|

52011PC0126

Návrh NARIADENIE RADY o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov  /* KOM/2011/0126 v konečnom znení - CNS 2011/0059*/

	[pic] | EURÓPSKA KOMISIA |Brusel, 16.3.2011KOM(2011) 126 v konečnom znení2011/0059 (CNS)NávrhNARIADENIE RADYo súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov{KOM(2011) 125 v konečnom znení}{KOM(2011) 127 v konečnom znení}{SEK(2011) 327 v konečnom znení}{SEK(2011) 328 v konečnom znení}DÔVODOVÁ SPRÁVA1. Kontext návrhu1.1. Všeobecný kontextV článku 67 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa stanovuje, že Únia vytvára priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti pri rešpektovaní základných práv a rozličných právnych systémov. Podľa odseku 4 tohto článku Únia uľahčuje prístup k spravodlivosti najmä prostredníctvom zásady vzájomného uznávania súdnych a mimosúdnych rozhodnutí v občianskych veciach. V článku 81 tejto zmluvy sa výslovne uvádzajú opatrenia, ktorých cieľom je zabezpečiť „vzájomné uznávanie a výkon súdnych a mimosúdnych rozhodnutí medzi členskými štátmi“, ako aj „zlučiteľnosť kolíznych noriem a noriem určujúcich právomoc uplatniteľných v členských štátoch“. Na tomto základe sa už prijalo mnoho nástrojov, najmä nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000, avšak majetkové režimy manželov nepatria do ich rozsahu pôsobnosti.Prijatie európskeho nástroja vo veci úpravy majetkových režimov manželov už bolo uvedené medzi prioritami Viedenského akčného plánu z roku 1998. V programe vzájomného uznávania rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach[1], ktorý Rada prijala 30. novembra 2000, sa uvádzalo vytvorenie nástroja týkajúceho sa súdnej príslušnosti, uznávania a výkonu rozhodnutí v oblasti „manželských majetkových režimov a majetkových dôsledkov rozluky nezosobášených párov“. V Haagskom programe[2], prijatom na zasadnutí Európskej rady 4. a 5. novembra 2004, ktorý za hlavnú prioritu stanovil vykonávanie programu vzájomného uznávania z roku 2000, bola Komisia vyzvaná, aby predložila zelenú knihu o „kolízii zákonov vo veciach týkajúcich sa vlastníckych vzťahov v manželstve vrátane otázky právomoci a vzájomného uznávania“, a bola v ňom zdôraznená potreba prijať nástroj v tejto oblasti do roku 2011.V Štokholmskom programe, ktorý Európska rada prijala 11. decembra 2009, sa tiež uvádza, že vzájomné uznávanie by sa malo rozšíriť na majetkové práva vyplývajúce z manželského zväzku a majetkové dôsledky rozvodu alebo rozluky.V „Správe o občianstve EÚ za rok 2010: odstránenie prekážok vykonávania práv občanov EÚ“[3], prijatej 27. októbra 2010, Komisia konštatuje, že jednou z hlavných prekážok, s ktorými sa občania EÚ stále stretávajú v každodennom živote pri výkone svojich práv spojených s občianstvom EÚ za hranicami svojho štátu, je neistota v oblasti majetkových práv medzinárodných párov. Komisia preto v tejto správe oznámila, že ako prostriedok nápravy sa v roku 2011 prijme návrh legislatívneho nástroja, ktorý medzinárodným párom (manželom alebo registrovaným partnerom) umožní ľahšie zistiť, ktoré súdy sú príslušné a ktoré právne predpisy sú použiteľné pre ich vlastnícke práva.1.2. Dôvody a ciele návrhuZvýšená mobilita osôb v rámci priestoru bez vnútorných hraníc vedie k výraznému nárastu počtu zväzkov medzi občanmi rôznych členských štátov a k pobytu takýchto párov na území členského štátu, ktorého nie sú štátnymi príslušníkmi; takáto situácia je navyše často sprevádzaná nadobudnutím majetku na území viacerých štátov Únie. Štúdia konzorcia ASSER-UCL[4] z roku 2003 poukázala na rozsah fenoménu medzinárodných párov v Európskej únii a aj praktické a právne ťažkosti, s ktorými sa stretávajú tak pri každodennej správe spoločného majetku, ako aj v čase zániku zväzku spôsobeného rozlukou partnerov alebo úmrtím jedného z nich. Tieto ťažkosti často súvisia so značnými rozdielmi v platných právnych predpisoch hmotného práva, ako aj medzinárodného práva súkromného, ktoré upravujú oblasť majetkových dôsledkov manželstiev.Z dôvodu osobitného charakteru manželstva a registrovaného partnerstva a rôznych dôsledkov obidvoch typov zväzku Komisia predkladá dva návrhy samostatných nariadení: prvý návrh sa týka súdnej príslušnosti, rozhodného práva, uznávania a výkonu rozhodnutí v oblasti majetkových režimov manželov a druhý súdnej príslušnosti, rozhodného práva, uznávania a výkonu rozhodnutí v oblasti majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev.Cieľom tohto návrhu je najmä vytvoriť v Európskej únii jasný právny rámec, ktorý by zahŕňal určenie príslušného súdu a rozhodného práva vo veciach majetkových režimov manželov a uľahčenie pohybu rozhodnutí a dokumentov v členských štátoch.2. VÝSLEDOK KONZULTÁCIÍ – POSÚDENIE VPLYVUPríprave tohto návrhu predchádzali rozsiahle konzultácie s členskými štátmi, ostatnými inštitúciami a verejnosťou. Na základe štúdie uskutočnenej v roku 2003 Komisia zverejnila 17. júla 2006 Zelenú knihu o kolízii právnych predpisov v oblasti manželských majetkových režimov, zaoberajúcu sa najmä otázkou súdnej právomoci a vzájomného uznávania[5], ktorou sa začali rozsiahle konzultácie v tejto oblasti. Komisia vytvorila na prípravu návrhu expertnú skupinu nazvanú „PRM/III“. Členovia skupiny pochádzali z príslušných profesijných oblastí a zastupovali rôzne európske právne kultúry; táto skupina sa stretla v rokoch 2008 až 2010 päťkrát. Komisia tiež 28. septembra 2009 usporiadala verejné vypočutie, počas ktorého rozhovory s asi sto účastníkmi potvrdili, že je potrebné na úrovni Únie vytvoriť nástroj pre oblasť majetkových režimov manželov, ktorý by sa týkal najmä právomoci, rozhodného práva, uznávania a výkonu rozhodnutí. Dňa 23. marca 2010 sa tiež uskutočnilo stretnutie s odborníkmi z členských štátov, kde sa hovorilo o hlavných rysoch pripravovaného návrhu.Komisia tiež vypracovala spoločné posúdenie vplyvu návrhov nariadení o majetkových režimoch manželov a majetkových dôsledkoch registrovaných partnerstiev, ktoré je pripojené k tomuto návrhu.3. PRÁVNE ASPEKTY NÁVRHU3.1. Právny základPrávnym základom tohto návrhu je článok 81 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktorým sa udeľuje Rade právomoc prijať po porade s Európskym parlamentom opatrenia týkajúce sa rodinného práva, ktoré majú cezhraničný dosah.Majetkové režimy manželov závisia od existencie rodinných vzťahov medzi príslušnými osobami. Majetkový režim manželov sa síce týka majetkových vzťahov medzi manželmi a medzi manželmi a tretími osobami, súvisí však tak úzko s manželstvom, že je potrebné ho považovať za súčasť rodinného práva. Tento režim vzniká výhradne uzavretím manželstva a zaniká jeho rozpadom (v dôsledku úmrtia jedného z manželov, rozvodu alebo rozluky partnerov).Cieľom tohto návrhu je vytvoriť úplný súbor pravidiel medzinárodného práva súkromného, ktoré by sa používali vo veciach majetkových režimov manželov. Tento návrh sa teda týka súdnej príslušnosti, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vydaných vo veciach majetkových režimov manželov. Pravidlá nachádzajúce sa v návrhu platia len v prípadoch, ktoré majú cezhraničný charakter.3.2. Zásada subsidiarityCiele návrhu možno dosiahnuť iba v prostredníctvom spoločných pravidiel vo veciach majetkových režimov manželov, ktoré musia byť totožné, aby sa zabezpečila právna istota a predvídateľnosť pre občanov. Jednostranné opatrenie členských štátov by preto bolo v rozpore s týmto cieľom. V tejto oblasti existujú dva medzinárodné dohovory Haagskej konferencie o medzinárodnom práve súkromnom: dohovor zo 17. júla 1905 o kolízii práv vo vzťahu k účinkom manželstva na práva a povinnosti manželov v ich osobných vzťahoch a k ich majetku a dohovor zo 14. marca 1978 o rozhodnom práve pre majetkový režim manželov. Tieto dohovory však boli ratifikované len tromi členskými štátmi a neprinášajú očakávané riešenia celého rozsahu problémov, ktorými sa tento návrh zaoberá a ktoré boli odhalené v posúdení vplyvu a pri verejných konzultáciách. Vzhľadom na charakter a rozsah problémov, s ktorými sa občania stretávajú, možno ciele dosiahnuť iba na úrovni Únie.3.3. Zásada proporcionalityNávrh je v súlade so zásadou proporcionality, keďže sa obmedzuje výlučne na to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie jeho cieľov. Návrh neharmonizuje právo členských štátov v oblasti majetkových režimov manželov. Nemá vplyv ani na daňové otázky vysporiadania majetkových pomerov manželov v členských štátoch. Neprinesie žiadnu finančnú a administratívnu záťaž pre občanov a bude znamenať iba veľmi obmedzenú dodatočnú záťaž pre príslušné vnútroštátne orgány.3.4. Vplyv na základné právaKomisia v súlade so stratégiou účinného uplatňovania Charty základných práv Európskou úniou [6] overila, že návrh rešpektuje práva uvedené v charte.Nie sú ním dotknuté práva uvedené v článkoch 7 a 9 charty, teda právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života a právo uzavrieť manželstvo a založiť rodinu v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.Posilňuje sa vlastnícke právo uvedené v článku 17 charty. Predvídateľnosť toho, aké právo sa použije na celkový majetok páru, totiž manželom zaistí účinnejší výkon ich vlastníckeho práva.Komisia tiež overila, že je zohľadnený článok 21, ktorým sa zakazuje akákoľvek diskriminácia.Navrhované ustanovenia tiež zlepšujú prístup, ktorý majú k spravodlivosti v Únii občania, a najmä manželské páry. Uľahčujú vykonávanie článku 47 Charty základných práv, ktorý zaručuje právo na účinný prostriedok nápravy a spravodlivý proces. Stanovením objektívnych kritérií na určenie príslušného súdu sa zabráni paralelným konaniam, ako aj prípadom, keď sa aktívnejšia strana neprimerane ponáhľa na súd.3.5. Výber nástrojaNevyhnutnosť právnej istoty a predvídateľnosti si vyžaduje jasné a jednotné normy v podobe nariadenia. Navrhované pravidlá o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve a pohybe rozhodnutí sú podrobné a presné a nevyžadujú si implementáciu do vnútroštátneho práva. Ciele právnej istoty a predvídateľnosti by boli ohrozené, ak by sa členským štátom pri vykonávaní pravidiel ponechal priestor na voľné uváženie.4. VPLYV NA ROZPOčET, ZJEDNODUšENIE A SÚLAD S OSTATNÝMI POLITIKAMI ÚNIE4.1. Vplyv na rozpočetNávrh nebude mať vplyv na rozpočet Únie.4.2. ZjednodušenieHarmonizáciou pravidiel o súdnej príslušnosti sa výrazne zjednodušia postupy, pretože umožní na základe spoločných noriem určiť, ktorý súd je príslušný vo veci majetkových režimov manželov. Rozšírenie príslušnosti súdov, pred ktorými prebieha alebo bude prebiehať konanie vo veci rozvodu, rozluky, vyhlásenia manželstva za neplatné alebo dedičstva na základe uplatňovania súčasných alebo budúcich nástrojov Únie, na konania týkajúce sa majetkových práv, ktoré s nimi súvisia, bude znamenať, že všetkými aspektmi ich situácie sa bude zaoberať ten istý súd.Harmonizáciou kolíznych noriem sa podstatne zjednodušia postupy tým, že občanom umožní určiť rozhodné právo na základe jediného jednotného súboru pravidiel, ktorými sa nahradia súčasné vnútroštátne kolízne normy členských štátov.Navrhované pravidlá týkajúce sa uznávania a výkonu súdnych rozhodnutí uľahčia pohyb týchto rozhodnutí v členských štátoch.4.3. Súlad s ostatnými politikami ÚnieTento návrh je súčasťou úsilia Komisie o odstránenie prekážok, s ktorými sa občania EÚ stretávajú v každodennom živote pri výkone svojich práv spojených s občianstvom EÚ, ako to stanovuje už uvedená správa o občianstve EÚ za rok 2010.5. KOMENTÁR K čLÁNKOM5.1. Kapitola I: Rozsah pôsobnosti a vymedzenie pojmovČlánok 1Pojem „majetkové režimy manželov“ sa musí vykladať samostatne a musí zahŕňať nielen každodennú správu majetku manželov, ale aj vysporiadanie tohto majetku v dôsledku rozluky partnerov alebo úmrtia jedného z nich.Pokiaľ ide o určenie oblastí, na ktoré sa bude budúci nástroj vzťahovať, považovalo sa za vhodnejšie vypracovať taxatívny výpočet vecí, na ktoré sa nariadenie nevzťahuje. Z rozsahu pôsobnosti nariadenia tak budú vylúčené najmä záležitosti, ktoré sú už upravené v existujúcich predpisoch Únie, ako sú napríklad vyživovacia povinnosť[7], najmä medzi manželmi, či otázky týkajúce sa platnosti a účinkov darov[8]. Z oblasti pôsobnosti tohto nariadenia sú tiež vylúčené otázky upravené dedičským právom.Nariadením nie je dotknutá povaha vecných práv vzťahujúcich sa na majetok, klasifikácia majetku ani práva a určenie výsad osoby, ktorej tieto práva náležia.Z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia je tiež vylúčené zverejnenie majetkových práv, najmä fungovanie katastra nehnuteľností a účinky zapísania alebo nezapísania do tohto katastra.Článok 2V záujme súladu a lepšej zrozumiteľnosti a jednoduchšieho vykonávania sú niektoré pojmy v tomto nariadení definované rovnako ako v iných nástrojoch Únie, ktoré sú v súčasnosti platné alebo o ktorých sa rokuje.Pojem „súd“ je vymedzený tak, aby zahŕňal orgány a osoby, ktoré vykonávajú svoje funkcie na základe prenesenia právomoci alebo určenia súdom, a má listinám vydaným týmito orgánmi umožniť zaobchádzanie porovnateľné so súdnymi rozhodnutiami, pokiaľ ide o ich uznávanie a vykonávanie v inom členskom štáte, než v ktorom boli vydané.5.2. Kapitola II: Súdna príslušnosťSúdne konania vo veciach majetkových režimov manželov sa často týkajú ich vysporiadania v dôsledku ukončenia spolužitia partnerov, spôsobeného rozlukou manželov alebo úmrtím jedného z nich.Cieľom tohto nariadenia je najmä občanom umožniť, aby sa rôznymi navzájom súvisiacimi konaniami zaoberali súdy toho istého členského štátu. Na tento účel nariadenie zaisťuje súlad pravidiel na určenie príslušnosti súdov, ktoré sa zaoberajú majetkovými aspektmi zväzkov, s už existujúcimi alebo navrhnutými pravidlami obsiahnutými v iných európskych nástrojoch.Článok 3Aby sa konajúci súd mohol v prípade úmrtia jedného z manželov zaoberať nielen jeho dedičstvom, ale aj vysporiadaním jeho majetkových pomerov v manželstve, tento článok ustanovuje, že súd, ktorý je príslušný vo veciach dedenia zo zákona a dedenia zo závetu podľa návrhu nariadenia o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a verejných listín v oblasti dedenia a o zavedení európskeho dedičského osvedčenia, je príslušný aj vo veciach vysporiadania majetkových pomerov manželov v dôsledku začatia dedičského konania zo zákona alebo zo závetu.Článok 4Podobne môže súd, ktorý je príslušný podľa ustanovení nariadenia (ES) č. 2201/2003 vo veciach rozvodu, vyhlásenia manželstva za neplatné alebo rozluky, so súhlasom manželov rozšíriť svoju príslušnosť aj na vysporiadanie majetkových pomerov v manželstve v súvislosti s rozlukovým konaním a na ďalšie otázky týkajúce sa majetkových režimov manželov, ktoré vyplývajú z tohto konania.Článok 5V tomto článku sa tiež stanovujú vlastné normy na určenie súdnej príslušnosti použiteľné mimo dedičského konania alebo konania vo veci rozluky partnerov (napríklad v prípade zmeny majetkového režimu na základe podnetu manželov). Na určenie členského štátu, ktorého súdy sú príslušné konať vo veciach týkajúcich sa majetkových režimov manželov, slúži zoznam hierarchicky zoradených kolíznych kritériíMedzi navrhované kolízne kritériá patrí spoločný obvyklý pobyt manželov, posledný spoločný obvyklý pobyt, pokiaľ tam jeden z manželov stále býva, alebo obvyklý pobyt odporcu. Tieto kritériá sú veľmi bežné a často sa zhodujú s miestom, kde sa nachádza majetok manželov.Článok 6Ak nie je podľa predchádzajúcich článkov stanovená príslušnosť žiadneho členského štátu, umožňuje tento článok určiť členský štát, ktorého súdy môžu výnimočne v danej veci konať. Toto pravidlo zaručuje manželom a zúčastneným tretím osobám prístup k spravodlivosti v prípadoch, keď sa majetok jedného alebo oboch manželov nachádza na území tohto členského štátu, ako aj v prípadoch, keď sú obaja manželia štátnymi príslušníkmi tohto členského štátu.5.3. Kapitola III: Rozhodné právoČlánok 15Nariadenie ustanovuje jednotný režim: celý majetok manželov má podliehať jedinému právu, a to rozhodnému právu pre majetkový režim manželov.V majetku páru majú významné miesto nehnuteľnosti a jednou z možností by mohlo byť podriadiť túto oblasť právu členského štátu, v ktorom sa dané nehnuteľnosti nachádzajú ( lex rei sitae ), čo by viedlo k určitému „roztriešteniu“ rozhodného práva pre majetkové režimy manželov. Toto riešenie by preto mohlo spôsobovať problémy, najmä pri vysporiadaní majetkových pomerov manželov, pretože by nežiaducim spôsobom narušilo jednotu majetkového režimu manželov (zatiaľ čo v prípade záväzkov by bola zachovaná) a viedlo k použitiu rôznych právnych predpisov pre rôzne časti majetku manželov. Nariadenie tiež stanovuje, že rozhodné právo pre majetkový režim manželov – či už bolo zvolené manželmi, alebo, pokiaľ tak neurobili, určené s pomocou iných ustanovení – sa použije na celý majetok manželov, hnuteľný alebo nehnuteľný, nech už sa nachádza kdekoľvek.Článok 16V priebehu konzultácií došlo k značnej zhode v tom, že je potrebné ponechať stranám určitú voľnosť pri určovaní rozhodného práva pre majetkový režim manželov. Táto možnosť voľby rozhodného práva musí byť presne stanovená, aby nedochádzalo k tomu, že zvolené právo nezohľadňuje životnú realitu alebo vývoj situácie páru, a musí sa môcť zakladať na práve štátu, v ktorom majú manželia alebo budúci manželia obvyklý pobyt alebo ktorého sú štátnymi príslušníkmi.Článok 17Vo väčšine členských štátov si manželia zvyčajne výslovne nevolia rozhodné právo pre ich majetkový režim, a preto je dôležité vytvoriť spoločné ustanovenia pre všetky členské štáty, ktoré umožnia určiť rozhodné právo pre tieto situácie. Na určenie rozhodného práva slúži zoznam hierarchicky zoradených objektívnych kolíznych kritérií, vďaka ktorému je zaručená predvídateľnosť pre manželov a pre tretie osoby. Tieto kritériá zaisťujú súlad medzi reálnym životom páru, najmä pokiaľ ide o stanovenie prvého spoločného obvyklého pobytu, a potrebou ľahko určiť rozhodné právo pre majetkový režim manželov.Článok 18Okrem možnosti zvoliť si rozhodné právo pri uzavretí manželstva (článok 16) tento článok povoľuje urobiť takého rozhodnutie neskôr, v priebehu spoločného života páru. Takisto manželia, ktorí si rozhodné právo zvolili pri uzavretí manželstva, sa môžu neskôr rozhodnúť pre zmenu a zvoliť si iné rozhodné právo.Zmenu rozhodného práva musia manželia vykonať dobrovoľne. V záujme vylúčenia rizika právnej neistoty nariadenie neumožňuje automatickú zmenu rozhodného práva bez toho, že by strany vyjadrili svoju vôľu v tomto zmysle alebo neboli s touto zmenou oboznámené.Aby zmena rozhodného práva pre majetkový režim manželov nemala pre manželov nežiaduce dôsledky, musí pôsobiť len smerom do budúcnosti – okrem prípadu, že by sa manželia vyslovene vyjadrili pre jej spätnú použiteľnosť.Podľa tohto nariadenia sa dôsledky zmeny majetkového režimu manželov vzťahujú len na oboch partnerov a nemajú vplyv na práva tretích osôb, čím je zabezpečená ochrana práv tretích osôb pred prípadnou zmenou majetkového režimu manželov, ktorá by nebola v súlade s ich záujmami.Články 19 – 20Tieto ustanovenia upravujú pravidlá pre formálne spôsoby voľby rozhodného práva a formu manželskej zmluvy. Majú tiež prispieť k ochrane zraniteľných skupín, kde v rámci páru často patrí manželka.Článok 22S cieľom zohľadniť vnútroštátne predpisy, najmä v oblasti ochrany spoločného obydlia, toto ustanovenie umožňuje štátu vylúčiť použitie cudzieho práva namiesto jeho vlastného práva. Na účely ochrany spoločného obydlia tak členský štát, na území ktorého sa toto obydlie nachádza, bude môcť uplatniť svoje vlastné predpisy na ochranu spoločného obydlia. Výnimočne môže tento členský štát použiť svoje právo na všetky osoby s pobytom na jeho území a „uprednostniť“ ho pred ustanoveniami obvykle rozhodného práva alebo manželskej zmluvy danej osoby uzatvorenej v inom členskom štáte.5.4. Kapitola IV: Uznávanie, vykonateľnosť a výkonNávrh upravuje voľný pohyb rozhodnutí, verejných listín a súdnych zmierov vo veciach majetkových režimov manželov. Zavádza tak vzájomné uznávanie na základe vzájomnej dôvery, ktorá je výsledkom integrácie členských štátov do Európskej únie.Tento voľný pohyb spočíva v jednotnom postupe vzájomného uznávania a výkonu súdnych rozhodnutí, verejných listín a súdnych zmierov pochádzajúcich z iných členských štátov. Tento postup nahrádza súčasné vnútroštátne postupy platné v jednotlivých členských štátoch. Dôvody na neuznanie a odmietnutie výkonu sú takisto harmonizované na európskej úrovni a obmedzené na nevyhnutné minimum, pričom nahrádzajú rôzne, často širšie dôvody, ktoré v súčasnosti na úrovni členských štátov existujú.RozhodnutiaNavrhované pravidlá pre uznávanie a výkon rozhodnutí sa zhodujú s pravidlami navrhovanými vo veciach dedičstva. Odkazujú preto na existujúce konanie o vyhlásenie vykonateľnosti v občianskych a obchodných veciach. Vďaka tomu sú rozhodnutia vydané v jednom členskom štáte uznávané v ostatných členských štátoch bez toho, že by to vyžadovalo osobitné konanie. Pokiaľ má navrhovateľ dosiahnuť vykonanie rozhodnutia, musí v štáte výkonu začať jednotné konanie na získanie vyhlásenia vykonateľnosti. Toto konanie je jednostranné a v prvej fáze sa obmedzuje na preskúmanie dokumentov. Až v neskoršej fáze, pokiaľ odporca podá námietku, sudca pristúpi k preskúmaniu možných dôvodov na odmietnutie. Tieto dôvody musia zabezpečovať zodpovedajúcu ochranu práv odporcov.Tieto pravidlá predstavujú v tejto oblasti významný pokrok v porovnaní so súčasným stavom. Uznávanie a výkon rozhodnutí sa totiž v súčasnosti riadi vnútroštátnym právnym poriadkom členských štátov alebo dvojstrannými dohodami medzi niektorými členskými štátmi. Postupy sa teda líšia podľa toho, o ktoré členské štáty ide, a rovnako tak sa líšia dokumenty požadované na vydanie vyhlásenia vykonateľnosti a dôvody na zamietnutie zahraničných rozhodnutí.Ako už bolo vysvetlené, toto nariadenie je prvým opatrením v oblasti úpravy majetkových režimov manželov a týka sa rodinného práva (pozri bod 3.1). Vzhľadom na tieto osobitné okolnosti je voľný pohyb rozhodnutí podmienený konaním o vyhlásenie vykonateľnosti, upraveným v súčasnosti platným nariadením Brusel I[9].O zrušení konaní, ktoré predchádzajú uznaniu a výkonu rozhodnutí (konanie o vyhlásenie vykonateľnosti), by však bolo možné, podobne ako v iných oblastiach, uvažovať neskôr po vyhodnotení pravidiel obsiahnutých v tomto nariadení a rozvoji justičnej spolupráce vo veciach majetkových režimov manželova v súvisiacich oblastiach, najmä nariadení Brusel IIa[10].Listiny vyhotovené orgánmi, ktoré vykonávajú svoju právomoc na základe prenesenia právomoci alebo určenia súdom v súlade s definíciou súdu uvedenou v článku 2 tohto nariadenia, sa budú považovať za rovnocenné s rozhodnutiami, a preto sa na ne budú vzťahovať ustanovenia tejto kapitoly týkajúce sa uznávania a výkonuVerejné listinyVzhľadom na praktický význam verejných listín vo veciach majetkových režimov manželov a na účely zabezpečenia súladu tohto nariadenia s inými nástrojmi Únie musí toto nariadenie zaručiť ich uznávanie, a tak umožniť ich voľný pohyb.Uznávanie verejných listín znamená, že tieto listiny majú rovnakú dôkaznú hodnotu, pokiaľ ide o obsah registrovanej listiny a o skutočnosti, ktoré sú v nej zapísané, a z rovnakého dôvodu ako v krajine ich pôvodu sa predpokladá ich pravosť a vykonateľnosť.5.5. Kapitola V: Účinky voči tretím stranámCieľom týchto ustanovení je dosiahnuť súlad medzi právnou istotou manželov a ochranou tretích osôb pred uplatňovaním pravidiel, o ktorých nemohli vedieť alebo ktoré nemohli predvídať. Členským štátom sa preto ponecháva možnosť stanoviť v prípade transakcií medzi jedným z manželov a treťou osobou s pobytom na ich území, že tento manžel môže použiť pravidlá jeho majetkového režimu manželov len vtedy, ak boli tieto pravidlá uverejnené a tretia osoba bola o nich informovaná alebo o nich musela vedieť.2011/0059 (CNS)NávrhNARIADENIE RADYo súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželovRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 81 ods. 3,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu[11],so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru[12],so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[13],konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,keďže:(1) Európska únia si stanovila za cieľ udržiavať a rozvíjať priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, v ktorom je zaručený voľný pohyb osôb. Na postupné vytvorenie takéhoto priestoru má Únia prijať opatrenia v oblasti justičnej spolupráce v občianskych veciach, ktoré majú cezhraničné dôsledky.(2) Európska rada na zasadnutí v dňoch 15. a 16. októbra 1999 v Tampere schválila zásadu vzájomného uznávania rozsudkov a iných rozhodnutí súdnych orgánov ako základný kameň justičnej spolupráce v občianskych veciach a vyzvala Radu a Komisiu, aby prijali program opatrení na vykonávanie tejto zásady.(3) Dňa 30. novembra 2000 Rada prijala návrh programu opatrení na vykonávanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach[14]. Program obsahuje opis opatrení týkajúcich sa harmonizácie kolíznych noriem uľahčujúcich vzájomné uznávanie rozhodnutí. Stanovuje sa v ňom vypracovanie jedného alebo viacerých nástrojov vzájomného uznávania v oblasti majetkových režimov manželov a majetkových dôsledkov rozluky nezosobášených párov.(4) Európska rada na svojom zasadnutí v dňoch 4. a 5. novembra 2004 v Bruseli prijala nový program s názvom „Haagsky program: posilňovanie slobody, bezpečnosti a spravodlivosti v Európskej únii“[15]. Rada v tomto programe vyzvala Komisiu, aby predložila zelenú knihu o kolízii zákonov vo veciach týkajúcich sa vlastníckych vzťahov v manželstve vrátane otázky právomoci a vzájomného uznávania. V programe bola zdôraznená potreba prijať nástroj v tejto oblasti do roku 2011.(5) Dňa 17. júla 2006 Komisia prijala zelenú knihu[16] o kolízii právnych predpisov v oblasti manželských majetkových režimov, zaoberajúca sa najmä otázkou súdnej právomoci a vzájomného uznávania. Touto zelenou knihou sa začali široké konzultácie o celom rade ťažkostí, s ktorými sa v európskom kontexte stretávajú páry pri vysporiadaní spoločného majetku, a o právnych prostriedkoch na nápravu situácie.(6) Štokholmský program z decembra 2009, ktorý určuje priority v oblasti spravodlivosti, slobody a bezpečnosti na obdobie rokov 2010 až 2014[17], rovnako uvádza, že vzájomné uznávanie by sa malo rozšíriť na oblasť majetkových práv vyplývajúcich z manželského zväzku a majetkové dôsledky rozvodu alebo rozluky partnerov.(7) V „Správe o občianstve EÚ za rok 2010: odstránenie prekážok vykonávania práv občanov EÚ“[18], prijatej 27. októbra 2010, Komisia oznámila, že prijme legislatívny návrh, ktorý umožní odstrániť prekážky voľného pohybu osôb, a najmä ťažkosti, s ktorými sa páry stretávajú pri správe svojho majetku alebo pri jeho delení.(8) Na zaistenie právnej istoty a poskytnutia určitej predvídateľnosti zosobášeným párom, pokiaľ ide o ich majetok, by bolo vhodné začleniť všetky pravidlá v oblasti majetkových režimov manželov do jedného nástroja.(9) Na dosiahnutie stanovených cieľov sú týmto nariadením zhrnuté do jediného nástroja ustanovenia o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a verejných listín, ako aj o účinkoch majetkových režimov manželov na tretie osoby.(10) Toto nariadenie sa týka otázok súvisiacich s majetkovými režimami manželov. Nevzťahuje sa na pojem „manželstvo“, ktorý je vymedzený vnútroštátnym právnym poriadkom členských štátov.(11) Do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia by sa mali zahrnúť všetky občianskoprávne otázky súvisiace s majetkovými režimami manželov, týkajúce sa tak každodennej správy majetku manželov, ako aj jeho vysporiadania, a to najmä v dôsledku rozvodu alebo rozluky partnerov alebo úmrtia jedného z nich.(12) Vyživovacia povinnosť medzi manželmi je upravená nariadením Rady (ES) č. 4/2009 z 18. decembra 2008 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a o spolupráci vo veciach vyživovacej povinnosti[19], preto je z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia vylúčená, rovnako ako otázky platnosti a účinkov darov, ktoré sú upravené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I)[20].(13) Z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia by mali byť ďalej vylúčené otázky povahy vecných práv, ktoré môžu byť upravené vo vnútroštátnom právnom poriadku členských štátov, ako napr. otázky týkajúce sa zverejňovania týchto práv, tak ako je to v nariadení [Európskeho parlamentu a Rady] (EÚ) č. …/… [o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a verejných listín v oblasti dedenia a o zavedení európskeho dedičského osvedčenia][21]. Súdy členského štátu, v ktorom sa nachádza majetok jedného alebo oboch manželov, tak môžu prijímať opatrenia vecného práva vzťahujúce sa najmä na zápis prevodu tohto majetku vo verejnom registri, pokiaľ to právny poriadok tohto členského štátu vyžaduje.(14) Vzhľadom na rastúcu mobilitu párov v priebehu ich manželského života a na nutnosť podporiť riadny výkon spravodlivosti sú do tohto nariadenia zaradené pravidlá o súdnej príslušnosti, ktoré stanovujú, že otázkami týkajúcimi sa majetkového režimu manželov vrátane jeho vysporiadania v súvislosti s rozvodovým konaním, rozlukou alebo vyhlásením manželstva za neplatné sa zaoberajú súdy členského štátu, ktoré sú príslušné rozhodovať vo veci rozvodového konania, rozluky alebo vyhlásenia manželstva za neplatné podľa nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000[22].(15) Z rovnakých dôvodov by sa mal otázkami majetkových režimov manželov v súvislosti s úmrtím jedného z manželov zaoberať súd, ktorý je príslušný rozhodovať vo veci jeho dedičstva podľa nariadenie [Európskeho parlamentu a Rady] (ES) č. …/… [o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a verejných listín v oblasti dedenia a o zavedení európskeho dedičského osvedčenia].(16) V prípadoch, keď otázky majetkových režimov manželov nie sú spojené s rozvodovým konaním, rozlukovým konaním a vyhlásením manželstva za neplatné či úmrtím jedného z manželov, môžu sa manželia rozhodnúť, že otázky ich majetkového režimu manželov súdu členského štátu, ktorého právo si zvolili ako rozhodné právo pre svoj majetkový režim. Toto rozhodnutie sa vyjadruje vzájomnou dohodou manželov a môže k nemu dôjsť kedykoľvek, dokonca aj v priebehu konania.(17) Toto nariadenie musí umožniť zachovanie miestnej príslušnosti súdov určitého členského štátu vo veciach majetkových režimov manželov, s výnimkou rozvodu alebo rozluky partnerov alebo úmrtia jedného z nich, a predovšetkým by malo stanoviť forum necessitatis, aby sa predišlo odopretiu spravodlivosti.(18) V záujme riadneho fungovania spravodlivosti je nevyhnutné, aby nedochádzalo k prípadom, keď sú v členských štátoch vynesené vzájomne si odporujúce rozhodnutia. Na tento účel by sa v tomto nariadení mali stanoviť všeobecné procesné predpisy vychádzajúce z nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach[23].(19) V záujme uľahčenia správy majetku manželov toto nariadenie umožňuje, aby si manželia pre svoj majetok, bez ohľadu na jeho povahu alebo miesto, kde sa nachádza, zvolili ako rozhodné právo to, ku ktorému majú obaja manželia úzku väzbu z dôvodu svojho pobytu alebo štátnej príslušnosti. Túto voľbu môžu uskutočniť kedykoľvek – pri uzavretí manželstva, ale rovnako aj v jeho priebehu.(20) Právo, ktoré si manželia zvolili pre úpravu majetkových dôsledkov svojho manželstva, alebo pokiaľ tak neurobili, právo určené na základe kolíznych kritérií, by sa malo uplatňovať aj v prípade, keď nie je právom členského štátu. S cieľom uľahčiť uplatňovanie práva jedného členského štátu súdmi iného členského štátu by Európska justičná sieť pre občianske a obchodné veci vytvorená rozhodnutím Rady 2001/470/ES z 28. mája 2001[24] mohla pomáhať pri informovaní súdov o obsahu cudzieho práva.(21) Ak rozhodné právo nie je zvolené, toto nariadenie musí v záujme zabezpečenia súladu medzi predvídateľnosťou a požiadavkou právnej istoty a súčasne s ohľadom na životnú situáciu páru zaviesť harmonizované kolízne normy na základe rôznych kolíznych kritérií, ktoré umožnia určiť rozhodné právo pre celý majetok manželov. Prvým kritériom by tak mal byť prvý spoločný obvyklý pobyt po sobáši a druhým právo štátu, ktorého spoločnú štátnu príslušnosť mali manželia v čase uzavretia manželstva. Pokiaľ žiadne z týchto kritérií nie je splnené alebo v prípadoch, kedy sú obaja manželia rovnakými štátnymi príslušníkmi a nemajú prvý spoločný obvyklý pobyt v čase uzavretia manželstva, malo by sa použiť ako tretie kolízne kritérium právo štátu, ku ktorému majú obaja manželia najužšie väzby s prihliadnutím na všetky okolnosti, najmä na miesto svadobného obradu. Tieto väzby sa musia posudzovať so zreteľom na okamih uzavretia manželstva.(22) Ak sa rozhodné právo určuje podľa „štátnej príslušnosti“, musí sa zohľadniť skutočnosť, že určité štáty, ktorých právny systém je založený na zvykovom práve (common law), používajú ako kolízne kritérium pojem „pobyt“ (domicile), a nie „štátna príslušnosť“ (nationality).(23) Aby sa zabezpečila právna istota transakcií a zabránilo sa zmenám rozhodného práva majetkového režimu manželov bez toho, aby o nich boli manželia informovaní, nie je možné zmeniť rozhodné právo pre majetkový režim manželov bez výslovného vyjadrenia vôle oboch manželov v tomto zmysle. Táto zmena, ktorú sa manželia rozhodli vykonať, nemôže mať retroaktívny účinok, ak to manželia výslovne nestanovia. V každom prípade nemá vplyv na práva tretích osôb a platnosť skôr prijatých aktov.(24) Vzhľadom na význam voľby rozhodného práva pre majetkový režim manželov musí toto nariadenie zaviesť isté záruky tak, aby si manželia alebo budúci manželia boli vedomí následkov svojej voľby. Voľba rozhodného práva musí mať formu, ktorú stanoví pre manželské zmluvy právo zvoleného členského štátu alebo štátu, v ktorom je zmluva vypracovaná, a musí byť v písomnej forme, datovaná a podpísaná oboma manželmi. Pokiaľ však právo zvoleného štátu alebo štátu, v ktorom je zmluva vypracovaná, obsahuje doplňujúce formálne požiadavky pre platnosť, zverejňovanie alebo registrovanie takýchto dohôd, musia sa tieto požiadavky splniť.(25) Vo výnimočných situáciách by tiež súdy členských štátov mali mať možnosť odmietnuť uplatnenie cudzieho práva v konkrétnych prípadoch, keď by uplatnenie tohto práva bolo v zjavnom rozpore s verejným poriadkom štátu konajúceho súdu. Súdy by však nemali mať možnosť uplatniť výhradu verejného poriadku s cieľom odmietnuť uplatnenie práva iného členského štátu alebo odmietnuť uznanie alebo výkon vydaného rozhodnutia, verejnej listiny alebo súdneho zmieru vystavených v inom členskom štáte, ak by uplatnenie výhrady verejného poriadku bolo v rozpore s Chartou základných práv Európskej únie, najmä s jej článkom 21, ktorý zakazuje akúkoľvek formu diskriminácie.(26) Keďže v niektorých štátoch existujú vedľa seba dva alebo viaceré právne systémy alebo súbory noriem vzťahujúce sa na záležitosti upravené týmto nariadením, je potrebné stanoviť, do akej miery sa ustanovenia tohto nariadenia budú uplatňovať v rámci jednotlivých územných celkov týchto štátov.(27) Keďže vzájomné uznávanie rozhodnutí vydaných v členských štátoch je jedným z cieľov tohto nariadenia, je potrebné v ňom stanoviť pravidlá týkajúce sa uznávania a výkonu rozhodnutí, ktoré budú vychádzať z nariadenia (ES) č. 44/2001 a ktoré budú v prípade potreby prispôsobené osobitným požiadavkám oblasti, na ktorú sa vzťahuje toto nariadenie.(28) V záujme zohľadnenia rôznych spôsobov riešenia otázok týkajúcich sa majetkových režimov manželov v členských štátoch toto nariadenie musí zabezpečiť uznávanie a výkon verejných listín. Avšak pokiaľ ide o uznávanie verejných listín, nemožno ich považovať za rovnocenné so súdnymi rozhodnutiami. Uznávanie verejných listín znamená, že majú rovnakú dôkaznú hodnotu, pokiaľ ide o obsah listiny, a rovnaké právne účinky ako v členskom štáte ich pôvodu, a takisto sa predpokladá ich platnosť, ktorá môže v prípade sporu zaniknúť.(29) Hoci právne vzťahy medzi manželom a treťou osobou sa musia riadiť rozhodným právom pre majetkový režim manželov, podmienky účinkov tohto práva voči tretím osobám by mali byť vymedzené v práve členského štátu, v ktorom má manžel alebo tretia osoba obvyklý pobyt, aby sa zaistila ochrana tretích osôb. V práve tohto členského štátu by sa tak mohlo stanoviť, že manžel sa môže dovolávať uplatnenia práva svojho majetkového režimu na tretiu osobu len vtedy, ak boli dodržané podmienky registrácie alebo zverejnenia stanovené v tomto členskom štáte s výnimkou prípadu, keď tretia osoba poznala alebo musela poznať rozhodné právo pre majetkový režim manželov.(30) Vzhľadom na medzinárodné záväzky, ktoré prijali členské štáty, by týmto nariadením nemali byť dotknuté medzinárodné dohovory, ktorých zmluvnou stranou je ku dňu prijatia tohto nariadenia jeden alebo viac členských štátov. Súlad so všeobecnými cieľmi tohto nariadenia však vyžaduje, aby nariadenie malo v členských štátoch prednosť pred dohovormi.(31) Keďže ciele tohto nariadenia – voľný pohyb osôb v Európskej únii, možnosť partnerov organizovať majetkové vzťahy medzi sebou a vo vzťahu k tretím osobám počas spoločného života páru, ako aj v čase vysporiadania ich majetku, väčšia predvídateľnosť a právna istota – nemôžu členské štáty uspokojivo dosiahnuť a z dôvodu rozsahu a účinkov tohto nariadenia ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Európskej únie, Európska únia môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity, ktorá je stanovená v článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality stanovenou v uvedenom článku toto nariadenie neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie týchto cieľov.(32) Toto nariadenie rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané Chartou základných práv Európskej únie, a najmä jej články 7, 9 17, 21 a 47, ktoré sa týkajú práva na rešpektovania súkromného a rodinného života, práva uzavrieť manželstvo a založiť rodinu v súlade s vnútroštátnymi zákonmi, vlastníckeho práva, zákazu akejkoľvek diskriminácie a práva na účinný prostriedok nápravy pred súdom. Súdy členských štátov musia pri uplatňovaní tohto nariadenia dodržiavať tieto práva a zásady.(33) V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, [Spojené kráľovstvo a Írsko oznámili svoje želanie podieľať sa na prijatí a uplatňovaní tohto nariadenia]/[bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, Spojené kráľovstvo a Írsko sa nebudú zúčastňovať na prijímaní tohto nariadenia a nebudú týmto nariadením viazané ani nebudú podliehať jeho uplatňovaniu].(34) V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko na prijatí tohto nariadenia nezúčastňuje, a preto ním nie je viazané, ani nepodlieha jeho uplatňovaniu,PRIJALA TOTO NARIADENIE:Kapitola 1Rozsah pôsobnosti a vymedzenie pojmovČlánok 1 Rozsah pôsobnosti1. Toto nariadenie sa vzťahuje na majetkové režimy manželov:Nevzťahuje sa najmä na daňové, colné a správne veci.2. Pojmom „členský štát“ sa v tomto nariadení rozumejú všetky členské štáty s výnimkou Dánska, [Spojeného kráľovstva a Írska].3. Z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia sú vylúčené:a) spôsobilosť manželov;b) vyživovacia povinnosť;c) dary medzi manželmi;d) dedičské práva pozostalého manžela/manželky;e) obchodné spoločnosti založené spoločne manželmi;f) povaha vecných práv vzťahujúcich sa na majetok a zverejňovanie týchto práv.Článok 2 Vymedzenie pojmovNa účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:a) „majetkový režim manželov“: súbor pravidiel týkajúcich sa majetkových vzťahov medzi manželmi navzájom a voči tretím osobám;b) „manželská zmluva“: akákoľvek dohoda, v ktorej manželia upravujú svoje majetkové vzťahy medzi sebou a voči tretím osobám;c) „verejná listina“: písomnosť, ktorá bola úradne vyhotovená alebo zaregistrovaná ako verejná listina v členskom štáte pôvodu a ktorej pravosť:i) sa vzťahuje na podpis a obsah verejnej listiny aii) bola potvrdená verejným orgánom alebo iným orgánom oprávneným na tento účel;d) „rozhodnutie“: akékoľvek rozhodnutie vo veci majetkového režimu manželov vydané súdom členského štátu bez ohľadu na jeho označenie, vrátane uznesenia, nariadenia, rozsudku alebo exekučného príkazu, ako aj stanovenie výšky trov konania súdnym úradníkom;e) „členský štát pôvodu“: členský štát, v ktorom bolo vydané rozhodnutie, uzavretá manželská zmluva, vyhotovená verejná listina, schválený súdny zmier alebo listina o vysporiadaní spoločného majetku alebo akákoľvek iná listina vystavená súdnym orgánom alebo orgánom, na ktorý súdny orgán preniesol právomoc alebo ho určil, alebo pred týmito orgánmi;f) „dožiadaný členský štát“: členský štát, v ktorom sa žiada o uznanie a/alebo výkon rozhodnutia, manželskej zmluvy, verejnej listiny, súdneho zmieru alebo listiny o vysporiadaní spoločného majetku alebo akejkoľvek inej listiny vystavenej súdnym orgánom alebo orgánom, na ktorý súdny orgán preniesol právomoc alebo ho určil, alebo pred týmito orgánmi;g) „súd“: akýkoľvek príslušný súdny orgán členských štátov vykonávajúci funkciu súdu vo veciach majetkového režimu manželov, ako aj akýkoľvek iný orgán alebo osoba, ktoré na základe prenesenia právomocí alebo určenia súdnym orgánom členského štátu vykonávajú funkcie, ktoré patria do právomoci súdov, ako sú stanovené v tomto nariadení;h) „súdny zmier“: zmier vo veciach majetkového režimu manželov, ktorý schválil súd alebo ktorý sa v priebehu konania uzavrel na súde.Kapitola IISúdna príslušnosťČlánok 3 Príslušnosť v prípade úmrtia jedného z manželovSúdy členského štátu, na ktorých sa vedie konanie vo veci dedičstva jedného z manželov podľa nariadenia [ Európskeho parlamentu a Rady ] (EÚ) č. …/…[ o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a verejných listín v oblasti dedenia a o zavedení európskeho dedičského osvedčenia ], sú tiež príslušné rozhodovať vo veciach majetkových režimov manželov súvisiacich s uvedenou vecou.Článok 4 Príslušnosť v prípade rozvodu, rozluky alebo vyhlásenia manželstva za neplatnéSúdy členského štátu, na ktorých sa vedie konanie vo veci rozvodu, rozluky alebo vyhlásenia manželstva za neplatné podľa nariadenia (ES) č. 2201/2003, sú tiež príslušné, ak sa na tom obaja manželia dohodnú, rozhodovať o majetkovom režime manželov súvisiacom s uvedenou vecou.Táto dohoda sa môže uzavrieť kedykoľvek, aj v priebehu konania. Ak sa uzavrie pred začiatkom konania, musí byť vyhotovená v písomnej forme, datovaná a podpísaná obidvomi stranami.Pokiaľ sa manželia nedohodnú, príslušnosť sa určuje podľa článku 5 a nasl.Článok 5 Príslušnosť v ostatných prípadoch1. Okrem prípadov uvedených v článkoch 3 a 4 sú pre konanie vo veciach majetkových režimov manželov príslušné súdy členského štátu:a) v ktorom majú manželia spoločný obvyklý pobyt, alebo prípadneb) v ktorom mali manželia posledný spoločný obvyklý pobyt, pokiaľ tam jeden z manželov stále býva, alebo prípadnec) v ktorom má obvyklý pobyt odporca, alebo prípadned) ktorého štátnymi príslušníkmi sú obaja manželia alebo, v prípade Veľkej Británie a Írska, v ktorom majú spoločný „domicil“.2. Obe strany sa tiež môžu dohodnúť na tom, že súdy členského štátu, ktorého právo si zvolili podľa článkov 16 a 18 tohto nariadenia ako rozhodné právo pre ich majetkový režim, sú príslušné rozhodovať vo veciach týkajúcich sa ich majetkového režimu.Táto dohoda sa môže uzavrieť kedykoľvek, aj v priebehu konania. Ak sa uzavrie pred začiatkom konania, musí byť vyhotovená v písomnej forme, datovaná a podpísaná obidvom stranami.Článok 6 Subsidiárna príslušnosťAk podľa článkov 3, 4 a 5 nie je príslušný žiadny súd niektorého členského štátu, sú príslušné súdy členského štátu, ak sa na území tohto členského štátu nachádza majetok jedného alebo oboch manželov; v tom prípade má konajúci súd rozhodnúť len o tomto majetku.Článok 7 Forum necessitatisAk sa podľa článkov 3, 4, 5 alebo 6 nie je príslušný žiaden súd členského štátu, môžu vo výnimočných prípadoch a pod podmienkou, že vec vykazuje dostatočnú väzbu na určitý členský štát, rozhodovať vo veciach majetkového režimu manželov súdy tohto členského štátu, ak v treťom štáte, ku ktorému má daná vec úzku väzbu, konanie nie je možné alebo sa nemôže účinne začať alebo uskutočniť.Článok 8 Príslušnosť v prípade vzájomného návrhuSúd, na ktorom prebieha konanie podľa článkov 4, 5, 6 alebo 7, je tiež príslušný konať o vzájomnom návrhu, ak tento vzájomný návrh patrí do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia.Článok 9 Začatie konania na súdeKonanie na súde sa považuje za začaté:a) momentom podania písomnosti, ktorou sa začína konanie, alebo rovnocennej písomnosti na súd za predpokladu, že navrhovateľ neopomenul následne prijať kroky, ktoré bol povinný prijať, aby zabezpečil doručenie písomnosti odporcovi, alebob) ak sa písomnosť musí pred podaním na súd doručiť odporcovi, momentom jej prevzatia orgánom povereným doručovaním za predpokladu, že navrhovateľ neopomenul následne prijať kroky, ktoré bol povinný prijať, aby zabezpečil podanie písomnosti na súd.Článok 10 Skúmanie príslušnostiSúd členského štátu, ktorý začal konať vo veci majetkového režimu manželov, v ktorej podľa tohto nariadenia nie je príslušný, sa aj bez návrhu vyhlási za nepríslušný.Článok 11 Skúmanie prípustnosti1. Ak sa odporca s obvyklým pobytom v inom štáte ako v členskom štáte, v ktorom sa začalo konať, nezúčastní na konaní, príslušný súd preruší konanie dovtedy, kým sa nepreukáže, že odporca mal možnosť prevziať písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocennú písomnosť v dostatočnom predstihu, aby sa mohol na konanie pripraviť, alebo sa na tento účel prijali všetky potrebné kroky2. Namiesto ustanovení odseku 1 tohto článku sa uplatní článok 19 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch[25], ak sa písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocenná písomnosť museli podľa uvedeného nariadenia doručiť z jedného členského štátu do druhého.3. Ak sa neuplatnia ustanovenia nariadenia (ES) č. 1393/2007, uplatní sa článok 15 Haagskeho dohovoru z 15. novembra 1965 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v cudzine v občianskych a obchodných veciach, ak sa písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocenná písomnosť museli doručiť do cudziny podľa tohto dohovoru.Článok 12 Prekážka začatej veci1. Ak sa v tej istej veci a medzi tými istými účastníkmi vedú konania na súdoch rôznych členských štátov, súd, ktorý začal konať neskôr, aj bez návrhu preruší konanie, až kým sa nepotvrdí príslušnosť súdu, ktorý začal konať ako prvý.2. V prípade uvedenom v odseku 1 súd, ktorý začal konať ako prvý, potvrdí svoju príslušnosť do šiestich mesiacov okrem prípadov, keď to vzhľadom na výnimočné okolnosti nie je možné. Súd, ktorý začal konať ako prvý, poskytne na základe žiadosti ktorémukoľvek inému súdu, ktorý začal vo veci konať, informácie o tom, kedy začal konať, a o tom, či sa vyhlásil za príslušný na konanie v danej veci, a ak sa tak ešte nestalo, informuje ho o predpokladanej lehote potrebnej na potvrdenie jeho príslušnosti.3. Keď sa potvrdí príslušnosť súdu, ktorý začal konať ako prvý, súd, ktorý začal konať neskôr, sa vyhlási za nepríslušný v prospech tohto súdu.Článok 13 Súvisiace veci1. Ak sa koná o súvisiacich veciach na súdoch rôznych členských štátov, súd, ktorý začal konať neskôr, môže konanie prerušiť.2. Ak ide o konania na prvom stupni, súd, ktorý začal konať neskôr, sa tiež môže na žiadosť jedného z účastníkov vyhlásiť za nepríslušný, ak súd, ktorý začal konať ako prvý, je príslušný rozhodovať v daných veciach a ak právny poriadok tohto súdu pripúšťa spojenie týchto vecí.3. Na účely tohto článku sa veci považujú za súvisiace, ak sú navzájom tak úzko spojené, že je vhodné ich prejednať a rozhodnúť o nich spoločne, a tak sa vyhnúť riziku nezlučiteľných rozhodnutí vydaných v samostatných konaniach.Článok 14 Predbežné opatrenia vrátane ochranných opatreníSúdom členského štátu možno podať návrh na vydanie predbežných opatrení vrátane ochranných opatrení, ktoré sú dostupné podľa právneho poriadku tohto štátu, aj keď podľa tohto nariadenia sú príslušné rozhodovať vo veci samej súdy iného členského štátu.Kapitola IIIRozhodné právoČlánok 15 Jednotnosť rozhodného právaRozhodné právo pre majetkový režim manželov podľa článkov 16, 17 a 18 sa vzťahuje na celý majetok manželov.Článok 16 Voľba rozhodného právaManželia alebo budúci manželia si môžu za rozhodné právo pre svoj majetkový režim zvoliť jedno z týchto práv:a) právo štátu, v ktorom majú manželia alebo budúci manželia spoločný obvyklý pobyt, alebob) právo štátu, v ktorom má jeden z manželov alebo budúcich manželov obvyklý pobyt v čase tejto voľby, aleboc) právo štátu, ktorého štátnym príslušníkom je v čase tejto voľby jeden z manželov alebo budúcich manželov.Článok 17 Určenie rozhodného práva v prípade, že si ho strany nezvolia1. V prípade, že manželia túto voľbu neuskutočnia, je rozhodným právom pre majetkový režim manželov:a) právo štátu, v ktorom mali manželia alebo budúci manželia prvý spoločný obvyklý pobyt po svadbe, alebo prípadneb) právo štátu, ktorého štátnymi príslušníkmi boli obaja manželia v čase uzavretia manželstva, alebo prípadnec) právo štátu, ku ktorému majú obaja manželia najužšie väzby, s prihliadnutím na všetky okolnosti, najmä na miesto svadobného obradu.2. Ustanovenia odseku 1 písm. b) sa nepoužijú, pokiaľ majú manželia viac než jednu spoločnú štátnu príslušnosť.Článok 18 Zmena rozhodného právaKedykoľvek v priebehu manželstva manželia môžu podriadiť úpravu svojho majetkového režimu inému právu, než ktoré bolo dovtedy rozhodné. Môžu určiť len jedno z týchto práv:a) právo štátu, v ktorom má v okamihu tejto voľby jeden z manželov obvyklý pobyt;b) právo štátu, ktorého je štátnym príslušníkom v okamihu tejto voľby jeden z manželov.Pokiaľ sa manželia nevyjadria inak, je zmena rozhodného práva pre majetkový režim manželov vykonaná v priebehu manželstva účinná len smerom do budúcnosti.Pokiaľ sa manželia rozhodnú pre retroaktívny účinok zmeny rozhodného práva, tento retroaktívny účinok nemá vplyv na platnosť skorších aktov uzavretých podľa predchádzajúceho rozhodného práva, ako ani na práva tretích osôb vyplývajúce z predchádzajúceho rozhodného práva.Článok 19 Formálne spôsoby voľby rozhodného práva1. Voľba rozhodného práva má formu, ktorú stanovuje pre manželské zmluvy právo zvoleného členského štátu alebo štátu, v ktorom je zmluva vypracovaná.2. Bez ohľadu na odsek 1 táto voľba musí byť vyjadrená výslovne a v písomnej forme, datovanej a podpísanej oboma manželmi.3. Pokiaľ právo členského štátu, v ktorom majú obaja manželia spoločný obvyklý pobyt v čase voľby podľa odseku 1, stanovuje pre manželskú zmluvu dodatočné podmienky týkajúce sa formy, musia sa tieto podmienky dodržať.Článok 20 Rozhodné právo pre formu manželskej zmluvy1. Formu manželskej zmluvy stanoví buď rozhodné právo pre majetkový režim manželov, alebo právo štátu, v ktorom je zmluva vypracovaná.2. Bez ohľadu na odsek 1 manželská zmluva musí byť v písomnej forme, datovaná a podpísaná oboma manželmi.3. Pokiaľ právo členského štátu, v ktorom majú obaja manželia spoločný obvyklý pobyt v čase uzavretia manželskej zmluvy, stanovuje pre túto zmluvu dodatočné podmienky týkajúce sa formy, musia sa tieto podmienky dodržať.Článok 21 Univerzálny charakter kolíznej normyPrávny poriadok určený podľa ustanovení tejto kapitoly sa uplatňuje bez ohľadu na to, či je právnym poriadkom členského štátu.Článok 22 Imperatívne normyUstanoveniami tohto nariadenia nie je dotknuté uplatňovanie imperatívnych noriem, ktorých dodržiavanie pokladá členský štát za rozhodujúce pre ochranu svojich verejných záujmov, ako je politické, spoločenské alebo hospodárske zriadenie, až do takej miery, že vyžaduje ich uplatnenie v každej situácii, na ktorú sa norma vzťahuje, bez ohľadu na právo, ktoré je inak rozhodným pre majetkový režim manželov podľa tohto nariadenia.Článok 23 Výhrada verejného poriadkuUplatnenie určitého ustanovenia právneho poriadku určeného podľa tohto nariadenia možno odmietnuť iba v prípade, ak by jeho uplatnenie bolo v zjavnom rozpore s verejným poriadkom štátu konajúceho súdu.Článok 24 Vylúčenie spätného a ďalšieho odkazuUplatnenie právneho poriadku štátu určeného podľa tohto nariadenia znamená uplatnenie platných noriem hmotného práva tohto štátu s výnimkou jeho noriem medzinárodného práva súkromného.Článok 25 Štáty s dvoma alebo viacerými právnymi systémami – kolízia právnych noriem na úrovni územných celkovAk sa štát skladá z viacerých územných celkov, z ktorých každý má svoj vlastný právny systém alebo svoj vlastný súbor noriem vzťahujúcich sa na záležitosti upravené týmto nariadením:a) každý odkaz na právo tohto štátu sa na účely určenia rozhodného práva podľa tohto nariadenia považuje za odkaz na platné právo dotknutého územného celku;b) každý odkaz na obvyklý pobyt v tomto členskom štáte sa považuje za odkaz na obvyklý pobyt v územnom celku;c) každý odkaz na štátnu príslušnosť sa vzťahuje na územný celok určený právom tohto štátu alebo, ak neexistujú príslušné pravidlá, územný celok, ktorý si zvolia strany, alebo, ak nedôjde k takejto voľbe, územný celok, ku ktorej má manžel alebo manželia najužšiu väzbu.Kapitola IVUznávanie, vykonateľnosť a výkonOddiel 1ROZHODNUTIAPODODDIEL 1UznávanieČlánok 26 Uznávanie rozhodnutí1. Rozhodnutia vydané v členskom štáte sa v ostatných členských štátoch uznávajú bez osobitného konania.2. Každý zainteresovaný účastník, pre ktorého je otázka uznania hlavným predmetom sporu, môže v súlade s postupmi upravenými v článkoch [38 až 56] nariadenia (ES) č. 44/2001 navrhnúť, aby sa rozhodlo, že rozhodnutie sa uznáva.3. Ak výsledok konania na súde členského štátu závisí od posúdenia uznania ako predbežnej otázky, tento súd je príslušný v tejto otázke rozhodnúť.Článok 27 Dôvody odmietnutia uznania rozhodnutiaRozhodnutie sa neuzná:a) ak je uznanie preukázateľne v rozpore s verejným poriadkom dožiadaného členského štátu;b) ak sa vydalo v neprítomnosti a odporcovi sa nedoručila písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo rovnocenná písomnosť v dostatočnom predstihu a takým spôsobom, aby si mohol na konanie pripraviť, okrem prípadu, keď opomenul začať konanie, ktorým by napadol rozhodnutie, keď tak mohol urobiť;c) ak je nezlučiteľné s rozhodnutím vydaným v spore medzi tými istými účastníkmi v dožiadanom členskom štáte;d) ak je nezlučiteľné so skorším rozhodnutím vydaným v inom členskom štáte alebo v treťom štáte v spore medzi tými istými účastníkmi a v tej istej veci za predpokladu, že skoršie rozhodnutie spĺňa podmienky na uznanie v dožiadanom členskom štáte.Článok 28 Zákaz skúmania príslušnosti súdu členského štátu pôvodu1. Príslušnosť súdov členského štátu pôvodu sa nesmie skúmať.2. Kritérium verejného poriadku uvedené v článku 23 sa nevzťahuje na pravidlá na určenie súdnej príslušnosti uvedené v článkoch 3 až 8.Článok 29 Zákaz skúmania vo veci samejCudzie rozhodnutie sa za žiadnych okolností nesmie skúmať vo veci samej.Článok 30 Prerušenie konaniaSúd členského štátu, v ktorom sa žiada o uznanie rozhodnutia vydaného v inom členskom štáte, môže prerušiť konanie, ak bol proti rozhodnutiu podaný riadny opravný prostriedok.Pododdiel 2VýkonČlánok 31 Vykonateľné rozhodnutiaRozhodnutia vydané v členskom štáte, ktoré sú v tomto členskom štáte vykonateľné, sa v ostatných členských štátoch vykonávajú v súlade s článkami [38 až 56 a článkom 58] nariadenia (ES) č. 44/2001.Oddiel 2VEREJNÉ LISTINY A SÚDNE ZMIERYČlánok 32 Uznávanie verejných listín1. Verejné listiny vyhotovené v členskom štáte sa uznávajú v ostatných členských štátoch za predpokladu, že platnosť týchto listín nebola napadnutá podľa rozhodného práva a že ich uznanie nie je v zjavnom rozpore s verejným poriadkom dožiadaného členského štátu.2. Uznanie verejných listín znamená, že sa im priznáva dôkazná sila, pokiaľ ide o ich obsah, a že platí domnienka ich platnosti.Článok 33 Vykonateľnosť verejných listín1. Verejné listiny vyhotovené a vykonateľné v jednom členskom štáte, sa vyhlásia za vykonateľné v inom členskom štáte na základe návrhu v súlade s postupom stanoveným v článkoch [38 až 57] nariadenia (ES) č. 44/2001.2. Súd, ktorý koná o odvolaní podľa článkov [43 a 44] nariadenia (ES) č. 44/2001, môže odmietnuť vydať vyhlásenie vykonateľnosti alebo ho zrušiť len vtedy, ak je výkon verejnej listiny v zjavnom rozpore s verejným poriadkom dožiadaného štátu.Článok 34 Uznávanie a vykonateľnosť súdnych zmierovSúdne zmiery, ktoré sú vykonateľné v členskom štáte pôvodu, sa uznajú a vyhlásia za vykonateľné v inom členskom štáte na návrh ktoréhokoľvek zainteresovaného účastníka za rovnakých podmienok ako verejné listiny. Súd, ktorý koná o odvolaní podľa článkov [42 alebo 44] nariadenia (ES) č. 44/2001, odmietne vydať vyhlásenie vykonateľnosti alebo ho zruší len vtedy, ak je výkon súdneho zmieru v zjavnom rozpore s verejným poriadkom štátu výkonu.Kapitola VÚčinky voči tretím osobámČlánok 35 Účinky voči tretím osobám1. Dôsledky majetkového režimu manželov pre právny vzťah medzi manželom a treťou osobou upravuje rozhodné právo pre majetkový režim manželov podľa tohto nariadenia.2. V právnom poriadku členského štátu sa však môže stanoviť, že manžel sa nemôže dovolávať uplatnenia rozhodného práva pre majetkový režim manželov na tretiu osobu, ak má jeden z manželov alebo tretia osoba obvyklý pobyt na území tohto štátu a ak podmienky registrácie alebo zverejnenia stanovené v práve tohto členského štátu neboli splnené, s výnimkou prípadu, keď tretia osoba poznala alebo musela poznať rozhodné právo pre majetkový režim manželov.3. Pre právne vzťahy medzi manželom a treťou osobou týkajúce sa nehnuteľnosti sa v právnom poriadku členského štátu, na území ktorého sa táto nehnuteľnosť nachádza, môže stanoviť podobné pravidlo, ako je pravidlo uvedené v odseku 2.Kapitola VIVšeobecné záverečné ustanoveniaČlánok 36 Vzťah k platným medzinárodným dohovorom1. Týmto nariadením nie je dotknuté uplatňovanie dvojstranných alebo mnohostranných dohovorov, ktorých zmluvnými stranami sú v čase prijatia tohto nariadenia jeden alebo viacero členských štátov a ktoré sa týkajú otázok upravených týmto nariadením bez toho, aby tým boli dotknuté záväzky členských štátov podľa článku 351 zmluvy.2. Bez ohľadu na odsek 1 má však toto nariadenie medzi členskými štátmi prednosť pred dohovormi, ktoré sa týkajú otázok upravených týmto nariadením a ktorých zmluvnými stranami sú členské štáty.Článok 37 Informácie pre verejnosť a príslušné orgány1. Členské štáty oznámia Komisii najneskôr do […], v jednom alebo vo viacerých úradných jazykoch podľa vlastného uváženia, tieto informácie:a) opis svojich vnútroštátnych právnych predpisov a postupov týkajúcich sa práva v oblasti majetkových režimov manželov a ich znenie;b) svoje vnútroštátne ustanovenia týkajúce sa účinkov voči tretím osobám uvedených v článku 35 ods. 2 a 3.2. Členské štáty oznámia Komisii všetky následné zmeny týchto ustanovení.3. Komisia uverejní informácie oznámené podľa odsekov 1 a 2 vhodným spôsobom, a to najmä prostredníctvom viacjazyčnej internetovej stránky Európskej justičnej siete pre občianske a obchodné veci.Článok 38 Ustanovenie o preskúmaní1. Najneskôr [päť rokov po nadobudnutí účinnosti…] a potom každých päť rokov Komisia predloží Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o uplatňovaní tohto nariadenia. V prípade potreby sa k správe pripoja návrhy na úpravu tohto nariadenia.2. Členské štáty na tento účel oznámia Komisii relevantné informácie týkajúce sa uplatňovania tohto nariadenia ich súdmi.Článok 39 Prechodné ustanovenia1. Ustanovenia kapitol II a IV tohto nariadenia sa vzťahujú na súdne konania začaté, verejné listiny vyhotovené, súdne zmiery uzavreté a rozhodnutia vydané v deň, keď sa začalo uplatňovať toto nariadenie, alebo neskôr.2. Ak sa však konanie v členskom štáte pôvodu začalo predtým, než sa toto nariadenie začalo uplatňovať, rozhodnutia vydané po tomto dátume sa uznávajú a vykonávajú v súlade s ustanoveniami kapitoly IV, pokiaľ sa na určenie príslušnosti použili pravidlá, ktoré sú v súlade s pravidlami stanovenými v kapitole II.3. Ustanovenia kapitoly III sa vzťahujú len na manželov, ktorí uzavreli manželstvo alebo ktorí určili rozhodné právo pre ich majetkový režim v deň, keď sa začalo uplatňovať toto nariadenie, alebo neskôr.Článok 40 Nadobudnutie účinnosti1. Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie .2. Toto nariadenie sa uplatňuje od [jeden rok po nadobudnutí jeho účinnosti].Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné v členských štátoch v súlade so zmluvami.V […] […]Za Radupredseda [1] Ú. v. ES C 12, 15.1.2001, s. 1.[2] Ú. v. EÚ C 53, 3.3.2005, s. 1.[3] KOM(2010) 603.[4] Štúdia o majetkových režimoch manželov a o majetku nezosobášených párov v medzinárodnom práve súkromnom a vo vnútornom práve členských štátov Únie (Etude sur les régimes matrimoniaux des couples mariés et sur le patrimoine des couples non mariés dans le droit international privé et dans le droit interne des Etats membres de l’Union), Consortium ASSER-UCL, http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm[5] KOM(2006) 400.[6] Oznámenie Komisie KOM(2010) 573, 19.10.2010.[7] Upravené nariadením Rady (ES) č. 4/2009 (Ú. v. EÚ L 7, 10.1.2009, s. 1).[8] Upravené nariadením (ES) č. 593/2008 (Ú. v. EÚ L 177, 4.7.2008, s. 6).[9] Ú. v. ES L 12, 16.1.2001, s. 1.[10] Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 (Ú. v. EÚ L 338, 23.12.2003).[11] Ú. v. EÚ C , s. .[12] Ú. v. EÚ C , s. .[13] Ú. v. EÚ C , s. .[14] Ú. v. ES C 12, 15.1.2001, s. 1.[15] Ú. v. EÚ C 53, 3.3.2005, s. 1.[16] KOM(2006) 400.[17] Ú. v. EÚ C 115, 4.5.2010, s. 1.[18] KOM(2010) 603 v konečnom znení.[19] Ú. v. EÚ L 7, 10.1.2009, s. 1.[20] Ú. v. EÚ L 177, 4.7.2008, s. 6.[21] Ú. v. EÚ L , s. .[22] Ú. v. EÚ L 338, 23.12.2003, s. 1.[23] Ú. v. ES L 12, 16.1.2001, s. 1.[24] Ú. v. ES L 174, 27.6.2001, s. 25.[25] Ú. v. EÚ L 324, 10.12.2007, s. 79.


				|

		52014PC0341

			Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY stanovujúce postupy Únie v oblasti spoločnej obchodnej politiky s cieľom zaistenia uplatňovania práv Únie podľa pravidiel medzinárodného obchodu, najmä tých, ktoré boli vytvorené pod záštitou Svetovej obchodnej organizácie (kodifikované znenie) /* COM/2014/0341 final - 2014/0174 (COD) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           V rámci Európy občanov
Komisia prikladá veľkú dôležitosť zjednodušovaniu
a sprehľadňovaniu práva Únie s cieľom jeho lepšieho
pochopenia a sprístupnenia občanom, dávajúc im nové príležitosti, ako
aj šancu na efektívnejšie využívanie osobitných práv, ktoré im poskytuje.
Tento cieľ však nemožno dosiahnuť pokým
pretrváva stav rozptýlenia mnohých ustanovení, opakovane a často
pozmenených v podstatnom rozsahu, vo viacerých právnych aktoch, a to
počínajúc pôvodným právnym aktom až po jeho poslednú zmenu, čo si
vyžaduje vyčerpávajúce hľadanie a komparáciu mnohých právnych
aktov za účelom identifikácie pozitívneho práva.
Jasnosť a prehľadnosť práva
preto so sebou prináša potrebu častej kodifikácie pozmenených právnych
aktov.
2.           Komisia sa 1. apríla 1987[1] rozhodla
inštruovať svojich úradníkov, aby pristúpili ku kodifikácii
všetkých právnych aktov najneskôr po ich desiatej zmene, zdôrazniac
však, že ide o minimálnu požiadavku, keďže príslušné oddelenia by sa
mali v záujme prehľadnosti a správneho pochopenia textov, za
ktoré sú zodpovené, usilovať o kodifikáciu ich ustanovení
v kratších intervaloch.
3.           V podobnom zmysle vyzneli aj závery
Európskej rady z Edinburgu z decembra 1992[2], v ktorých táto
podčiarkla dôležitosť kodifikácie, poskytujúcej právnu istotu
pri nachádzaní práva uplatniteľného v konkrétnom časovom momente
na špecifický predmet úpravy.
Pri kodifikácii je potrebné dodržiavať
štandardné postupy prijímania aktov Únie.
Vylúčenie obsahových zmien aktov prechádzajúcich
kodifikáciou umožnilo Európskemu parlamentu, Rade a Komisii
20. decembra 1994 odsúhlasiť skrátené legislatívne konanie pre
rýchle prijatie kodifikovaných právnych aktov vo forme medziinštitucionálnej
dohody.
4.           Predkladaný návrh sleduje
kodifikáciu nariadenia Rady (ES) č. 3286/94 z 22. decembra 1994
stanovujúceho postupy spoločenstva v oblasti spoločnej obchodnej
politiky s cieľom zaistenia uplatňovania práv spoločenstva
podľa pravidiel medzinárodného obchodu, najmä tých, ktoré boli vytvorené
pod záštitou Svetovej obchodnej organizácie[3].
Nové nariadenie nahrádza viaceré právne akty tvoriace predmet kodifikácie[4]. Návrh plne zachováva
obsah kodifikovaných právnych aktov a obmedzuje sa výlučne na ich
zjednotenie do jedného právneho aktu, pričom formálne zmeny nepresahujú
nevyhnutný kodifikačný účel.
5.           Kodifikačný návrh bol
vypracovaný na základe predbežného konsolidovaného znenia nariadenia (ES)
č. 3286/94, ako aj jeho zmien. Toto konsolidované znenie bolo
zostavené pre 22 úradných jazykov Úradom pre vydávanie publikácií Európskej
únie za pomoci systému na spracovanie údajov. V prípade, že
dochádza k prečíslovaniu článkov, tak starý, ako aj nový spôsob
číslovania je obsiahnutý v tabuľke, tvoriacej obsah
prílohy II kodifikovaného nariadenia.
ê 3286/94
(prispôsobené)
2014/0174 (COD)
Návrh
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY
stanovujúce postupy Ö Únie Õ v oblasti
spoločnej obchodnej politiky s cieľom zaistenia
uplatňovania práv Ö Únie Õ podľa pravidiel
medzinárodného obchodu, najmä tých, ktoré boli vytvorené pod záštitou Svetovej
obchodnej organizácie (kodifikované znenie)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ
ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu Ö o fungovaní
Európskej únie Õ, a najmä na jej
článok Ö 207 ods. 2 Õ ,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu
národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho
hospodárskeho a sociálneho výboru[5],
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym
postupom,
keďže:
ê
(1)       Nariadenie Rady (ES)
č. 3286/94[6]
bolo opakovane podstatným spôsobom zmenené[7].
V záujme jasnosti a prehľadnosti by sa malo uvedené nariadenie
kodifikovať.
ê 3286/94
odôvodnenie 1
(2)       Spoločná obchodná
politika musí byť založená na jednotných princípoch, najmä čo sa týka
ochrany obchodu.
ê 3286/94
odôvodnenie 4 (prispôsobené)
(3)       Zdá sa byť potrebné Ö stanoviť Õ postupy Ö Únie Õ na zaistenie
efektívneho uplatňovania práv Ö Únie Õ podľa
medzinárodných obchodných pravidiel.
ê 3286/94
odôvodnenie 5 (prispôsobené)
(4)       Medzinárodné obchodné
pravidlá sú hlavne pravidlá vytvorené pod záštitou Svetovej obchodnej
organizácie (ďalej len „WTO“ – World Trade Organization)
a formulované v dodatkoch k Dohode o WTO, ale môžu to
byť aj tie, ktoré sú stanovené v akejkoľvek inej dohode, ktorej
je Ö Únia Õ zmluvnou stranou,
a ktorá upravuje pravidlá aplikovateľné pre obchod medzi Ö Úniou Õ a tretími
krajinami. Je vhodné poskytnúť jasnú predstavu o typoch dohôd,
ktorých sa týka termín „medzinárodné obchodné pravidlá“.
ê 3286/94
odôvodnenie 6 (prispôsobené)
(5)       Vyššie uvedené postupy Ö Únie Õ by mali byť
založené na právnom mechanizme podľa právneho systému Ö Únie Õ , ktorý by mal
byť úplne prehľadný a mal by zaisťovať, aby rozhodnutie
uplatňovať práva Ö Únie Õ podľa pravidiel
medzinárodného obchodu bolo uskutočňované na základe presných
informácií zakladajúcich sa na faktoch a na základe právnej analýzy.
ê 3286/94
odôvodnenie 7 (prispôsobené)
(6)       Tento mechanizmus je zameraný
na poskytnutie prostriedkov vo forme postupov, ktoré vyžadujú, aby
inštitúcie Ö Únie Õ reagovali
na prekážky v obchode zavádzané a udržiavané tretími krajinami,
ktoré spôsobujú škody alebo iné nepriaznivé Ö účinky na
obchod Õ za predpokladu, že
existuje právo Ö konať Õ vo vzťahu k takýmto
prekážkam podľa uplatniteľných medzinárodných obchodných pravidiel.
ê 3286/94
odôvodnenie 8 (prispôsobené)
(7)       Právo členských štátov
uchyľovať sa k tomuto mechanizmu by nemalo ohroziť
možnosť vyzdvihnúť tie isté alebo podobné otázky prostredníctvom
iných existujúcich Ö postupov Únie Õ a najmä vo
výbore vytvorenom podľa článku Ö 207 ods. 3 Õ zmluvy.
ê 3286/94
odôvodnenie 9 (prispôsobené)
(8)       Treba venovať
pozornosť inštitucionálnej úlohe výboru vytvoreného podľa článku Ö 207 ods. 3 Õ zmluvy pri formulovaní
Ö stanovísk Õ pre inštitúcie Ö Únie Õ vo všetkých otázkach
obchodnej politiky. Ö Uvedený Õ výbor Ö by preto mal
byť Õ informovaný o vývoji
jednotlivých prípadov, aby mohol vziať do úvahy ich širšie politické
súvislosti.
ê 3286/94
odôvodnenie 11 (prispôsobené)
(9)       Je vhodné Ö stanoviť Õ, že Ö Únia Õ je Ö povinná Õ konať
v súlade so svojimi medzinárodnými záväzkami a ak takéto záväzky
vyplývajú zo zmlúv, musí zachovávať rovnováhu práv a povinností,
ktorú majú tieto zmluvy stanoviť.
ê 3286/94
odôvodnenie 12 (prispôsobené)
(10)     Je tiež vhodné Ö stanoviť Õ, že akékoľvek
opatrenia prijaté podľa príslušných konaní majú byť tiež
v súlade s medzinárodnými záväzkami Ö Únie Õ , rovnako ako majú
byť objektívne voči ostatným opatreniam v prípadoch, Ö na ktoré sa
toto nariadenie nevzťahuje Õ, ktoré môžu byť
prijaté priamo podľa článku Ö 207 Õ zmluvy.
ê 3286/94
odôvodnenie 13 (prispôsobené)
(11)     Mali by sa tiež Ö stanoviť Õ pravidlá konaní,
ktoré majú byť dodržiavané počas postupu preskúmania Ö stanoveného Õ týmto nariadením,
najmä pokiaľ ide o práva a povinnosti orgánov Ö Únie Õ a zainteresovaných
zmluvných strán a podmienky, za ktorých môžu mať zainteresované
zmluvné strany prístup k informáciám a môžu požadovať, aby boli
informované o podstatných skutočnostiach a zámeroch
vyplývajúcich z postupu preskúmania.
ê 3286/94 odôvodnenie
14 (prispôsobené)
(12)     Ö Únia Õ musí mať pri
konaní podľa tohto nariadenia na mysli potrebu rýchleho
a efektívneho zásahu prostredníctvom aplikovania rozhodovacích konaní
stanovených v tomto nariadení.
ê 3286/94
odôvodnenie 15 (prispôsobené)
(13)     Ö Komisii Õ pripadá
povinnosť konať pokiaľ ide o prekážky obchodu zavedené
a udržiavané tretími krajinami v rámci medzinárodných práv
a povinností Ö Únie Õ len vtedy, ak záujmy
Ö Únie Õ vyžadujú zásah. Pri
hodnotení týchto záujmov by mala Komisia venovať náležitú pozornosť
názorom všetkých zainteresovaných strán na rokovaní.
ê 37/2014
čl. 1 a príloha bod 4 (prispôsobené)
(14)     Vykonávanie postupov
preskúmania stanovených v Ö tomto Õ nariadení si
vyžaduje jednotné podmienky pre prijímanie rozhodnutí o vykonaní postupov
preskúmania a opatrení vyplývajúcich z takéhoto postupu. Tieto opatrenia by sa
mali prijímať v súlade s nariadením Európskeho Partlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011[8].
(15)     Konzultačný postup by sa
mal uplatňovať na pozastavenie prebiehajúcich preskúmaní
vzhľadom na účinky takýchto opatrení a ich logickú postupnosť vo
vzťahu k prijatiu opatrení.
(16)     Európsky parlament a Rada by
mali byť neustále informovaní o vývoji, ktorý súvisí s týmto nariadením,
aby mohli posúdiť jeho širšie politické dôsledky.
(17)     Okrem toho, pokiaľ sa
dohoda s treťou krajinou zdá byť najvhodnejším prostriedkom na
riešenie sporu vyplývajúceho z prekážky v obchode, rokovania na tento účel
by sa mali viesť v súlade s postupom stanoveným v článku 207
zmluvy,
ê 3286/94
(prispôsobené)
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Ö Predmet
úpravy Õ
Toto nariadenie stanovuje Ö postupy Únie Õ v oblasti
spoločnej obchodnej politiky s cieľom zaistiť
uplatňovanie práv Ö Únie Õ podľa
medzinárodných obchodných pravidiel, najmä tých, ktoré boli vytvorené pod
záštitou Ö Svetovej
obchodnej organizácie („WTO“) Õ, ktorá sa
v súlade s existujúcimi medzinárodnými záväzkami a Ö postupmi Õ zameriava na:
a)           reagovanie na prekážky
v obchode, ktoré majú vplyv na trh Ö Únie Õ s cieľom
odstrániť škodu, ktorá z nich vyplýva;
b)           reagovanie na prekážky
v obchode, ktoré majú vplyv na trh tretej krajiny s cieľom
odstrániť Ö nepriaznivé
účinky na obchod Õ , ktoré z nich
vyplývajú.
Tieto postupy Ö sa uplatnia Õ najmä
na začatie a následné Ö vedenie Õ
a ukončenie postupov urovnania medzinárodných sporov v oblasti
spoločnej obchodnej politiky.
Článok 2
Definície
1. Na účely tohto nariadenia Ö sa
uplatňujú tieto vymedzenia pojmov: Õ
a)           „prekážky v obchode“ Ö sú Õ akékoľvek
obchodné postup prijaté Ö alebo Õ udržiavaný
treťou krajinou, Ö proti ktorým Õ pravidlá
medzinárodného obchodu stanovujú právo Ö konať Õ; takéto právo Ö konať Õ existuje, ak
medzinárodné obchodné pravidlá buď úplne zakazujú takýto postup, alebo
poskytujú inej strane postihnutej takýmto postupom právo Ö domáhať sa Õ zrušenia účinku
daného postupu;
b)           „práva Ö Únie Õ “ Ö sú Õ tie práva medzinárodného
obchodu, ktoré Ö Únia môže
použiť Õ podľa pravidiel
medzinárodného obchodu; v tejto súvislosti sa „medzinárodnými obchodnými
pravidlami“ rozumejú hlavne tie, ktoré sú vytvorené pod záštitou WTO
a formulované v prílohách k dohode o WTO, ale môžu to byť
tiež pravidlá, ktoré sú uvedené v akejkoľvek inej zmluve, ktorej
zmluvnou stranou je Ö Únia Õ a ktorá
upravuje pravidlá aplikovateľné pre obchod medzi Ö Úniou Õ a tretími krajinami;
c)           „škoda“ Ö je Õ akákoľvek
materiálna škoda, ktorú prekážka v obchode spôsobuje alebo hrozí
spôsobiť pre priemysel Ö Únie Õ na trhu Ö Únie Õ , pokiaľ ide
o produkt alebo službu;
d)           „nepriaznivé účinky na obchod“ Ö sú Õ tie Ö nepriaznivé
účinky Õ , ktoré prekážka
v obchode spôsobuje alebo hrozí spôsobiť, pokiaľ ide
o produkt alebo služby, podnikom Ö Únie Õ na trhu tretej
krajiny, a ktoré majú materiálny dosah na hospodárstvo Ö Únie Õ alebo regiónu Ö Únie Õ alebo Ö na ich Õ odvetvie hospodárskej
činnosti; skutočnosť, že Ö sťažovateľ Õ trpí takýmito
nepriaznivými účinkami, sa Ö nepovažuje Õ sama o sebe za
postačujúcu k tomu, aby inštitúcie Ö Únie začali Õ akýkoľvek postup;
e)           „priemysel Ö Únie Õ “ Ö je Õ
i)       všetci výrobcovia Ö Únie Õ alebo Ö poskytovatelia
služieb Õ :
–
produktov alebo služieb rovnakých alebo podobných
produktu alebo službe, ktoré podliehajú prekážke v obchode, alebo
–
produktov alebo služieb konkurujúcich priamo
s týmto produktom alebo službou, alebo
–
ktorí sú spotrebitelia alebo spracovatelia produktu
alebo spotrebitelia alebo užívatelia služieb, ktoré podliehajú prekážke
v obchode;
alebo
ii)      všetci tí výrobcovia Ö alebo poskytovatelia
služieb Õ , ktorých spojený Ö výstup Õ predstavuje
podstatnú časť celkovej produkcie príslušných výrobkov alebo služieb Ö Únie Õ , avšak:
–
keď výrobcovia alebo Ö poskytovatelia
služieb Õ sú vo vzťahu
s vývozcami alebo dovozcami alebo sú samotní dovozcovia produktu alebo
služieb, o ktorých sa tvrdí, že podliehajú prekážkam v obchode, možno
pod pojmom „priemysel Ö Únie Õ“ rozumieť ostatnú
časť výrobcov alebo dodávateľov;
–
za osobitných okolností môžu byť výrobcovia
alebo dodávatelia v rámci regiónu Ö Únie Õ považovaní za
priemysel Ö Únie Õ ak ich Ö spoločný
výstup Õ predstavuje
podstatnú časť daných produktov alebo služieb v členskom
štáte alebo členských štátoch, v rámci ktorých sa nachádza región za
predpokladu, že sa v takomto členskom štáte alebo členských
štátoch sústreďuje účinok prekážky v obchode;
f)            „podnik Ö Únie Õ “ Ö je Õ spoločnosť
alebo firma vytvorená v súlade so zákonom členského štátu, ktorá
má svoje zaregistrované sídlo, centrálnu správu alebo hlavné miesto
činnosti v rámci Ö Únie Õ , Ö ktorá sa Õ priamo podieľa
na produkcii tovarov alebo poskytovaní služieb, ktoré sú predmetom
prekážky v obchode;
g)           „služby“ Ö sú Õ tie služby, Ö vo vzťahu
ku ktorým môže Únia Õ uzatvárať
medzinárodné dohody na základe článku Ö 207 Õ zmluvy.
2. Na účely tohto nariadenia Ö nie je pojmom „poskytovatelia
služieb“ Õ v súvislosti
s pojmom „priemysel Ö Únie Õ “ definovaný
v odseku 1 písm. e, ani s pojmom „podnik Ö Únie Õ “ Ö definovaný Õ v odseku 1
písm. f), Ö dotknutá Õ neobchodná povaha,
akú môže mať poskytovanie Ö akejkoľvek
osobitnej služby Õ podľa právnych
predpisov členského štátu.
Článok 3
Ö Sťažnosť
v mene Õ priemyslu Ö Únie Õ
1. Akákoľvek fyzická alebo právnická
osoba alebo akékoľvek Ö združenie Õ bez právnej
subjektivity konajúce Ö v mene Õ priemyslu Ö Únie Õ , ktorá sa domnieva,
že utrpela škodu v dôsledku prekážok v obchode, ktoré majú vplyv
na trh Ö Únie Õ , môže podať
písomnú Ö sťažnosť Õ .
2. Ö Sťažnosť Õ musí obsahovať
dostatočný dôkaz o existencii prekážok v obchode
a z nich vyplývajúcej škody. Ö Dôkaz Õ o škode musí
byť Ö prípadne Õ poskytnutý
na základe ilustratívneho zoznamu faktorov uvedených
v článku 11.
Článok 4
Ö Sťažnosť
v mene Õ podnikov Ö Únie Õ
ê 125/2008
čl. 1 (prispôsobené)
1. Akýkoľvek podnik Ö Únie Õ alebo akékoľvek
združenie s právnou subjektivitou či bez nej, pokiaľ konajú Ö v mene Õ jedného alebo
viacerých podnikov Ö Únie Õ a domnieva sa, že
tieto podniky Ö Únie Õ utrpeli
nepriaznivými vplyvmi na obchod v dôsledku prekážok v obchode, ktoré majú vplyv
na trh tretej krajiny, môže podať písomnú sťažnosť.
ê 3286/94
(prispôsobené)
2. Ö Sťažnosť Õ musí obsahovať
dostatočný dôkaz o existencii prekážok v obchode a Ö a nimi
spôsobených Õ nepriaznivých
účinkov na obchod. Ö Dôkaz Õ o nepriaznivých
účinkoch na obchod musí byť Ö prípadne Õ poskytnutý na základe
ilustratívneho zoznamu faktorov uvedených v článku 11.
Článok 5
Konanie Ö o
sťažnosti Õ
1. Ö Sťažnosť
uvedená v článkoch 3 a 4 sa prdloží Õ Komisii, ktorá pošle
jej kópiu členským štátom.
2. Ö Sťažnosť Õ môže byť
stiahnutá, v takom prípade môže byť konanie ukončené,
pokiaľ by takéto ukončenie bolo v záujme Ö Únie Õ .
ê 37/2014 čl.
1 a príloha bod 4 ods. 1 (prispôsobené)
3. Ak sa stane zrejmým, že Ö sťažnosť Õ neposkytuje
dostatočný dôkaz Ö oprávňujúci Õ začať
prešetrenie, informuje sa o tom Ö sťažovateľ Õ .
Komisia informuje členské štáty, ak sa rozhodne,
že Ö sťažnosť Õ neposkytuje
dostatočný dôkaz Ö oprávňujúci Õ začať
prešetrenie.
ê 3286/94
(prispôsobené)
4. Komisia prijme čo možno najskôr
rozhodnutie o začatí postupu Ö Únie Õ pre preskúmanie
potom, ako bola podaná akákoľvek Ö sťažnosť Õ v súlade
s článkami 3 alebo 4. Rozhodnutie sa prijme do 45 dní
od podania Ö sťažnosti Õ. Túto lehotu možno
na žiadosť alebo so súhlasom Ö sťažovateľa
prerušiť Õ , aby sa umožnilo
poskytnutie doplňujúcich informácií, ktoré by mohli byť potrebné pre
celkové Ö posúdenie Õ Ö opodstatnenosti
sťažnosti Õ .
Článok 6
Žiadosť členského štátu
1. Akýkoľvek členský štát môže
požiadať Komisiu, aby začala postupy uvedené
v článku 1.
2. Na podporu svojej Ö žiadosti Õ poskytne
členský štát Komisii Ö dostatočný Õ dôkaz týkajúci sa
prekážok v obchode a akýchkoľvek účinkov z nich
vyplývajúcich. Ak existuje primeraný dôkaz o škode alebo nepriaznivých
účinkoch na obchod, musí byť Ö prípadne Õ poskytnutý
na základe ilustratívneho zoznamu faktorov uvedených
v článku 11.
3. Komisia bez meškania Ö informuje Õ ostatné členské
štáty Ö o žiadosti Õ.
ê 37/2014 Čl.
1 a príloha bod 4 ods. 2 (prispôsobené)
4. Ak sa stane zrejmým, že žiadosť
neposkytuje dostatočný dôkaz oprávňujúci začať prešetrenie,
bude o tom členský štát informovaný.
Komisia informuje členské štáty, ak Ö rozhodne Õ, že Ö žiadosť Õ neposkytuje
dostatočný dôkaz oprávňujúci začať prešetrenie.
ê 3286/94
(prispôsobené)
5. Komisia prijme čo možno najskôr
rozhodnutie o začatí postupu Ö Únie Õ pre preskúmanie
potom, ako bola podaná akákoľvek žiadosť členských štátov
v súlade s Ö týmto Õ článkom . Rozhodnutie
sa prijme do 45 dní od podania žiadosti. Túto lehota možno na žiadosť
alebo so súhlasom žiadajúceho členským štátom, aby sa umožnilo poskytnutie
doplňujúcich informácií, ktoré by mohli byť potrebné pre celkové Ö posúdenie opodstatnenosti
žiadosti Õ predloženej žiadajúcim
členským štátom.
ê 37/2004 čl
1 a príloha bod 4 ods. 3 (prispôsobené)
Článok 7
Postup výboru
1. Komisii pomáha Výbor pre obchodné prekážky („výbor“).
Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek,
uplatňuje sa článok 4 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
3. Ak sa odkazuje na tento odsek,
uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Ö Článok 8 Õ
Ö Informovanie
Európskeho parlamentu a Rady Õ
Komisia postúpi informácie poskytnuté
podľa tohto nariadenia Európskemu parlamentu a Rade, aby im umožnila
posúdiť akékoľvek širšie dôsledky pre spoločnú obchodnú
politiku.
ê 3286/94
(prispôsobené)
Článok 9
Postup Ö Únie Õ týkajúci sa
preskúmania
ê 37/2014 čl.
1 a príloha bod 4 ods. 4 (prispôsobené)
1. Ak je Komisii zrejmé, že existujú
dostačujúce dôkazy oprávňujúce začať postup preskúmania a
že je to potrebné v záujme Únie, Komisia:
a)           oznámi začatie postupu
preskúmania v Úradnom vestníku Európskej únie; v takomto oznámení sa
uvádza výrobok alebo služba a dotknuté krajiny, zhrnú sa prijaté informácie a
uvedie sa, že všetky relevantné informácie sa Ö majú Õ oznámiť
Komisii; uvedie sa v ňom aj lehota, v ktorej zainteresované strany môžu
požiadať, aby ich Komisia v súlade s odsekom 5 ústne vypočula;
b)           oficiálne oznámi zástupcom krajiny
alebo krajín, ktorých sa postup týka, s kým môžu v prípade potreby
konzultovať;
c)           vedie preskúmanie na úrovni Únie,
pričom koná v spolupráci s členskými štátmi.
Komisia informuje členské štáty, ak Ö rozhodne Õ, že Ö sťažnosť Õ neposkytuje
dostatočný dôkaz pre oprávnenie začať prešetrenie.
ê 3286/94
(prispôsobené)
2. Ak je to potrebné, Komisia:
a)           vyhľadá všetky informácie,
ktoré považuje za potrebné a pokúsi sa overiť si tieto informácie
s dovozcami, obchodníkmi, sprostredkovateľmi, výrobcami, obchodnými
spoločnosťami za predpokladu, že príslušné podniky alebo organizácie
dajú k tomu súhlas;
b)           uskutoční preskúmania
na území tretích krajín za predpokladu, že boli oficiálne informované
vlády krajín a nevzniesli v Ö primeranej Õ lehote žiadne
námietky.
Komisii pri prešetrovaní pomáhajú úradníci
členského štátu, na území ktorého sú kontroly vykonávané za
predpokladu, že o to požiada príslušný členský štát.
3. Členské štáty predložia Komisii
na požiadanie všetky informácie potrebné na preskúmanie v súlade
s podrobnými Ö úpravami Õ stanovenými
Komisiou.
4. Ö Sťažovatelia Õ a zainteresovaní
vývozcovia a dovozcovia a predstavitelia príslušnej krajiny alebo krajín
môžu:
a)           preskúmať všetky informácie,
ktoré má k dispozícii Komisia, s výnimkou interných dokumentov pre
použitie Komisie a administratívy za predpokladu, že sú Ö relevantné pre
ochranu ich záujmov a nie sú Õ dôverné
v zmysle článku 10, a že sú použité Komisiou pri jej
postupe preskúmania; zainteresované osoby predložia písomne Komisii odôvodnenú
žiadosť s vyznačením požadovaných informácií;
b)           požiadať, aby boli informovaní
o základných skutočnostiach a zámeroch vyplývajúcich
z postupu preskúmania.
5. Komisia môže vypočuť príslušné
strany. Vypočuje ich, ak písomne požiadali o vypočutie
v rámci doby stanovenej v oznámení publikovanom v Úradnom vestníku
Ö Európskej Únie Õ a preukážu, že
sú stranou, ktorej sa tento postup priamo dotýka.
6. Komisia poskytne na požiadanie
zainteresovaným stranám príležitosť stretnúť sa tak, aby mohli
prezentovať protichodné názory a predložiť akýkoľvek
argument vyvracajúci dôkaz. Pri poskytnutí tejto príležitosti Komisia berie do
úvahy želania zúčastnených strán a Ö potrebu Õ zachovať
dôvernosť. Žiadna zo strán nemá povinnosť zúčastniť sa
na stretnutí a jej neúčasť nepoškodí prípad danej strany.
7. Ak nie sú informácie požadované Komisiou
poskytnuté v primeranom čase alebo ak je prešetrovanie výrazne
sťažené, môžu sa urobiť závery na základe dostupných údajov.
8. Ak Komisia ukončí preskúmanie,
informuje o ňom výbor. Správa Ö sda predloží Õ do piatich mesiacov
od oznámenia o začatí postupu, pokiaľ nie je komplikovanosť
prešetrovania taká, že Komisia predĺži obdobie na sedem mesiacov.
Článok 10
Dôvernosť
1. Informácie získané podľa tohto nariadenia
Ö sa použijú Õ iba
na účely, na ktoré boli požadované.
ê 37/2014 čl.
1 a príloha bod 4 ods. 5
2. Komisia ani členské štáty, ani ich
úradníci, nezverejnia žiadne informácie dôvernej povahy, ktoré získali
podľa tohto nariadenia alebo informácie poskytnuté na dôvernom základe
stranou v postupe preskúmania bez výslovného súhlasu strany, ktorá predkladá
takéto informácie.
ê 3286/94
(prispôsobené)
V každej žiadosti o dôverné
zaobchádzanie sa uvedie, prečo sú informácie dôverné a pripojí sa k nej
prehľad informácií alebo formulácie dôvodov, prečo informácie
nedovoľujú takýto prehľad.
3. Informácie sa považujú za dôverné, ak je
pravdepodobné, že by ich prezradenie mohlo mať značne nepriaznivý
účinok na ich poskytovateľa alebo zdroj takýchto informácií.
4. Ak sa zdá, že žiadosť
o dôvernosť nie je oprávnená a ak poskytovateľ informácií
nie je tiež ochotný zverejniť informácie alebo autorizovať ich
odhalenie vo všeobecnej alebo súhrnnej forme, nemusí sa brať ohľad
na dané informácie.
5. Tento článok nebráni Ö zverejneniu Õ všeobecných
informácií orgánmi Ö Únie Õ a najmä
dôvodom, na ktorých sú založené prijaté rozhodnutia podľa tohto
nariadenia. Takéto Ö zverejnenie Õ vezme do úvahy
oprávnený záujem zainteresovaných strán, aby neboli prezradené ich obchodné
tajomstvá.
Článok 11
Dôkaz
1. Preskúmanie škody Ö zahŕňa Õ nasledovné faktory,
ak je to aplikovateľné:
a)           objem príslušných dovozov
a vývozov Ö Únie Õ , najmä ak bol
značný rast alebo pokles v absolútnych alebo relatívnych vyjadreniach
k výrobe Ö alebo Õ spotrebe
na danom trhu;
b)           ceny konkurentov priemyselného
odvetvia Ö Únie Õ , najmä aby sa
určilo, či bolo v Ö Únii Õ alebo na trhoch
tretích krajín významné zníženie cien priemyselného odvetvia Ö Únie Õ ;
c)           následný dosah na priemysel Ö Únie Õ ako ho
naznačujú trendy v niektorých ekonomických faktoroch ako napríklad:
výroba, využitie kapacity, zásoby, predaje, podiel na trhu, ceny (to
znamená zníženie cien alebo zabránenie cenovým zvýšeniam, ktoré by sa normálne
vyskytli), zisky, návratnosť kapitálu, investície, zamestnanosť.
2. Ak sa ohlási, že hrozí poškodenie, Komisia
tiež preskúma, či sa dá predvídať, že konkrétna situácia
pravdepodobne prerastie do skutočnej škody. V tomto ohľade možno
brať do úvahy tiež faktory Ö ako je Õ :
a)           miera zvýšenia vývozov na trh,
kde sa uskutočňuje konkurencia s produktmi Ö Únie Õ ;
b)           vývozná kapacita v krajine
pôvodu alebo vývozu, ktorá už existuje alebo bude existovať
v predvídateľnej budúcnosti a pravdepodobnosť, že vývozy
vyplývajúce z tejto kapacity budú smerovať na trh uvedený
v bode a).
3. Škoda spôsobená inými faktormi, ktoré
jednotlivo alebo v spojení tiež nepriaznivo ovplyvňujú priemysel Ö Únie Õ nesmie byť
prisudzovaná uvažovanými praktikám.
4. Ak sú uvádzané nepriaznivé účinky
na obchod, Komisia preskúma dosah takýchto nepriaznivých účinkov
na hospodárstvo Ö Únie Õ alebo regiónu Ö Únie Õ alebo na Ö ich Õ odvetvie
hospodárskej aktivity. V tomto zmysle Ö môže Õ Komisia Ö vziať Õ do úvahy faktory typu,
ktoré sú uvedené v odsekoch 1 a 2. Nepriaznivé účinky
na obchod môžu okrem iného vzniknúť v situáciách, v ktorých
sú zamedzované, sťažované alebo odvádzané obchodné toky týkajúce sa
produktu alebo služieb v dôsledku prekážky v obchode alebo
v situácii, keď prekážky v obchode materiálne ovplyvnili dodávku
alebo vstupy, napríklad častí a komponentov alebo surovín, do
podnikov Ö Únie Õ . Ak sa ohlási, že
hrozia škody z nepriaznivých účinkov na obchod, Komisia tiež
preskúma, či sa dá predvídať, či konkrétna situácia prerastie do
skutočných nepriaznivých účinkov na obchod.
5. Komisia tiež pri skúmaní dôkazu
o nepriaznivých účinkoch na obchod vezme do úvahy ustanovenia,
princípy alebo postupy, ktoré upravujú právo Ö konať Õ podľa
príslušných medzinárodných pravidiel uvedených v článku 2 ods. 1
písm. a).
6. Komisia ďalej preskúma akýkoľvek
iný dôkaz obsiahnutý v sťažnosti alebo v žiadosti. Z tohto
hľadiska zoznam faktorov a údaje uvedené v odsekoch 1
až 5 nie sú vyčerpávajúce a jeden alebo niekoľko takýchto
faktorov alebo údajov nemôžu Ö nevyhnutne
byť Õ smerodajné
pokiaľ ide o existenciu poškodenia alebo nepriaznivých účinkov
na obchod.
ê 37/2014 čl.
1 a príloha bod 4 ods. 6 (prispôsobené)
Článok 12
Ukončenie a pozastavenie konania
1. Ak sa na základe postupu preskúmania
vykonaného podľa článku 9 zistí, že záujmy Únie nevyžadujú, aby
boli podniknuté nejaké kroky, bude konanie Komisiou ukončené, pričom
Komisia koná v súlade s postupom preskúmania uvedeným v
článku 7 ods. 3.
2. Keď po postupe preskúmania vykonanom
podľa článku 9 zainteresovaná tretia krajina alebo krajiny
prijmú opatrenia, ktoré sa považujú za uspokojivé, a preto nie je požadovaný
žiaden zásah Únie, Komisia môže pozastaviť konanie v súlade s konzultačným
postupom uvedeným v článku 7 ods. 2.
Komisia bude kontrolovať
uplatňovanie Ö uvedených Õ opatrení, ak je to
vhodné na základe informácií poskytnutých v časových intervaloch, ktoré
môže požadovať od príslušných tretích krajín a kontrolovať podľa
potreby.
Ak opatrenia prijaté zainteresovanou
treťou krajinou alebo krajinami boli vyhlásené za neplatné, dočasne
pozastavené alebo nesprávne realizované alebo ak má Komisia dôvody
domnievať sa, že ide o takýto prípad, Ö alebo Õ ak Ö neboli poskytnuté Õ informácie, Ö ktoré
požadovala Komisia podľa druhého pododseku Õ, Komisia informuje
členské štáty a ak je to potrebné, Ö a Õ na základe výsledkov
prešetrovania a nových Ö dostupných Õ skutočností, Ö sa Õ akékoľvek
opatrenia Ö prijmú Õ v súlade s
článkom 14 ods. 2.
3. Ak po postupe preskúmania vykonanom
podľa článku 9 alebo kedykoľvek pred, počas alebo po
medzinárodnom konaní na riešenie sporov je zrejmé, že najvhodnejšími
prostriedkami na vyriešenie sporu vyplývajúceho z prekážky v obchode je
uzavretie dohody so zainteresovanou treťou krajinou alebo krajinami, ktorá
môže zmeniť hmotné práva Únie a príslušnej tretej krajiny alebo krajín,
bude konanie Komisiou pozastavené, pričom Komisia koná v súlade s
konzultačným postupom uvedeným v článku 7 ods. 2, a
rokovania sa uskutočnia v súlade s ustanoveniami
článku 207 zmluvy.
ê 3286/94
(prispôsobené)
Článok 13
Prijatie opatrení obchodnej politiky
1. Ak sa zistilo, v dôsledku postupu preskúmania,
pokiaľ nie je faktická a legálna situácia taká, že postup preskúmania
nemôže byť požadovaný, že podniknutie krokov je potrebné v záujmoch Ö Únie, Õ aby sa zaistilo
uplatňovanie práv Ö Únie Õ podľa pravidiel
medzinárodného obchodu so zreteľom na odstránenie škody alebo
nepriaznivých účinkov na obchod vyplývajúcich z prekážok
v obchode prijatých Ö alebo Õ uchovávaných tretími
krajinami, primerané opatrenia Ö sa určia Õ v súlade
s postupom uvedeným v článku 14.
2. Ak medzinárodné záväzky Ö Únie Õ vyžadujú najprv
uskutočnenie medzinárodného konania, konzultácie alebo konanie pre
urovnanie sporov, opatrenia uvedené v odseku 3 budú schválené až po
ukončení tohto konania a so zreteľom na výsledky tohto konania. Predovšetkým,
ak Ö Únia požadovala Õ, aby orgán pre
urovnávanie medzinárodných sporov uviedol a schvaľoval opatrenia,
ktoré sú vhodné pre realizáciu výsledkov konania urovnávania medzinárodných
sporov, opatrenia obchodnej politiky Ö Únie Õ , ktoré môžu
byť potrebné v dôsledku takéhoto Ö schválenia, musia
byť Õ v súlade
s odporúčaním tohto orgánu pre riešenie medzinárodných sporov.
3. Môžu byť prijaté akékoľvek
opatrenia obchodnej politiky, ktoré sú zlučiteľné s existujúcimi
medzinárodnými záväzkami a postupmi, najmä:
a)           dočasné pozastavenie alebo
stiahnutie povolenia vyplývajúceho z jednaní obchodnej politiky;
b)           zvýšenie existujúcich colných
poplatkov alebo zavedenie akéhokoľvek iného poplatku na dovozy;
c)           zavedenie kvantitatívnych obmedzení
alebo akýchkoľvek iných opatrení modifikujúcich dovozné alebo vývozné
podmienky alebo inak ovplyvňujúcich obchod s príslušnou treťou
krajinou.
4. V Ö príslušných Õ rozhodnutiach Ö sa uvedú Õ dôvody,
na ktorých sa zakladajú a Ö uverejnia sa Õ v Úradnom
vestníku Ö Európskej
Únie Õ. Uverejnenie sa
zároveň považuje za oznámenie priamo zainteresovaným krajinám
a stranám.
ê 37/2014 čl.
1 a príloha bod 4 ods. 7 (prispôsobené)
Článok 14
Rozhodovacie postupy
1. Ak Únia v dôsledku Ö sťažnosti Õ podľa
článku 3 alebo článku 4 alebo žiadosti podľa
článku 6 vykonáva formálne medzinárodne konzultácie alebo podstúpi
konanie na riešenie sporov, rozhodnutia týkajúce sa začatia, vedenia alebo
ukončenia takýchto konaní prijme Komisia.
Komisia informuje členské štáty, ak
rozhodne o začatí, vedení alebo ukončení formálnych medzinárodných
konzultácií alebo konania na riešenie sporov.
2. Ak Únia, ktorá konala v súlade s
článkom 13 ods. 2, má prijať rozhodnutie o opatreniach
obchodnej politiky, ktoré majú byť prijaté podľa článku 12 ods. 2
tretieho pododseku alebo podľa článku 13, bude bezodkladne
konať v súlade s článkom 207 zmluvy a pokiaľ je to vhodné,
v súlade s Ö akýmikoľvek
inými Õ uplatniteľnými
postupmi.
ê 37/2014 čl.
1 a príloha bod 4 ods. 8
Článok 15
Správa
Komisia vo svojej výročnej správe o
uplatňovaní a vykonávaní opatrení na ochranu obchodu predloženej
Európskemu parlamentu a Rade podľa článku 22a nariadenia Rady (ES)
č. 1225/2009[9]
uvedie informácie o vykonávaní tohto nariadenia.
ê 3286/94
(prispôsobené)
Článok 16
Všeobecné ustanovenia
Toto nariadenie sa nevzťahuje
na prípady, Ö na ktoré sa
vzťahujú iné existujúce Õ pravidlá
v oblasti spoločnej obchodnej politiky. Je doplnkom k:
a)           pravidlám zakladajúcim spoločnú
organizáciu poľnohospodárskych trhov a ich Ö vykonávacím Õ ustanoveniam a
b)           Ö osobitným Õ pravidlám prijatým
podľa článku Ö 352 Õ zmluvy Ö vzťahujúcim Õ sa na tovary
spracované z poľnohospodárskych produktov.
Ö Nie sú ním
dotknuté iné Õ opatrenia, ktoré
môžu byť prijaté podľa článku Ö 207 Õ zmluvy, ako aj
pokiaľ ide o Ö postupy Únie Õ pri vysporiadaní sa
so záležitosťami týkajúcimi sa prekážok v obchode, ku ktorým dali
podnet členské štáty vo výbore založenom článkom Ö 207 Õ zmluvy.
ê 356/1995 čl.
1 ods.1 (prispôsobené)
Článok 17
Ö Zrušenie Õ
Nariadenie (ES) č. Ö 3286/94 Õ sa Ö zrušuje Õ .
Ö Odkazy Õ na zrušené
nariadenie sa považujú za odkazy na toto nariadenie Ö a znejú
v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe II Õ.
Článok 18
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť Ö dvadsiatym
dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie Õ .
ê
Toto
nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo
všetkých členských štátoch.
V Bruseli
Za Európsky parlament                                 Za
Radu
predseda                                                        predseda
[1]               KOM(87) 868 PV.
[2]               Pozri prílohu 3 časti A záverov.
[3]               Zaradený do legislatívneho plánu pre 2014.
[4]               Pozri prílohu I tohto návrhu.
[5]               Ú. v. EÚ C […], […], s. […].
[6]               Nariadenie Rady (ES) č. 3286/94 z 22. decembra 1994
stanovujúce postupy spoločenstva v oblasti spoločnej obchodnej
politiky s cieľom zaistiť uplatňovanie práv Spoločenstva
podľa pravidiel medzinárodného obchodu, najmä tých, ktoré boli vytvorené
pod záštitou Svetovej obchodnej organizácie (Ú. v. ES L 349,
31.12.1994, s. 71).
[7]               Pozri prílohu I.
[8]               Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ)
č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú
pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty
kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ
L 55, 28.2.2011, s. 13).
[9]               Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z
30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré
nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343,
22.12.2009, s. 51).
é
PRÍLOHA I
Zrušené nariadenie so zoznamom
neskorších zmien
 Nariadenie Rady (ES) č. 3286/94 (Ú. v. ES L 349, 31.12.1994, s. 71) ||   ||
 || Nariadenie Rady (ES) č. 356/95 (Ú. v. ES L 41, 23.2.1995, s. 3) ||
 || Nariadenie Rady (ES) č. 125/2008 (Ú. v. EÚ L 40, 14.2.2008, s. 1) ||
 || Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 37/2014 (Ú. v. EÚ L 18, 21.1.2014, s. 1) || Iba bod 4 prílohy
________________
PRÍLOHA II
Tabuľka zhody
 nariadenie (ES) č. 3286/94 || Toto nariadnie
 článok 1 || článok 1
 článok 2, odsek 1 || článok 2, odsek 1, úvodná veta a písm. a)
 článok 2, odsek 2 || článok 2, odsek 1, písm. b)
 článok 2, odsek 3 || článok 2, odsek 1, písm. c)
 článok 2, odsek 4 || článok 2, odsek 1, písm. d)
 článok 2, odsek 5, prvý pododsek, prvá časť úvodnej vety || článok 2, odsek 1, písm. e), úvodná veta
 článok 2, odsek 5, prvý pododsek, druhá časť úvodnej vety || článok 2, odsek 1, písm. e), bod i), úvodná veta
 článok 2, odsek 5, prvý pododsek, prvá zarážka || článok 2, odsek 1, písm. e), bod i), prvá zarážka
 článok 2, odsek 5, prvý pododsek, druhá zarážka || článok 2, odsek 1, písm. e), bod i), druhá zarážka
 článok 2, odsek 5, prvý pododsek, tretia zarážka || článok 2, odsek 1, písm. e), bod i), tretia zarážka
 článok 2, odsek 5, druhý pododsek, úvodná veta || článok 2, odsek 1, písm. e), bod ii), úvodná veta
 článok 2, odsek 5, druhý pododsek, písm. a) || článok 2, odsek 1, písm. e), bod ii), prvá zarážka
 článok 2, odsek 5, druhý pododsek, písm. b) || článok 2, odsek 1, písm. e), bod ii), druhá zarážka
 článok 2, odsek 6 || článok 2, odsek 1, písm. f)
 článok 2, odsek 7 || článok 2, odsek 2
 článok 2, odsek 8 || článok 2, odsek 1, písm. g)
 články 3 až 6 || články 3 až 6
 článok 7, odsek 1, písm. a) || článok 7, odsek 1
 článok 7, odsek 1, písm. b) || článok 7, odsek 2
 článok 7, odsek 1, písm. c) || článok 7, odsek 3
 článok 7, odsek 2 || článok 8
 článok 8, odsek 1 || článok 9, odsek 1
 článok 8, odsek 2, písm. a) || článok 9, odsek 2, prvý pododsek, úvodná veta a písm. a)
 článok 8, odsek 2, písm. b) || článok 9, odsek 2, prvý pododsek, úvodná veta a písm. b)
 článok 8, odsek 2, písm. c) || článok 9, odsek 2, druhý pododsek
 článok 8, odsek 3 || článok 9, odsek 3
 článok 8, odsek 4, písm. a) || článok 9, odsek 4, prvý pododsek, úvodná veta a písm. a)
 článok 8, odsek 4, písm. b) || článok 9, odsek 4, prvý pododsek, úvodná veta a písm. b)
 článok 8, odseky 5 až 8 || článok 9, odsek 5 až 8
 článok 9, odsek 1 || článok 10, odsek 1
 článok 9, odsek 2, písm. a) || článok 10, odsek 2, prvý pododsek
 článok 9, odsek 2, písm. b) || článok 10, odsek 2, druhý pododsek
 článok 9, odseky 3, 4 a 5 || článok 10, odseky 3, 4 a 5
 článok 10 || článok 11
 článok 11, odsek 1 || článok 12, odsek 1
 článok 11, odsek 2, písm. a) || článok 12, odsek 2, prvý pododsek
 článok 11, odsek 2, písm. b) || článok 12, odsek 2, druhý pododsek
 článok 11, odsek 2, písm. c) || článok 12, odsek 2, tretí pododsek
 článok 11, odsek 3 || článok 12, odsek 3
 článok 12 || článok 13
 článok 13 || článok 14
 článok 13a || článok 15
 článok 15, odsek 1, prvý pododsek, úvodná veta || článok 16, prvý odsek, úvodná veta
 článok 15, odsek 1, prvý pododsek, prvá zarážka || článok 16, prvý odsek, písm. a)
 článok 15, odsek 1, prvý pododsek, druhá zarážka || článok 16, prvý odsek, písm. b)
 článok 15, odsek 1, druhý pododsek || článok 16, druhý odsek,
 článok 15, odsek 2, prvá veta || článok 17, prvý odsek
 článok 15, odsek 2, druhá veta || článok 17, druhý odsek
 článok 16 || článok 18
 ___ || príloha I
 ___ || príloha II
_____________