title: Odločba Nadzornega organa Efte št. 277/15/COL z dne 6. julija 2015 o izvzetju nekaterih logističnih storitev družbe Posten Norge AS iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev [2016/488]

text:
               7.4.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 92/68

         ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTE
   št. 277/15/COL
   z dne 6. julija 2015
   o izvzetju nekaterih logističnih storitev družbe Posten Norge AS iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev [2016/488]
   NADZORNI ORGAN EFTE (V NADALJNJEM BESEDILU: NADZORNI ORGAN) JE –
   ob upoštevanju akta, navedenega v točki 4 Priloge XVI k Sporazumu EGP, ki določa postopke za oddajo javnih naročil v sektorju gospodarskih javnih služb (Direktiva 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (1)), ter zlasti členov 30(1), 30(5) in 30(6) akta,
   ob upoštevanju Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (v nadaljnjem besedilu: Sporazum o nadzornem organu in sodišču) ter zlasti členov 1 in 3 Protokola 1 k Sporazumu,
   ob upoštevanju Odločbe Nadzornega organa z dne 19. aprila 2012, ki članu s posebno odgovornostjo za javna naročila daje pooblastila za sprejemanje nekaterih odločitev na tem področju (Odločba št. 136/12/COL),
   po posvetovanju z Odborom Efte za javna naročila,
   ob upoštevanju naslednjega:
   I.   DEJSTVA

               (1)

               Nadzorni organ je po razpravah, ki so potekale v fazi pred priglasitvijo, z dopisom z dne 20. marca 2015 (2) prejel zahtevek družbe Posten Norge AS (v nadaljnjem besedilu: Pošta Norveške) v zvezi s sprejetjem odločbe o uporabi člena 30(1) Direktive 2004/17/ES za nekatere logistične storitve. Nadzorni organ je o prejetju tega zahtevka obvestil Norveško (3). Pošta Norveške je po posvetovanjih z Nadzornim organom spremenila obseg svojega zahtevka z dopisom z dne 1. junija 2015 (4). Nadzorni organ se je z dopisi z dne 10. junija 2015 posvetoval z Odborom Efte za javna naročila in zaprosil za njegovo mnenje v okviru pisnega postopka (5). Odbor Efte za javna naročila je 26. junija 2015 s soglasjem izdal pozitivno mnenje glede osnutka odločbe Nadzornega organa (6).

               (2)

               Spremenjeni zahtevek, ki ga je predložila Pošta Norveške, se nanaša na naslednje logistične storitve, kakor jih je opredelila Pošta Norveške:

                           (a)

                           nacionalna standardna dostava paketov med podjetji (Business-to-Business, B2B) pomeni distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg, katerih pošiljatelji in prejemniki so podjetja na Norveškem (vključno z dohodnimi paketi, to je dostavo paketov s strani izvajalca poštnih storitev ali ponudnika logističnih storitev na Norveškem v imenu izvajalca poštnih storitev ali ponudnika logističnih storitev iz tujine);

                           (b)

                           mednarodna standardna dostava odhodnih paketov B2B pomeni distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg, ki jih podjetja na Norveškem pošljejo podjetjem v tujini;

                           (c)

                           nacionalna ekspresna dostava paketov (v enem dnevu/preko noči) pomeni distribucijo paketov in blaga podjetjem na Norveškem z zajamčeno dostavo naslednjega dne pred iztekom določenega roka;

                           (d)

                           mednarodna ekspresna dostava paketov (dohodnih in odhodnih) pomeni ekspresen prevoz paketov na Norveško in z Norveške;

                           (e)

                           zbirni tovor ali splošni tovor pomeni distribucijo blaga s težo med 35 kg in 2,5 tone (paketi so izključeni), ki poteka prek omrežja terminalov, razen prevoza pod nadzorovano temperaturo in razsutega tovora, pri čemer se različni artikli dostavijo istim prejemnikom;

                           (f)

                           delni tovor pomeni distribucijo blaga s težo nad 2 do 2,5 tone, ki ne poteka prek terminalov, temveč se dostavi po cesti ali železnici, razen blaga pod nadzorovano temperaturo in razsutega tovora.

               (3)

               Zahtevku je bilo priloženo poročilo nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco, tj. Konkurransetilsynet (v nadaljnjem besedilu: norveški organ za varstvo konkurence), v katerem je navedeni organ ugotovil, da je Pošta Norveške izpostavljena znatni stopnji konkurence na vseh trgih, ki so bili priglašeni Nadzornemu organu.

         II.   PRAVNI OKVIR

               (4)

               Člen 30(1) Direktive 2004/17/ES omogoča izvzetje iz zahtev, določenih v pravilih o javnih naročilih, kadar udeleženci na trgu delujejo v konkurenčnem okolju. Člen 30(1) Direktive določa:
               „Ta direktiva se ne uporablja za naročila, katerih namen je omogočiti opravljanje dejavnosti iz členov 3 do 7, če je v državi članici, v kateri se dejavnost opravlja, dejavnost neposredno izpostavljena konkurenci na trgih, do katerih dostop ni omejen.“

               (5)

               V členu 30(1) Direktive sta določeni dve zahtevi, ki morata biti izpolnjeni, preden lahko Nadzorni organ odobri izvzetje na podlagi člena 30(5) Direktive ob upoštevanju člena 30(6) Direktive.

               (6)

               Prva zahteva iz člena 30(1) Direktive 2004/17/ES je, da se mora dejavnost izvajati na trgu, do katerega dostop ni omejen. V skladu s členom 30(3) Direktive se šteje, da dostop do trga ni omejen, če država članica izvaja in uporablja zadevno zakonodajo EGP za odpiranje določenega sektorja ali njegovega dela.

               (7)

               V skladu s členom 30(5) Direktive 2004/17/ES lahko Nadzorni organ na podlagi zahtevkov naročnikov sprejme odločbe v skladu s členom 30(1), kadar zakonodaja zadevne države tako določa. V zvezi z Norveško je ta zahteva izpolnjena. Direktiva 2004/17/ES je bila v norveški pravni red prenesena z zakonom št. 69 z dne 16. julija 1999 o javnem naročanju (7) ter z uredbo št. 403 z dne 7. aprila 2006 o pravilih za javno naročanje v sektorjih oskrbe (oskrba z vodo in energijo, prevozne in poštne storitve) (8). Oddelek 15-1 uredbe št. 403 določa pogoje in postopek za uporabo člena 30 Direktive za norveške naročnike. V skladu z uredbo št. 403 lahko naročniki od Nadzornega organa zahtevajo, da sprejme odločbo o uporabi člena 30(1) Direktive 2004/17/ES za posamezno dejavnost na Norveškem. Pred vložitvijo zahtevka lahko naročniki, če je primerno, pridobijo izjavo nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco.

               (8)

               V skladu s členom 30(3) Direktive je merodajna zakonodaja EGP za zahtevek, ki je predmet obravnave, navedena v točki F Priloge XI k Direktivi 2004/17/ES, tj. Direktiva 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta (9). Norveška je v svoj pravni red prenesla Direktivo 97/67/ES, pa tudi njene prve spremembe, ki jih je uvedla Direktiva 2002/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10). Vendar najnovejše spremembe Direktive 97/67/ES, uvedene z Direktivo 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta (11), do danes niso bile vključene v Sporazum EGP. Kljub temu pa določbe, ki jih vsebujejo te zadnje spremembe Direktive 97/67/ES, ne vplivajo na dejavnosti, ki jih zajema zahtevek, in zato ni pravne ovire za sklepanje, da je domneva iz člena 30(3) Direktive 2004/17/ES izpolnjena.

               (9)

               V skladu z drugo zahtevo iz člena 30(1) Direktive 2004/17/ES mora biti dejavnost v državi Efte, v kateri se izvaja, neposredno izpostavljena konkurenci. Odločitev, ali je dejavnost neposredno izpostavljena konkurenci, se sprejme na podlagi „meril, ki so v skladu z določbami o konkurenci iz Pogodbe, kot so lastnosti zadevnega blaga ali storitev, obstoj alternativnega blaga ali storitev, cene in dejanska ali potencialna prisotnost več kot enega dobavitelja zadevnega blaga ali storitev“ (12).

               (10)

               Obstoj neposredne izpostavljenosti konkurenci je treba oceniti na podlagi različnih kazalnikov, od katerih nobeden ni odločilen sam po sebi. Pri trgih, na katere se nanaša ta odločba, je eno od meril, ki jih je treba upoštevati, tržni delež glavnih udeležencev. Drugo merilo je stopnja koncentracije na teh trgih (13). Neposredna izpostavljenost konkurenci se oceni na podlagi objektivnih meril ob upoštevanju posebnih značilnosti zadevnega sektorja. Ker se pogoji za različne dejavnosti, na katere se nanaša ta odločba, med seboj razlikujejo, se za vsako zadevno dejavnost ali trg opravi ločena ocena.

               (11)

               Čeprav bi se v posameznih primerih lahko predvidele različne opredelitve trgov, ni potrebe po natančni opredelitvi upoštevnega trga v zvezi z nekaterimi storitvami, navedeni v priglasitvi Pošte Norveške, kadar je rezultat ocene enak ne glede na to, ali temelji na ožji ali širši opredelitvi trga.

               (12)

               Ta odločba je namenjena zgolj odobritvi izvzetja v skladu s členom 30 Direktive 2004/17/ES in ne posega v uporabo pravil o konkurenci.

         III.   OCENA

               (13)

               Upoštevati bi bilo treba, da je cilj te odločbe ugotoviti, ali so storitve, na katere se nanaša zahtevek, izpostavljene takšni stopnji konkurence (na trgih, do katerih dostop ni omejen v smislu člena 30 Direktive 2004/17/ES), ki bo tudi ob odsotnosti discipline, dosežene s podrobnimi pravili javnega naročanja iz Direktive 2004/17/ES, zagotovila pregledno in nediskriminacijsko izvajanje javnih naročil za opravljanje zadevnih dejavnosti na podlagi meril, ki naročnikom omogočajo ugotoviti, katera rešitev je ekonomsko najugodnejša.

               (14)

               V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti, da je za opredeljene trge na splošno značilna prisotnost več izvajalcev logističnih storitev. Vendar se bo z analizo izpostavljenosti konkurenci za namene te odločbe in brez poseganja v splošno uporabo konkurenčnega prava ocenilo samo, ali so dejavnosti Pošte Norveške trenutno izpostavljene konkurenci na trgih, do katerih dostop ni omejen.

               (15)

               Kot je pojasnjeno zgoraj, mora Nadzorni organ ugotoviti, ali so zadevne dejavnosti neposredno izpostavljene konkurenci. V ta namen je proučil dokaze, ki jih je predložila Pošta Norveške, kot tudi informacije, ki so jih zagotovili norveški organ za varstvo konkurence, konkurenti in stranke Pošte Norveške. Omeniti je treba, da se je Nadzorni organ pri oceni tržnih deležev in stopnje koncentracije opiral predvsem na tržne podatke, ki jih je zagotovila Pošta Norveške. Nekatere podatke je potrdil v okviru zbiranja tržnih informacij, vendar ni mogel potrditi vseh podatkov o tržnih deležih.

      Opredelitev trga – proizvodni trg

               (16)

               V skladu s prakso odločanja Evropske komisije v zadevah konkurenčnega prava (14) in tudi v zadevah, ki se nanašajo na izvzetja na podlagi člena 30 Direktive 2004/17/ES (15) v zvezi s storitvami dostave paketov, je vlagatelj zahtevka upoštevne trge razlikoval na podlagi naslednjega:

                           a.

                           standardna/odložena in ekspresna dostava paketov glede na časovno občutljivost pošiljke;

                           b.

                           domača in mednarodna dostava paketov;

                           c.

                           dostava paketov v okviru poslovanja podjetij s potrošniki („B2C“) in med samimi podjetji („B2B“) ter

                           d.

                           paketi in tovor glede na težo, obliko ter potrebne naprave za manipulacijo.

      Opredelitev trga – geografski trg

               (17)

               Evropska komisija (v nadaljnjem besedilu: Komisija) je v različnih sklepih v zadevah s področja konkurence (16) in tudi v smislu člena 30 Direktive 2004/17/ES (17) ugotovila, da so imeli geografski trgi za domače in mednarodne storitve dostave paketov B2B, nacionalne in mednarodne storitve ekspresne dostave paketov ter storitve splošnega tovora/zbirnega tovora (ali lahkega tovora) in dostave delnega tovora nacionalno razsežnost. V zvezi z nekaterimi od teh trgov je Komisija preučevala, ali bi lahko bili širši od nacionalnih, vendar na koncu v zvezi s tem ni sprejela stališča (18). Ta segmentacija večinoma temelji na dejstvu, da se tovrstne storitve zagotavljajo na nacionalni ravni. Vlagateljevo stališče je v skladu z navedeno prakso Komisije.

               (18)

               Norveški urad za varstvo konkurence je sklenil, da lahko vprašanje natančne geografske opredelitve upoštevnega trga ostane odprto, saj bi rezultat analize ostal enak ne glede na to, ali temelji na ožji ali širši opredelitvi trga (19).

               (19)

               Ker ni znamenj, ki bi kazala na širše ali ožje geografsko območje trgov, Nadzorni organ brez poseganja v konkurenčno pravo in da bi ocenil, ali so pogoji iz člena 30(1) Direktive 2004/17/ES izpolnjeni, meni, da upoštevni geografski trgi za namene te odločbe obsegajo ozemlje Norveške.

               (20)

               Ta vprašanja so podrobneje obravnavana v nadaljevanju s sklicevanjem na proizvodne trge, ki jih je priglasila Pošta Norveške.

         1.1   Trg nacionalne standardne dostave paketov B2B

   1.1.1   Upoštevni proizvodni trg

               (21)

               Vlagatelj zahtevka je navedel, da bi bilo treba trg nacionalne standardne dostave paketov B2B opredeliti kot distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg, katerih pošiljatelji in prejemniki so podjetja na Norveškem (vključno z dohodnimi paketi, tj. dostavo paketov s strani izvajalca poštnih storitev ali ponudnika logističnih storitev na Norveškem v imenu izvajalca poštnih storitev ali ponudnika logističnih storitev iz tujine) (20).

               (22)

               Nadzorni organ je v Odločbi v zadevi Norway Post/Privpak
                   (21) ugotovil, da storitve dostave paketov B2B uporabljajo podjetja, ki potrebujejo dostavo „od vrat do vrat“ drugim podjetjem med delovnim časom. Pri takih poslovnih strankah je čas dostave zelo pomemben in so zato za tovrstne storitve pripravljene plačati znatno višjo ceno. Nadzorni organ je ugotovil, da imajo storitve dostave paketov B2B drugačne značilnosti, cene in predvidene uporabe kot storitve dostave paketov B2C (22). Zdi se, da je ta zaključek v skladu s prakso Komisije, ki je trg za dostavo paketov za poslovne stranke in trg za dostavo paketov za zasebne stranke opredelila kot ločena trga, saj se dostava paketov B2B (Business-to-Businesss) in dostava paketov B2C (Business-to-Customers) nista šteli za zamenljivi (23).

               (23)

               Vlagatelj zahtevka prav tako razlikuje trg storitev dostave paketov B2B od trga storitev prevoza tovora zaradi razlik pri rokovanju in cenah. Za centre za sortiranje paketov pri ponudnikih storitev B2B veljajo omejitve v zvezi s težo paketov, saj mora biti vsak paket sposobna dvigniti ena sama oseba, paket pa mora biti tudi primeren za obdelavo s samodejnimi sortirnimi napravami. Vlagatelj zahtevka navaja, da se za pakete s težo več kot 35 kg ne uporabljajo iste naprave za sortiranje kot za lažje pakete in zdi se, da ponudniki storitev uporabljajo omejitev teže v razponu med 30 in 35 kg (24).

               (24)

               To je v skladu s prakso Komisije, ki je opredelila ločen proizvodni trg za storitve dostave majhnih paketov. Veljalo je, da obstaja ločen proizvodni trg za storitve dostave majhnih paketov, pri čemer se je za razlikovanje malih paketov od tovora zdela ustrezna mejna vrednost 31,5 kg. Razlog za to je, da se tovor in majhni paketi običajno prevažajo po različnih infrastrukturah, ki so tudi različno zasnovane. Udeleženci raziskave trga, ki jo je Komisija izvedla v enem svojih nedavnih primerov, so potrdili, da ni enotne omejitve teže po vsem sektorju, s katero bi se določilo, katere enote so sprejemljive v mreži malih paketov. Vendar pa je večina konkurentov omenila omejitev teže v razponu med 25 in 35 kg (25).

               (25)

               Poleg tega po mnenju Pošte Norveške tudi storitve nacionalne in mednarodne standardne dostave paketov B2B predstavljajo dva ločena proizvodna trga. Pri mednarodnih odhodnih paketih je običajno potrebno sodelovanje dveh ponudnikov storitev in različna infrastruktura (26). To mnenje je prav tako v skladu z odločitvami Komisije, ki je razlikovala med domačim in mednarodnim trgom storitev dostave majhnih paketov (27).

               (26)

               Vlagatelj zahtevka meni, da so storitve domače dostave paketov B2B ter storitve mednarodne dostave dohodnih paketov del istega trga. Zdi se, da je bila v več odločitvah Komisije takšna mednarodna dostava dohodnih paketov vključena v nacionalni trg (28). To, ali se ta trga obravnavata ločeno ali kot del istega trga, ne bo vplivalo na končno oceno, zato za namen te odločbe ne bo podrobnejšega razlikovanja in ni potrebe po natančnejši opredelitvi upoštevnega trga.

               (27)

               Glede na navedeno Nadzorni organ za namene te odločbe ugotavlja, da na Norveškem obstaja ločen proizvodni trg za distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg med podjetji na Norveškem.

         1.1.2   Neposredna izpostavljenost konkurenci

               (28)

               Na trgu storitev domače dostave B2B je bil tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti ocenjen na 35 %. Ocenjeni skupni tržni delež treh največjih konkurentov je znašal 33 %, in sicer se je od leta 2011 naprej vsako leto povečal. V tem smislu je imela družba PostNord 13-, Schenker 11- in UPS 9-odstotni tržni delež po vrednosti leta 2013 (29). Poleg tega so konkurenti Pošte Norveške mednarodni izvajalci, ki imajo dovolj finančne moči, da se lahko širijo, videti pa je tudi, da stranke v veliki meri uporabljajo razpise, zaradi česar je ponudnika storitve razmeroma preprosto zamenjati. Tudi trajanje pogodbe je na splošno kratko in zdi se, da imajo stranke nizko raven lojalnosti do svojih dobaviteljev (30).

               (29)

               Čeprav je norveški organ za varstvo konkurence navedel, da na podlagi informacij, s katerimi razpolaga, ni mogel preveriti podatkov o tržnem deležu, ki jih je zagotovila Pošta Norveške, je menil, da so Pošti Norveške očitno konkurirali veliki mednarodni konkurenti in da je „izpostavljena nezanemarljivi konkurenci na trgu storitev standardne dostave paketov (B2B)“ (31).

               (30)

               Na podlagi navedenega in zlasti ob upoštevanju trenutnih tržnih položajev konkurentov ter njihove finančne moči Nadzorni organ meni, da je trg nacionalne standardne dostave paketov B2B neposredno izpostavljen konkurenci.

         1.2   Trg mednarodne standardne dostave odhodnih paketov B2B

   1.2.1   Upoštevni proizvodni trg

               (31)

               Vlagatelj zahtevka trdi, da bi bilo treba trg mednarodne standardne dostave paketov B2B opredeliti kot distribucijo paketov, ki jih podjetja na Norveškem pošljejo podjetjem v tujini, in da bi ga bilo treba razlikovati od trga nacionalne dostave paketov B2B (32).

               (32)

               V skladu z navedbami v odstavku 16 zgoraj in v skladu s prakso Komisije (33) storitve nacionalne in mednarodne standardne dostave paketov tvorijo dva ločena proizvodna trga. Poleg tega, kot je bilo navedeno zgoraj, vlagatelj zahtevka meni, da bi moral biti segment storitev mednarodne dostave dohodnih paketov del trga storitev domače dostave paketov B2B, kar je v skladu s številnimi odločitvami Komisije (34).

               (33)

               Mednarodna dostava odhodnih paketov vključuje prevzem, mednarodni prevoz in dostavo paketov po distribucijskem omrežju, ki je popolnoma drugačno kot pri storitvah domače dostave paketov. V mednarodni dostavi odhodnih paketov običajno sodelujeta dva izvajalca logističnih storitev; eden v državi prevzema paketa in drugi v namembni državi. V državi prevzema izvajalec logistične storitve prevzame pakete za prevoz do več namembnih držav. Ta isti ali drugi izvajalec logističnih storitev nato dostavi paket do končnega namembnega kraja v namembni državi.

               (34)

               Glede na navedeno Nadzorni organ za namene te odločbe ugotavlja, da obstaja ločen proizvodni trg za distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg, ki jih podjetja na Norveškem pošiljajo podjetjem v tujini.

         1.2.2   Neposredna izpostavljenost konkurenci

               (35)

               Na trgu storitev mednarodne standardne dostave odhodnih paketov B2B je tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti znašal 9 %, deleži njenih največjih konkurentov pa so bili 26 % (DHL), 24 % (UPS) in 11 % (TNT) (35). Zdi se, da prisotnost več močnejših konkurentov na trgu predstavlja znaten konkurenčni pritisk.

               (36)

               Na podlagi navedenega Nadzorni organ ugotavlja, da je trg storitev mednarodne standardne dostave odhodnih paketov B2B neposredno izpostavljen konkurenci. Ta zaključek je v skladu z oceno norveškega organa za varstvo konkurence (36).

         1.3   Trg ekspresne dostave paketov v enem dnevu/preko noči (nacionalna)

   1.3.1   Upoštevni proizvodni trg

               (37)

               V skladu z navedbami vlagatelja zahtevka obstaja ločen trg za distribucijo paketov in blaga podjetjem na Norveškem z zajamčeno dostavo do naslednjega jutra pred iztekom določenega roka. Takšne ekspresne storitve, ki jih vlagatelj zahtevka navaja kot „v enem dnevu/preko noči“, sestavljajo ločen proizvodni trg, ki se razlikuje od trga storitev standardne dostave paketov B2B z rokom dostave do naslednjega popoldneva. Ekspresne storitve „v enem dnevu/preko noči“ so dva- do trikrat dražje od storitev standardne/odložene dostave paketov B2B (37).

               (38)

               Kot je bilo navedeno zgoraj, je razmejitev ločenega proizvodnega trga za ekspresno dostavo paketov, ki temelji na hitrosti dostave, v skladu s prakso odločanja Komisije (38). Razlikovanje temelji na dejstvu, da se zadevni vrsti storitev zagotavljata z uporabo različne infrastrukture in omrežij, da so storitve ekspresne dostave hitrejše in zanesljivejše ter da so tudi znatno dražje. Ekspresne storitve se običajno opravijo preko noči, so časovno zanesljive in vključujejo vrsto storitev z dodano vrednostjo, kot so potrdilo o dostavi, sistem sledenja, možnost spremembe namembnega kraja ali naslova med tranzitom, dostava od pisarne do pisarne („desk-to-desk“), prožen sistem zaračunavanja in oblikovanja cen, zavarovanje in jamstvo za povračilo denarja (39). Čeprav lahko čas dostave pri različnih ekspresnih storitvah nekoliko odstopa (v nasprotju z razlikami med storitvami ekspresne dostave in odložene dostave paketov), je Komisija nedavno sklenila, da takšne različne storitve ne tvorijo ločenega proizvodnega trga, temveč so segmenti širšega trga ekspresnih storitev (40).

               (39)

               Glede na navedeno Nadzorni organ za namene te odločbe ugotavlja, da na Norveškem obstaja ločen proizvodni trg za ekspresno dostavo paketov in blaga podjetjem na Norveškem.

         1.3.2   Neposredna izpostavljenost konkurenci

               (40)

               Na trgu nacionalne ekspresne dostave je bil tržni delež Pošte Norveške leta 2013 po vrednosti ocenjen na 28 %, medtem ko je znašal tržni delež družbe PostNord 33 %, družbe Jetpak 11 % in družbe Schenker 12 %. Tržni delež Pošte Norveške se zmanjšuje vse od leta 2011. Na tem trgu je dejavnih več mednarodnih podjetij in številne stranke organizirajo razpise, preden sklenejo pogodbe z izvajalci storitve (41). Glede na navedene dejavnike ter v skladu z oceno in zaključkom (42) norveškega organa za varstvo konkurence Nadzorni organ meni, da je trg nacionalne ekspresne dostave paketov neposredno izpostavljen konkurenci.

         1.4   Trg mednarodne ekspresne dostave paketov (vključno z dohodnimi in odhodnimi paketi)

   1.4.1   Upoštevni trg

               (41)

               Vlagatelj zahtevka meni, da obstaja ločen trg za ekspresni prevoz paketov in blaga na Norveško in z Norveške (43). Ponovno se zdi, da je takšna razmejitev trga v skladu s prakso odločanja Komisije (44). Komisija je dejansko zastopala stališče, da mednarodna dostava paketov vključuje prevzem, mednarodni prevoz in dostavo paketov po popolnoma drugačnem distribucijskem omrežju (45). Za storitve mednarodne ekspresne dostave so potrebni bistveno večje število namembnih krajev, posebna in kompleksna logistika, bolj usposobljeno osebje in sposobnost zadovoljevanja dodatnih regulativnih zahtev. Četudi so nekateri akterji dejavni tako na trgu domače kot tudi na trgu mednarodne ekspresne dostave, je njihovo poslovanje pogosto organizirano ločeno. Zato se prodaja, trženje in operacije pri storitvah mednarodne ter domače ekspresne dostave z vidika dobavitelja močno razlikujejo (46). Mednarodna ekspresna dostava je bila poleg tega ločena od domače ekspresne dostave zaradi nacionalnega značaja infrastrukture (47).

               (42)

               Glede na navedeno Nadzorni organ za namene te odločbe ugotavlja, da obstaja ločen proizvodni trg za mednarodno ekspresno dostavo paketov.

         1.4.2   Neposredna izpostavljenost konkurenci

               (43)

               Na trgu storitev mednarodne ekspresne dostave paketov je tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti znašal 4,4 %, družba pa se srečuje z močno konkurenco glavnih mednarodnih podjetij, kot so DHL (tržni delež 38 %), TNT (21 %) in UPS (19 %) (48). Tržni delež Pošte Norveške je v primerjavi z njenimi konkurenti nizek in se zmanjšuje vse od leta 2011. Glede na navedene dejavnike ter v skladu z oceno in zaključkom (49) norveškega organa za varstvo konkurence Nadzorni organ meni, da je trg mednarodne ekspresne dostave paketov neposredno izpostavljen konkurenci.

         1.5   Kopenska špedicija – splošni tovor/zbirni tovor

   1.5.1   Upoštevni proizvodni trg

               (44)

               Vlagatelj zahtevka trdi, da obstaja ločen trg špedicijskih storitev za splošni tovor, tj. distribucijo blaga s težo med 35 kg in 2,5 tone, ki poteka prek omrežja terminalov. Po mnenju vlagatelja bi morala biti prevoz tovora pod nadzorovano temperaturo in prevoz razsutega tovora izključena iz tega trga (50).

               (45)

               Vlagatelj zahtevka razlikuje prevoz paketov B2B od prevoza tovora zaradi tega, ker je za tovor potrebna drugačna oprema za rokovanje kot pri paketih, ki se običajno sortirajo v sortirnih centrih, ki lahko avtomatizirano obdelajo velike količine paketov standardnih oblik in teže največ 30 do 35 kg. V nasprotju s tem tovor običajno vključuje večje in težje kose, za katere je potrebna specializirana oprema za manipulacijo (npr. viličarji itd.). Poleg tega za prevoz tovora veljajo drugačni modeli za določanje cen kot pri prevozu paketov, zaradi česar so cene za dostavo tovora pogosto nižje (51).

               (46)

               Vlagatelj tudi meni, da je mogoče trg prevoza tovora ločiti na trg za splošni tovor/zbirni tovor ter na trg za težji tovor ali t. i. delni tovor. To razlikovanje temelji na razlikah v ceni, še bolj pa na dejstvu, da sta za prevoz in manipulacijo teh proizvodov potrebna drugačno omrežje ali infrastruktura. Za splošni tovor ali zbirni tovor je potrebno omrežje terminalov, saj manipulacija tovrstnega tovora poteka na terminalih, medtem ko je za delni tovor potreben velik vozni park, saj se zadevni proizvodi praviloma pošljejo od pošiljatelja neposredno do prejemnika.

               (47)

               Čeprav Komisija ni sprejela končnega stališča o opredelitvi upoštevnega trga na področju špedicijskih storitev, je v vrsti primerov jasno razlikovala med storitvami dostave paketov in dostave tovora glede na težo, obliko ter potrebne naprave za manipulacijo (paketne storitve so namenjene obdelavi velikih količin paketov z omejeno težo in v okviru standardnih formatov, pri čemer sta obdelava in prevoz standardizirana, da se dosežejo nizki stroški na enoto) (52). Špedicija je bila v praksi Komisije opredeljena kot organizacija prevoza blaga (ki lahko vključuje še pomožne storitve, kot so carinjenje, skladiščenje, storitve zemeljske oskrbe itd.) v imenu odjemalcev glede na njihove potrebe (53).

               (48)

               Poleg tega je Komisija v odločitvi o izvzetju na podlagi člena 30 Direktive 2004/17/ES razlikovala med trgom za storitve prevoza lahkega blaga, opredeljene kot prevoz posameznih pošiljk v prevoznih enotah od 35 kg do 2,5 tone, in trgom za storitve prevoza tovora, opredeljene kot prevozne storitve za tovore težkih zabojnikov nad 5 tonami ali tovore težkih zabojnikov teže od 2,5 do 5 ton (54). Ta logika se zdi skladna s sklepom Komisije glede združitve, v katerem je bilo v okviru špedicije narejeno nadaljnje razlikovanje glede na cestni prevoz, in sicer v kategorije „Less than truckload (LTL) ali zbirni tovor“, „Semi truck load (STL) ali delni tovor“ in „polni tovor“. Kategorija „Less than truckload (LTL) ali zbirni tovor“ je bila opredeljena kot vse, kar je večje od paketa, vendar tehta manj od 2 ton, medtem ko je bila kategorija „Semi truck load (STL) ali delni tovor“ opredeljena kot tovor teže več kot 2 toni vse do polnega tovornjaka. Kategorija „polni tovor“ vključuje tovor, ki napolni cel tovornjak. Komisija je navedla, da različne zahteve glede ravnanja s tovorom kažejo na ločene proizvodne trge, saj se infrastruktura in tržni udeleženci razlikujejo. Nazadnje se je Komisija odločila, da natančna razmejitev med trgoma ni potrebna, saj tudi ob najožji možni opredelitvi trga ni bilo znamenj, da bi udeleženci pridobili prevladujoč položaj (55).

               (49)

               Čeprav je Komisija preučila nadaljnjo razdelitev špedicijskih storitev glede na vrsto operacij na domačo in mednarodno špedicijo ter glede na naravo špedicije na zračno, kopensko in pomorsko špedicijo (56), Nadzorni organ meni, da v obravnavanem primeru ni potrebe po podrobnejši opredelitvi upoštevnih proizvodnih trgov od že zgoraj opisane opredelitve. Podobno tudi to, ali se prevoz tovora pod nadzorovano temperaturo in prevoz razsutega tovora obravnavata ločeno ali kot del trga špedicijskih storitev za splošni tovor, ne bo vplivalo na končno oceno, zato za namen te odločbe ne bo podrobnejšega razlikovanja in natančna opredelitev upoštevnega trga lahko torej ostane nedorečena.

         1.5.2   Neposredna izpostavljenost konkurenci

               (50)

               Na trgu špedicijskih storitev za splošni tovor je tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti znašal 10 %, medtem ko je tržni delež družbe Schenker znašal 13 %, družbe Postnord pa 12 %. Tržni delež Pošte Norveške je bil v obdobju 2011–2013 stabilen, kot so bili tudi tržni deleži njenih glavnih konkurentov (57). Poleg tega so na tem trgu dejavni številni veliki mednarodni izvajalci, ki na Pošto Norveške izvajajo pomemben konkurenčni pritisk. Glede na navedene dejavnike ter v skladu z oceno in zaključkom (58) norveškega organa za varstvo konkurence Nadzorni organ meni, da je trg špedicijskih storitev za splošni tovor neposredno izpostavljen konkurenci.

         1.6   Kopenska špedicija – delni tovor

   1.6.1   Upoštevni proizvodni trg

               (51)

               Vlagatelj zahtevka v skladu z argumenti, naštetimi v oddelku 1.5.1, trdi, da obstaja ločeni trg špedicijskih storitev za delni tovor, ki ga sestavlja distribucija blaga, ki presega težo od 2 do 2,5 tone in se ne obdela na terminalih, temveč se po cesti ali železnici prepelje od pošiljatelja neposredno do prejemnika. Vlagatelj tu ponovno trdi, da bi morala biti prevoz tovora pod nadzorovano temperaturo in prevoz razsutega tovora izključena iz opredelitve tega trga (59).

               (52)

               Ne glede na to, ali je upoštevni proizvodni trg opredeljen ozko ali široko, to ne bo vplivalo na končno oceno. Nadzorni organ zato meni, da ni treba podrobneje razmejiti upoštevnih proizvodnih trgov od že zgoraj opisane opredelitve in bo ocenil, ali je Pošta Norveške neposredno izpostavljena konkurenci na trgu špedicijskih storitev za delni tovor, razen prevoza pod nadzorovano temperaturo in prevoza razsutega tovora.

         1.6.2   Neposredna izpostavljenost konkurenci

               (53)

               Na trgu špedicijskih storitev za delni tovor je tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti znašal 16 %, medtem ko je tržni delež družbe Schenker znašal 11 %, družbe Postnord pa 9 %. Tržni delež Pošte Norveške se od leta 2011 rahlo zmanjšuje. Poleg tega so na tem trgu dejavni številni veliki mednarodni izvajalci, ki na Pošto Norveške izvajajo pomemben konkurenčni pritisk (60). V skladu z oceno in zaključkom (61) norveškega organa za varstvo konkurence Nadzorni organ meni, da ti dejavniki kažejo, da je trg špedicijskih storitev za delni tovor neposredno izpostavljen konkurenci.

         IV.   SKLEPNE UGOTOVITVE

               (54)

               Glede na zgoraj omenjene kazalnike je pogoj neposredne izpostavljenosti konkurenci iz člena 30(1) Direktive 2004/17/ES izpolnjen v zvezi z naslednjimi storitvami, ki se zagotavljajo na Norveškem:

                           (a)

                           standardna dostava paketov B2B (nacionalna);

                           (b)

                           standardna dostava paketov B2B (mednarodni odhodni paketi);

                           (c)

                           ekspresna dostava paketov v enem dnevu/preko noči (nacionalna);

                           (d)

                           ekspresna dostava paketov (mednarodna, dohodni in odhodni paketi);

                           (e)

                           kopenska špedicija (splošni tovor/zbirni tovor);

                           (f)

                           kopenska špedicija (delni tovor).

               (55)

               Ker se zdi, da je pogoj neomejenega dostopa do trga izpolnjen, se Direktiva 2004/17/ES ne uporablja, če naročniki oddajajo naročila, katerih namen je omogočiti zagotavljanje storitev iz točk (a) do (f) uvodne izjave 54 na Norveškem, ali če so organizirani projektni natečaji za opravljanje teh dejavnosti na Norveškem.

               (56)

               Ta odločba temelji na informacijah, ki so bile predložene Nadzornemu organu. Lahko se spremeni, če bi bistvene spremembe pravnega ali dejanskega stanja pomenile, da pogoji za uporabo člena 30(1) Direktive 2004/17/ES niso več izpolnjeni.

               (57)

               Ta odločba je namenjena zgolj odobritvi izvzetja v skladu s členom 30 Direktive 2004/17/ES in ne posega v uporabo pravil o konkurenci.

               (58)

               Ta odločba ne izključuje uporabe pravil EGP o javnih naročilih na področjih, ki niso zajeta v njenem področju uporabe. Poleg tega se opozarja, da bi bilo treba pogodbe za javna naročila, ki zajemajo več dejavnosti, obravnavati v skladu s členom 9 Direktive 2004/17/ES. To pomeni, da bi bilo treba, kadar naročnik izvaja „mešano“ naročilo, to je naročilo, ki se uporablja za podporo izvajanju tako dejavnosti, izvzetih iz uporabe Direktive 2004/17/ES, kot tistih, ki niso izvzete, upoštevati dejavnosti, za katere je bila pogodba pretežno namenjena. V primeru takšnega mešanega naročila, ki je v glavnem namenjeno podpori dejavnosti, ki niso bile izvzete, se uporabljajo določbe Direktive 2004/17/ES. Kadar je objektivno nemogoče določiti, za katero dejavnost je naročilo pretežno namenjeno, se naročilo odda v skladu s pravili iz člena 9(2) in (3) Direktive 2004/17/ES.

               (59)

               Ukrepi v tej odločbi so v skladu z mnenjem Odbora Efte za javna naročila –

         SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:
   Člen 1
   Akt iz točke 4 Priloge XVI k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru, ki določa postopke za oddajo javnih naročil v sektorju gospodarskih javnih služb (Direktiva 2004/17/ES), se ne uporablja za naročila, ki jih naročniki oddajo z namenom, da se omogoči izvajanje naslednjih storitev na Norveškem:

               (a)

               standardna dostava paketov B2B (nacionalna);

               (b)

               standardna dostava paketov B2B (mednarodni odhodni paketi);

               (c)

               ekspresna dostava paketov v enem dnevu/preko noči (nacionalna);

               (d)

               ekspresna dostava paketov (mednarodna, dohodni in odhodni paketi);

               (e)

               kopenska špedicija (splošni tovor/zbirni tovor);

               (f)

               kopenska špedicija (delni tovor).

         Člen 2
   Ta odločba je naslovljena na Kraljevino Norveško.

      V Bruslju, 6. julija 2015

            Za Nadzorni organ Efte

         Helga JÓNSDÓTTIR

            Članica kolegija

         Markus SCHNEIDER

            Vršilec dolžnosti direktorja

      (1)  UL L 134, 30.4.2004, str. 1.

      (2)  Nadzorni organ je dopis prejel 23. marca 2015 (glej dokument št. 752259).

      (3)  Dokumenti št. 760094, 757507, 758208.

      (4)  Dokument št. 758924.

      (5)  Dokumenti št. 758020, 759785, 759788.

      (6)  Dokument št. 762175.

      (7)  Lov 16. juli 1999 nr. 69 om offentlige anskaffelser.

      (8)  Forskrift 7. april 2006 nr. 403 om innkjopsregler i forsyningssektorene (vann- og energiforsyning, transport og posttjenester).

      (9)  Direktiva 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (UL L 15, 21.1.1998, str. 14). Akt, naveden v točki 5d Priloge XI k Sporazumu EGP.

      (10)  Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/39/ES z dne 10. junija 2002 o spremembah Direktive 97/67/ES glede nadaljnjega odpiranja trgov poštnih storitev v Skupnosti konkurenci (UL L 176, 5.7.2002, str. 21). Akt, naveden v točki 5d Priloge XI k Sporazumu EGP.

      (11)  Direktiva 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 o spremembi Direktive 97/67/ES glede popolnega oblikovanja notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti (UL L 52, 27.2.2008, str. 3).

      (12)  Člen 30(2) Direktive 2004/17/ES.

      (13)  Glej tudi Odločbo Nadzornega organa št. 189/12/COL z dne 22. maja 2012 o izvzetju proizvodnje in veleprodaje električne energije na Norveškem iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 287, 18.10.2012, str. 21, in Dopolnilo EGP št. 58, 18.10.2012, str. 14).

      (14)  Odločba Komisije št. IV/M.1549 z dne 8. julija 1999, Deutsche Post/ASG, odstavek 10; Odločba Komisije COMP/M.3155 z dne 19. junija 2003, Deutsche Post/Securicor, odstavek 8; Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 49 do 63, ter Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavka 156 in 164.

      (15)  Izvedbeni sklep Komisije 2013/154/EU z dne 22. marca 2013 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju na Madžarskem iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 86, 26.3.2013, str. 22), odstavka 9 in 18; Sklep Komisije 2010/142/EU z dne 3. marca 2010 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju v Avstriji iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 56, 6.3.2010, str. 8), odstavki 9 do 14; Odločba Komisije 2009/46/ES z dne 19. decembra 2008 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju na Švedskem iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 19, 23.1.2009, str. 50), odstavki 16 do 24, in Odločba Komisije 2007/564/ES z dne 6. avgusta 2007 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju na Finskem iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 215, 18.8.2007, str. 21), odstavki 17 do 23.

      (16)  Odločba Komisije COMP/M.1347 z dne 23. februarja 1999, Deutsche Post/Securicor, odstavki 32 do 34; Odločba Komisije IV/M.1405 z dne 15. februarja 1999, TNT Post Group/Jet Services, odstavki 29 do 31; Odločba Komisije IV/M.1513 z dne 1. julija 1999, Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, odstavki 15 do 19; Odločba Komisije COMP/M.1549 z dne 8. julija 1999, Deutsche Post/ASG, odstavki 15 do 18; Odločba Komisije COMP/M.2908 z dne 21. oktobra 2002, Deutsche Post/DHL (II), odstavka 19 in 20; Odločba Komisije COMP/M.3155 z dne 19. junija 2003, Deutsche Post/Securicor, odstavek 11; Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavka 31 in 32; Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 64 do 74; Sklep Komisije COMP/M.6503 z dne 4. julija 2012, La Poste/Swiss Post/JV, odstavki 53 do 56, in Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 241 do 243.

      (17)  Sklep Komisije 2013/154/EU, odstavek 19.

      (18)  Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavki 25 do 27.

      (19)  Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 4.

      (20)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 23.

      (21)  Odločba Nadzornega organa Efte št. 322/10/COL z dne 14. julija 2010, Norway Post/Privpak.

      (22)  Odločba Nadzornega organa Efte št. 322/10/COL z dne 14. julija 2010, Norway Post/Privpak, oddelek 12.1.2, odstavek 360.

      (23)  Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 58 do 63; Odločba Komisije 2009/46/ES, odstavka 17 in 18, ter Odločba Komisije 2007/564/ES odstavka 17 in 18.

      (24)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 26.

      (25)  Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 159 do 164; in Odločba Komisije IV/M.1513 z dne 1. julija 1999, Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, odstavek 10.

      (26)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 25.

      (27)  Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 165 do 182; in Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 54 do 74.

      (28)  Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 54 do 57. Glej tudi Sklep Komisije 2010/142/EU, odstavka 10 in 11; ter Izvedbeni sklep Komisije z dne 2. aprila 2014 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju v Avstriji iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 101, 4.4.2014, str. 4), odstavki 29, 44 in 45 (glede storitev dostave pošte).

      (29)  Glej zahtevek Pošte Norveške, strani 102–105.

      (30)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 107 in 115.

      (31)  Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 6.

      (32)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 25.

      (33)  Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 54 do 74; in Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 165 do 182.

      (34)  Glej odstavek 26 zgoraj.

      (35)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 119 in 121.

      (36)  Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 6.

      (37)  Glej zahtevek Pošte Norveške, strani 53–54.

      (38)  Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavka 21 in 22; Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 50 do 53; Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 188 do 219. Glej tudi Izvedbeni sklep Komisije 2013/154/EU, odstavek 9; Sklep Komisije 2010/142/EU, odstavek 11; Odločbo Komisije 2009/46/ES, odstavek 19; in Odločbo Komisije 2007/564/ES, odstavek 19.

      (39)  Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavek 21.

      (40)  Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 220 do 226.

      (41)  Glej zahtevek Pošte Norveške, strani 134–147.

      (42)  Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 6.

      (43)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 23 in 148.

      (44)  Odločba Komisije COMP/M.2908 z dne 21. oktobra 2002, Deutsche Post/DHL (II), odstavki 10 do 18; Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavek 22; Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 54 do 57, in Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 165 do 187. Glej tudi Sklep Komisije 2013/154/EU, odstavek 9; in Odločbo Komisije 2007/564/ES, odstavek 19.

      (45)  Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavek 55.

      (46)  Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavek 22.

      (47)  Odločba Komisije COMP/M.2908 z dne 21. oktobra 2002Deutsche Post/DHL (II), odstavek 12.

      (48)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 150 in 151.

      (49)  Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 6–7.

      (50)  Pošta Norveške opredeljuje prevoz tovora pod nadzorovano temperaturo („termo transport“) kot prevoz blaga pod posebnim temperaturnim režimom (hlajenje), ki ga izvajajo za to posebej opremljena vozila po posebnih cenah in posebnih poteh, ki se pogosto uporabljajo (zahtevek Pošte Norveške, str. 29). Pošta Norveške opredeljuje prevoz razsutega tovora kot prevoz nepakiranega blaga, pogosto v obliki tekočine, plina ali granulata, ki ni primeren za prevoz skupaj z drugimi vrstami blaga (kot so gramoz, zemlja, gnojila, nafta in zemeljski plin) ter za katerega so potrebne posebne vrste vozil, kot so posebej opremljene cisterne ali odprti tovornjaki/priklopna vozila (dopis Pošte Norveške z dne 13. maja 2015, dokument št. 757562).

      (51)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 23 in 26.

      (52)  Odločba Komisije IV/M.1513 z dne 1. julija 1999, Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, odstavek 10; Odločba Komisije IV/M.1549 z dne 8. julija 1999, Deutsche Post/ASG, odstavek 10; Odločba Komisije COMP/M.2908 z dne 21. oktobra 2002, Deutsche Post/DHL (II), odstavek 10 in Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 159 do 164.

      (53)  Odločba Komisije COMP/M.1794 z dne 7. februarja 2000, Deutsche Post/Air Express International, odstavek 8; in Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 108 do 110.

      (54)  Odločba Komisije 2007/564/ES, odstavek 20.

      (55)  Odločba Komisije IV/M.1549 z dne 8. julija 1999, Deutsche Post/ASG, odstavki 11 do 13. Glej tudi Odločbo Komisije COMP/M.1513 z dne 1. julija 1999, Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, odstavek 11, zadnji stavek.

      (56)  Poleg tega je Komisija trdila, da se lahko kopenska špedicija nadalje razdeli na segmenta železniške in cestne špedicije. Glej Odločbo Komisije COMP/M.1794 z dne 7. februarja 2000, Deutsche Post/Air Express International, odstavki 8 do 11; in Odločbo Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 108 do 110.

      (57)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 166 in 168.

      (58)  Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 7.

      (59)  Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 23.

      (60)  Glej zahtevek Pošte Norveške, strani 183 do 195.

      (61)  Glej opombo 58.


title: Sklep Evropske centralne banke (EU) 2016/457 z dne 16. marca 2016 o primernosti tržnih dolžniških instrumentov, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper (ECB/2016/5)

text:
               30.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 79/41

         SKLEP EVROPSKE CENTRALNE BANKE (EU) 2016/457
   z dne 16. marca 2016
   o primernosti tržnih dolžniških instrumentov, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper (ECB/2016/5)
   SVET EVROPSKE CENTRALNE BANKE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prve alinee člena 127(2) Pogodbe,
   ob upoštevanju Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke ter zlasti prve alinee člena 3.1, člena 12.1, člena 18 in druge alinee člena 34.1 Statuta,
   ob upoštevanju Smernice Evropske centralne banke (EU) 2015/510 z dne 19. decembra 2014 o izvajanju okvira denarne politike Eurosistema (Smernica o splošni dokumentaciji) (ECB/2014/60) (1) ter zlasti člena 1(4), naslovov I, II, IV, V, VI in VIII dela 4 in dela 6 Smernice,
   ob upoštevanju Smernice ECB/2014/31 z dne 9. julija 2014 o dodatnih začasnih ukrepih v zvezi z Eurosistemovimi operacijami refinanciranja in primernostjo zavarovanja ter o spremembi Smernice ECB/2007/9 (2) ter zlasti člena 1(3) in člena 8 Smernice,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               V skladu s členom 18.1 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke lahko Evropska centralna banka (ECB) in nacionalne centralne banke držav članic, katerih valuta je euro, sklepajo kreditne posle s kreditnimi institucijami in drugimi udeleženci na trgu na podlagi ustreznega zavarovanja posojil. Standardni kriteriji in minimalne zahteve glede kreditne kvalitete za ugotovitev primernosti tržnega finančnega premoženja kot zavarovanja za namene operacij denarne politike Eurosistema so določeni v Smernici (EU) 2015/510 (ECB/2014/60) ter zlasti v členu 59 in naslovu II dela 4 navedene smernice.

               (2)

               V skladu s členom 1(4) Smernice (EU) 2015/510 (ECB/2014/60) lahko Svet ECB kadar koli spremeni orodja, instrumente, zahteve, kriterije in postopke za izvajanje operacij denarne politike Eurosistema. V skladu s členom 59(6) Smernice (EU) 2015/510 (ECB/2014/60) si Eurosistem pridržuje pravico, da na podlagi vseh informacij, ki so lahko po mnenju Eurosistema pomembne za zagotovitev ustrezne zaščite Eurosistema pred tveganjem, ugotovi, ali izdaja, izdajatelj, dolžnik ali garant izpolnjuje zahteve Eurosistema glede kreditne kvalitete.

               (3)

               Z odstopanjem od zahtev Eurosistema glede kreditne kvalitete tržnega finančnega premoženja člen 8 Smernice ECB/2014/31 določa, da se Eurosistemovi pragovi kreditne kvalitete ne uporabljajo za tržne dolžniške instrumente, ki so jih izdale ali zanje v celoti jamčijo institucionalne enote centralnih ravni držav članic euroobmočja, kjer poteka program Evropske unije/Mednarodnega denarnega sklada, razen če Svet ECB odloči, da zadevna država članica ne spoštuje pogojev finančne podpore in/ali makroekonomskega programa.

               (4)

               Na podlagi Sklepa ECB/2013/13 (3) se kot izjemen ukrep minimalne zahteve Eurosistema glede pragov kreditne kvalitete za tržne dolžniške instrumente, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper, začasno niso uporabljale. Ko je Republika Ciper zaključila operacijo upravljanja dolga in je bilo potrjeno, da spoštuje pogoje programa gospodarskega in finančnega prilagajanja, v katerega je vstopila, so s Sklepom ECB/2013/22 (4) tržni dolžniški instrumenti, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper, ponovno postali primerni za operacije denarne politike Eurosistema, in sicer ob uporabi posebnih odbitkov za te instrumente in pod pogojem, da se Republika Ciper šteje za državo članico euroobmočja, ki spoštuje program Evropske unije/Mednarodnega denarnega sklada.

               (5)

               Člen 1(3) Smernice ECB/2014/31 zdaj določa, da se za namene člena 8 navedene smernice Republika Ciper šteje za državo članico euroobmočja, ki spoštuje program Evropske unije/Mednarodnega denarnega sklada. Poleg tega člen 8(3) navedene smernice določa, da se za tržne dolžniške instrumente, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper, uporabljajo posebni odbitki, določeni v Prilogi II k navedeni smernici.

               (6)

               Program Mednarodnega denarnega sklada za Republiko Ciper je bil na njeno zahtevo prekinjen z učinkom od 7. marca 2016 (5). V skladu s členom 1 sporazuma o finančni pomoči med Evropskim mehanizmom za stabilnost (EMS), Republiko Ciper in centralno banko Central Bank of Cyprus (6) je datum prenehanja programa EMS 31. marec 2016. Zato se Republika Ciper od 1. aprila 2016 ne more več šteti za državo članico, kjer poteka program Evropske unije/Mednarodnega denarnega sklada. Od tega datuma ne bodo več izpolnjeni pogoji za začasno neuporabo Eurosistemovih pragov kreditne kvalitete za tržne dolžniške instrumente, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper, kakor so določeni v členu 8(2) Smernice ECB/2014/31.

               (7)

               Svet ECB je zato odločil, da se morajo od 1. aprila 2016 za tržne dolžniške instrumente, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper, uporabljati Eurosistemovi standardni kriteriji in pragovi kreditne kvalitete ter da se bodo za te dolžniške instrumente uporabljali standardni odbitki, določeni v Smernici Evropske centralne banke (EU) 2016/65 (ECB/2015/35) (7) –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Primernost tržnih dolžniških instrumentov, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper
   1.   Za namene člena 8 Smernice ECB/2014/31 se Republika Ciper ne šteje več za državo članico, kjer poteka program Evropske unije/Mednarodnega denarnega sklada.
   2.   Za tržne dolžniške instrumente, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper, se uporabljajo minimalne zahteve Eurosistema glede pragov kreditne kvalitete, kakor so določene v Smernici (EU) 2015/510 (ECB/2014/60) ter zlasti v členu 59 in naslovu II dela 4 navedene smernice.
   3.   Za tržne dolžniške instrumente, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper, se več ne uporabljajo posebni odbitki, določeni v Prilogi II k Smernici ECB/2014/31.
   4.   V primeru razhajanj med tem sklepom in Smernico (EU) 2015/510 (ECB/2014/60) ali Smernico ECB/2014/31, kakor ju nacionalne centralne banke držav članic, katerih valuta je euro, izvedejo na nacionalni ravni, prevlada ta sklep.
   Člen 2
   Začetek veljavnosti
   Ta sklep začne veljati 1. aprila 2016.

      V Frankfurtu na Majni, 16. marca 2016

            Predsednik ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  UL L 91, 2.4.2015, str. 3.

      (2)  UL L 240, 13.8.2014, str. 28.

      (3)  Sklep ECB/2013/13 z dne 2. maja 2013 o začasnih ukrepih glede primernosti tržnih dolžniških instrumentov, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper (UL L 133, 17.5.2013, str. 26).

      (4)  Sklep ECB/2013/22 z dne 5. julija 2013 o začasnih ukrepih glede primernosti tržnih dolžniških instrumentov, ki jih je izdala ali zanje v celoti jamči Republika Ciper (UL L 195, 18.7.2013, str. 27).

      (5)  Izjava Christine Lagarde, generalne direktorice Mednarodnega denarnega sklada, o Cipru, 7. marec 2016, sporočilo za javnost št. 16/94.

      (6)  Dostopno na spletni strani EMS na naslovu www.esm.europa.eu.

      (7)  Smernica Evropske centralne banke (EU) 2016/65 z dne 18. novembra 2015 o odbitkih pri vrednotenju, ki se uporabljajo pri izvajanju okvira denarne politike Eurosistema (ECB/2015/35) (UL L 14, 21.1.2016, str. 30).


title: Sklep Sveta (EU) 2016/298 z dne 29. februarja 2016 o stališču, ki ga Evropska unija sprejme v Odboru veleposlanikov AKP-EU v zvezi z odobritvijo odstopanj od finančne uredbe Centra za razvoj podjetništva (CRP)

text:
               3.3.2016

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 57/4

         SKLEP SVETA (EU) 2016/298
   z dne 29. februarja 2016
   o stališču, ki ga Evropska unija sprejme v Odboru veleposlanikov AKP-EU v zvezi z odobritvijo odstopanj od finančne uredbe Centra za razvoj podjetništva (CRP)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 209(2) v povezavi s členom 218(9) Pogodbe,
   ob upoštevanju Priloge III k Sporazumu o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav na eni strani ter Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na drugi (1), zlasti člena 2(6) Sporazuma,
   ob upoštevanju Sklepa št. 5/2004 Odbora veleposlanikov AKP-ES z dne 17. decembra 2004 o finančni uredbi Centra za razvoj podjetništva (2),
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet ministrov AKP-EU se je na 39. zasedanju 19. in 20. junija 2014 v Nairobiju, Kenija v skupni izjavi dogovoril, da bo začel postopek odrejenega zapiranja Centra za razvoj podjetništva (v nadaljnjem besedilu: CRP) in spreminjanja Priloge III k Sporazumu o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav na eni strani ter Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na drugi (v nadaljnjem besedilu: Sporazum o partnerstvu AKP-EU) ter bo zato Odbor veleposlanikov AKP-EU pooblastil, naj nadaljuje obravnavo zadeve in sprejme potrebne sklepe.

               (2)

               V Sklepu št. 4/2014 (3) je Odbor veleposlanikov AKP-EU opozoril, da je treba pri zapiranju CRP spoštovati pristojnosti nadzornega organa CRP, določene v Prilogi III k Sporazumu o partnerstvu AKP-EU, in podrobnosti, ki jih je Svet ministrov AKP-EU določil v skupni izjavi.

               (3)

               Priloga III k Sporazumu o partnerstvu AKP-EU določa, da Odbor veleposlanikov AKP-EU spremlja splošno strategijo CRP in nadzoruje delo izvršilnega odbora.

               (4)

               Priloga III k Sporazumu o partnerstvu AKP-EU določa, da izvršilni odbor CRP določi finančne in kadrovske predpise ter pravila delovanja.

               (5)

               Zahteva izvršilnega odbora CRP Odboru veleposlanikov AKP-EU z dopisom z dne 19. oktobra 2015 s pojasnilom, da želi izvršilni odbor CRP v okviru zapiranja CRP odstopati od člena 27(1) in (5) Sklepa št. 5/2004 Odbora veleposlanikov AKP-ES z dne 17. decembra 2004 o finančni uredbi Centra za razvoj podjetništva (v nadaljnjem besedilu: finančna uredba CRP) in prosi, da nadzorni organ izda predhodno dovoljenje.

               (6)

               Spremembe finančne uredbe CRP in kadrovskih predpisov CRP (4) in odstopanja od njih v skladu s potrebami, do katerih lahko pride zaradi izvajanja postopka odrejenega zapiranja CRP, zahtevajo prožen postopek.

               (7)

               Zahtevo za imenovanje revizijskega podjetja za obdobje treh let, kot je določeno v členu 27(1) finančne uredbe CRP, in zahtevo, da to podjetje vsako leto pripravi obvezno revizijsko poročilo v skladu s členom 27(5) navedene uredbe, bi bilo treba prilagoditi, da se zagotovi bolj učinkovit postopek pri zapiranju organizacije–

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   1.   Sklep, ki ga Unija sprejme v Odboru veleposlanikov AKP-EU v zvezi z odobritvijo odstopanj od finančne uredbe CRP, temelji na osnutku sklepa Odbora veleposlanikov AKP-EU, priloženega temu sklepu.
   2.   Predstavniki Unije se lahko v Odboru veleposlanikov AKP-EU sporazumejo o manjših spremembah osnutka sklepa brez nadaljnjega sklepa Sveta.
   Člen 2
   Sklep Odbora veleposlanikov AKP-EU se po sprejetju objavi v Uradnem listu Evropske unije.
   Člen 3
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 29. februarja 2016

            Za Svet

            Predsednik

         H.G.J. KAMP

      (1)  Sporazum, podpisan v Cotonouju 23. junija 2000 (UL L 317, 15.12.2000, str. 3), kakor je bil spremenjen s sporazumom, podpisanim v Luxembourgu 25. junija 2005 (UL L 209, 11.8.2005, str. 27), in s sporazumom, podpisanim v Ouagadougouju 22. junija 2010 (UL L 287, 4.11.2010, str. 3).

      (2)  UL L 70, 9.3.2006, str. 52.

      (3)  Sklep št. 4/2014 Odbora veleposlanikov AKP-EU z dne 23. oktobra 2014 v zvezi s pooblastili izvršilnega odbora Centra za razvoj podjetništva (CRP) (UL L 330, 15.11.2014, str. 61).

      (4)  Sklep št. 9/2005 Odbora veleposlanikov AKP–ES z dne 27. julija 2005 glede kadrovskih predpisov Centra za razvoj podjetništva (CRP) (UL L 348, 30.12.2005, str. 54).

      OSNUTEK
      SKLEP ODBORA VELEPOSLANIKOV AKP-EU
      z dne …
      o odobritvi odstopanj od finančne uredbe Centra za razvoj podjetništva (CRP)
      ODBOR VELEPOSLANIKOV AKP-EU JE –
      ob upoštevanju Priloge III k Sporazumu o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav na eni strani ter Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na drugi (1), zlasti člena 2(6) Sporazuma,
      ob upoštevanju Sklepa št. 5/2004 Odbora veleposlanikov AKP-ES z dne 17. decembra 2004 o finančni uredbi Centra za razvoj podjetništva (2),
      ob upoštevanju naslednjega:

                  (1)

                  Priloga III k Sporazumu o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav na eni strani ter Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na drugi (v nadaljnjem besedilu: Sporazum o partnerstvu AKP-EU) določa, da Odbor veleposlanikov AKP-EU spremlja splošno strategijo CRP in nadzoruje delo izvršilnega odbora.

                  (2)

                  Priloga III k Sporazumu o partnerstvu AKP-EU določa, da izvršilni odbor CRP „določi finančne in kadrovske predpise ter pravila delovanja“.

                  (3)

                  Statut in poslovnik Centra za razvoj podjetništva, sprejeta s Sklepom št. 8/2005 Odbora veleposlanikov AKP-EU (3) (v nadaljnjem besedilu: statut CRP), in Sklepa št. 5/2004 Odbora veleposlanikov AKP-ES (v nadaljnjem besedilu: finančna uredba CRP) (4) dajejo zagotovila v zvezi s poročanjem Odboru veleposlanikov AKP-EU in nadzorom, ki ga slednji izvaja.

                  (4)

                  Svet ministrov AKP-EU se je na 39. zasedanju 19. in 20. junija v Nairobiju v skupni izjavi dogovoril, da bo začel postopek odrejenega zapiranja CRP in spreminjanja Priloge III k Sporazumu o partnerstvu AKP-EU ter bo zato Odbor veleposlanikov AKP-EU pooblastil, naj nadaljuje obravnavo zadeve in sprejme potrebne sklepe.

                  (5)

                  V Sklepu št. 4/2014 (5) je Odbor veleposlanikov AKP-EU opozoril, da je treba pri zapiranju CRP spoštovati pristojnosti nadzornega organa CRP, določene v Prilogi III k Sporazumu o partnerstvu AKP-EU, in podrobnosti, ki jih je Svet ministrov AKP-EU določil v skupni izjavi.

                  (6)

                  Zahteva izvršilnega odbora CRP Odboru veleposlanikov AKP-EU z dopisom z dne 19. oktobra 2015 s pojasnilom, da želi izvršilni odbor CRP v okviru zapiranja CRP odstopati od člena 27(1) in (5) finančne uredbe CRP in prosi predhodno dovoljenje nadzornega organa.

                  (7)

                  Spremembe finančne uredbe CRP in kadrovskih predpisov CRP (6) in odstopanja od njih v skladu s potrebami, do katerih lahko pride zaradi izvajanja postopka odrejenega zapiranja CRP, zahtevajo prožen postopek.

                  (8)

                  Zahtevo za imenovanje revizijskega podjetja za obdobje treh let, kot je določeno v členu 27(1) finančne uredbe CRP, in zahtevo, da to podjetje vsako leto pripravi obvezno revizijsko poročilo v skladu s členom 27(5) navedene uredbe, bi bilo treba prilagoditi, da se zagotovi bolj učinkovit postopek pri zapiranju organizacije –

            SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
      Člen 1
      1.   Odbor veleposlanikov AKP-EU s takojšnjim učinkom da ugodno mnenje v zvezi z odstopanjem od člena 27(1) in (5) finančne uredbe CRP.
      2.   Z odstopanjem od člena 27(1) finančne uredbe CRP, CRP lahko imenuje revizijsko podjetje za obdobje štirih let, ki zajema proračunska leta 2013 do 2016. To revizijsko podjetje se izbere v skladu s postopkom oddaje javnega naročila, določenem v finančni uredbi CRP.
      Z odstopanjem od člena 27(5) finančne uredbe CRP se bo za leta, za katera revizija še ni opravljena, začela večletna revizija, izvršilnemu odboru CRP pa se bo predložilo eno končno poročilo.
      Člen 2
      Odbor veleposlanikov AKP-EU izvršilni odbor CRP pooblasti, da odstopa od finančne uredbe CRP in kadrovskih predpisov CRP in/ali jih spremeni v skladu s potrebami, ki lahko nastanejo zaradi izvajanja odrejenega zaprtja CRP. Izvršni odbor CRP takoj obvesti Odbor veleposlanikov AKP-EU o vsaki odločitvi o odstopanju in/ali spremembi uredb CRP.
      Člen 3
      Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

         V …,

               Za Odbor veleposlanikov AKP-EU

               Predsednik

         (1)  Sporazum, podpisan v Cotonouju 23. junija 2000(UL L 317, 15.12.2000, str. 3), kakor je bil spremenjen s sporazumom, podpisanim v Luxembourgu 25. junija 2005 (UL L 209, 11.8.2005, str. 27), in s sporazumom, podpisanim v Ouagadougouju 22. junija 2010 (UL L 287, 4.11.2010, str. 3).

         (2)  UL L 70, 9.3.2006, str. 52.

         (3)  UL EU L 66, 8.3.2006, str. 16.

         (4)  Sklep št. 5/2004 Odbora veleposlanikov AKP-ES z dne 17. decembra 2004 o finančni uredbi Centra za razvoj podjetništva (UL L 70, 9.3.2006, str. 52).

         (5)  UL L 330, 15.11.2014, str. 61.

         (6)  UL L 348, 30.12.2005, str. 54.


title: 2005/512/ES: Sklep Sveta z dne 12. julija 2005 o spremembi Sklepa 1999/70/ES o zunanjih revizorjih nacionalnih centralnih bank glede zunanjega revizorja De Nederlandsche Bank

text:
               19.7.2005

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 187/20

      SKLEP SVETA

   z dne 12. julija 2005
   o spremembi Sklepa 1999/70/ES o zunanjih revizorjih nacionalnih centralnih bank glede zunanjega revizorja De Nederlandsche Bank
   (2005/512/ES)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Protokola o Statutu Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, ki je priložen k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, in zlasti člena 27.1 Protokola,
   ob upoštevanju Priporočila ECB/2005/9 Evropske centralne banke z dne 20. maja 2005 Svetu Evropske unije o zunanjem revizorju De Nederlandsche Bank (1),
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke (ECB) in nacionalnih centralnih bank Eurosistema opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB in odobri Svet Evropske unije.

               (2)

               Mandat sedanjih zunanjih revizorjev De Nederlandsche Bank (v nadaljevanju „DNB“) je potekel in ne bo podaljšan. Zato je treba imenovati zunanjega revizorja od poslovnega leta 2005.

               (3)

               DNB je izbrala Josephusa Andreasa Nijhuisa, pooblaščenega javnega revizorja in predsednika uprave PricewaterhouseCoopers BV, ki dela v svojem imenu, za svojega novega zunanjega revizorja; ECB je mnenja, da izbrani revizor izpolnjuje potrebne zahteve za imenovanje.

               (4)

               Svet ECB je priporočil, da mandat zunanjega revizorja traja nedoločen čas, pod pogojem, da se vsako leto ponovno potrdi.

               (5)

               Primerno je upoštevati priporočilo Sveta ECB in v skladu s tem spremeniti Sklep 1999/70/ES (2) –

         SKLENIL:
   Člen 1
   Člen 1(8) Sklepa 1999/70/ES se nadomesti z naslednjim:

      „8.   Josephus Andreas Nijhuis, pooblaščeni javni revizor in predsednik uprave PricewaterhouseCoopers BV, ki dela v svojem imenu, se potrdi kot zunanji revizor De Nederlandsche Bank od poslovnega leta 2005 za nedoločen čas, pod pogojem, da se vsako leto ponovno potrdi.“

   Člen 2
   O tem sklepu se uradno obvesti Evropsko centralno banko.
   Člen 3
   Ta sklep se objavi v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 12. julija 2005

            Za Svet

            Predsednik

         G. BROWN

      (1)  UL C 151, 22.6.2005, str. 29.

      (2)  UL L 22, 29.1.1999, str. 69. Sklep, kakor je bil nazadnje spremenjen s Sklepom 2005/377/ES (UL L 125, 18.5.2005, str. 8).


title: 2010/131/: Sklep Sveta z dne 25. februarja 2010 o ustanovitvi Stalnega odbora za operativno sodelovanje na področju notranje varnosti

text:
               3.3.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 52/50

         SKLEP SVETA
   z dne 25. februarja 2010
   o ustanovitvi Stalnega odbora za operativno sodelovanje na področju notranje varnosti
   (2010/131/EU)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 240(3) Pogodbe,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Člen 71 Pogodbe o delovanju Evropske unije določa, da se v okviru Sveta ustanovi stalni odbor, da znotraj Unije zagotovi pospeševanje in krepitev operativnega sodelovanja na področju notranje varnosti.

               (2)

               Zato je primerno, da se sprejme sklep o ustanovitvi takega odbora in da se opredelijo njegove naloge –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   V okviru Sveta se ustanovi Stalni odbor za operativno sodelovanje na področju notranje varnosti (v nadaljnjem besedilu: Stalni odbor) iz člena 71 Pogodbe.
   Člen 2
   Stalni odbor olajšuje, pospešuje in krepi usklajevanje operativnih ukrepov organov držav članic, pristojnih za področje notranje varnosti.
   Člen 3
   1.   Stalni odbor brez poseganja v naloge organov iz člena 5 olajšuje in zagotavlja učinkovito operativno sodelovanje in usklajevanje na področjih iz naslova V tretjega dela Pogodbe, vključno s področji policijskega in carinskega sodelovanja ter organov, pristojnih za nadzor in zaščito zunanjih meja. Prav tako po potrebi obravnava pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah v vidikih, ki so pomembni za operativno sodelovanje na področju notranje varnosti.
   2.   Stalni odbor prav tako ocenjuje splošne usmeritve in učinkovitost operativnega sodelovanja; ugotavlja morebitne pomanjkljivosti ali napake in sprejema ustrezna konkretna priporočila za njihovo odpravljanje.
   3.   Stalni odbor pomaga Svetu v skladu z določbami člena 222 Pogodbe.
   Člen 4
   1.   Stalni odbor ni vključen v izvedbo operacij; to ostaja naloga držav članic.
   2.   Stalni odbor ni vključen v pripravo zakonodajnih aktov.
   Člen 5
   1.   Predstavniki Eurojusta, Europola, Evropske agencije za upravljanje in operativno sodelovanje na zunanjih mejah držav članic EU (Frontex) in drugih ustreznih organov so po potrebi povabljeni, da se kot opazovalci udeležujejo sej Stalnega odbora.
   2.   Stalni odbor pomaga zagotavljati usklajenost delovanja teh organov.
   Člen 6
   1.   Stalni odbor o svojih dejavnostih redno predloži poročilo Svetu.
   2.   Svet o posvetovanjih v Stalnem odboru obvešča Evropski parlament in nacionalne parlamente.
   Člen 7
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.
   Objavi se v Uradnem listu Evropske unije.

      V Bruslju, 25. februarja 2010

            Za Svet

            Predsednik

         A. PÉREZ RUBALCABA


title: 2010/496/EU, Euratom: Sklep Evropskega parlamenta z dne 5. maja 2010 o razrešnici glede izvrševanja proračuna Izvajalske agencije za konkurenčnost in inovacije za proračunsko leto 2008

text:
               25.9.2010

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 252/33

         SKLEP EVROPSKEGA PARLAMENTA
   z dne 5. maja 2010
   o razrešnici glede izvrševanja proračuna Izvajalske agencije za konkurenčnost in inovacije za proračunsko leto 2008
   (2010/496/EU, Euratom)
   EVROPSKI PARLAMENT,
   ob upoštevanju splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2008 (1),
   ob upoštevanju končnih letnih računovodskih izkazov Evropskih skupnosti za proračunsko leto 2008 – zvezek I (SEK(2009) 1089 – C7-0172/2009) (2),
   ob upoštevanju končnih letnih računovodskih izkazov Izvajalske agencije za konkurenčnost in inovativnost za proračunsko leto 2008,
   ob upoštevanju letnega poročila Komisije Evropskemu parlamentu o nadaljnjem ukrepanju na podlagi sklepov o razrešnici za leto 2007 (COM(2009) 526) in dokumenta služb Komisije, priloženega temu poročilu (SEK(2009) 1427),
   ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom „Zbirno poročilo o dosežkih Komisije pri upravljanju v letu 2008“ (COM(2009) 256),
   ob upoštevanju letnega poročila Komisije organu, pristojnemu za podelitev razrešnice, o notranjih revizijah, opravljenih leta 2008 (COM(2009) 419), in delovnega dokumenta služb Komisije, ki je priložen temu poročilu (SEK(2009) 1102),
   ob upoštevanju poročila Računskega sodišča o letnih računovodskih izkazih Izvajalske agencije za konkurenčnost in inovativnost za proračunsko leto 2008 z odgovori agencije (3),
   ob upoštevanju izjave o zanesljivosti računovodskih izkazov ter zakonitosti in pravilnosti z njimi povezanih transakcij, ki jo predloži Računsko sodišče v skladu s členom 248 Pogodbe ES (4),
   ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 16. decembra 2008 o enotnem razumevanju koncepta dopustnega tveganja napake (COM(2008) 866) in delovnega dokumenta služb Komisije, ki je priložen temu poročilu (SEK(2008) 3054),
   ob upoštevanju priporočila Sveta z dne 16. februarja 2010 o podelitvi razrešnice izvajalskim agencijam glede izvrševanja proračuna za proračunsko leto 2008 (5828/2010 – C7-0055/2010),
   ob upoštevanju členov 274, 275 in 276 Pogodbe ES, členov 317, 318 in 319 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter členov 179a in 180b Pogodbe Euratom,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (5), zlasti členov 55, 145, 146 in 147,
   ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 58/2003 z dne 19. decembra 2002 o statutu izvajalskih agencij, pooblaščenih za izvajanje nekaterih nalog pri upravljanju programov Skupnosti (6), zlasti člena 14(3),
   ob upoštevanju Uredbe Komisije (ES) št. 1653/2004 z dne 21. septembra 2004 o standardni finančni uredbi za izvajalske agencije v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 58/2003 o statutu izvajalskih agencij, pooblaščenih za izvajanje nekaterih nalog pri upravljanju programov Skupnosti (7), zlasti prvega in drugega odstavka člena 66,
   ob upoštevanju Sklepa Komisije 2004/20/ES z dne 23. decembra 2003 o ustanovitvi izvajalske agencije „Izvajalska agencija za inteligentno energijo“ za upravljanje aktivnosti Skupnosti na področju energije v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 58/2003 (8),
   ob upoštevanju sklepa Komisije 2007/372/ES z dne 31. maja 2007 o spremembi Sklepa 2004/20/ES, da se Izvajalska agencija za inteligentno energijo preoblikuje v Izvajalsko agencijo za konkurenčnost in inovativnost (9),
   ob upoštevanju člena 76 in Priloge VI Poslovnika,
   ob upoštevanju poročila Odbora za proračunski nadzor in mnenj drugih zadevnih odborov (A7-0099/2010),

               A.

               ker v skladu s členom 317 Pogodbe o delovanju Evropske unije Komisija izvršuje proračun na lastno odgovornost, pri tem pa sodeluje z državami članicami in upošteva načelo dobrega finančnega poslovodenja,

               1.

               podeli razrešnico direktorju Izvajalske agencije za konkurenčnost in inovativnost glede izvrševanja proračuna izvajalske agencije za proračunsko leto 2008;

               2.

               navaja svoje pripombe v resoluciji, ki je sestavni del sklepov o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2008, Oddelek III – Komisija in izvajalske agencije;

               3.

               naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep in priložen sklep o razrešnici glede izvrševanja splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2008, Oddelek III – Komisija, in resolucijo, ki je del sklepov, posreduje direktorju Izvajalske agencije za konkurenčnost in inovativnost, Svetu, Komisiji, Sodišču Evropske unije in Računskemu sodišču ter poskrbi za objavo v Uradnem listu Evropske unije (serija L).

            Predsednik

         Jerzy BUZEK

            Generalni sekretar

         Klaus WELLE

      (1)  UL L 71, 14.3.2008.

      (2)  UL C 273, 13.11.2009, str. 1.

      (3)  UL C 304, 15.12.2009, str. 77.

      (4)  UL C 273, 13.11.2009, str. 122.

      (5)  UL L 248, 16.9.2002, str. 1.

      (6)  UL L 11, 16.1.2003, str. 1.

      (7)  UL L 297, 22.9.2004, str. 6.

      (8)  UL L 5, 9.1.2004, str. 85.

      (9)  UL L 140, 1.6.2007, str. 52.


title: 2011/853/EU: Sklep Sveta z dne 29. novembra 2011 o podpisu Evropske konvencije o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop, v imenu Unije

text:
               20.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 336/1

         SKLEP SVETA
   z dne 29. novembra 2011
   o podpisu Evropske konvencije o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop, v imenu Unije
   (2011/853/EU)
   SVET EVROPSKE UNIJE JE –
   ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 v povezavi s členom 218(5) Pogodbe,
   ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
   ob upoštevanju naslednjega:

               (1)

               Svet je 16. julija 1999 pooblastil Komisijo, da se v imenu Evropske skupnosti v Svetu Evrope pogaja o konvenciji o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop.

               (2)

               Evropsko konvencijo o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop (v nadaljnjem besedilu: Konvencija), je Svet Evrope sprejel 24. januarja 2001.

               (3)

               Konvencija vzpostavlja normativni okvir, ki je skoraj enak tistemu iz Direktive 98/84/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 1998 o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop (1).

               (4)

               Konvencija je začela veljati 1. julija 2003 in je na voljo za podpis Uniji in njenim državam članicam.

               (5)

               S podpisom Konvencije bi lahko uporabo določb, podobnih tistim iz Direktive 98/84/ES, razširili prek meja Unije in oblikovali zakonodajo o storitvah, ki temeljijo na pogojnem dostopu, ki bi se uporabljala po vsej evropski celini.

               (6)

               Unija s sprejetjem Direktive 98/84/ES izvaja notranjo pristojnost na področjih, ki jih ureja Konvencija, razen kar zadeva člena 6 in 8 Konvencije, kolikor se člen 8 nanaša na ukrepe iz člena 6. Konvencijo bi zato morale podpisati tako Unija kot tudi njene države članice.

               (7)

               Konvencijo bi bilo treba podpisati v imenu Unije, s pridržkom njene sklenitve –

         SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
   Člen 1
   Podpis Evropske konvencije o pravnem varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop, se odobri v imenu Unije, s pridržkom sklenitve Konvencije.
   Besedilo Konvencije je priloženo k temu sklepu.
   Člen 2
   Predsednik Sveta je pooblaščen, da imenuje osebo(-e), pooblaščeno(-e) za podpis Konvencije v imenu Unije.
   Člen 3
   Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.

      V Bruslju, 29. novembra 2011

            Za Svet

            Predsednica

         K. SZUMILAS

      (1)  UL L 320, 28.11.1998, str. 54.
    ---documentbreak---

               20.12.2011

               SL

               Uradni list Evropske unije

               L 336/2

         PREVOD
   EVROPSKA KONVENCIJA O PRAVNEM VARSTVU STORITEV, KI TEMELJIJO NA POGOJNEM DOSTOPU ALI VKLJUČUJEJO POGOJNI DOSTOP
   PREAMBULA
   Države članice Sveta Evrope, druge države in Evropska skupnost, podpisnice te konvencije –
   ker je cilj Sveta Evrope doseči večjo enotnost med njegovimi člani;
   ob upoštevanju Priporočila št. R (91) 14 Odbora ministrov o pravnem varstvu kodiranih televizijskih storitev;
   ker je piratstvo dekodirne opreme za kodirane storitve v Evropi še vedno težava;
   ob upoštevanju, da so se nove vrste storitev in naprav, ki vključujejo pogojni dostop, ter nove oblike protipravnega dostopa do njih začele pojavljati po sprejetju zgoraj navedenega priporočila;
   ob upoštevanju velike neskladja v evropskih državah glede zakonodaje, ki ureja varstvo storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop;
   ob upoštevanju, da protipraven dostop ogroža ekonomsko upravičenost ustanov, ki opravljajo storitve s področja radiodifuzije in storitve informacijske družbe, in zato lahko negativno vpliva na raznolikost programov in storitev, ki so na voljo javnosti;
   v prepričanju, da je treba imeti skupno politiko za varstvo storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop;
   v prepričanju, da so kazenske, upravne ali druge sankcije lahko učinkovite pri preprečevanju protipravnih dejavnosti zoper storitve, ki temeljijo na pogojnem dostopu;
   ob upoštevanju, da bi bilo treba posebno pozornost nameniti nezakonitim dejavnostim, ki se izvajajo v komercialne namene;
   ob upoštevanju veljavnih mednarodnopravnih instrumentov, ki vsebujejo določbe o varstvu storitev, ki temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop –
   SO SE DOGOVORILE O NASLEDNJEM:
   ODDELEK I

      SPLOŠNE DOLOČBE

   Člen 1
   Predmet in namen
   Ta konvencija zadeva storitve s področja radiodifuzije in storitve informacijske družbe, ki se ponujajo proti za plačilo in temeljijo na pogojnem dostopu ali vključujejo pogojni dostop. Namen te konvencije je na ozemlju pogodbenic prepovedati nekatere dejavnosti, ki omogočajo nedovoljen dostop do storitev, ki so predmet varstva, in približati zakonodajo pogodbenic na tem področju.
   Člen 2
   Opredelitve
   V tej konvenciji:

               (a)

               „zaščitena storitev“ pomeni katero koli naslednjo storitev, pod pogojem, da se opravlja za plačilo in temelji na pogojnem dostopu:

                           —

                           storitve televizijskih programov, kakor so opredeljene v členu 2 spremenjene Evropske konvencije o čezmejni televiziji,

                           —

                           storitve radijskega razširjanja programskih vsebin, ki pomenijo vsak prenos radijskih programov po žicah ali po zraku, vključno prek satelitov, ki so namenjeni sprejemu javnosti,

                           —

                           storitve informacijske družbe, ki se z elektronskimi sredstvi in na zahtevo posameznega prejemnika storitev ponujajo na daljavo,

                     ali zagotavljanje pogojnega dostopa do zgornjih storitev, ki se šteje kot samostojna storitev;

               (b)

               „pogojni dostop“ pomeni vsak tehnični ukrep in/ali ureditev, s katerima je s predhodnim posamičnim dovoljenjem pogojen dostop v razumljivi obliki do storitev iz odstavka (a) tega člena;

               (c)

               „naprava za pogojni dostop“ pomeni vsako opremo, programsko opremo in/ali ureditev, namenjeno ali prilagojeno temu, da v razumljivi obliki omogoči dostop do zaščitene storitve iz odstavka (a) tega člena;

               d)

               „nezakonita naprava“ pomeni vsako opremo, programsko opremo in/ali ureditev, namenjeno ali prilagojeno temu, da v razumljivi obliki omogoči dostop do zaščitene storitve iz odstavka (a) tega člena, brez dovoljenja ponudnika storitev.

         Člen 3
   Upravičenci
   Ta konvencija velja za vse fizične ali pravne osebe, ki ponujajo zaščiteno storitev, kakor je opredeljena v zgornjem členu 2(a), ne glede na njihovo državljanstvo in vprašanje, ali spadajo ali ne v pristojnost katere od pogodbenic.
   ODDELEK II

      NEDOVOLJENE DEJAVNOSTI

   Člen 4
   Kršitve
   Na ozemlju pogodbenic so protipravne naslednje dejavnosti:

               (a)

               izdelava ali proizvodnja nezakonitih naprav v komercialne namene;

               (b)

               uvoz nezakonitih naprav v komercialne namene;

               (c)

               distribucija nezakonitih naprav v komercialne namene;

               (d)

               prodaja ali najem nezakonitih naprav v komercialne namene;

               (e)

               posest nezakonitih naprav v komercialne namene;

               (f)

               namestitev, vzdrževanje ali zamenjava nezakonitih naprav v komercialne namene;

               (g)

               pospeševanje prodaje, trženje ali oglaševanje nezakonitih naprav.

         Vsaka pogodbenica lahko kadar koli z izjavo, naslovljeno na generalnega sekretarja Sveta Evrope, razglasi, da bo prepovedala tudi dejavnosti, ki niso navedene v prvem odstavku tega člena.
   ODDELEK III

      SANKCIJE IN PRAVNA SREDSTVA

   Člen 5
   Sankcije za nedovoljene dejavnosti
   Pogodbenice sprejmejo ukrepe, s katerimi se za protipravne dejavnosti iz člena 4 predvidijo kazenske, upravne ali druge sankcije. Taki ukrepi morajo biti učinkoviti, odvračilni in sorazmerni glede na možni učinek protipravne dejavnosti.
   Člen 6
   Ukrepi za zaplembo
   Pogodbenice sprejmejo take ustrezne ukrepe, ki bi lahko bili potrebni, da se zagotovijo zaseg in zaplemba bodisi nezakonitih naprav bodisi promocijskega, marketinškega ali reklamnega gradiva, uporabljenega za storitev kaznivega dejanja, ter zaplemba vsega zaslužka ali finančnega dobička, pridobljenega s protipravno dejavnostjo.
   Člen 7
   Civilni postopki
   Pogodbenice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da imajo izvajalci zaščitenih storitev, katerih interesi so bili prizadeti s protipravno dejavnostjo iz člena 4, dostop do ustreznih pravnih sredstev, ki zlasti vključujejo vložitev odškodninske tožbe, pridobitev začasne odredbe ali drugega zaščitnega ukrepa ter po potrebi tudi zahtevo po odvzemu nezakonitih naprav iz trgovinskega prometa.
   ODDELEK IV

      IZVAJANJE IN SPREMEMBE

   Člen 8
   Mednarodno sodelovanje
   Pogodbenice se zavežejo, da si bodo medsebojno pomagale pri izvajanju te konvencije. Pogodbenice si v skladu z določbami ustreznih mednarodnih instrumentov o mednarodnem sodelovanju na kazenskem ali upravnem področju in svojem nacionalnem pravu med seboj zagotovijo čim širše ukrepe za sodelovanje pri poizvedbah in sodnih postopkih v zvezi s kazenskimi ali upravnimi kršitvami, določenimi v skladu s to konvencijo.
   Člen 9
   Večstranska posvetovanja
   1.   Pogodbenice v dveh letih po začetku veljavnosti te konvencije, nato pa vsaki dve leti in vedno, kadar ena pogodbenica to zahteva, izvedejo večstranska posvetovanja v Svetu Evrope, da preučijo uporabo te konvencije ter potrebo po razširitvi ali spremembi katere od njenih določb, zlasti v zvezi z opredelitvami iz člena 2. Ta posvetovanja se bodo izvajala na sestankih, ki jih skliče generalni sekretar Sveta Evrope.
   2.   Vsako pogodbenico lahko na večstranskih posvetovanjih zastopa eden ali več predstavnikov. Vsaka pogodbenica ima pravico do glasovanja. Vsaka država pogodbenica te konvencije ima en glas. Evropska skupnost o vprašanjih, ki spadajo v njeno pristojnost, uresničuje svojo pravico do glasovanja in izraža število glasov, ki je enako številu njenih držav članic, ki so pogodbenice te konvencije. Evropska skupnost ne glasuje, če glasovanje zadeva vprašanje zunaj njene pristojnosti.
   3.   Vsako državo iz odstavka 1 člena 12 ali Evropsko skupnost, ki ni pogodbenica te konvencije, lahko na posvetovalnih sestankih zastopa opazovalec.
   4.   Pogodbenice po vsakem posvetovanju Odboru ministrov Sveta Evrope poročajo o posvetovanju glede konvencije in njenem delovanju, po potrebi tudi o predlogih za spremembo Konvencije.
   5.   Ob upoštevanju določb te konvencije pogodbenice sestavijo svoj poslovnik za posvetovalne sestanke.
   Člen 10
   Spremembe
   1.   Vsaka pogodbenica lahko predlaga spremembe te konvencije.
   2.   O vsakem predlogu spremembe se uradno obvesti generalnega sekretarja Sveta Evrope, ta pa ga predloži državam članicam Sveta Evrope, drugim državam pogodbenicam Evropske kulturne konvencije, Evropski skupnosti in vsaki državi nečlanici, ki je pristopila k tej konvenciji ali je bila k pristopu povabljena v skladu z določbami iz člena 13.
   3.   Vsaka sprememba, predlagana v skladu z določbami iz prejšnjega odstavka, se v šestih mesecih od datuma, ko jo je generalni sekretar predložil, preuči na sestanku za večstransko posvetovanje, na katerem se ta sprememba lahko sprejme z dvotretjinsko večino držav, ki so ratificirale Konvencijo.
   4.   Besedilo, sprejeto na sestanku za večstransko posvetovanje, se predloži Odboru ministrov v odobritev. Besedilo spremembe se po odobritvi predloži v sprejetje pogodbenicam.
   5.   Vsaka sprememba začne veljati trideseti dan po tem, ko so vse pogodbenice obvestile generalnega sekretarja, da so jo sprejele.
   6.   Odbor ministrov lahko na podlagi priporočila, oblikovanega na sestanku za večstransko posvetovanje, z večino iz člena 20(d) Statuta Sveta Evrope in na podlagi soglasja predstavnikov pogodbenic, ki imajo pravico do zasedanja v Odboru, odloči, da začne posamezna sprememba veljati po poteku dveh let od datuma njene predložitve v sprejetje, razen če je ena od pogodbenic generalnega sekretarja Sveta Evrope uradno obvestila, da nasprotuje začetku veljavnosti navedene spremembe. V primeru predložitve uradnega obvestila o nasprotovanju začne sprememba veljati prvi dan meseca, ki sledi datumu, ko pogodbenica Konvencije, ki je predložila uradno obvestilo o nasprotovanju, pri generalnem sekretarju Sveta Evrope deponira listino o sprejetju.
   7.   Če Odbor ministrov spremembo odobri, vendar še ni začela veljati v skladu z odstavkoma 5 ali 6, država ali Evropska skupnost ne sme izraziti soglasja, da jo Konvencija zavezuje, ne da bi obenem sprejela to spremembo.
   Člen 11
   Razmerje do drugih konvencij ali sporazumov
   1.   Ta konvencija ne posega v pravice in obveznosti, ki izhajajo iz večstranskih mednarodnih konvencij o posebnih vprašanjih.
   2.   Pogodbenice Konvencije lahko med seboj sklepajo dvostranske ali večstranske sporazume o vprašanjih, ki jih ureja ta konvencija, da bi dopolnile ali okrepile njene določbe ali olajšale izvajanje načel, ki jih uvaja.
   3.   Če so pogodbenice (dve ali več) že sklenile sporazum ali pogodbo za urejanje vprašanja, zajetega v tej konvenciji, ali če so glede urejanja tega vprašanja sklenile kak drug dogovor, lahko ta sporazum, pogodbo ali dogovor uporabijo namesto te konvencije, če se s tem olajša mednarodno sodelovanje.
   4.   Pogodbenice, ki so članice Evropske skupnosti, v medsebojnih odnosih uporabljajo pravila Skupnosti, in ne uporabljajo pravil, ki izhajajo iz te konvencije, razen če na ravni Skupnosti ni pravila, ki bi urejalo določeno zadevno vprašanje.
   ODDELEK V

      KONČNE DOLOČBE

   Člen 12
   Podpis in začetek veljavnosti
   1.   Ta konvencija je na voljo za podpis držav članic Sveta Evrope in drugih držav pogodbenic Evropske kulturne konvencije ter Evropske skupnosti. Te države in Evropska skupnost lahko izrazijo soglasje, da se zavezujejo s:

               (a)

               podpisom brez pridržka do ratifikacije, sprejetja ali odobritve, ali

               (b)

               podpisom s pridržkom glede ratifikacije, sprejetja ali odobritve, ki mu sledijo ratifikacija, sprejetje ali odobritev.

         2.   Listine o ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi se deponirajo pri generalnem sekretarju Sveta Evrope.
   3.   Ta konvencija začne veljati prvi dan v mesecu po poteku treh mesecev od datuma, ko tri države izrazijo svojo privolitev, da jih Konvencija zavezuje v skladu z določbami prejšnjega odstavka.
   4.   Za vsako državo podpisnico ali Evropsko skupnost, ki naknadno izrazi svojo privolitev, da jo Konvencija zavezuje, ta začne veljati prvi dan v mesecu, ki sledi poteku treh mesecev od datuma izražene privolitve, da jo Konvencija zavezuje v skladu z določbami iz odstavka 1.
   Člen 13
   Pristop držav nečlanic h Konvenciji
   1.   Odbor ministrov Sveta Evrope lahko po začetku veljavnosti te konvencije po posvetovanju s pogodbenicami Konvencije povabi vsako državo, ki ni navedena v odstavku 1 člena 12, da pristopi k tej konvenciji s sklepom, sprejetim z večino iz člena 20(d) Statuta Sveta Evrope in s soglasjem predstavnikov držav pogodbenic, ki imajo pravico do zasedanja v Odboru.
   2.   Za vsako državo pristopnico začne Konvencija veljati prvi dan v mesecu po poteku treh mesecev od datuma, ko je bila deponirana listina o pristopu pri generalnem sekretarju Sveta Evrope.
   Člen 14
   Območje uporabe
   1.   Vsaka država ali Evropska skupnost lahko ob podpisu ali deponiranju svoje listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu navede ozemlje ali ozemlja, za katera velja ta konvencija.
   2.   Vsaka država ali Evropska skupnost lahko kadar koli kasneje z izjavo, naslovljeno na generalnega sekretarja Sveta Evrope, razširi uporabo te konvencije na katero koli drugo ozemlje, navedeno v izjavi. Za to ozemlje začne Konvencija veljati prvi dan v mesecu po poteku treh mesecev od datuma, ko generalni sekretar prejme to izjavo.
   3.   Z uradnim obvestilom generalnemu sekretarju Sveta Evrope se lahko umakne vsaka izjava v skladu s prejšnjima odstavkoma za katero koli ozemlje, navedeno v takšni izjavi. Umik začne veljati prvi dan v mesecu po poteku treh mesecev od datuma, ko generalni sekretar prejme to uradno obvestilo.
   Člen 15
   Pridržki
   Konvencija ne dovoljuje pridržkov.
   Člen 16
   Reševanje sporov
   Pogodbenice si v primeru spora o razlagi ali uporabi te konvencije prizadevajo za sporazumno rešitev spora s pogajanjem ali na kateri koli drug miroljuben način, ki ga same izberejo, vključno s predložitvijo spora arbitražnemu sodišču, ki sprejme odločbe, ki so za pogodbenice zavezujoče.
   Člen 17
   Odstop od Konvencije
   1.   Vsaka pogodbenica lahko kadar koli odstopi od te konvencije z uradnim obvestilom generalnemu sekretarju Sveta Evrope.
   2.   Takšen odstop začne učinkovati prvi dan v mesecu po izteku treh mesecev od datuma, ko generalni sekretar prejme uradno obvestilo o odstopu.
   Člen 18
   Uradna obvestila
   Generalni sekretar Sveta Evrope države članice Sveta Evrope, druge države pogodbenice Evropske kulturne konvencije, Evropsko skupnost in vsako državo, ki je pristopila k tej konvenciji, uradno obvesti o:

               (a)

               vsakem podpisu v skladu s členom 12;

               (b)

               deponiranju vsake listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu v skladu s členoma 12 ali 13;

               (c)

               vsakem datumu začetka veljavnosti te konvencije v skladu s členoma 12 in 13;

               (d)

               vsaki izjavi v skladu s členom 4;

               (e)

               vsakem predlogu spremembe v skladu s členom 10;

               (f)

               vsakem drugem dejanju, uradnem obvestilu ali sporočilu v zvezi s to konvencijo.

      V potrditev tega so spodaj podpisani, ki so bili v ta namen pravilno pooblaščeni, podpisali to konvencijo.
      Sestavljeno v Strasbourgu, dne štiriindvajsetega januarja leta dva tisoč ena, v angleškem in francoskem jeziku, pri čemer sta obe besedili enako verodostojni, v enem samem izvodu, ki se deponira v arhivih Sveta Evrope. Generalni sekretar Sveta Evrope pošlje overjene kopije vsaki državi članici Sveta Evrope, drugim državam pogodbenicam Evropske kulturne konvencije, Evropski skupnosti in vsaki državi, ki je bila povabljena, da pristopi k tej konvenciji.