematografi nimajo enakega dostopa do njih.

               (60)

               Italijanski organi potrjujejo, da mehanizmi sheme po njihovem mnenju ne izpodbijajo načela tehnološke nevtralnosti.

         V.   OCENA UKREPA POMOČI

   1.   Obstoj pomoči

               (61)

               V členu 107(1) PDEU je določeno naslednje: „Razen če Pogodbi ne določata drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“

               (62)

               Kot je pojasnjeno v sklepu o začetku postopka in na kratko omenjeno v odstavku 12, ukrep pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU. Vir financiranja so davčne olajšave, kar pomeni, da se Italija odreka nekaterim davčnim prihodkom. V okviru sheme bodo nekatere filmske družbe imele finančne koristi, zaradi česar ukrep posameznim podjetjem zagotavlja selektivno prednost. Upravičenci konkurirajo z drugimi podjetji, ki morda nimajo koristi od sheme. Zato shema izkrivlja konkurenco ali bi jo lahko izkrivljala. Glede na mednarodno trgovino s filmi bi lahko ukrep vplival na trgovino znotraj Unije.

         2.   Združljivost pomoči

               (63)

               Italijanski organi ukrep upravičujejo kot pomoč za pospeševanje kulture. Nenehno poudarjajo, da je čimprejšnja izvedba digitalizacije kinematografije v Italiji pomembna za kulturo. Cilj ukrepa pomoči je zagotoviti, da lahko vse vrste kinematografov izvedejo digitalni prehod kljub njegovim visokim stroškom.

               (64)

               Ko je Komisija sprejela sklep o začetku postopka glede ukrepa, ni opredelila svoje politike glede podpore za digitalno projekcijo. Zato je pozneje sprejela novo sporočilo o državni pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del (10), s katerim je posodobila pravila, ki se uporabljajo za oceno združljivosti državne pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del v skladu s členom 107(3)(d) PDEU.

               (65)

               V novem sporočilu o kinematografiji se jasno priznava, da se pomoč za kinematografe lahko oceni kot pomoč za pospeševanje kulture v smislu člena 107(3)(d) PDEU. Zato se združljivost zadevne pomoči lahko oceni v skladu s to določbo. V sporočilu o kinematografiji je določeno, da je pomoč za posodobitev kinematografov, vključno z njihovo digitalizacijo, lahko upravičena, če je nujna, sorazmerna in primerna.

         (a)   Nujnost ukrepa

               (66)

               Kot so dokazali italijanski organi in kot potrjujejo zainteresirane strani v svojih pripombah, je prehod na digitalno kinematografijo izziv za filmski sektor in vpliva na celotno evropsko kinematografijo, zlasti na manjše kinematografe. Z zaprtjem kinematografov, zlasti neodvisnih majhnih in srednje velikih kinematografov v manjših mestih, bi se zmanjšala raznolikost in regionalni doseg ponujenih filmov. To pomeni, da dolgotrajen in neenakomeren prehod negativno vpliva na prikazovanje in distribucijo filmov, nenazadnje pa tudi na evropske obiskovalce.

               (67)

               Italija kljub izvajanju davčnega ukrepa v skladu s pravili de minimis še naprej zaostaja pri prehodu na digitalno kinematografijo.

               (68)

               Hkrati se je na trgu presegla „kritična točka“ prehoda, saj je bilo ob koncu leta 2013 v Italiji digitaliziranih več kot 60 % platen, s čimer so se razmere poslabšale za tiste kinematografe, ki za prehod potrebujejo državno pomoč. Razpoložljivost 35-milimetrskih filmov namreč kratkoročno dejansko ni zagotovljena.

               (69)

               Ukrep ni usmerjen le v najmanjše kinematografe, temveč tudi v večje komercialne kinematografe in mreže. Vendar so največje mreže kinematografov (z več kot 60 platni) izključene iz pomoči. Italijanski organi so trdili, da davčne olajšave, odobrene vsem manjšim kinematografom, zagotavljajo enake konkurenčne pogoje v sektorju, v katerem prevladujeta zelo veliki mreži kinematografov.

               (70)

               Cilj davčne olajšave je pomagati kinematografom, ki zlasti v trenutnih gospodarskih razmerah ne morejo zbrati dovolj zasebnih sredstev za drag prehod na digitalno kinematografijo.

               (71)

               Komisija ob upoštevanju navedenega meni, da se lahko ukrep pomoči šteje za nujnega za ohranitev in ponovno oživitev raznolikosti kinematografov v Italiji v digitalnem okviru. Nadaljnja prisotnost različnih vrst kinematografov, od umetniških kinematografov s samo enim platnom do kinematografov z več platni in komercialnimi programi, je ključna za zagotovitev, da se italijanskim obiskovalcem še naprej ponuja raznolika izbira filmov. Kot so zainteresirane strani priznale v svojih pripombah, je prehod na digitalno kinematografijo izziv za celoten filmski sektor, pri čemer le največje mreže kinematografov zlahka dostopajo do komercialnih modelov prehoda. Iz podatkov o trgu, ki so jih zagotovili italijanski organi, je razvidno, da izvajanje ukrepa v skladu s pravili de minimis ni zadostovalo za izvedbo tega prehoda, kar zlasti velja za kinematografe z več kot enim platnom. Nekateri kinematografi so sicer res imeli dostop do sporazumov o VPF, vendar komercialni modeli prehoda ne krijejo vseh stroškov prehoda na digitalno kinematografijo (glej odstavek 32). V teh primerih se lahko za nujno šteje tudi javna podpora, vendar mora biti dopolnilna, da se zagotovi sorazmernost ukrepa ne glede na vrsto zadevnega kinematografa.

         (b)   Sorazmernost ukrepa

               (72)

               Italijanski organi so iz davčne olajšave izključili kinematografske prikazovalce z več kot 60 platni. Struktura italijanskega kinematografskega trga kaže na jasno razliko med upravljavci z največ 60 platni in večjimi upravljavci (glej odstavka 36 in 37). Zato se zdi, da je uvedena mejna vrednost sorazmerna glede na cilj sheme.

               (73)

               Poleg tega davčna olajšava krije le del (30 %) stroškov prehoda in je omejena na 50 000 EUR na leto. Italijanski organi so s tem, ko so znesek pomoči določili z odstotkom dejanskih stroškov digitalizacije, zagotovili sorazmernost pomoči, čeprav se lahko stroški v posameznih primerih razlikujejo. Kot je izpostavilo več strani, ki so poslale pripombe (odstavek 29), so lahko stroški digitalizacije v nekaterih primerih nadpovprečno visoki, na primer kadar so potrebna znatna dela v projekcijskih kabinah. V takih neobičajnih primerih omejitev v višini 50 000 EUR vseeno zagotavlja sorazmernost zneskov pomoči v absolutnem smislu.

               (74)

               Medtem ko je bilo v sklepu o začetku postopka izpostavljeno vprašanje izrinjanja komercialnih modelov prehoda na digitalno kinematografijo, je iz odstavka 50 razvidno, da sta bila v Italiji razvita dva različna komercialna modela prehoda. Slednja se lahko kombinirata s predlagano davčno olajšavo za digitalno kinematografijo. Italijanski organi so v spremenjene izvedbene predpise vključili posebne določbe za zagotovitev, da se prepreči prekomerno nadomestilo ali preusmeritev pomoči (npr. distributerjem ali integratorjem VPF) v primeru kombiniranja zasebnih in javnih sredstev za prehod na digitalno kinematografijo. Italijanski organi na ta način spodbujajo optimalno sinergijo med razpoložljivimi tržnimi modeli in državno pomočjo, da bi se olajšala izvedba digitalizacije.

               (75)

               Davčna olajšava se lahko kombinira tudi z drugimi ukrepi pomoči. Italijanski organi so za zagotovitev sorazmernosti pomoči uvedli največje kumulativne intenzivnosti pomoči v višini 90 % za majhne kinematografe (z enim platnom ali dvema) in 75 % za druge vrste kinematografov.

               (76)

               Na splošno mora biti prošnji priložen certificiran dokument, v katerem so navedeni dejanski nastali stroški za vsako platno, pri čemer mora ministrstvo za kulturo in turizem to preveriti za vsak primer posebej. Poleg tega izvedbeni predpisi določajo izterjavo davčne olajšave (vključno z obrestmi in kaznimi), če se zahteve ne izpolnijo.

         (c)   Primernost ukrepa

               (77)

               Pojasnila italijanskih organov in uvedba prenosljivosti davčnih olajšav zagotavljajo, da bo ukrep vplival na ustrezne upravičence sheme. Dostop do sheme bi morali imeti tudi najmanj dobičkonosni kinematografi.

               (78)

               Ukrep se več ne predlaga kot pilotni ukrep, temveč bi se izvajal do konca leta 2022.

               (79)

               Iz podatkov italijanskih organov (odstavka 57 in 58) je razvidno, da je ukrep dostopen vsem vrstam zadevnih kinematografov, zlasti manjšim. Poudariti je treba, da znatno povečanje števila kinematografov z največ štirimi platni, ki so imeli koristi od davčnih olajšav (v skladu s pravili de minimis), v letih 2012 in 2013 sovpada z uvedbo prenosljivosti davčnih olajšav leta 2012 (odstavek 25), čeprav so na to morda vplivali tudi drugi dejavniki.

               (80)

               Na splošno se ukrep zdi primeren za zaščito raznolikosti kinematografov na italijanskem trgu, od kinematografov s samo enim platnom do majhnih komercialnih kinematografov in različnih vrst multipleksov. Ta raznolikost platen je predpogoj za raznoliko izbiro filmov, ki se na navedenih platnih prikazujejo.

         (d)   Izkrivljanje konkurence in vpliv na trgovino

               (81)

               Izkrivljanja konkurence in vpliv na trgovino so omejeni. Čezmejni vpliv kinematografov je omejen na prisotnost mednarodnih upravljavcev kinematografov in mednarodno razsežnost trgovine s filmi na splošno. Vendar imajo posamezni kinematografi zaradi svoje lokacije neizogibno omejen geografski doseg, saj obiskovalci za obisk kinematografa ne želijo potovati daleč.

               (82)

               Ukrep se nanaša na pomoč za naložbe in zagotavlja enkratno korist za kinematografe, ki se soočajo z enkratnim prehodom. Davčna olajšava zagotavlja, da lahko vsi kinematografi izvedejo digitalni prehod, vendar ne izkrivlja neupravičeno konkurence v smislu njihovega vsakdanjega delovanja.

               (83)

               Poleg tega se pričakuje, da bo izvedba prehoda na digitalno kinematografijo v Evropi koristila celotni evropski filmski industriji. Glede na to pomisleki o standardih za digitalno kinematografijo iz sklepa o začetku postopka več niso relevantni. Iz pripomb tretjih strani je razvidno, da se v sektorju na splošno podpirajo prevladujoči standardi za digitalno kinematografijo.

         VI.   ZAKLJUČEK

               (84)

               Komisija glede na navedeno meni, da ima pomoč dobro opredeljen kulturno usmerjen cilj. Pomisleki o nujnosti, sorazmernosti, primernosti in učinku iz sklepa o začetku postopka so bili obravnavani. Izkrivljanja konkurence in vplivi ukrepa na trgovino so omejeni in niso v nasprotju s skupnim interesom. V skladu s tem se davčna olajšava za opremo za digitalno projekcijo lahko šteje za združljivo z notranjim trgom na podlagi člena 107(3)(d) Pogodbe o delovanju Evropske unije –

         SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Ukrep državne pomoči, ki ga Italija namerava izvesti za opremo za digitalno projekcijo na podlagi zakona št. 244 z dne 24. decembra 2007, uredbe z zakonsko močjo št. 91 z dne 8. avgusta 2013 in osnutkov predpisov o izvajanju davčnih olajšav, ki se odobrijo kinematografom za uvedbo in pridobitev opreme in strojev za digitalno projekcijo, je združljiv z notranjim trgom v smislu člena 107(3)(d) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
   Izvajanje ukrepa pomoči se zato odobri.
   Člen 2
   Ta sklep je naslovljen na Italijansko republiko.

      V Bruslju, 29. oktobra 2014

            Za Komisijo

         Joaquín ALMUNIA

            Podpredsednik

      (1)  UL C 196, 20.8.2009, str. 9.

      (2)  Glej opombo 1.

      (3)  2K se nanaša na ločljivost platna, ki znaša 2 048 × 1 080 slikovnih pik.

      (4)  DCI se nanaša na specifikacije DCI, ki so bile prvotno opredeljene za ameriški trg leta 2005 v okviru skupnega podjetja pomembnejših ameriških produkcijskih hiš (Disney, Fox, Paramount, Sony Pictures Entertainment, Universal in Warner Bros. Studios), imenovanega Digital Cinema Initiatives.

      (5)  Ti komercialni modeli prehoda temeljijo na VPF, ki jo distributerji plačajo za digitalno projekcijo svojih filmov v kinematografih. Sistem VPF temelji na predpostavki, da se določen delež sredstev, ki jih prihrani distributer, ki distribuira filme v digitalni obliki, uporabi za plačilo stroškov digitalne opreme, ki jih krijejo kinematografski prikazovalci. Običajno taki sporazumi o VPF vključujejo tretjo stran (t. i. „integratorja“), ki deluje kot posrednik, pri čemer pobira VPF od distributerjev ter namešča in morebiti tudi financira opremo v kinematografih. Glej tudi odstavek 50 za pregled razpoložljivih modelov VPF v Italiji.

      (6)  Do konca leta 2010 se je ukrep izvajal na podlagi sporočila Komisije „Začasni okvir Skupnosti za ukrepe državnih pomoči v podporo dostopu do financiranja ob trenutni finančni in gospodarski krizi“ (UL C 83, 7.4.2009, str. 1). Po letu 2010 pa se je izvajal na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 1998/2006 z dne 15. decembra 2006 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe pri pomoči de minimis (UL L 379, 28.12.2006, str. 5). Komisija je leta 2013 sprejela novo uredbo o pomoči de minimis, in sicer Uredbo Komisije (EU) št. 1407/2013 z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomoči de minimis (UL L 352, 24.12.2013, str. 1).

      (7)  Evropsko združenje direktorjev filmskih agencij (EFAD), San Sebastian Statement: Urgent and comprehensive public support needed for the digitisation of cinemas (Izjava iz San Sebastiana: Nujna in obsežna javna podpora za digitalizacijo kinematografov) (San Sebastian, 21. septembra 2009), in spremni dokument EFAD z naslovom The case for public intervention in the digital transition of cinema (Razlog za javno posredovanje pri prehodu na digitalno kinematografijo) (oktober 2009).

      (8)  Italijanski organi so mrežo kinematografov opredelili kot družbo, ki ima v lasti vsaj 15 platen v najmanj treh kinematografih.

      (9)  Podatki nacionalnega združenja kinematografskih prikazovalcev (ANEC), ki jih je zagotovilo ministrstvo za kulturo in turizem.

      (10)  Sporočilo Komisije o državni pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del (UL C 332, 15.11.2013, str. 1).


title: 2007/646/ES: Sklep Sveta z dne 1. oktobra 2007 o imenovanju estonskega člana in treh nadomestnih članov Odbora regij

text:
               6.10.2007

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 261/27

      SKLEP SVETA

   z dne 1. oktobra 2007
   o imenovanju estonskega člana in treh nadomestnih članov Odbora regij
   (2007/646/ES)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 263 Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga estonske vlade,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 24. januarja 2006 sprejel Sklep 2006/116/ES o imenovanju članov in nadomestnih članov Odbora regij za obdobje od 26. januarja 2006 do 25. januarja 2010 (1).

               (2)

               Zaradi izteka mandata g. Markusa LEPIKA se je sprostilo mesto člana Odbora regij. Zaradi spremembe mandata g. Mihkela JUHKAMIJA ter izteka mandata g. Lainea JÄNESA in g. Jürija RATASA pa so se sprostila tri mesta nadomestnih članov Odbora regij –

         SKLENIL:
   Člen 1
   Za preostanek mandata, ki se izteče 25. januarja 2010, se v Odbor regij imenujejo:

               (a)

               za člana:

                           —

                           g. Mihkel JUHKAMI, predsednik mestnega sveta Rakvere;

               (b)

               za nadomestne člane:

                           —

                           ga. Kersti KÕOSAAR, županja mesta Võru

                           —

                           g. Edgar SAVISAAR, župan Talina

                           —

                           g. Ivar UNT, župan mesta Valga.

         Člen 2
   Ta sklep začne učinkovati na dan sprejetja.

      V Luxembourgu, 1. oktobra 2007

            Za Svet

            Predsednik

         M. LINO

      (1)  UL L 56, 25.2.2006, str. 75.


title: Sklep Sveta z dne 8. oktobra 2002 o spremembah Sklepa 98/508/ES o sklenitvi Sporazuma o vzajemnem priznavanju ugotavljanja skladnosti, certifikatov in oznak med Evropsko skupnostjo in Avstralijo

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

32002D0800

Uradni list L 278 , 16/10/2002 str. 0019 - 0019

		Sklep Svetaz dne 8. oktobra 2002o spremembah Sklepa 98/508/ES o sklenitvi Sporazuma o vzajemnem priznavanju ugotavljanja skladnosti, certifikatov in oznak med Evropsko skupnostjo in Avstralijo(2002/800/ES)SVET EVROPSKE UNIJE JE –ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 133 v zvezi s členom 300(2), prvi pododstavek, prvi stavek in členom 300(3), prvi pododstavek, prvi stavek ter (4) Pogodbe,ob upoštevanju predloga Komisije,ob upoštevanju naslednjega:Za zagotovitev učinkovitega izvajanja Sporazuma o vzajemnem priznavanju ugotavljanja skladnosti, certifikatov in oznak med Evropsko skupnostjo in Avstralijo [1] (v nadaljnjem besedilu "Sporazum") je treba spremeniti Sklep 98/508/ES [2], da dobi Komisija pooblastila za sprejemanje vseh potrebnih ukrepov za izvajanje Sporazuma –SKLENIL:Edini členČlen 3 Sklepa 98/508/ES se nadomesti z:"Člen 31. V skupnem odboru, opredeljenem v členu 12 Sporazuma, Komisija zastopa Skupnost, ob pomoči posebnega odbora, ki ga imenuje Svet. Komisija po posvetovanju s tem posebnim odborom začne z imenovanji, uradnim obveščanjem, izmenjavami informacij in zahtevami za informacije, določenimi v Sporazumu.2. Stališče Skupnosti v Skupnem odboru določi Komisija po posvetovanju s posebnim odborom iz odstavka 1."V Luxembourgu, 8. oktobra 2002Za SvetPredsednikT. Pedersen[1] UL L 229, 17.8.1998, str. 3.[2] UL L 229, 17.8.1998, str. 1.--------------------------------------------------


               15.12.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 468/285

         P7_TA(2013)0564
   Imenovanje predsednice nadzornega odbora Evropske centralne banke
   Sklep Evropskega parlamenta z dne 11. decembra 2013 o predlogu Evropske centralne banke o imenovanju predsednice nadzornega sveta Evropske centralne banke (N7-0103/2013 – C7-0424/2013 – 2013/0901(NLE))
   (Odobritev)
   (2016/C 468/65)

      Evropski parlament,

               —

               ob upoštevanju predloga Evropske centralne banke z dne 22. novembra 2013 o imenovanju predsednice nadzornega sveta Evropske centralne banke (N7-0103/2013),

               —

               ob upoštevanju člena 26(3) Uredbe Sveta (EU) št. 1024/2013 z dne 15. oktobra 2013 o prenosu posebnih nalog, ki se nanašajo na politike bonitetnega nadzora kreditnih institucij, na Evropsko centralno banko (1),

               —

               ob upoštevanju Medinstitucionalnega sporazuma med Evropskim parlamentom in Evropsko centralno banko o praktičnih podrobnostih za uresničevanje demokratične odgovornosti in nadzora nad opravljanjem nalog, prenesenih na Evropsko centralno banko v okviru enotnega mehanizma nadzora (2),

               —

               ob upoštevanju Poslovnika,

               —

               ob upoštevanju poročila Odbora za ekonomske in monetarne zadeve (A7-0452/2013),

               A.

               ker člen 26(3) Uredbe (EU) št. 1024/2013 določa, da Evropska centralna banka (ECB) Parlamentu predloži predlog za imenovanje predsednika svojega nadzornega sveta in da se predsednik izbere na podlagi odprtega izbirnega postopka izmed uglednih in izkušenih posameznikov s področja bančnih in finančnih zadev, ki niso člani sveta ECB;

               B.

               ker člen 26(2) Uredbe (EU) št. 1024/2013 določa, da se pri imenovanju članov nadzornega sveta v skladu s to uredbo spoštujejo načela izkušenosti, usposobljenosti in uravnotežene zastopanosti spolov;

               C.

               ker je ECB v pismu z dne 22. novembra 2013 Parlamentu predložila predlog o imenovanju Danièle Nouy za predsednico nadzornega sveta ECB za obdobje pet let;

               D.

               ker je Odbor za ekonomske in monetarne zadeve Parlamenta nato ocenil priporočila predlagane kandidatke, zlasti ob upoštevanju zahtev iz člena 26(2) in (3) Uredbe (EU) št. 1024/2013; ker je odbor pri ocenjevanju prejel življenjepis predlagane kandidatke ter njene odgovore na pisna vprašanja;

               E.

               ker je imela kandidatka 27. novembra 2013 predstavitev v odboru, ki jo je začela z uvodno izjavo, nato pa je nadaljevala z odgovori na vprašanja članov odbora;

               1.

               odobri predlog ECB o imenovanju Danièle Nouy za predsednico nadzornega sveta ECB;

               2.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep posreduje Evropski centralni banki, Svetu in vladam držav članic.

      (1)  UL L 287, 29.10.2013, str. 63.

      (2)  UL L 320, 30.11.2013, str. 1.


title: Sklep Odbora regij z dne 17. septembra 1997 o javnem dostopu do dokumentov Odbora regij

text:
Pomembno pravno obvestilo

|

31997D0165(01)

Uradni list L 351 , 23/12/1997 str. 0070 - 0071

		Sklep Odbora regijz dne 17. septembra 1997o javnem dostopu do dokumentov Odbora regijPREDSEDSTVO ODBORA REGIJ JEob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, zlasti Izjave 17, priložene k Sklepni listini,ker je treba sprejeti določbe, ki urejajo javni dostop do dokumentov Odbora regij (v nadaljevanju "odbor");ker morajo biti ti ukrepi skladni s kodeksom poslovanja, o katerem sta se sporazumela in ga sprejela Komisija in Svet na tem področju 6. decembra 1993, da bi zagotovila doslednost in stalnost aktivnosti institucij v skladu s členom C Pogodbe o Evropski uniji;ker se te določbe uporabljajo za vse dokumente, ki jih hrani odbor ne glede na vrsto nosilca podatkov, razen za dokumente, ki jih je napisala oseba, organ ali institucija, ki ne pripada odboru;ker je treba pri načelu omogočanja čim širšega dostopa do dokumentov odbora, kot del večje preglednosti dela odbora, upoštevati izjeme, zlasti glede zaščite javnega interesa, posameznika in zasebnosti;ker se mora ta sklep uporabljati ob upoštevanju določb, ki urejajo zaščito zaupnih informacij,SKLENILO:Člen 11. Javnost ima dostop do dokumentov odbora pod pogoji, določenimi v tem sklepu.2. Ob upoštevanju člena 2(2) je "dokument odbora", vsako besedilo, ne glede na vrsto nosilca podatkov na katerem je zapisano, ki vsebuje obstoječe podatke in ki ga hrani odbor.Člen 21. Prošnjo za dostop do dokumenta odbora se pošlje v pisni obliki generalnemu sekretarju odbora [1]. Prošnja mora biti dovolj natančno opredeljena in mora vsebovati podatke, ki omogočajo prepoznavanje zahtevanega dokumenta ali dokumentov. Po potrebi se od vlagatelja prošnje zahtevajo dodatne podrobnosti.2. Če je zahtevani dokument napisala fizična ali pravna oseba, država članica, druga institucija ali organ ali katera koli druga nacionalna ali mednarodna organizacija, se vloge ne sme poslati odboru, ampak neposredno avtorju.Člen 31. Vlagatelj ima dostop do dokumenta odbora z vpogledom na kraju samem ali pa s kopijo, ki se mu jo pošlje na njegove lastne stroške. Za kopije tiskanih dokumentov, daljših kot 30 strani, lahko generalni sekretariat odbora zaračuna pristojbino 10 ECU, povišano za 0,036 ECU na stran. Cene za informacije v drugih formatih se določi od primera do primera, vendar le v razumnem okviru.2. Pristojni oddelki generalnega sekretariata si prizadevajo najti pošteno rešitev za obravnavanje ponovnih prošenj in/ali tistih, ki se nanašajo na zelo obsežne dokumente.3. Oseba, ki se ji odobri dostop do dokumenta odbora, le-tega ne sme razmnoževati ali dajati v obtok v komercialne namene preko neposredne prodaje brez predhodnega dovoljenja generalnega sekretarja.Člen 41. Dostop do dokumenta odbora se ne odobri, če bi lahko bilo z njegovim razkritjem kršeno:- varstvo javnega interesa (javna varnost, mednarodni odnosi, monetarna stabilnost, sodni postopki, inšpekcije in preiskave),- varstvo posameznika in zasebnosti,- varstvo poslovne in industrijske tajnosti,- varstvo finančnih interesov Skupnosti,- varstvo zaupnosti, če to zahteva fizična ali pravna oseba, ki je posredovala kakršen koli podatek, vsebovan v dokumentu, ali če to zahteva zakonodaja države članice, ki je posredovala kateri koli tak podatek.2. Dostop do dokumenta odbora se lahko zavrne zaradi varstva zaupnosti posvetovanj odbora.Člen 5Vsako prošnjo za dostop do dokumenta odbora preverijo pristojni oddelki generalnega sekretariata, ki predlagajo način nadaljnje obravnave prošnje.Člen 61. Pristojni direktor ali vodja oddelka ali uradnik, ki deluje v njunem imenu, obvesti pisno v roku enega meseca vlagatelja prošnje, da je vloga odobrena oziroma, da obstaja namera za njeno zavrnitev. V slednjem primeru se vlagatelja obvesti tudi o razlogih za takšno namero in da lahko v roku enega meseca generalnemu sekretarju predloži potrdilno prošnjo za preverjanje takšnega stališča in da se bo, če tega ne bo storil, vloga štela za umaknjeno.2. Če vlagatelj v roku enega meseca po predložitvi prošnje za dostop do dokumenta ne prejme nobenega odgovora, se to šteje kot namera za zavrnitev dostopa.3. Za odločanje o potrdilnih prošnjah je pooblaščen predsednik. To pooblastilo lahko prenese na generalnega sekretarja.4. Vsaka odločitev o zavrnitvi potrdilne prošnje, sprejeta v roku enega meseca po njeni predložitvi, mora vsebovati obrazložitev. Odločitev se v pisni obliki posreduje vlagatelju čim prej, istočasno pa se ga pouči o vsebini členov 138e in 173 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki določata pogoje, pod katerimi se lahko fizične osebe obrnejo na varuha človekovih pravic, ali pod katerimi sodišče lahko preverja zakonitost aktov odbora.5. Če vlagatelj v roku enega meseca po njeni predložitvi ne prejme nobenega odgovora na potrdilno prošnjo, se šteje, da je vloga zavrnjena.6. V izjemnih primerih lahko generalni sekretar po vnaprejšnji seznanitvi vlagatelja podaljša roke, določene v prvem stavku odstavka 1 in v odstavku 4, za en mesec.Člen 7Ta sklep se uporablja ob upoštevanju določb, ki urejajo zaščito zaupnih informacij.Člen 8Vsake dve leti predloži generalni sekretar predsedstvu poročilo o izvajanju tega sklepa.Člen 9Sklep začne učinkovati z dnem podpisa.V Bruslju, 17. septembra 1997Za PredsedstvoPasqual Maragall i MiraPredsednik[1] Generalni sekretar Odbora regij Evropske unije, 79 Rue Belliard, 1040 Bruselj, Belgija.--------------------------------------------------