title: Sklep Komisije z dne 23. oktobra 2017 o obvestilu Socialistični republiki Vietnamu o možnosti, da bo opredeljena kot nesodelujoča tretja država pri boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu

text:
               27.10.2017

               SL

               Uradni list Evropske unije

               C 364/3

         SKLEP KOMISIJE
   z dne 23. oktobra 2017
   o obvestilu Socialistični republiki Vietnamu o možnosti, da bo opredeljena kot nesodelujoča tretja država pri boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu
   (2017/C 364/03)
   EVROPSKA KOMISIJA JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1005/2008 z dne 29. septembra 2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje in o spremembi uredb (EGS) št. 2847/93, (ES) št. 1936/2001 in (ES) št. 601/2004 ter o razveljavitvi uredb (ES) št. 1093/94 in (ES) št. 1447/1999 (1) ter zlasti člena 32 Uredbe,
   ob upoštevanju naslednjega:
   1.   UVOD

               (1)

               Uredba (ES) št. 1005/2008 (v nadaljnjem besedilu: uredba o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu) vzpostavlja sistem Unije za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje.

               (2)

               V poglavju VI uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu so določeni postopek v zvezi z opredelitvijo nesodelujočih tretjih držav, demarše v zvezi z navedenimi državami, priprava seznama navedenih držav, črtanje z navedenega seznama, objava navedenega seznama in morebitni izredni ukrepi.

               (3)

               Komisija v skladu s členom 31 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu opredeli tretje države, ki jih obravnava kot nesodelujoče v boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu. Tretja država je opredeljena kot nesodelujoča, če ne izpolnjuje dolžnosti, ki so ji kot državi zastave, pristanišča, obalni državi ali državi trga naložene v skladu z mednarodnim pravom ter v skladu s katerimi mora ukrepati za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje.

               (4)

               Preden Komisija opredeli tretje države kot nesodelujoče države v skladu s členom 31 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu, jih najprej v skladu s členom 32 navedene uredbe obvesti o možnosti, da bodo opredeljene kot nesodelujoče države. Pri tem gre za predhodno obvestilo. Obvestilo temelji na merilih iz člena 31 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu. Komisija v zvezi z obveščenimi tretjimi državami upošteva tudi vse demarše iz člena 32 navedene uredbe. V obvestilo vključi zlasti informacije o bistvenih dejstvih in ugotovitvah, na katerih temelji taka opredelitev, navedenim državam pa omogoči, da se odzovejo in predložijo dokaze, ki izpodbijajo opredelitev, ali kadar je to ustrezno, akcijski načrt in sprejete ukrepe za izboljšanje razmer. Obveščenim tretjim državam da na voljo dovolj časa, da odgovorijo na obvestilo, in določi razumen rok, v katerem morajo odpraviti nepravilnosti.

               (5)

               Opredelitev nesodelujočih tretjih držav v skladu s členom 31 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu temelji na preučitvi vseh informacij, kot je določeno v členu 31(2) navedene uredbe.

               (6)

               Svet v skladu s členom 33 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu pripravi seznam nesodelujočih tretjih držav. Za te države se med drugim uporabljajo ukrepi iz člena 38 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu.

               (7)

               V skladu s členom 20(1) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu morajo tretje države zastave za sprejetje potrjenih potrdil o ulovu obvestiti Komisijo o svoji ureditvi za izvajanje, nadzorovanje in izvrševanje zakonov, predpisov ter ukrepov za ohranjanje in upravljanje, ki jih morajo upoštevati ribiška plovila zadevnih tretjih držav.

               (8)

               Komisija v skladu s členom 20(4) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu upravno sodeluje s tretjimi državami na področjih, ki zadevajo izvajanje določb navedene uredbe v zvezi s potrdili o ulovu.

         2.   POSTOPEK V ZVEZI Z SOCIALISTIČNO REPUBLIKO VIETNAMOM

               (9)

               Komisija je 27. oktobra 2009 sprejela obvestilo Socialistične republike Vietnama (v nadaljnjem besedilu: Vietnam) kot države zastave v skladu s členom 20 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu.

               (10)

               Po tem obvestilu je Komisija začela postopek upravnega sodelovanja z organi Vietnama, kot je določeno v členu 20(4) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu. To sodelovanje je zajemalo vprašanja o veljavnih nacionalnih ureditvah za preverjanje potrdil o ulovu in izvajanje, nadzor in izvrševanje zakonov, predpisov ter ukrepov za ohranjanje in upravljanje, ki jih morajo izpolnjevati vietnamska ribiška plovila. Vključevalo je izmenjavo ustnih in pisnih pripomb ter štiri obiske v Vietnamu med 17. in 21. septembrom 2012, 26. in 30. novembrom 2012, 21. in 24. junijem 2016 ter med 15. in 19. majem 2017. Med obiskom je Komisija poiskala in preverila vse informacije, ki jih je štela za potrebne, o ukrepih, ki jih je Vietnam sprejel za izvajanje svojih obveznosti v boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu.

               (11)

               Vietnam je sodelujoča nečlanica Komisije za ribištvo zahodnega in srednjega Pacifika (WCPFC). Vietnam je ratificiral Konvencijo Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu iz leta 1982 (v nadaljnjem besedilu: UNCLOS) (2).

               (12)

               Za presojo izpolnjevanja mednarodnih obveznosti Vietnama kot države zastave, pristanišča, obalne države ali države trga, ki so določene v mednarodnih sporazumih iz uvodne izjave 11 ter so jih opredelile ustrezne regionalne organizacije za upravljanje ribištva, je Komisija poiskala, zbrala in preučila vse informacije, potrebne za izvedbo te naloge.

         3.   MOŽNOST OPREDELITVE VIETNAMA KOT NESODELUJOČE TRETJE DRŽAVE

               (13)

               Komisija je v skladu s členom 31(3) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu analizirala dolžnosti Vietnama kot države zastave, pristanišča, obalne države ali države trga. Pri tem pregledu je upoštevala merila iz člena 31(4) do (7) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu.

         3.1   Ukrepi, sprejeti v zvezi s ponavljajočimi se nezakonitimi, neprijavljenimi in nereguliranimi ribolovnimi dejavnostmi ter trgovinskimi tokovi nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova (člen 31(4) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu)

               (14)

               Komisija je v skladu s členom 31(4)(a) proučila ukrepe, ki jih je Vietnam sprejel v zvezi s ponavljajočim se nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom, ki ga izvajajo ali ga podpirajo ribiška plovila, ki plujejo pod njegovo zastavo, ali njegovi državljani, oziroma ribiška plovila, ki opravljajo dejavnosti v njegovih morskih vodah ali uporabljajo njegova pristanišča.

               (15)

               Na podlagi informacij, pridobljenih iz pisnih potrditev zadevnih tretjih obalnih držav, je Komisija ugotovila, da je v obdobju od leta 2015 do 2017 najmanj osem plovil pod vietnamsko zastavo zagrešilo hujše kršitve glede nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova v izključni ekonomski coni sosednjih držav in arhipelaških vodah majhnih otoških držav v razvoju na območju srednjega in zahodnega Tihega oceana.

               (16)

               Na podlagi pridobljenih dokazov se šteje, da so ta plovila pod vietnamsko zastavo storila naslednje hude kršitve, ki so v nasprotju z ukrepi za ohranjanje in upravljanje, ki so jih vzpostavile zadevne obalne države v ribolovnih območjih v vodah, ki so pod njihovo nacionalno pristojnostjo. Plovila pod vietnamsko zastavo so lovila brez veljavnega dovoljenja, pooblastila ali dovolilnice, ki jo izda država zastave in ustrezna obalna država ter ovirala delo uradnikov obalne države med izvajanjem nalog nadzorovanja skladnosti z veljavnimi ukrepi za ohranitev in upravljanje, vključno glede vrst, za katere velja popolna prepoved, kot so morske kumare in koralne ribe. Čeprav so zadevne obalne države pravočasno poročale o nezakonitih dejavnostih vietnamskih plovil organom oblasti v Vietnamu, slednji niso zagotovili podpore za sodni pregon teh primerov in niso ukrepali glede prijetih vietnamskih državljanov. Vsi pridobljeni dokazi so bili predloženi vietnamskim organom med obiskom od 15. do 19. maja 2017.

               (17)

               Okoljska vrednost ciljnih vrst in posebna zaščita obalnih držav z ukrepi za ohranitev in upravljanje, ki prepovedujejo ribolov teh vrst, so dodatni pokazatelji resnosti storjenih kršitev.

               (18)

               Pomanjkanje spoštovanja zakonskih zahtev obalnih držav, namenjenih izvrševanju obdobja moratorija na lovljenje morskih kumar škodi zlasti trajnosti ribolovnih virov v zadevnih obalnih državah v razvoju in ogroža preživetje lokalnega prebivalstva.

               (19)

               Komisija je menila, da bi bilo treba vedenjski vzorec teh plovil, ki so plula pod vietnamsko zastavo, upoštevati pri ugotavljanju resnosti kršitev. Nenehno nesodelovanje vietnamskih plovil je dejansko okrepilo resnost storjenih kršitev.

               (20)

               Na podlagi zbranih informacij je Komisija ugotovila, da Vietnam ni izpolnil svojih obveznosti kot država zastave, da bi svojemu ladjevju preprečil opravljanje nezakonitega, neprijavljenega in zakonsko neurejenega ribolova na odprtem morju ali v vodah tretjih držav. S tem je bil kršen člen 94(1) in (2) UNCLOS, ki določa, da vsaka država učinkovito izvaja svoje pristojnosti in nadzor nad ladjami, ki plujejo pod njeno zastavo. Prav tako ni v skladu s točko 24 Mednarodnega akcijskega načrta FAO za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje (v nadaljnjem besedilu: Mednarodni akcijski načrt za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova) (3), ki določa obveznost celovitega in učinkovitega nadzora ribolovnih dejavnosti. Ravnanje vietnamskih državljanov, ki so odgovorni za dejavnosti flote, je prav tako v nasprotju s členom 62(4) UNCLOS, ki določa, da državljani drugih držav, ki ribarijo v izključni ekonomski coni, upoštevajo ukrepe za ohranitev ter druge modalitete in pogoje, določene z zakoni in predpisi obalne države. Poleg tega je očitno pomanjkanje sodelovanja Vietnama z organi zadevnih obalnih držav ogrozilo njihovo zmožnost sprejemanja učinkovitih izvršilnih ukrepov.

               (21)

               Komisija je v skladu s členom 31(4)(b) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu preučila ukrepe, ki jih je Vietnam sprejel v zvezi z dostopom ribiških proizvodov, pridobljenih z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom, na svoj trg.

               (22)

               Iz spodaj opisanih razlogov in v oddelku 3.2 se zdi, da pravni okvir Vietnama o upravljanju ribištva, zlasti na podlagi zakona o ribištvu iz leta 2003 in Uredbe št. 103/2013/ND-CP o upravnih sankcijah za ribolovne dejavnosti, ne vzpostavlja ukrepov za učinkovit nadzor iztovarjanja rib in ribiških proizvodov v vietnamskih pristaniščih, ki izvirajo iz ribolova plovil pod vietnamsko zastavo in plovil tretjih držav.

               (23)

               Komisija je proučila dokumente in druge informacije v zvezi s postopki spremljanja in nadzora, ki se uporabljajo za ribe in ribiške proizvode, ki izhajajo iz ribolovnih dejavnosti ribiških plovil pod vietnamsko zastavo, ter za ribe in ribiške proizvode, uvožene v Vietnam. Na podlagi te presoje Komisija meni, da Vietnam ne more zagotoviti, da ribe in ribiški proizvodi, ki vstopajo na njegov trg in v predelovalne obrate prek nacionalnih pristanišč, niso bili pridobljeni z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom. Vietnamski organi niso mogli dokazati, da imajo vse potrebne informacije za potrditev zakonitosti uvoza in predelanih proizvodov, namenjenih za trg Unije in vietnamski trg.

               (24)

               13. januarja 2016 je plovilo Asian Warrior iztovorilo 179 ton antarktičnih zobatih rib v pristanišču Hajfong v Vietnamu. To plovilo, znano tudi kot Kunlun in Taishan, je od leta 2013 na seznamu plovil, ki izvajajo nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov, Komisije za ohranjanje antarktičnih živih morskih virov (CCAMLR) in je predmet vijoličastega obvestila Interpola od 13. januarja 2015. Po informacijah, ki so jih predložili vietnamski organi, je bil ulov zaplenjen in dan na trg.

               (25)

               Na podlagi informacij, ki jih je Komisija pridobila junija 2017, je gospodarski subjekt poskusil dati na trg Evropske unije 320 ton antarktičnih zobatih rib, shranjenih v Vietnamu. Na podlagi razpoložljivih informacij obstajajo znaki, da so bili zadevni proizvodi ulovljeni v podobmočjih 88.1 in 88.2 območja, ki ga pokriva CCMALR, in sicer po zaprtju ribolovne sezone za to vrsto na teh področjih.

               (26)

               Vietnamski pristojni organi niso mogli posredovati bistvenih informacij v dokaz, da so izvedli potrebne korektivne ukrepe, da bi preprečili vstop antarktičnih zobatih rib, ki izhajajo iz nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, na njihovo ozemlje. To ne odraža točke 66 Mednarodnega akcijskega načrta FAO za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, ki določa, da bi morale države sprejeti vse potrebne ukrepe v skladu z mednarodnim pravom, da preprečijo trgovino na njihovih ozemljih z ribami, ulovljenimi s plovili, ki so jih ustrezne regionalne organizacije za upravljanje ribištva označile kot plovila, ki izvajajo nezakoniti, neprijavljeni in neregulirani ribolov, ali uvoz teh rib na njihova ozemlja.

               (27)

               Poleg tega je bilo med zadnjim obiskom maja 2017 ugotovljeno, da organi za ribištvo ne nadzirajo iztovarjanja ribiških proizvodov, namenjenih za predelavo, trženje in/ali izvoz, iz plovil, ki plujejo pod zastavo tretje države. Vietnam tako ne bi bil zmožen zagotoviti sledljivosti ribiških proizvodov. Zato se zdi, da ni upošteval točke 71 Mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, ki predlaga državam, da sprejmejo ukrepe za izboljšanje preglednosti svojih trgov in s tem zagotovijo sledljivost rib ali ribiških proizvodov.

               (28)

               Evropska agencija za nadzor ribištva (EFCA) je v okviru priprav na obisk maja 2017 proučila vzorec potrdil o ulovu in izjav o predelavi, ki so bili predloženi na mejah EU za pošiljke s poreklom iz Vietnama. Ta potrdila o ulovu in izjave o predelavi so vietnamski organi potrdil in odobrili izključno na podlagi informacij, ki so jih predložili upravljavci, brez nadaljnjega preverjanja.

               (29)

               Analiza potrdil o ulovu je pokazala vrsto nedoslednosti glede teže, vrste in poimenovanje proizvoda, datumov potrditve ter uporabo zastarelih predlog. Poleg tega je bilo na sestankih s pristojnimi organi med obiskom maja 2017 ugotovljeno, da dejavnosti ribiških plovil niso natančno preverjene pred potrditvijo potrdil o ulovu. Predelava proizvodov, ki izvirajo iz ulova, katerega potrdila o ulovu vsebujejo jasno prepoznavne napake, dokazuje, da Vietnam ne sodeluje z drugimi državami in regionalnimi organizacijami za upravljanje ribištva pri sprejemanju ustreznih tržnih ukrepov za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje, kot je določeno v točkah 68 in 72 Mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova.

               (30)

               Kar zadeva izjave o predelavi, je analiza iz prejšnje uvodne izjave, podkrepljena z dokazi, zbrani med obiskom v maju 2017, razkrila pomanjkanje nadzora nad uvozom ribjih surovin in pomanjkanje pretvorbenih faktorjev za preverjanje, ali je predelana teža, ki jo je prijavila družba izvoznica, v skladu s težo razpoložljivih surovin in vrsto obdelave, ki je bila opravljena v zadevnem predelovalnem obratu.

               (31)

               Informacije, opisane v tem oddelku, dokazujejo, da ribiški proizvodi, ki so bili predelani v Vietnamu ali se je z njimi trgovalo prek te države, niso v skladu s pravili o trajnostnih praksah po ulovu iz člena 11 Kodeksa ravnanja FAO. Poleg tega Vietnam ni uvedel pravil za zagotovitev ustreznega sodelovanja s tretjimi državami zastave glede rib in ribiških proizvodov, ki izhajajo iz njihovih ribolovnih dejavnosti v skladu z ukrepi, ki zagotavljajo preglednost in sledljivost uvoženih ribiških proizvodov na celotnem trgu, kot je predvideno s točkami 67 do 69 ter 71 do 72 Mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova.

               (32)

               Glede na ugotovitve, navedene v tem oddelku, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav pristojnih organov Vietnama je v skladu s členom 31(3), (4)(a) in (4)(b) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu mogoče ugotoviti, da Vietnam ne izpolnjuje svojih dolžnosti, ki so mu bile kot državi zastave, pristanišča, obalni državi in državi trga naložene v skladu z mednarodnim pravom ter zadevajo nezakonita, neprijavljena in neregulirana plovila ter nezakonit, neprijavljen in nereguliran ribolov, ki ga opravljajo ali omogočajo plovila pod njegovo zastavo ali njegovi državljani, ter ni preprečil dostopa ribiških proizvodov, pridobljenih z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom, na svoj trg.

         3.2   Nesodelovanje in neizvrševanje (člen 31(5) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu)

               (33)

               Komisija je v skladu s členom 31(5)(a) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu proučila svoje sodelovanje z Vietnamom, da bi ugotovila, ali je Vietnam učinkovito sodeloval v smislu odgovorov na vprašanja, zagotavljanja povratnih informacij ali preiskovanja zadev, povezanih z nezakonitim, neprijavljenim in nereguliranim ribolovom ter povezanimi dejavnostmi.

               (34)

               Čeprav so bile vietnamske oblasti na splošno pripravljene sodelovati in so predložile ter zagotovile povratne informacije na zahteve po informacijah, je prišlo do slabše zanesljivosti in pravilnosti njihovih odgovorov zaradi zastarelega pravnega okvira, ki verjetno ni v skladu z obveznostmi te države, ki izhajajo iz mednarodnega prava, ter pomanjkljivih sistemov spremljanja, nadzora in pregleda, opisanih v uvodnih izjavah 42 in 43.

               (35)

               Zakon o ribištvu iz leta 2003 ne obvezuje ribiška plovila, da poročajo o ulovu s pomočjo ladijskih dnevnikov, ali predložijo deklaracijo o iztovarjanju. V zvezi s tem Vietnam ne izpolnjuje svojih odgovornosti kot obalna država, da bi zagotovila optimalno izkoriščanje ribolovnih virov v svoji izključni ekonomski coni v skladu z znanstvenimi, okoljskimi in gospodarskimi dejavniki, kot je določeno v členih 61 in 62 UNCLOS.

               (36)

               Zakon o ribištvu iz leta 2003 prav tako ne obravnava ribolovnih dejavnosti, ki jih opravljajo vietnamska plovila in državljani na odprtem morju in v vodah tretjih držav. Ta vrzel v področju uporabe zakona o ribištvu glede dejavnosti ribištva zunaj izključne ekonomske cone Vietnama ovira zmožnost pristojnih organov, da bi preprečili nezakonite, neprijavljene in neregulirane dejavnosti na teh področjih.

               (37)

               Pravni okvir Vietnama določa le omejene ukrepe za ohranjanje in upravljanje v ozemeljskih vodah. Nacionalne pravne določbe in nadzorni sistemi, vzpostavljeni za zagotavljanje skladnosti z ukrepi za ohranjanje in upravljanje, se zdijo nezadostni. To je kršitev člena 61(2) UNCLOS, ki določa, da morajo obalne države z ustreznimi ukrepi za ohranjanje in upravljanje zagotoviti, da ohranjanje živih bogastev v izključni ekonomski coni ni ogroženo s pretiranim izkoriščanjem.

               (38)

               Komisija je v skladu s členom 31(5)(b) proučila obstoječe izvršilne ukrepe za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova v Vietnamu, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje.

               (39)

               Sedanji sistem sankcij je bil vzpostavljen z Uredbo št. 103/2013/ND-CP o upravnih sankcijah v zvezi z ribolovnimi dejavnostmi. Vendar opredelitve pojmov dejavnosti nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, resne kršitve v zakonu o ribištvu ter navedena uredba niso v skladu z mednarodnim pravom. Zato raven sankcij, ki jih določa pravni okvir, očitno ne bi zagotovila odvračilnosti sistema sankcij in ne odraža točke 21 Mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova. Ta člen svetuje državam, da zagotovijo dovolj stroge sankcije za dejavnosti nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova za plovila in v čim večji meri za državljane pod njihovo pristojnostjo, da kršitelji ne bi imeli nobenih koristi od takega ribolova.

               (40)

               Po obisku junija 2016 je Komisija poudarila ta vprašanja in pozvala vietnamske oblasti, naj pri tem sodelujejo s Komisijo. Vietnamski organi so aprila 2017 predložili osnutek novega zakona o ribištvu, ki pa še vedno ne bi zagotovil skladnosti Vietnama z njegovimi mednarodnimi obveznostmi.

               (41)

               V skladu s členom 31(5)(c) je Komisija analizirala obseg in težo nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, ki se izvaja s plovili pod vietnamsko zastavo, ali ribiškimi plovili, ki opravljajo dejavnost v vietnamskih morskih vodah ali pristaniščih.

               (42)

               Ti obiski Komisije so pokazali, da Vietnam nima na voljo potrebnih sredstev za zagotovitev ustreznega nadzora nad plovili pod njegovo zastavo ter da bi na primer zagotovil, da se ribolovne dejavnosti ne izvajajo na odprtem morju in v vodah tretjih držav. Čeprav Vietnam svojim plovilom ne dovoli delovati na odprtem morju in v vodah tretjih držav, obstajajo dokazi, kot je podrobneje navedeno v uvodnih izjavah 14 do 19, da vietnamska plovila še vedno izvajajo te nezakonite dejavnosti v vodah tretjih držav (4).

               (43)

               Iz informacij, ki so jih predložili vietnamski organi, vietnamsko ribiško floto sestavlja 109 000 plovil, od katerih jih 33 000 deluje v izključni ekonomski coni Vietnama zunaj 24 navtičnih milj od osnovne črte. Vietnamski organi so priznali, da je le 10 % od 33 000 plovil, ki delujejo zunaj 24 navtičnih milj od osnovne črte, opremljenih s sistemom za spremljanje plovil (VMS), vendar uporaba tega sistema ni pravno zavezujoča. Zadnji obisk centra za spremljanje ribištva (FMC) v maju 2017 je tudi pokazal, da osebje za spremljanje, nadzor in pregled ni bilo seznanjeno z razpoložljivimi instrumenti, osnovne pomanjkljivosti, ugotovljene med prejšnjim obiskom junija 2016, pa tudi niso bile odpravljene. Poleg tega je med obiskom sistem za spremljanje plovil na zaslonih FMC prikazal dve vietnamski ribiški ladji na področju izven Vietnamskih voda, osebje FMC pa je priznalo, da ni bil sprejet noben ukrep. Neustrezne zahteve v zvezi z ladijskimi dnevniki in neobstoj sistema inšpekcijskih pregledov na podlagi tveganj v pristanišču in na morju nadalje zmanjšujejo zmogljivost organov za nadzor pomorskih dejavnosti.

               (44)

               Dejstva, opisana v tem oddelku, kažejo na to, da čeprav je treba spremeniti sedanji pravni okvir na področju ribištva, da se zagotovi skladnost med nacionalnim pravom in mednarodnimi pravili, Vietnam ni učinkovito sodeloval s Komisijo pri usklajevanju svoje zakonodaje z ustreznimi mednarodnimi pravnimi instrumenti. To je privedlo do kršitve člena 94 UNCLOS, ki zahteva, da država zastave v skladu s svojim notranjim pravom prevzame pristojnost za vsako ladjo, ki pluje pod njeno zastavo, vključno z njenim kapitanom, častniki in posadko. Zdi se tudi, da Vietnam ne izvaja priporočil iz točke 24 Mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, v skladu s katerim naj bi države zastave zagotovile celovito ter učinkovito spremljanje, nadzor in obvladovanje ribolova od ulova do iztovarjanja in končnega namembnega kraja, vključno z uporabo sistema za spremljanje plovil (VMS) na krovu ribiških plovil v skladu z ustreznimi nacionalnimi, regionalnimi in mednarodnimi standardi.

               (45)

               Glede na ugotovitve, navedene v tem oddelku, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav vietnamskih organov, je bilo v skladu s členom 31(3) in (5) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu mogoče ugotoviti, da Vietnam ni izpolnil svojih dolžnosti v zvezi s sodelovanjem in izvrševanjem, ki so mu bile naložene v skladu z mednarodnim pravom.

         3.3   Neizvajanje mednarodnih pravil (člen 31(6) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu)

               (46)

               V skladu s členom 31(6)(a) in (b) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu je Komisija analizirala ratifikacijo ali pristop Vietnama k ustreznim mednarodnim ribiškim instrumentom in njegov status pogodbenice v regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva ali njegovo soglasje za izvajanje ukrepov za ohranjanje in upravljanje, ki so jih sprejele te organizacije.

               (47)

               Vietnam je leta 1994 ratificiral UNCLOS in je sodelujoča nečlanica Komisije za ribištvo zahodnega in srednjega Pacifika (WCPFC).

               (48)

               Razen UNCLOS Vietnam ni ratificiral nobenih drugih mednarodnih pravnih instrumentov v zvezi z upravljanjem ribištva. Ravnanje Vietnama pri izvajanju mednarodnih instrumentov ni v skladu s priporočili iz točke 11 Mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, v skladu s katero se države prednostno spodbuja k ratifikaciji, sprejemu ali pristopu k Sporazumu Združenih narodov o uporabi določb UNCLOS glede ohranjanja in upravljanja čezconskih staležev rib in izrazito selivskih staležev rib (UNFSA) in k Sporazumu FAO o usklajevanju. V nasprotju je tudi s točko 14 Mednarodnega akcijskega načrta za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, v kateri je določeno, da države v celoti in učinkovito izvajajo Kodeks ravnanja in z njim povezane mednarodne akcijske načrte.

               (49)

               Vietnam ni ratificiral Sporazuma FAO o ukrepih države pristanišča iz leta 2009 (PSMA). To tudi pomeni, kot je navedeno v uvodni izjavi 27, da Vietnam ne izvaja nobenega ukrepa nadzora pristanišč pri iztovarjanju tujih ribiških plovil, kljub pomembnosti rib in ribiških proizvodov, ki so uvoženi v državo za oskrbo predelovalne industrije.

               (50)

               Zdi se, da vietnamski pravni okvir in izvršilni ukrepi tudi niso v skladu z osnovnimi zahtevami iz členov 62 in 117 do 119 UNCLOS glede optimalnega izkoriščanja živih virov, dolžnosti držav, da za svoje državljane sprejmejo ukrepe za ohranjanje živih virov na odprtem morju, dolžnosti medsebojnega sodelovanja pri ohranjanju in upravljanju živih virov ter dolžnosti ohranjanja živih virov na odprtem morju.

               (51)

               Komisija je v skladu s členom 31(6)(c) proučila, ali je bil Vietnam morda vpleten v nekatera dejanja ali opustitve dejanj, ki bi lahko zmanjšala učinkovitost veljavnih zakonov, predpisov ali mednarodnih ukrepov za ohranjanje in upravljanje.

               (52)

               Komisija ugotavlja, da je letna komisija Konvencije CCAMLR opredelila Vietnam kot nepogodbenico, ki je morda sodelovala pri ulovu, iztovarjanju in/ali trgovanju z zobatimi ribami, toda ni sodelovala v sistemu dokumentacije o ulovu, ki se je začel izvajati leta 2000 z namenom sledenja tej vrsti od iztovarjanja skozi celoten trgovinski cikel.

               (53)

               Glede na ugotovitve, navedene v tem oddelku, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in vseh izjav Vietnama je bilo v skladu s členom 31(3) in (6) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu mogoče ugotoviti, da Vietnam ni izpolnil dolžnosti v zvezi z mednarodnimi pravili, predpisi ter ukrepi za ohranjanje in upravljanje, ki so mu bile naložene z mednarodnim pravom.

         3.4   Posebne omejitve držav v razvoju (člen 31(7) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu)

               (54)

               V skladu z indeksom človekovega razvoja Združenih narodov (UNHDI) (5) je Vietnam leta 2015 štel za državo s srednjo stopnjo človekovega razvoja in je bil med 188 državami na 115. mestu.

               (55)

               Ob upoštevanju navedene razvrstitve glede na indeks človekovega razvoja Združenih narodov in ugotovitev z obiskov, opravljenih v obdobju 2012–2017, ni dokazov, da je nizka stopnja razvoja razlog za neizpolnjevanje dolžnosti, ki so bile Vietnamu naložene v skladu z mednarodnim pravom. Tudi ni oprijemljivih dokazov, ki bi pomanjkljivosti glede pravnega okvira na področju ribištva, spremljanja, nadzora in sistemov za sledljivost ribištva povezali s pomanjkanjem zmogljivosti in infrastrukture. Komisija se je pozitivno odzvala na zahtevo Vietnama maja 2017 za podporo pri spreminjanju pravnega okvira na področju ribištva.

               (56)

               Glede na ugotovitve, navedene v tem oddelku, ter na podlagi vseh dejstev, ki jih je zbrala Komisija, in izjav zadevne države je mogoče ugotoviti v skladu s členom 31(7) uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu, da stopnja razvoja Vietnama nima negativnega vpliva na njegov razvojni status in splošno ravnanje na področju upravljanja ribištva.

         4.   SKLEPNA UGOTOVITEV O MOŽNI OPREDELITVI KOT NESODELUJOČE TRETJE DRŽAVE

               (57)

               Vietnam bi bilo treba na podlagi ugotovitev v zvezi z njegovim neizpolnjevanjem dolžnosti, ki so mu kot državi zastave, pristanišča, obalni državi ali državi trga naložene v skladu z mednarodnim pravom, ter da bi se sprejeli ukrepi za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje v skladu s členom 32 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu obvestiti o možnosti, da ga Komisija opredeli kot nesodelujočo tretjo državo pri boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu.

               (58)

               Komisija bi morala v zvezi z Vietnamom sprejeti tudi vse demarše, določene v členu 32 uredbe o nezakonitem, neprijavljenem in nereguliranem ribolovu. Zaradi dobrega upravljanja bi bilo treba opredeliti obdobje, v katerem se lahko ta država pisno odzove na obvestilo in izboljša stanje.

               (59)

               Poleg tega obvestilo Vietnamu o možnosti, da bo opredeljen kot država, ki jo Komisija za namene tega sklepa obravnava kot nesodelujočo tretjo državo, niti ne izključuje niti samodejno ne pomeni posledičnih ukrepov, ki jih Komisija ali Svet sprejme za opredelitev in pripravo seznama nesodelujočih tretjih držav –

         SKLENILA:
   Edini člen
   Komisija obvesti Vietnam o možnosti, da ga bo opredelila kot nesodelujočo tretjo državo pri boju proti nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu ribolovu.

      V Bruslju, 23. oktobra 2017

            Za Komisijo

         Karmenu VELLA

            Član Komisije

      (1)  UL L 286, 29.10.2008, str. 1.

      (2)  https://treaties.un.org/

      (3)  Mednarodni akcijski načrt Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje, 2001.

      (4)  Mediji v pacifiški regiji so veliko poročali o nezakonitih dejavnostih tako imenovanih „modrih ladij“ iz Vietnama:
   https://www.undercurrentnews.com/2016/03/29/australia-captures-vietnamese-vessels-suspected-of-iuu/
   http://news.nationalpost.com/news/world/tiny-island-nation-of-palau-very-publicly-burns-vietnamese-boats-caught-fishing-illegally
   http://www.themalaymailonline.com/malaysia/article/mmea-detains-vietnamese-fishermen-for-illegal-fishing#UEtd7edz4ez9lRch.97
   https://www.solomonstarnews.com/news/national/12655-blue-boats-seized
   http://e.vnexpress.net/news/news/malaysia-detains-another-40-vietnamese-for-illegal-fishing-3616922.html

      (5)  Informacije so pridobljene s spletne strani: http://hdr.undp.org/en/data


title: Sklep Sveta (EU) 2017/1937 z dne 11. julija 2017 o podpisu, v imenu Evropske unije, in začasni uporabi Pogodbe o ustanovitvi prometne skupnosti

text:
                  27.10.2017

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  L 278/1

            SKLEP SVETA (EU) 2017/1937
      z dne 11. julija 2017
      o podpisu, v imenu Evropske unije, in začasni uporabi Pogodbe o ustanovitvi prometne skupnosti
      SVET EVROPSKE UNIJE JE –
      ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 91 in člena 100(2) v povezavi s členom 218(5) Pogodbe,
      ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Svet je 12. junija 2008 in 9. oktobra 2009 pooblastil Komisijo, da v imenu Unije začne pogajanja z Republiko Albanijo, Bosno in Hercegovino, nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, Kosovom (*1), Črno goro in Republiko Srbijo (v nadaljnjem besedilu: pogodbenice iz jugovzhodne Evrope) v zvezi s Pogodbi o ustanovitvi prometne skupnosti.

                  (2)

                  Pogajanja so se uspešno zaključila s parafiranjem Pogodbe o ustanovitvi prometne skupnosti (v nadaljnjem besedilu: Pogodba o prometni skupnosti) s strani vseh pogodbenic.

                  (3)

                  Pogodba o prometni skupnosti spodbuja razvoj prometa med Unijo in pogodbenicami iz jugovzhodne Evrope na podlagi določb pravnega reda Unije.

                  (4)

                  Podpis Pogodbe o prometni skupnosti ne posega v stališča držav članic glede statusa Kosova, o katerem bodo odločile v skladu s svojo nacionalno prakso in mednarodnim pravom. Noben izraz, besedilo ali opredelitev iz tega sklepa ali iz Pogodbe o prometni skupnosti, vključno s prilogami in protokoli k Pogodbi, ne pomeni, da Unija priznava Kosovo kot samostojno državo ali da posamezne države članice priznavajo Kosovo kot samostojno državo, če tega niso dejansko storile.

                  (5)

                  Pri prejemanju dokumentov, ki jih oblasti Kosova izdajo na podlagi Pogodbe o prometni skupnosti, se lahko uporabljajo notranji postopki držav članic.

                  (6)

                  Pogodbo o prometni skupnosti bi bilo treba podpisati

                  (7)

                  Da bi Pogodba o prometni skupnosti čim prej začela prinašati koristi, bi se morala do zaključka postopkov, potrebnih za začetek njene veljavnosti, uporabljati začasno –

            SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
      Člen 1
      Odobri se podpis, v imenu Unije, Pogodbe o ustanovitvi prometne skupnosti, s pridržkom njene sklenitve.
      Besedilo Pogodbe o prometni skupnosti je priloženo temu sklepu.
      Člen 2
      Predsednik Sveta je pooblaščen, da imenuje osebo (-e), pooblačeno (-e) za podpis v imenu Unije Pogodbe o prometni skupnosti.
      Člen 3
      Pogodba o prometni skupnosti se začasno uporablja od dneva podpisa do začetka veljavnosti v skladu s členom 41(3) Pogodbe.
      Člen 4
      Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

         V Bruslju, 11. julija 2017

               Za Svet

               Predsednik

            M. MAASIKAS

         (*1)  To poimenovanje ne posega v stališča glede statusa ter je v skladu z RVSZN 1244/1999 in mnenjem Meddržavnega sodišča o razglasitvi neodvisnosti Kosova.


title: Odločba Nadzornega organa Efte št. 204/16/COL z dne 23. novembra 2016 o domnevno nezakoniti državni pomoči, dodeljeni bankama Íslandsbanki hf. in Arion Bank hf. na podlagi posojilnih pogodb pod domnevno ugodnejšimi pogoji (Islandija) [2017/1950]

text:
                  26.10.2017

                  SL

                  Uradni list Evropske unije

                  L 276/64

            ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTE
      št. 204/16/COL
      z dne 23. novembra 2016
      o domnevno nezakoniti državni pomoči, dodeljeni bankama Íslandsbanki hf. in Arion Bank hf. na podlagi posojilnih pogodb pod domnevno ugodnejšimi pogoji (Islandija) [2017/1950]
      NADZORNI ORGAN EFTE (v nadaljnjem besedilu: nadzorni organ) je –
      OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP), zlasti člena 61 Sporazuma in Protokola 26 k Sporazumu,
      OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (v nadaljnjem besedilu: Sporazum o nadzornem organu in sodišču), zlasti člena 24 Sporazuma,
      OB UPOŠTEVANJU Protokola 3 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču (v nadaljnjem besedilu: Protokol 3), zlasti člena 7(2) in člena 13 dela II,
      PO POZIVU zainteresiranim stranem, naj predložijo pripombe, in ob upoštevanju teh pripomb,
      ob upoštevanju naslednjega:
      I.   DEJSTVA

      1.   POSTOPEK

                  (1)

                  Nadzorni organ je 23. septembra 2013 prejel pritožbo v zvezi z domnevno nezakonito državno pomočjo v obliki dolgoročnega financiranja z ugodnimi obrestnimi merami, ki naj bi jo centralna banka Islandije dodelila bankama Íslandsbanki hf. (v nadaljnjem besedilu: banka ISB) in Arion Bank hf. (v nadaljnjem besedilu: banka Arion) (1).

                  (2)

                  Nadzorni organ je z dopisom z dne 23. oktobra 2013 islandskim organom poslal zahtevo po informacijah (2), na katero so ti odgovorili 17. januarja 2014 (3). Predstavniki nadzornega organa in islandskih organov so o zadevi nato razpravljali na sestanku v Reykjaviku maja 2014. Razpravam je sledil dopis z dne 5. junija 2014 (4). Predstavniki nadzornega organa in islandskih organov, vključno s predstavnikom centralne banke Islandije, so o zadevi znova razpravljali na sestanku v Reykjaviku februarja 2015. Tem razpravam je sledil dopis z dne 24. februarja 2015 (5), na katerega so islandski organi odgovorili 1. aprila 2015 (6).

                  (3)

                  Nadzorni organ je z Odločbo št. 208/15/COL z dne 20. maja 2015 začel formalni postopek preiskave o domnevno nezakoniti državni pomoči, dodeljeni bankama ISB in Arion na podlagi dogovorov o preoblikovanju posojil pod domnevno ugodnejšimi pogoji. Islandski organi so z dopisom z dne 28. avgusta 2015 (7) predložili pripombe k odločbi nadzornega organa. Nadzorni organ je istega dne prejel tudi pripombe ene od dveh domnevnih upravičenk, tj. banke Arion (8).

                  (4)

                  Odločitev glede začetka formalnega postopka preiskave je bila 24. septembra 2015 objavljena v Uradnem listu Evropske unije in Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije
                      (9). Centralna banka Islandije je z dopisom z dne 5. oktobra 2015 predložila pripombe k odločbi o začetku postopka (10).

                  (5)

                  Nadzorni organ je z dopisom z dne 14. junija 2016 od centralne banke Islandije ter bank ISB in Arion zahteval dodatne informacije (11). Islandski organi so jih predložili z dopisom z dne 20. septembra 2016 (12).

            2.   OPIS UKREPOV

      2.1   OZADJE

                  (6)

                  Zadevni ukrepi so povezani z zavarovanimi posojili in posojanjem vrednostnih papirjev centralne banke Islandije. Centralna banka Islandije v okviru svoje vloge centralne banke in zadnjega možnega posojilodajalca ter v skladu z denarno politiko drugih centralnih bank finančnim podjetjem zagotavlja kratkoročne kredite v obliki zavarovanih posojil v skladu z zadevnimi določbami pravil centralne banke Islandije. Finančne institucije lahko zaprosijo za posojila čez noč ali tedenska posojila z zavarovanjem, ki ga centralna banka Islandije šteje za primernega.

                  (7)

                  Zavarovana posojila so se leta 2007 in 2008 stalno zviševala, centralna banka Islandije pa je postala pomemben vir likvidnosti finančnih podjetij. Zavarovana posojila so bila najvišja 1. oktobra 2008, tik pred finančnim zlomom bank, ko je centralna banka Islandije finančnim institucijam posodila 520 milijard ISK. Centralna banka Islandije je zato oktobra 2008 ob finančnem zlomu treh komercialnih bank (Landsbankinn, Glitnir in Kaupthing) do teh domačih finančnih podjetij pridobila znatne terjatve, ki so bile krite z različnimi vrstami zavarovanj. Takrat je bilo skoraj 42 % zavarovanj za posojila centralne banke Islandije v obliki vrednostnih papirjev, za katere je jamčila zakladnica, ali vrednostnih papirjev s premoženjskim kritjem, približno 58 % osnovnega zavarovanja s premoženjem pa je zajemalo obveznice, ki so jih izdale banke Glitnir, Kaupthing in Landsbankinn (13).

            2.2   POSOJILNA POGODBA, SKLENJENA Z BANKO ISB

                  (8)

                  Z zlomom banke Glitnir leta 2008 so postale terjatve centralne banke Islandije zapadle in plačljive, zaradi česar je zadevna centralna banka postala upnica propadle banke. Z odločitvijo organa za finančni nadzor iz oktobra 2008 so bili načeloma vsa domača sredstva in vse obveznosti banke Glitnir (razen nekaterih izvzetih sredstev in obveznosti), vključno z njenimi neporavnanimi obveznostmi do centralne banke Islandije v višini približno 55,6 milijarde ISK, in posredno tudi lastništvo osnovnega zavarovanja s premoženjem (portfelj hipotekarnih kreditov), preneseni na banko ISB (14).

                  (9)

                  Ker je dolg centralni banki Islandije zajemal kratkoročna zavarovana posojila, bi takojšnje odplačilo resno vplivalo na likvidnostni položaj banke ISB in bi lahko ogrozilo njeno prestrukturiranje. Po navedbah centralne banke Islandije je bila njena druga možnost, da bi namesto tega izterjala dolg, ostal pa ji bi portfelj hipotekarnih kreditov. Tega bi centralna banka Islandije težko upravljala. Prodaja portfelja hipotekarnih kreditov se ob upoštevanju finančne krize in majhnega števila morebitnih kupcev na trgu takrat prav tako ni štela za eno od možnosti.

                  (10)

                  Zato je banka ISB zahtevala ponovno pogajanje o svojem dolgu s centralno banko Islandije, da bi se ta pretvoril v dolgoročni dolg z razumnim profilom amortizacije in tako ne bi dodatno negativno vplival na likvidnostni položaj banke ISB. Po pogajanjih med banko ISB in centralno banko Islandije je bil 11. septembra 2009 dosežen dogovor, v skladu s katerim je banka ISB za centralno banko Islandije izdala samostojne obveznice v višini 55,6 milijarde ISK. Zavarovane so bile z istim ali podobnim portfeljem hipotekarnih kreditov kot krite obveznice, ki jih je banka Glitnir izdala v preteklosti. Obveznice so presežno zavarovane, razmerje med vrednostjo kredita in vrednostjo zastavljenih nepremičnin pa znaša 70 % (15). Dospelost obveznice je deset let, pri čemer obrestna mera znaša 4,5 % in je vezana na indeks cen življenjskih potrebščin.

            2.3   POSOJILNA POGODBA, SKLENJENA Z BANKO ARION

                  (11)

                  Oktobra 2008 je bilo jasno, da banke Kaupthing ni več mogoče rešiti, zato je njene dejavnosti prevzel organ za finančni nadzor. Ta se je v skladu z zakonom št. 125/2008 o organu za izplačila iz državne blagajne zaradi nepredvidenih razmer na finančnem trgu itd. (v nadaljnjem besedilu: zakon o izrednih razmerah), ki je bil sprejet 6. oktobra 2008, odločil, da banko Kaupthing razdeli na staro in novo banko. Nova banka, ki je pozneje postala banka Arion, je načeloma prevzela večino domačih sredstev in obveznosti. Vendar zavarovane obveznosti do centralne banke Islandije in zadevno zavarovanje, vključno s portfeljem stanovanjskih posojil, niso bili preneseni (16). Nadzor nad staro banko je prevzel odbor za reševanje, pozneje pa so bili zanjo uvedeni likvidacijski postopki, katerih cilj je bil končno prenehanje opravljanja vseh dejavnosti.

                  (12)

                  Banka Kaupthing, vlada in banka Arion so 3. septembra 2009 dosegle dogovor o kapitalizaciji banke Arion in podlagi za nadomestilo, ki ga banka Kaupthing plača banki Arion (v nadaljnjem besedilu: dogovor o kapitalizaciji z banko Kaupthing). V skladu s tem dogovorom je imela banka Kaupthing možnost, da prevzame nadzor nad banko Arion z vpisom novega osnovnega kapitala, ki bi ga plačala iz lastnih sredstev stare banke (tj. iz sredstev, ki niso bila prenesena v skladu z odločitvijo organa za finančni nadzor, kot je bilo opisano).

                  (13)

                  Preden bi se banka Kaupthing lahko odločila, ali bo pridobila večinski lastniški delež v banki Arion, se je morala s centralno banko Islandije dogovoriti glede poravnave neporavnanih terjatev, saj so bila z nekaterimi sredstvi, ki bi jih potrebovala za plačilo novega osnovnega kapitala, zavarovana posojila centralne banke Islandije banki Kaupthing, vključno s portfeljem stanovanjskih posojil. Zato so finančno ministrstvo, centralna banka Islandije in odbor za reševanje banke Kaupthing 30. novembra 2009 sklenili dogovor o poravnavi terjatev centralne banke Islandije do banke Kaupthing (v nadaljnjem besedilu: dogovor o poravnavi). Poravnava posojil čez noč je bila obravnavana v členu 3 dogovora o poravnavi, v katerem so se stranke v posebnem obrazcu, priloženemu dogovoru kot Dodatek II, dogovorile, da bo banka Arion prevzela dolg banke Kaupthing do centralne banke Islandije z izdajo obveznic v višini približno […] (*1) milijard ISK, centralna banka Islandije pa bi portfelj stanovanjskih posojil dodelila banki Arion.

                  (14)

                  Banka Arion in centralna banka Islandije sta 22. januarja 2010 sklenili posojilno pogodbo, ki je bila po navedbah zadevnih bank formalna izvedba člena 3 dogovora o poravnavi in dogovora o kapitalizaciji, tj. ko so upniki banke Kaupthing postali lastniki banke Arion. Posojilna pogodba je nadomestila zgoraj navedeno obveznico. Posojilna pogodba je v bistvu odražala pogoje obveznice, le da je bila njena glavnica denominirana v eurih, ameriških dolarjih in švicarskih frankih, ne v islandskih kronah. Ta sprememba denominacije valute je bila v skladu s pogoji dogovora o poravnavi, ki so določali, da bi morala banka Arion kljub valuti, v kateri je denominirana glavnica, plačati obresti in obroke v tujih valutah v obsegu, v katerem banka to zmore. V dogovoru o poravnavi je bilo določeno tudi, da mora banka Arion centralni banki Islandije predložiti utemeljen pisni zahtevek, če ne bi zmogla plačevati v tujih valutah in bi želela plačevati v islandskih kronah.

                  (15)

                  S posojilno pogodbo je bilo zagotovljeno sedemletno posojilo z možnostjo podaljšanja dvakrat za tri leta v višini […] milijona EUR, […] milijonov USD in […] milijonov CHF. Banki Arion je bilo dovoljeno spreminjanje kombinacije valut, v katerih je treba vrniti posojilo. Obresti, ki se plačujejo, so bile EURIBOR/LIBOR + 300 bazičnih točk. Portfelj stanovanjskih posojil banke Arion se je uporabil kot zavarovanje za centralno banko Islandije.

            3.   PRITOŽBA

                  (16)

                  Po navedbah pritožnika posojilni pogodbi med banko ISB, banko Arion in centralno banko Islandije v odločbah nadzornega organa, s katerima je bila bankama ISB in Arion odobrena pomoč za prestrukturiranje, nista bili ocenjeni (17). Ker v teh primerih ukrepi niso bili obravnavani, je po mnenju pritožnika pomembno pridobiti mnenje nadzornega organa o (i) združljivosti teh dodatnih domnevnih ukrepov pomoči s Sporazumom EGP in (ii) posledicah, ker islandski organi niso priglasili teh ukrepov.

                  (17)

                  Po navedbah pritožnika takrat, ko je centralna banka Islandije sklenila posojilni pogodbi z bankama Arion in ISB, druge banke na Islandiji niso imele možnosti, da prejmejo tako financiranje od centralne banke Islandije ali drugih vladnih agencij. Zato trdi, da je bila pomoč selektivna, saj je bila dodeljena izključno nekaterim finančnim institucijam, ki konkurirajo na islandskem bančnem trgu. Po njegovem mnenju je bila banki ISB z dodelitvijo posojila dodeljena pomoč, da centralni banki Islandije ni bilo treba izvršiti izdaje kritih obveznic, v primeru banke Arion pa je bilo posojilo dodeljeno, da bi se zagotovila ustrezna uravnoteženost njenega valutnega tveganja. Trdi, da so bile druge finančne institucije, ki niso prejele take pomoči, prisiljene v prodajo sredstev na trgu, na katerem so imeli prednost kupci.

                  (18)

                  Po navedbah pritožnika sta banki ISB in Arion s posojilnima pogodbama pridobili jasno prednost v obliki dolgoročnega financiranja z ugodnimi obrestnimi merami, ki so bile nižje od tržnih obrestnih mer in drugim udeležencem na trgu niso bile na voljo. Po njegovem mnenju v teh nemirnih časih na finančnih trgih takih pogodb ne bi sklenil noben zasebni vlagatelj. V podporo svoji trditvi, da so bile obrestne mere takrat nižje od tržnih obrestnih mer, je predložil podatke o razmikih kreditne izmenjave islandske vlade v letu 2009 in obrestnih merah, ki so v letu 2009 veljale na izdajo obveznic HFF150224 in HFF150434, ki ju je izdal islandski finančni stanovanjski sklad. Pritožnik trdi, da so ukrepi okrepili položaj bank ISB in Arion na bančnem trgu in torej vplivali na položaj drugih udeležencev na trgu.

                  (19)

                  Nazadnje pritožnik trdi, da sta načrta prestrukturiranja bank ISB in Arion, ki ju je izvedla islandska vlada in za katera je nadzorni organ ugotovil, da sta združljiva pomoč v skladu s členom 61(3)(b) Sporazuma EGP, zadoščala za odpravo motnje v islandskem gospodarstvu. Po njegovem mnenju dodatni ukrepi pomoči, izvedeni z zgoraj navedenimi dogovori, niso bili potrebni, primerni ali sorazmerni za obnovo islandskega bančnega sistema in zato pomenijo nezdružljivo državno pomoč.

            4.   RAZLOGI ZA ZAČETEK FORMALNEGA POSTOPKA PREISKAVE

                  (20)

                  Nadzorni organ je v Odločbi št. 208/15/COL predhodno ocenil, ali bi lahko kratkoročni krediti, ki jih je centralna banka Islandije zagotovila bankama Glitnir in Kaupthing, ter posojilni pogodbi, ki ju je centralna banka Islandije sklenila z bankama Arion in ISB, pomenili državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, in če bi lahko pomenili, ali bi se lahko državna pomoč štela za združljivo z delovanjem Sporazuma EGP.

                  (21)

                  Kar zadeva kratkoročna zavarovana posojila centralne banke Islandije bankam in drugim finančnim institucijam, je nadzorni organ ugotovil, da so bili pogoji iz smernic o bančništvu (18) glede likvidnostne pomoči in posojil centralne banke izpolnjeni. V skladu s tem je ugotovil, da kratkoročni krediti, ki jih je centralna banka Islandije zagotovila bankama Glitnir in Kaupthing, ne pomenijo državne pomoči.

                  (22)

                  Vendar je nadzorni organ glede posojilnih pogodb med centralno banko Islandije ter bankama Arion in ISB pod domnevno ugodnejšimi pogoji predhodno ugotovil, da ni mogoče izključiti, da pomenita državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP. V Odločbi 208/15/COL so bili opredeljeni naslednji vidiki:

                              (i)

                              nadzorni organ je opozoril, da bi se za javno podporo, ki jo dodeli centralna banka, lahko štelo, da jo je mogoče pripisati državi, in zato pomeni prenos državnih sredstev;

                              (ii)

                              nadzorni organ je izrazil pomisleke glede tega, ali so bili ukrepi, ki se ocenjujejo, skladni z ravnanjem zasebnega upnika v primerljivem pravnem in dejanskem položaju. Iz predhodne ocene nadzornega organa je zato razvidno, da gospodarske prednosti v korist bank ISB in Arion ni mogoče izključiti;

                              (iii)

                              ker ni bil predložen noben dokaz, da sta bili domnevno ugodni posojilni pogodbi dani na voljo vsem podjetjem v dejanskem in pravnem položaju, ki je primerljiv s položajem bank ISB in Arion, je bilo predhodno mnenje nadzornega organa, da se ukrepi zdijo selektivni;

                              (iv)

                              nazadnje, nadzorni organ je opozoril, da banki ISB in Arion sicer trenutno poslujeta zlasti na islandskem trgu, ne glede na to pa zagotavljata finančne storitve, ki so v celoti odprte za konkurenco in trgovino v EGP. Zato je njegovo predhodno mnenje, da bi ukrep lahko izkrivljal konkurenco in vplival na trgovino v EGP.

                  (23)

                  Po mnenju nadzornega organa je treba predložiti dodatne dokaze, da bi se lahko ugotovilo, ali bi se posojilni pogoji lahko šteli za združljive z delovanjem Sporazuma EGP.

                  (24)

                  Zato je imel nadzorni organ po predhodni oceni pomisleke, ali zadevni ukrepi in zlasti posojilni pogoji pomenijo državno pomoč, in če jo, ali bi se lahko šteli za združljive z delovanjem Sporazuma EGP.

            5.   PRIPOMBE CENTRALNE BANKE ISLANDIJE

      5.1   SPLOŠNO

                  (25)

                  Centralna banka Islandije opozarja, da je nadzorni organ prestrukturiranje islandskega finančnega sistema in pravnih temeljev ter vladno izvedbo prestrukturiranja že predhodno obravnaval, med drugim v odločbah o pomoči za prestrukturiranje za banki ISB in Arion. Po njenem mnenju ni logično, da se ukrepi, ki se preiskujejo v tej zadevi, vzamejo iz konteksta in ocenijo kot samostojni instrumenti.

                  (26)

                  Po navedbah centralne banke Islandije ni realno, da bi centralna banka izvršila zavarovanje, kot je tisto v primeru bank Kaupthing (Arion) in ISB. S prisvojitvijo takega zavarovanja bi centralna banka Islandije prevzela vlogo komercialne banke z enim največjih portfeljev stanovanjskih posojil na Islandiji. To ne bi bilo v skladu z vlogo, ki jo ima kot centralna banka. Obstajalo je tudi veliko tveganje destabilizacije dejavnosti bank Arion in ISB, ki bi ogrozila finančno stabilnost. Nadzorni organ mora upoštevati pravno obveznost centralne banke Islandije, da spodbuja finančno stabilnost. Če bi centralna banka Islandije izterjala terjatev do banke ISB, bi bila likvidnost banke ISB prešibka, da bi lahko delovala kot zdrava banka, zato centralna banka Islandije ne bi mogla izterjati celotne terjatve.

                  (27)

                  Centralna banka Islandije opozarja, da v smernicah o bančništvu na žalost ni obravnavano, kaj se zgodi, ko zapadejo terjatve, ki izhajajo iz operacij denarne politike, in mora centralna banka sprejeti ukrepe za izterjavo terjatev in prisvojitev premoženja, ki je predloženo kot zavarovanje. Trdi, da bi bilo treba preoblikovanje terjatev centralne banke Islandije v posojilni pogodbi šteti za običajno nadaljevanje ukrepov upnikov, s katerimi naj bi se kar najbolj izterjale terjatve, ki izhajajo iz kratkoročnih kreditov, ne pa za nova finančna sredstva, zagotovljena bankama Arion in ISB.

            5.2   OBSTOJ DRŽAVNE POMOČI

                  (28)

                  Centralna banka Islandije glede tega, ali je bila s posojilnima pogodbama zadevnima bankama zagotovljena prednost, najprej trdi, da prvotna zamuda pri plačilih glede na izredne okoliščine, ki so bile na Islandiji po zlomu bančnega sistema oktobra 2008, ni pomenila državne pomoči. Tega, da je banka ISB plačila poravnala septembra 2009, banka Kaupthing pa novembra 2009, po mnenju centralne banke Islandije ni mogoče šteti za zamudo, saj je na Islandiji potekalo celovito prestrukturiranje bank s pomočjo Mednarodnega denarnega sklada in je bilo veliko negotovosti glede vrednotenja sredstev bank.

                  (29)

                  Centralna banka Islandije poudarja, da je pravno obvezana k ohranjanju finančne stabilnosti in nadzoru nad deviznimi bilancami kreditnih institucij. Zato je bila pravno obvezana reševati takratne resne razmere. Sklenitev posojilnih pogodb je bila v teh okoliščinah najbolj razumna gospodarska odločitev. Centralna banka Islandije poudarja, da prisvojitev zavarovanja ne bi bila le v nasprotju z njeno vlogo centralne banke, ampak bi zaradi nje na koncu tudi izterjala manj kratkoročnega dolga.

                  (30)

                  Poleg tega so bili po mnenju centralne banke Islandije pogoji posojilnih pogodb, tj. obrestne mere in zavarovanje, zanjo ugodni. Navaja razpoložljive informacije o izdanih instrumentih po svetu in tudi pogoje pri drugih instrumentih, ki so jih takrat sklenile zadevne strani (banka Arion, banka ISB, centralna banka Islandije, druge nacionalne finančne institucije in država) (19). Zato so bili po njenem mnenju pogoji posojilnih pogodb v obeh primerih v celoti usklajeni s takratnimi običajnimi pogoji na trgu in torej povsem v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu.

                  (31)

                  Glede vprašanja, ali sta bili ti posojilni pogodbi selektivni, centralna banka Islandije trdi, da so se vsa podjetja v primerljivem pravnem in dejanskem položaju obravnavala enako. V zvezi s tem ugotavlja, da je tudi Straumur, zasebna islandska investicijska banka, s centralno banko Islandije sklenila dogovor o poravnavi kratkoročnega dolga (20). Poleg tega banka MP Bank po navedbah centralne banke Islandije ni bila v podobnem dejanskem ali pravnem položaju, saj njeni kratkoročni dolgovi niso bili zavarovani s sredstvi, ki so primerljiva s portfeljem stanovanjskih posojil, ampak z javnimi vrednostnimi papirji, kot so instrumenti zakladnice in podobni varni instrumenti, tj. s sredstvi z določeno vrednostjo, s katerimi je enostavno trgovati in s katerih prisvojitvijo ni nobenih stroškov. Zato centralna banka Islandije zavrača trditev, da drugim bankam na Islandiji ni bila dana možnost, da prejmejo tako financiranje od centralne banke Islandije ali drugih vladnih agencij.

                  (32)

                  Nazadnje centralna banka Islandije opozarja, da mora nadzorni organ upoštevati, da v obdobju, v katerem sta bili sklenjeni posojilni pogodbi, ni bilo dejansko nobene konkurence med islandskimi finančnimi podjetji in drugimi finančnimi podjetji v EGP. Islandski parlament je novembra 2008 sprejel zakon št. 134/2008 o spremembi zakona št. 87/1992 o tujih valutah, s katerim so bile uvedene omejitve čezmejnih kapitalskih tokov in s tem povezanih menjalniških poslov, zaradi česar tuji finančni subjekti niso mogli konkurirati na islandskem trgu (21). Zato centralna banka Islandije trdi, da ukrepi niso mogli izkrivljati konkurence in vplivati na trgovino med pogodbenicami Sporazuma EGP.

                  (33)

                  Centralna banka Islandije na podlagi navedenega trdi, da sklenitev posojilnih pogodb ne more pomeniti državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

            5.3   ZDRUŽLJIVOST

                  (34)

                  Če bi nadzorni organ kljub temu menil, da ukrepi pomenijo državno pomoč, centralna banka Islandije trdi, da jih je treba šteti za združljive s Sporazumom EGP na podlagi njegovega člena 61(3)(b), saj so bili sestavni deli ukrepov, ki so bili potrebni, sorazmerni in primerni za odpravo resne motnje v islandskem gospodarstvu ter so bili torej neposredno povezani z ukrepi pomoči za prestrukturiranje, ki jih je nadzorni organ odobril v odločbah o pomoči za prestrukturiranje za banki Arion in ISB.

            6.   PRIPOMBE BANKE ARION

      6.1   SPLOŠNO

                  (35)

                  Tudi banka Arion trdi, da se ukrepi, ki se preiskujejo v tej zadevi, ne morejo vzeti iz konteksta in oceniti kot samostojni instrumenti. Navaja, da je nadzorni organ prestrukturiranje in kapitalizacijo banke Arion preiskal in odobril že v odločbi o pomoči za prestrukturiranje za banko Arion.

                  (36)

                  Banka Arion opozarja, da je bila denominacija posojila v tujih valutah namesto v islandskih kronah v skladu s pogoji dogovora o poravnavi, ki je določal, da bi morala banka Arion plačati obresti in obroke v tujih valutah v obsegu, v katerem to zmore, in da sme v islandskih kronah plačati le v izrednih okoliščinah. Opozarja tudi, da lahko posojilojemalec v skladu s členom 4 dogovora o poravnavi z dovoljenjem posojilodajalca delno ali v celotispremeni denominacijo dolga. Pogoji posojilne pogodbe so torej v celoti v skladu s pogoji dogovora o poravnavi. Banka Arion poudarja, da je nadzorni organ pogoje dogovora o poravnavi pregledal in odobril že v odločbi o pomoči za prestrukturiranje za banko Arion (22).

                  (37)

                  Po navedbah banke Arion trditev nadzornega organa v Odločbi št. 208/15/COL, da bi brez portfelja stanovanjskih posojil banka Arion imela majhno možnost preživetja, ne drži. Po navedbah banke Arion je bil portfelj stanovanjskih posojil res koristna pridobitev, saj je vključeval posojila nekaterih ključnih strank banke Arion, banka pa ga je tudi servisirala. Banka Kaupthing je v skladu z dogovorom o poravnavi (in ne odločitvijo organa za finančni nadzor) portfelj stanovanjskih posojil lahko prenesla na banko Arion v okviru njene kapitalizacije. Če člena 3 dogovora o poravnavi ne bi bilo (in torej ne bi bilo prenosa portfelja stanovanjskih posojil), bi portfelj stanovanjskih posojil zamenjala druga sredstva, da bi se izpolnile zahteve glede kapitalizacije in prestrukturiranja banke Arion.

            6.2   OBSTOJ DRŽAVNE POMOČI

                  (38)

                  Po navedbah banke Arion bi se lahko položaj centralne banke Islandije štel za položaj zasebnega vlagatelja, ki izvršuje terjatve do banke Kaupthing, kot je bilo podrobno pojasnjeno v dogovoru o poravnavi, v skladu z veljavnimi pravili, s katerimi se urejajo likvidacijski postopki (23). Dodelitev portfelja stanovanjskih posojil v skladu z dogovorom o poravnavi in sklenitev posojilne pogodbe sta bili izvedeni pod pogoji, ki so bili v celoti skladni s takratnimi običajnimi pogoji na trgu. Zato je ravnanje centralne banke Islandije v skladu z zahtevami merila zasebnega upnika. Centralna banka Islandije torej banki Arion ni zagotovila prednosti, ki bi jo bilo mogoče kakor koli šteti za državno pomoč.

                  (39)

                  Po mnenju banke Arion je mogoče glavne točke, ki bi jih bilo treba upoštevati pri oceni, ali bi hipotetični zasebni upnik sklenil dogovor o poravnavi in posojilno pogodbo, povzeti, kot sledi:

                              (i)

                              za centralno banko Islandije je bila to ekonomsko in funkcionalno edina smiselna možnost. S prisvojitvijo portfelja stanovanjskih posojil bi centralna banka Islandije na koncu izterjala manjši znesek kratkoročnega dolga;

                              (ii)

                              centralna banka Islandije kot zavarovani upnik je izčrpala vse druge možnosti, ki so bile takrat na voljo;

                              (iii)

                              dolžnica, banka Kaupthing, je bila v likvidacijskem postopku, zato je bilo treba kratkoročni dolg zaključiti v skladu z zakonom št. 21/1991 o stečajnem postopku;

                              (iv)

                              ukrepi so bili v skladu s ciljem vlade, da domači del starih bank preseli na nove banke;

                              (v)

                              prestrukturiranje in kapitalizacija banke Arion sta bila del splošnega prestrukturiranja finančnega sektorja;

                              (vi)

                              pogoji posojilne pogodbe, tj. obrestne mere in zavarovanje, so bili za centralno banko Islandije ugodni. To je razvidno iz razpoložljivih informacij o izdanih instrumentih po svetu in tudi pogojev pri drugih instrumentih, ki so jih takrat sklenile zadevne strani (tj. banka Arion, centralna banka Islandije, druge nacionalne finančne institucije in država).

                  (40)

                  Ker je nadzorni organ v Odločbi št. 208/15/COL menil, da je težko določiti ustrezna referenčna merila za obrestne mere med finančno krizo, je banka Arion predložila informacije o kritih obveznicah in nadrejenih nezavarovanih obveznicah, ki so jih v zadevnem obdobju izdale banke v Evropi. Posojilo, ki ga je zagotovila centralna banka Islandije, je zavarovano zlasti s hipotekami, zato banka Arion trdi, da je primerljivo s kritimi obveznicami, ki so jih leta 2009 izdale evropske banke in so bile zavarovane s stanovanjskimi hipotekami. Po navedbah banke Arion je iz nabora podatkov, ki ga je predložila (24), razvidno, da so bili razmiki pri financiranju, ki so jih plačevale evropske banke, od 0,1 % do 1,90 % nad medbančnimi obrestnimi merami, pri čemer je bil srednji razmik 0,72 %. Najvišje obrestne mere za krite obveznice sta plačali banki Bank of Ireland septembra2009 (1,9 % nad medbančnimi obrestnimi merami) in EBS Mortgage finance iz Irske (1,75 % nad medbančnimi obrestnimi merami) novembra 2009. Po navedbah banke Arion je težko razumeti, kako bi se lahko dolžniški instrument, ki je zavarovan s hipotekami in drugimi visokokakovostnimi sredstvi ter na katerega se obračuna obrestna mera LIBOR + 3,00 %, štel za državno pomoč, če so bili takrat najvišji stroški financiranja, ki jih je imela evropska banka s hipotekarnim zavarovanjem s premoženjem, medbančne obrestne mere + 1,9 %.

                  (41)

                  Po navedbah banke Arion je bila sprememba pogojev v posojilni pogodbi v primerjavi s pogoji dogovora o poravnavi, ki so se nanašali na denominacijo glavnice v eurih, ameriških dolarjih in švicarskih frankih namesto v islandskih kronah, za centralno banko Islandije ugodna. Banka Arion opozarja, da so bile na Islandiji od zloma bančnega sistema jeseni 2008 uvedene stroge omejitve čezmejnega pretoka kapitala in povezanih menjalniških poslov. Z uporabo merila zasebnega upnika v teh okoliščinah je mogoča le ugotovitev, da bi zasebni upnik dal prednost denominaciji v tujih valutah namesto v islandskih kronah. Taka sprememba denominacije bi bila torej v korist upnika, ne dolžnika.

                  (42)

                  Banka Arion primerja tudi dogovor o poravnavi (v nadaljnjem besedilu: dogovor z banko LBI), ki sta ga decembra 2009 sklenili „nova“ banka Landsbankinn (v nadaljnjem besedilu: banka NBI) in „stara“ banka Landsbankinn (v nadaljnjem besedilu: banka LBI). Dogovor z banko LBI je obsegal izdajo nadrejene zavarovane obveznice, denominirane v eurih, britanskih funtih in ameriških dolarjih, v vrednosti 247 milijard ISK v tuji valuti za deset let, ki jo je banka NBI izdala banki LBI. Poleg tega je bila v začetku leta 2013 izdana pogojno zamenljiva obveznica v vrednosti 92 milijard ISK v tuji valuti. Ti nadrejeni zavarovani obveznici sta bili nadomestilo za sredstva in obveznosti, ki so se z odločitvijo organa za finančni nadzor o odtujitvi sredstev in odgovornosti banke LBI banki NBI 9. oktobra 2008 prenesle z banke LBI. Ti nadrejeni zavarovani obveznici dospeta oktobra 2018, v prvih petih letih pa ni obročnega odplačevanja. Obrestni meri sta EURIBOR/LIBOR + 175 bazičnih točk za prvih pet let in EURIBOR/LIBOR + 290 bazičnih točk za ostalih pet let. Zavarovani sta z nabori posojil strankam banke Landsbankinn (25).

                  (43)

                  Po navedbah banke Arion se lahko pogoji dogovora z banko LBI štejejo za neposredno primerljive s pogoji iz posojilne pogodbe. Povzetek razlik:

                              (i)

                              stopnja 175 bazičnih točk/290 bazičnih točk zasebnega posojilodajalca v primerjavi s 300 bazičnimi točkami centralne banke Islandije na podlagi posojilne pogodbe;

                              (ii)

                              glavnica zasebnega posojilodajalca v višini skoraj 350 milijard ISK v primerjavi z […] milijardami ISK centralne banke Islandije na podlagi posojilne pogodbe;

                              (iii)

                              skupina zavarovanih posojil strankam za zasebnega posojilodajalca v primerjavi z raznoliko skupino domačih izpostavljenosti, zavarovanih z državnimi, občinskimi in stanovanjskimi hipotekami centralni banki Islandije na podlagi posojilne pogodbe.

                  (44)

                  Vse navedene razlike med tema primeroma so po mnenju banke Arion ugodnejše za posojilno pogodbo in centralno banko Islandije, tj. višja obrestna mera, manjša glavnica in močnejša skupina zavarovanj s premoženjem, čeprav gre v tem primeru za zasebnega posojilodajalca. To pomeni, da so pogoji financiranja, ki je bilo banki Arion zagotovljeno na podlagi posojilne pogodbe, v skladu s takrat prevladujočimi pogoji na trgu.

                  (45)

                  Na kratko, banka Arion trdi, da sklenitev posojilne pogodbe med centralno banko Islandije in banko Arion ne more pomeniti državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

            6.3   ZDRUŽLJIVOST

                  (46)

                  Če bi nadzorni organ kljub navedenim trditvam menil, da ukrepi pomenijo državno pomoč, banka Arion trdi, da so ti ukrepi združljivi s Sporazumom EGP na podlagi njegovega člena 61(3)(b).

                  (47)

                  Ker so bili zadevni ukrepi neločljivi del končne kapitalizacije banke Arion in načrta prestrukturiranja banke Arion, ki je bil predložen nadzornemu organu, banka Arion trdi, da teh ukrepov ni mogoče ločiti od skupne ocene, ki jo je nadzorni organ podal v navedeni zadevi. Zato so zajeti v odločbi nadzornega organa o pomoči za prestrukturiranje za banko Arion.

                  (48)

                  Banka Arion meni tudi, da če je po mnenju nadzornega organa mogoče znova obravnavati določen del posla, ki ga je nadzorni organ pregledal in odobril že v odločbi o pomoči za prestrukturiranje za banko Arion, potem bi moral nadzorni organ upoštevati celotni dejanski in pravni položaj. Ocena združljivosti zadevnih ukrepov, ki jo poda nadzorni organ, bi zato morala biti v skladu z oceno iz odločbe o pomoči za prestrukturiranje za banko Arion, in bi morala zlasti proučiti, ali so bila izpolnjena merila veljavnih smernic o državni pomoči.

            7.   PRIPOMBE BANKE ISB

                  (49)

                  Banka ISB je zagotovila informacije o pogojih podobnih obveznic, zavarovanih s premoženjem, ki so v Evropi veljali ob sklenitvi dogovora s centralno banko Islandije. Po njenih navedbah so takrat v Evropi podobne obveznice, zavarovane s premoženjem, pri trgovanju dosegale po 40–80 bazičnih točk več kot obveznice z državnim jamstvom. Banka ISB je predložila graf, ki za tri države, tj. Francijo, Nemčijo in Španijo, prikazuje podatke iz leta 2009 o razliki v razmikih za razmike med donosnostjo kritih obveznic in donosnostjo državnih vrednostnih papirjev. Razmiki med donosnostjo kritih obveznic na osnovi indeksov iBoxx (26) so tehtano povprečje vseh neporavnanih obveznosti iz naslova kritih obveznic iz zadevnih držav s povprečnim trajanjem indeksov v razponu od pet do sedem let.

                  (50)

                  Kot je razvidno z grafa, je razmik v tem obdobju precej nihal in je na primer pri Španiji trenutno negativen. Leta 2009 je bila razlika v razmikih za te tri države v razponu od 40 do 160 bazičnih točk.

            II.   OCENA

      1.   OBSTOJ DRŽAVNE POMOČI

                  (51)

                  Nadzorni organ bo v naslednjih poglavjih ocenil, ali posojilni pogodbi, sklenjeni med centralno banko Islandije ter bankama ISB in Arion, vključujeta državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

                  (52)

                  Ukrep pomeni državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, če so kumulativno izpolnjeni naslednji pogoji: ukrep (i) dodeli država ali je dodeljen iz državnih sredstev, (ii) podjetju zagotavlja gospodarsko prednost, (iii) je selektiven ter (iv) bi lahko izkrivljal konkurenco in vplival na trgovino med pogodbenicami.

                  (53)

                  Predhodno bi bilo treba opozoriti, da v denarni politiki ni vsesplošne izjeme od uporabe pravil o državni pomoči (27). Izvzetje likvidnostne pomoči iz uporabe prava o državni pomoči, kot je navedeno v odstavku (21), je omejeno na ukrepe, ki izpolnjujejo pogoje, naštete v točki 51 smernic nadzornega organa o bančništvu iz leta 2008 in točki 62 smernic nadzornega organa o bančništvu iz leta 2013 (28). To ne pomeni, da so vsi ukrepi centralnih bank izvzeti iz uporabe pravil o državni pomoči. Nadzorni organ v tem primeru meni, da dolgoročnaposojila, ki jih je zagotavljala centralna banka Islandije, niso v skladu s pogoji iz navedenih točk smernic o bančništvu iz let 2008 in 2013, saj so bili ukrepi povezani z ukrepi za prestrukturiranje, zagotovljenimi zadevnima bankama. Zato mora ukrepe oceniti na podlagi pogojev iz člena 61(1) Sporazuma EGP.

            1.1   OBSTOJ DRŽAVNIH SREDSTEV

                  (54)

                  V skladu s členom 61(1) Sporazuma EGP mora ukrep dodeliti država ali mora biti dodeljen iz državnih sredstev, da se lahko šteje za državno pomoč.

                  (55)

                  Za namen člena 61(1) Sporazuma EGP država zajema vse organe javne uprave, od centralne ravni države do mestne ravni ali najnižje upravne ravni, pa tudi javna podjetja in organe (29).

                  (56)

                  Ukrepi, ki se preiskujejo, so v obliki posojilnih pogodb med centralno banko Islandije ter bankama Arion in ISB pod domnevno ugodnimi pogoji.

                  (57)

                  Da bi se ugotovilo, ali dolgoročna posojila, ki jih je zagotovila centralna banka Islandije, vključujejo državna sredstva, je treba oceniti, ali se lahko za ukrepe centralne banke šteje, da jih je mogoče pripisati državi. Centralne banke so na splošno neodvisne od centralne vlade. Vendar ni pomembno, ali je institucija v javnem sektorju avtonomna ali ne (30). Poleg tega je na splošno sprejeto, da centralne banke opravljajo javno nalogo. Nadzorni organ opozarja, da lahko v skladu z ustaljeno sodno prakso finančna podpora institucije, ki služi javnemu namenu, pomeni dodelitev državne pomoči (31). Za javno podporo, ki jo dodeli centralna banka, se torej prav tako lahko šteje, da jo je mogoče pripisati državi in zato pomeni državno pomoč (32). Dejansko v skladu s smernicami o bančništvu iz leta 2013 sredstva, ki jih centralna banka zagotovi posameznim kreditnim institucijam, na splošno pomenijo prenos državnih sredstev (33).

                  (58)

                  Vendar se lahko ne glede na te pripombe vprašanje, ali je zadevni posojilni pogodbi dodelila država ali sta bili dodeljeni iz državnih sredstev, pusti odprto glede na ugotovitev iz naslednjega oddelka, da z zadevnimi ukrepi bankama ni bila zagotovljena gospodarska prednost.

            1.2   PREDNOST

                  (59)

                  Da bi ukrepi pomenili državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, morajo podjetju zagotavljati prednost.

                  (60)

                  Prednost v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP je vsaka gospodarska korist, ki je podjetje ne bi pridobilo pod običajnimi tržnimi pogoji, s čimer je v ugodnejšem položaju kot njegovi konkurenti. Pomemben je le učinek ukrepa na podjetje, ne pa vzrok ali cilj posredovanja države (34). Da bi ukrep pomenil pomoč, je lahko v obliki pozitivne gospodarske prednosti, pa tudi razbremenitve gospodarskih bremen. Slednje je obsežna kategorija, ki obsega vsak ukrep za znižanje stroškov, ki bi običajno bremenili proračun podjetja. Vprašanje, ali bi se za sklenitev posojilnih pogodb lahko štelo, da je bila z njo bankama ISB in Arion zagotovljena prednost, je nazadnje odvisno od tega, ali bi zasebni upnik, ki je primerljive velikosti kot javni organ in posluje pod enakimi tržnimi pogoji, dodelil podobno posojilo pod podobnimi pogoji.

                  (61)

                  Da bi se ugotovilo, ali je javni organ ravnal kot kateri koli udeleženec v tržnem gospodarstvu v podobnem položaju, je treba upoštevati le koristi in obveznosti, povezane z vlogo države ali javnega organa kotgospodarskega subjekta, in ne tistih, ki so povezane z njeno javno oblastjo (35). Poleg tega je treba za ugotovitev, ali je posredovanje države v skladu s tržnimi pogoji, to proučiti predhodno in pri tem upoštevati le informacije, ki so bile na voljo ob sprejetju odločitve o posredovanju. Če posebne tržne informacije o dani dolžniški transakciji niso na voljo, se lahko poleg tega skladnost dolžniškega instrumenta s tržnimi pogoji ugotovi na podlagi primerjave s primerljivimi tržnimi transakcijami, tj. s primerjalno analizo.

                  (62)

                  Merilo zasebnega upnika, ki so ga razvila in izpopolnila sodišča Evropske unije (36), se uporablja za ugotavljanje, ali pogoji, pod katerimi se bo poplačala terjatev javnega upnika, po možnosti z reprogramiranjem plačil, pomenijo državno pomoč. Kadar je država v takem položaju, ne kot vlagatelj ali nosilec projekta, ampak kot upnik, ki si prizadeva kar najbolj izterjati neporavnan dolg, prizanesljiva obravnava sama po sebi v obliki odloga plačila morda ne bo zadoščala za predpostavko o ugodni obravnavi v smislu državne pomoči. V takih okoliščinah se ravnanje javnega upnika primerja z ravnanjem hipotetičnega zasebnega upnika v primerljivem dejanskem in pravnem položaju. Ključno vprašanje je, ali bi zasebni upnik dolžniku v podobnih okoliščinah zagotovil podobno obravnavo.

                  (63)

                  Preden se posojilni pogodbi ocenita, se postavlja vprašanje, ali bi lahko prvotna zamuda pri poravnavi plačil, za katero se šteje, da je trajala od približno oktobra 2008 do konca leta 2009, vključevala državno pomoč. Na splošno lahko odločitve javnih organov, da dopustijo zamude pri plačilu posojila, dolžniku zagotovijo prednost in vključujejo državno pomoč. Začasni odlog plačila bi verjetno ustrezal ravnanju zasebnega upnika in zato ne bi pomenil državne pomoči, vendar bi se lahko tako ravnanje, ki je sprva skladno s tržnimi pogoji, spremenilo v državno pomoč v primerih dolgotrajnih zamud pri plačilu (37).

                  (64)

                  Z vidika zasebnega upnika je izterjava zapadle terjatve samoumevna. To velja tudi, če je podjetje dolžnik v finančnih težavah, in v primeru insolventnosti. Zasebni upniki v takih okoliščinah običajno niso pripravljeni sprejeti dodatnega odloga plačila, če od tega nimajo nobene jasne koristi. Nasprotno, ko dolžnik zaide v finančne težave, bi se mu dodatna posojila dodelila le pod strožjimi pogoji, npr. z višjo obrestno mero ali obsežnejšim zavarovanjem, saj je odplačilo ogroženo. Izjeme so lahko upravičene v posameznih primerih, kadar se zdi neizterjava ekonomsko razumnejša možnost. Tak primer bi bil, ko se z neizterjavo zagotovijo bistveno boljše možnosti za izterjavo precej večjega deleža terjatev v primerjavi z drugimi možnimi alternativami ali če se je tako mogoče izogniti še večjim posledičnim izgubam. V interesu zasebnega upnika je lahko, da ohranja poslovanje podjetja dolžnika, namesto da likvidira njegova sredstva, in tako v določenih okoliščinah izterja le del dolga. Kadar se zasebni upnik strinja, da svoje terjatve ne izterja v celoti, od dolžnika običajno zahteva, naj zagotovi dodatno zavarovanje. Kadar to ni mogoče, kot v primeru dolžnikov v finančnih težavah, zasebni upnik zahteva zagotovilo, da bo prejel najvišje nadomestilo, če se bo finančni položaj dolžnika pozneje izboljšal. Če dolžnik ne zagotovi zadostnega zavarovanja ali obvez, se zasebni upnik na splošno ne bi strinjal s sklenitvijo dogovorov o reprogramiranju dolga ali dolžniku zagotovil dodatnih posojil.

                  (65)

                  Kar zadeva prvotno zamudo pri poravnavi plačil, po mnenju centralne banke Islandije tega, da je banka ISB plačila poravnala septembra 2009, banka Kaupthing pa novembra 2009, glede na izredne okoliščine, ki so bile na Islandiji po zlomu bančnega sistema oktobra 2008, ni mogoče šteti za zamudo. V obdobju od zloma do poravnave terjatev je na Islandiji potekalo celovito prestrukturiranje bank s pomočjo Mednarodnega denarnega sklada, bilo pa je tudi precej negotovosti glede poštenega vrednotenja sredstev bank. Zato je centralna bankaIslandije kot upnica bank potrebovala čas, da ustrezno ovrednoti sredstva, uporabljena za zavarovanje. Nadzorni organ je ocenil te trditve in meni, da je centralna banka Islandije v zvezi s prvotno zamudo ravnala v skladu z merilom zasebnega upnika.

                  (66)

                  Nadzorni organ mora oceniti tudi, ali bi se zasebni upnik s podobnimi kratkoročnimi terjatvami do bank, ki nista poravnali obveznosti, strinjal s prenosom portfelja stanovanjskih posojil pod navedenimi pogoji in posledično sklenitvijo posojilnih pogodb z novimi bankami pod enakimi pogoji.

                  (67)

                  Nadzorni organ opozarja, da se je centralna banka Islandije po zlomu bank Glitnir in Kaupthing jeseni 2008 znašla v položaju, v katerem je bilo nerealno pričakovati, da bo izvršila zavarovanje, kot je tisto v primeru bank Kaupthing (Arion) in ISB. Ob upoštevanju, da sta portfelja posojil zajemala velik del strank bank Arion in ISB, bi prisvojitev takega zavarovanja lahko ogrozila finančno stabilnost bank Arion in ISB ter ti finančni ustanovi prisilila v stečaj. Izvršitev zavarovanja bi pomenila tudi dodatne upravne stroške za centralno banko Islandije. Poleg tega centralna banka Islandije, če bi se portfelja posojil prodajala, tudi ne bi imela nobenega zagotovila, da bo povračilo sprejemljivo, in glede na takratno stanje na trgu na Islandiji je bilo malo verjetno, da bi se našli vlagatelji z zadostno kapitalsko močjo za nakup portfeljev. Zato bi centralna banka Islandije s prisvojitvijo portfeljev stanovanjskih posojil – z izvršitvijo zavarovanja ali po stečaju – na koncu izterjala manjši znesek kratkoročnega dolga.

                  (68)

                  Zaradi takega položaja se je centralna banka Islandije torej odločila, da sklene posojilni pogodbi in si zagotovi poplačilo svojih terjatev v celoti, z obrestmi in brez upravnih stroškov. Posojilni pogodbi sta bili torej sklenjeni, da bi se zagotovila največja izterjava, ki bi bila v tistem času mogoča.

                  (69)

                  Nadzorni organ na podlagi navedenega meni, da si je centralna banka Islandije s sklenitvijo posojilnih pogodb prizadevala za optimizacijo izterjave svojih terjatev.

                  (70)

                  Nadzorni organ mora oceniti tudi, ali bi pogoji iz posojilnih pogodb in zlasti veljavne obrestne mere imeli zadostno vrednost za zasebnega upnika, da bi izpolnili zahtevo merila zasebnega upnika.

                  (71)

                  Nadzorni organ je v Odločbi št. 208/15/COL ugotovil, da je težko določiti ustrezna referenčna merila za obrestne mere med finančno krizo. V odgovor so banki ISB in Arion ter centralna banka Islandije predložile dodatne informacije in pripombe.

                  (72)

                  Banka ISB trdi, da so obrestne mere v skladu s takratnimi obrestnimi merami podobnih obveznic, zavarovanih s premoženjem. Dospelost obveznice banke ISB je deset let, obrestna mera znaša 4,5 % in je vezana na indeks cen življenjskih potrebščin, obveznica pa je presežno zavarovana, z razmerjem med vrednostjo kredita in vrednostjo zastavljenih nepremičnin, ki znaša 70 %. Obrestna mera je bila določena na približno 50 bazičnih točk višje kot za obveznice stanovanjskega finančnega sklada z državnim jamstvom na dan izdaje. Za primerjavo, običajne obrestne mere v Evropi v tistem obdobju za podobne vrednostne papirje s premoženjskim kritjem so bile za 40–80 bazičnih točk višje kot za tiste z državnim jamstvom. Banka ISB je predložila tudi graf, iz katerega je razvidno, da so bile leta 2009 razlike v razmikih za Francijo, Nemčijo in Španijo v razponu od 40 do 160 bazičnih točk.

                  (73)

                  Podobno banka Arion trdi, da je bila njena posojilna pogodba s centralno banko Islandije sklenjena pod tržnimi pogoji. Med drugim jo primerja s primerljivim dogovorom med bankama NBI in LBI. Oba dogovora sta bila sklenjena približno hkrati, tj. ob koncu leta 2009 in začetku leta 2010, ter sta zajemala podobno poravnavo terjatev. Iz primerjave je razvidno, da so bili pogoji iz posojilne pogodbe za banko Arion strožji od tistih iz dogovora z banko LBI, ki je vključeval zasebnega posojilodajalca. Dejansko se zdi, da so se v dogovoru z banko LBI zahtevale nižje obrestne mere in da je zajemal višjo glavnico, zavarovanje pa je bilo šibkejše in manj raznoliko kot pri posojilni pogodbi z banko Arion.

                  (74)

                  Banka Arion je v dopisu z dne 31. marca 2015 (38) predložila dodatne informacije o kritih obveznicah in nadrejenih nezavarovanih obveznicah, ki so jih banke v Evropi izdale od 1. januarja 2009 do 31. decembra 2010. Ob upoštevanju, da je posojilo, ki ga je zagotovila centralna banka Islandije, zavarovano zlasti s hipotekami, banka Arion trdi, da je primerljivo s kritimi obveznicami, ki so jih leta 2009 izdale evropske bankein so bile zavarovane s stanovanjskimi hipotekami. Kot je bilo navedeno, so bili v skladu z naborom podatkov, ki ga je predložila banka Arion, razmiki pri financiranju, ki so jih plačevale evropske banke, od 0,1 % do 1,90 % nad medbančnimi obrestnimi merami, pri čemer je bil srednji razmik 0,72 %. Najvišje obrestne mere za krite obveznice sta plačali banki Bank of Ireland septembra 2009 (1,9 % nad medbančnimi obrestnimi merami) in EBS Mortgage iz Irske (1,75 % nad medbančnimi obrestnimi merami) novembra 2009.

                  (75)

                  Centralna banka Islandije trdi tudi, da so bili pogoji posojilnih pogodb, tj. obrestne mere in zavarovanje, zanjo ugodni. Po njenem mnenju je to razvidno iz razpoložljivih informacij o izdanih instrumentih po svetu (kot je dokazala banka Arion, glej zgoraj) in tudi pogojev pri drugih takrat sklenjenih instrumentih, vključno z dogovorom z banko LBI.

                  (76)

                  Nadzorni organ opozarja, da se za posojilni pogodbi, sklenjeni med centralno banko Islandije in zadevnima bankama, obračunava obrestna mera LIBOR + 3,00 %, zavarovani pa sta s hipotekami in drugimi sredstvi. Kot je razvidno iz informacij, ki sta jih predložili banki ISB in Arion, je obrestna mera precej višja od povprečnih obrestnih mer za primerljive dolžniške instrumente, ki so bili sklenjeni v zadevnem obdobju, in celo presegajo najvišje stroške financiranja katere koli druge evropske banke v tistem času, ki so se zavarovale s hipotekami (tj. banka Bank of Ireland, medbančne obrestne mere + 1,9 %). Nadzorni organ meni, da so informacije glede primerljivih dolžniških instrumentov, ki sta jih predložili banki, zanesljive in da so natančno ponazorile tržne pogoje ob sklenitvi posojilnih pogodb. Ker so se o teh obrestnih merah dogovorile zasebne strani, nadzorni organ meni, da so ustreznejše referenčno merilo za določitev takratnih tržnih obrestnih mer kot razmiki kreditne izmenjave in obrestne mere na obveznice stanovanjskega finančnega sklada, ki jih je navedel pritožnik.

                  (77)

                  Kar zadeva posojilno pogodbo, sklenjeno z banko Arion, nadzorni organ opozarja, da posojilo ni bilo denominirano v islandskih kronah, ampak v tujih valutah. Vendar je bila ta sprememba denominacije valute, kot je navedla banka Arion, v skladu s pogoji dogovora o poravnavi, ki je določal, da bi morala banka Arion plačati obresti in obroke v tujih valutah v obsegu, v katerem to zmore, in da lahko z dovoljenjem posojilodajalca delno ali v celoti spremeni denominacijo dolga. Kot je bilo ugotovljeno, je nadzorni organ pregledal in odobril pogoje dogovora o poravnavi že v odločbi o pomoči za prestrukturiranje za banko Arion. Poleg tega bi zasebni upnik, kot je opozorila banka Arion, zaradi strogih omejitev čezmejnega pretoka kapitala na Islandiji in povezanih menjalniških poslov najverjetneje dal prednost denominaciji v tuji valuti in ne v islandskih kronah. Taka sprememba denominacije bi bila torej v korist upnika, ne dolžnika.

                  (78)

                  Nadzorni organ ob upoštevanju takratnih tržnih parametrov in predloženih dokazov ugotavlja, da bi bili posojilni pogoji posojilnih pogodb na splošno in zlasti obrestne mere za zasebnega upnika v primerljivem dejanskem in pravnem položaju enako sprejemljivi.

                  (79)

                  Nadzorni organ ob upoštevanju navedenega ugotavlja, da posojilni pogodbi med centralno banko Islandije ter bankama ISB in Arion zadevnima bankama nista zagotovili gospodarske prednosti.

            1.3   SELEKTIVNOST, IZKRIVLJANJE KONKURENCE IN VPLIV NA TRGOVINO MED POGODBENICAMI

                  (80)

                  Da bi se ukrep štel za državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, mora biti selektiven ter sposoben izkrivljati konkurenco in vplivati na trgovino med pogodbenicami. Ker nadzorni organ ugotavlja, da v tej zadevi ni bila zagotovljena gospodarska prednost in ker kumulativni pogoji za obstoj državne pomoči zato niso izpolnjeni, mu v zvezi s tem ni treba podati nadaljnje ocene.

            2.   SKLEPNA UGOTOVITEV

                  (81)

                  Nadzorni organ na podlagi opravljene ocene meni, da posojilni pogodbi, ki ju je centralna banka Islandije sklenila z bankama ISB in Arion, ne pomenita državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP –

            SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:
      Člen 1
      Posojilni pogodbi, sklenjeni med centralno banko Islandije in banko Íslandsbanki hf. oziroma banko Arion banki hf., ne pomenita državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP. Uradna preiskava je s tem zaključena.
      Člen 2
      Ta odločba je naslovljena na Islandijo.
      Člen 3
      Besedilo te odločbe v angleškem jeziku je edino verodostojno.

         V Bruslju, 23. novembra 2016

               Za Nadzorni organ Efte

            Sven Erik SVEDMAN

               Predsednik

            Helga JÓNSDÓTTIR

               Članica kolegija

         (1)  Dokument št. 684053.

         (2)  Dokument št. 685741.

         (3)  Odgovor islandskih organov je zajemal dopise centralne banke Islandije (dokument št. 696093), banke ISB (dokument št. 696092) in banke Arion (dokument št. 696089).

         (4)  Dokument št. 709261.

         (5)  Dokument št. 745267.

         (6)  Odgovor islandskih organov je zajemal dopisa centralne banke Islandije (dokument št. 753104) in banke Arion (dokument št. 753101).

         (7)  Dokument št. 771173.

         (8)  Dokument št. 771174.

         (9)  Odločba nadzornega organa Efte št. 208/15/COL z dne 20. maja 2015 o domnevno nezakoniti državni pomoči, dodeljeni bankama Íslandsbanki hf. in Arion Bank hf. na podlagi dogovorov o preoblikovanju posojil pod domnevno ugodnejšimi pogoji (v nadaljnjem besedilu: Odločba št. 208/15/COL) (UL C 316, 24.9.2015, str. 6, in Dopolnilo EGP št. 57, 24.9.2015, str. 1). Na voljo na spletnem naslovu: http://www.eftasurv.int/media/esa-docs/physical/208-15-COL.pdf.

         (10)  Dokument št. 775870.

         (11)  Dokument št. 808042.

         (12)  Dokumenti št. 819287, 819289, 819291, 819293 in 819295.

         (13)  Za pregled gibanj zavarovanih posojil glej letno poročilo centralne banke Islandije za leto 2008, strani 9–11, na voljo na spletnem naslovu http://www.sedlabanki.is/lisalib/getfile.aspx?itemid=7076.

         (14)  Banka Glitnir je vzpostavila program kritih obveznic, v skladu s katerim je bil portfelj hipotekarnih kreditov prodan skladu banke Glitni (Glitni banka Fund, GLB), ta pa je jamčil za obveznice (obveznosti banke Glitnir), ki so bile izdane v okviru programa kritih obveznic. Krite obveznice niso bile prodane vlagateljem, ampak so bile uporabljene kot zavarovanje pri poslih začasne prodaje s centralno banko Islandije. Z odločitvijo organa za finančni nadzor z dne 14. oktobra 2008 so bile med drugim vse kosovne delnice iz sklada prenesene na banko ISB. Neporavnane obveznosti iz naslova kritih obveznic je imela v lasti centralna banka Islandije kot zavarovanje za neporavnani dolg banke Glitnir, ki ji ga je ta dolgovala, zdaj pa je bil dodeljen banki ISB in je ob sprejetju zadevne odločitve finančnega nadzornega organa znašal približno 55 milijard ISK. Banka ISB je morala upravljati sklad in izvesti vsa odplačila prvotnega dolga, da bi zaščitila sredstva (portfelj hipotekarnih kreditov), ter plačati provizije vsem zadevnim udeležencem v prvotnem dolžniškem programu. Ker so bili z upravljanjem sklada in odplačevanjem posojil prek sklada povezani predvidljivi stroški in zapleti, je banka ISB zahtevala ponovno pogajanje o dolgu s centralno banko Islandije, da bi med drugim poskusila podaljšati rok za poplačilo dolga.

         (15)  Razmerje med vrednostjo kredita in vrednostjo zastavljenih nepremičnin je finančni izraz, ki ga posojilodajalci uporabljajo za izražanje razmerja med vrednostjo kredita in vrednostjo kupljenega sredstva.

         (16)  Glej poročilo finančnega ministra o prestrukturiranju komercialnih bank, str. 13–17. Na voljo na spletnem naslovu: http://www.althingi.is/altext/pdf/139/s/1213.pdf.

         (*1)  Za informacije v oglatih oklepajih velja obveznost varovanja poslovne skrivnosti.

         (17)  Javna različica Odločbe nadzornega organa Efte št. 244/12/COL z dne 27. junija 2012 o pomoči za prestrukturiranje za banko Íslandsbanki (v nadaljnjem besedilu: odločba o pomoči za prestrukturiranje za banko ISB) (UL L 144, 15.5.2014, str. 70, in Dopolnilo EGP št. 28, 15.5.2014, str. 1) in javna različica Odločbe nadzornega organa Efte št. 291/12/COL z dne 11. julija 2012 o pomoči za prestrukturiranje banki Arion Bank (v nadaljnjem besedilu: odločba o pomoči za prestrukturiranje za banko Arion) (UL L 144, 15.5.2014, str. 169, in Dopolnilo EGP št. 28, 15.5.2014, str. 89), točke 86, 149, 168 in 238.

         (18)  Smernice o uporabi pravil o državni pomoči za podporne ukrepe v korist bank v okviru finančne krize od 1. decembra 2013 dalje (v nadaljnjem besedilu: smernice o bančništvu iz leta 2013) (UL L 264, 4.9.2014, str. 6, in Dopolnilo EGP št. 50, 4.9.2014, str. 1), točka 62, ki so nadomestile Smernice o uporabi pravil o državni pomoči za ukrepe v zvezi s finančnimi institucijami (v nadaljnjem besedilu: smernice o bančništvu iz leta 2008) (UL L 17, 20.1.2011, str. 1, in Dopolnilo EGP št. 3, 20.1.2011, str. 1), točka 51.

         (19)  Dokument št. 819287.

         (20)  Glej: http://www.almchf.com/new-and-events/nr/121.

         (21)  Zadeva E-03/11, Pálmi Sigmarsson proti Seðlabanki Íslands, Poročilo sodišča Efte za leto 2011, str. 430.

         (22)  Odločba o pomoči za prestrukturiranje za banko Arion, točke 86, 149, 168 in 238.

         (23)  Finančno reorganizacijo in insolventnost kreditnih institucij, kot je banka Kaupthing, urejajo določbe zakona št. 161/2002 o finančnih podjetjih, ki vsebuje poseben sklop predpisov glede insolventnosti, tega pa dopolnjujejo splošne določbe zakona št. 21/1991 o stečajnem postopku, ki se na Islandiji uporabljajo za vse zadeve, povezane z insolventnostjo. Likvidacijski postopki so v številnih pogledih podobni stečajnim postopkom in dejansko so v likvidacijske postopke s sklicevanjem vključene številne določbe zakona o stečajnem postopku, na primer določbe o obdelavi terjatev in druge določbe, ki zagotavljajo enako obravnavo upnikov.

         (24)  Glej priloge od 1 do 3 k dopisu banke Arion z dne 31. marca 2015 (dokument št. 753101).

         (25)  Dokument št. 696088.

         (26)  Indeksi trga obveznic iBoxx so referenčna merila za poklicno rabo in zajemajo izdajo likvidnih obveznic, uvrščenih v naložbene razrede.

         (27)  Glej sodbo v zadevi C-57/86, Helenska republika proti Komisiji, ECLI:EU:C:1988:284, točka 9.

         (28)  Čeprav smernice o bančništvu iz leta 2008 ne veljajo več, so veljale ob sprejetju spornih ukrepov in zato jih mora nadzorni organ v tem primeru uporabiti.

         (29)  Sodba v zadevi C-248/84, Nemčija proti Komisiji, ECLI:EU:C:1987:437, točka 17.

         (30)  Sodba v zadevi T-358/94, Air France proti Komisiji, ECLI:EU:T:1996:194, točke od 58 do 62.

         (31)  Sodbi v zadevi C-173/73, Italija proti Komisiji, ECLI:EU:C:1974:71, točka 16, in zadevi C-78/76, Steinicke in Weinling proti Nemčiji, ECLI:EU:C:1977:52.

         (32)  Glej Odločbo Komisije 2000/600/ES z dne 10. novembra 1999 v zadevi Banco di Sicilia in Sicilcassa (UL L 256, 10.10.2000, str. 21), točki 48 in 49, v katerih je brez nadaljnje razprave sprejeto, da predplačila, ki jih je banka Banca d'Italia dodelila bankama v težavah, pomenijo finančno pomoč države.

         (33)  Smernice o bančništvu iz leta 2013, točka 62.

         (34)  Sodba v zadevi C-173/73, Italija proti Komisiji, ECLI:EU:C:1974:71, točka 13.

         (35)  Sodbe v zadevi C-124/10 P, Komisija proti EDF, ECLI:EU:C:2012:318, točke od 79 do 81; zadevi C-234/84, Belgija proti Komisiji, ECLI:EU:C:1986:302, točka 14; zadevi C-40/85, Belgija proti Komisiji, ECLI:EU:C:1986:305, točka 13; združenih zadevah od C-278/92 do C-280/92, Španija proti Komisiji, ECLI:EU:C:1994:325, točka 22, in zadevi C-334/99, Nemčija proti Komisiji, ECLI:EU:C:2003:55, točka 134.

         (36)  Glej sodbe v zadevi C-342/96, Španija proti Komisiji, ECLI:EU:C:1999:210, točka 46 in naslednje; zadevi T-46/97, SIC proti Komisiji, ECLI:EU:T:2000:123, točka 98 in naslednje; zadevi C-256/97, DM Transport, ECLI:EU:C:1999:332, točka 19 in naslednje; zadevi C-480/98, Španija proti Komisiji, ECLI:EU:C:2000:559, točka 19 in naslednje; zadevi T-152/99, HAMSA proti Komisiji, ECLI:EU:T:2002:188, točka 167; zadevi C-276/02, Španija proti Komisiji, ECLI:EU:C:2004:521, točka 31 in naslednje; zadevi T-36/99, Lenzig proti Komisiji, ECLI:EU:T:2004:312, točka 134 in naslednje; zadevi T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau proti Komisiji, ECLI:EU:T:2004:222, točka 97 in naslednje; zadevi C-525/04 P, Španija proti Komisiji, ECLI:EU:C:2007:698, točka 43 in naslednje; zadevi T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies proti Komisiji, ECLI:EU:T:2007:253, in zadevi T-1/08, Buzek Automotive proti Komisiji, ECLI:EU:T:2011:216, točka 65 in naslednje.

         (37)  Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca F. G. Jacobsa v zadevi C-256/97, DM Transport, ECLI:EU:C:1998:436, točka 38.

         (38)  Dokument št. 753101.