				|

		52014PC0721

			Návrh ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa Rakúsku, Belgicku a Poľsku povoľuje, aby ratifikovali Budapeštiansky dohovor o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) alebo aby k nemu pristúpili /* COM/2014/0721 final - 2014/0345 (NLE) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Komisia navrhuje, aby Rada povolila Rakúsku
a Poľsku ratifikovať Budapeštiansky dohovor o Zmluve
o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) (Budapeštiansky
dohovor) alebo k nemu pristúpiť. Budapeštiansky dohovor bol prijatý
v rámci diplomatickej konferencie spoločne organizovanej Ústrednou
komisiou pre plavbu na Rýne a Dunajskou komisiou v spolupráci s Európskou
hospodárskou komisiou Organizácie Spojených národov.
Budapeštiansky dohovor, ktorý nadobudol platnosť
1. apríla 2005, sa v praxi veľmi osvedčil a prispieva
k fungovaniu vnútorného trhu v oblasti dopravy. Jeho cieľom je
harmonizovať zmluvné normy a normy týkajúce sa vnútrozemskej plavby
v európskych krajinách. Zmluvnými stranami dohovoru je už jedenásť členských
štátov Únie: Belgicko[1],
Bulharsko, Chorvátsko, Česká republika, Francúzsko, Nemecko,
Maďarsko, Luxembursko, Holandsko, Rumunsko a Slovensko. Cyprus,
Dánsko, Estónsko, Fínsko, Grécko, Írsko, Taliansko, Lotyšsko, Litva, Malta,
Portugalsko, Slovinsko, Španielsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo
oznámili Komisii, že nemajú vnútrozemské vodné cesty patriace do rozsahu
pôsobnosti Budapeštianskeho dohovoru.
Rakúsko a Poľsko pri viacerých
príležitostiach prejavili záujem stať sa zmluvnými stranami dohovoru. Ich
účasťou sa rozšíri vykonávanie tohto právneho nástroja v prospech
občanov a podnikov.
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO
ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU
Otázkou pristúpenia Rakúska a Poľska
k Budapeštianskemu dohovoru sa pri viacerých príležitostiach zaoberala
pracovná skupina pre občianskoprávne veci (všeobecné otázky).
Podporu iniciatíve Komisie s cieľom
umožniť Rakúsku a Poľsku ratifikovať Budapeštiansky dohovor
alebo k nemu pristúpiť by vyjadrili aj tie členské štáty, ktoré
nemajú záujem stať sa jeho zmluvnou stranou.
Tento návrh získal aj výraznú podporu
európskych združení zastupujúcich odvetvie vnútrozemskej plavby [Európsky zväz
riečnej plavby a Medzinárodné združenie rýnskeho lodného registra
(IVR) na ochranu spoločných záujmov vnútrozemskej plavby, poistenia
a vedenia lodných registrov vnútrozemských lodí v Európe].
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
Ustanovenia článku 29 Budapeštianskeho
dohovoru umožňujú jeho zmluvným stranám zvoliť si právny poriadok,
ktorým sa bude riadiť zmluva o preprave tovaru patriaca do rozsahu
pôsobnosti dohovoru. Uvedené ustanovenia sa dotýkajú pravidiel stanovených
v nariadení (ES) č. 593/2008 o rozhodnom práve pre zmluvné
záväzky (Rím I)[2].
Budapeštiansky dohovor je preto dohodou, ktorá čiastočne patrí do
výlučnej právomoci Európskej únie. Členské štáty ho nemôžu
ratifikovať ani k nemu pristúpiť bez povolenia Únie (článok
2 ods. 1 ZFEÚ).
Komisia konštatuje, že Belgicko ratifikovalo
Budapeštiansky dohovor 5. augusta 2008, teda po prijatí a nadobudnutí
účinnosti nariadenia Rím I 24. júla 2008. V záujme nápravy
súčasného nezákonného stavu je preto potrebné, aby sa povolenie Únie
vzťahovalo aj na Belgicko.
Komisia takisto konštatuje, že záujem
stať sa zmluvnou stranou dohovoru prejavili len niektoré členské
štáty. Ostatné členské štáty sa domnievajú, že sa na ne dohovor
nevzťahuje, keďže nemajú vnútrozemské vodné cesty, ktoré by patrili
do rozsahu pôsobnosti Budapeštianskeho dohovoru. Dohovor navyše Únii
neumožňuje, aby sa stala jeho zmluvnou stranou, a Komisia v žiadnom
prípade nemá v tomto štádiu v úmysle navrhnúť, aby bola Únia
dohovorom viazaná akýmkoľvek iným spôsobom.
V právnych predpisoch EÚ o vnútrozemskej
plavbe neexistuje jednotné vymedzenie vnútrozemských vodných ciest. Rozsah
pôsobnosti niektorých smerníc alebo nariadení v súvislosti s vodnými
cestami je upravený odlišne v každom právnom akte. Napríklad smernica
2006/87/ES, ktorou sa stanovujú technické požiadavky na plavidlá vnútrozemskej
plavby[3],
obsahuje zoznam vodných ciest, na ktoré sa vzťahuje (príloha I). Uvedený
zoznam vychádza z oznámení členských štátov, ktoré uvádzajú, v ktorých
častiach ich územia by sa mala smernica uplatňovať. Na druhej
strane smernica 96/50/ES o zosúladení podmienok pre získanie kapitánskych
osvedčení vydávaných jednotlivými štátmi pre nákladnú a osobnú
dopravu tovaru a osôb po vnútrozemských vodných cestách v Spoločenstve[4] zaviedla iný spôsob,
ako určiť vodné cesty patriace do rozsahu pôsobnosti smernice.
Smernica sa v zásade vzťahuje na všetky vodné cesty v EÚ s výnimkou
Rýna a iných vodných ciest uvedených v prílohe II k smernici
91/672/EHS.
Únia môže výnimočne povoliť jednému
alebo viacerým členským štátom, aby sa stali zmluvnou stranou dohovoru.
V tomto prípade je výlučná právomoc obmedzená na ustanovenia jediného
článku a povolenie nepredstavuje prekážku pri vykonávaní vonkajšej
politiky Únie v oblasti justičnej spolupráce v občianskych
a obchodných veciach. Žiadosť Rakúska a Poľska je oprávnená
najmä preto, lebo ostatné členské štáty sa zmluvnými stranami dohovoru
stali pred prijatím nariadenia (ES) č. 593/2008. Týmto povolením by
nemala byť dotknutá výlučná právomoc Únie a jeho cieľom je
vyriešiť veľmi špecifickú situáciu.
Rozhodnutie Rady by preto malo byť
určené len Rakúsku, Belgicku a Poľsku.
Podľa článku 30 Budapeštianskeho
dohovoru môžu zmluvné štáty prijať vyhlásenia k rozsahu jeho
pôsobnosti. Dotknuté členské štáty môžu pri pristúpení k dohovoru
prijať príslušné vyhlásenia, ktoré sú povolené podľa jeho ustanovení
a ktoré považujú za potrebné. Znenie takýchto vyhlásení by malo byť
pripojené k rozhodnutiu Rady. […]
2014/0345 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTIE RADY,
ktorým sa Rakúsku, Belgicku a Poľsku
povoľuje, aby ratifikovali Budapeštiansky dohovor o Zmluve o preprave
tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) alebo aby k nemu pristúpili
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 2 ods. 1 a článok 81
ods. 2 v spojení s jej článkom 218 ods. 6 písm. a),
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
so zreteľom na súhlas Európskeho
parlamentu[5],
keďže:
(1)       Únia sa usiluje o vytvorenie spoločného
justičného priestoru založeného na zásade vzájomného uznávania súdnych
rozhodnutí.
(2)       Budapeštiansky dohovor
o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI)
(ďalej len „Budapeštiansky dohovor“) je významným nástrojom na podporu
vnútrozemskej plavby v rámci Európy.
(3)       Únia má výlučnú právomoc
aspoň v súvislosti s článkom 29 Budapeštianskeho dohovoru
o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI),
pokiaľ sa ustanovenia uvedeného článku dotýkajú pravidiel stanovených
v nariadení (ES) č. 593/2008 o rozhodnom práve pre zmluvné
záväzky (Rím I)[6].
(4)       Na Budapeštianskom dohovore
sa nemôžu zúčastňovať organizácie regionálnej ekonomickej
integrácie. Z tohto dôvodu sa Únia nemôže stať zmluvnou stranou
Budapeštianskeho dohovoru.
(5)       Ratifikácia dohovoru alebo
pristúpenie k nemu by sa preto mali povoliť členským štátom so
splavnými vnútrozemskými vodnými cestami, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti
Budapeštianskeho dohovoru.
(6)       Zmluvnými stranami
Budapeštianskeho dohovoru je jedenásť členských štátov Únie:
Belgicko, Bulharsko, Chorvátsko, Česká republika, Francúzsko, Nemecko,
Maďarsko, Luxembursko, Holandsko, Rumunsko a Slovensko.
(7)       Belgicko ratifikovalo dohovor
5. augusta 2008, teda až po prijatí nariadenia Rím I. Je preto potrebné,
aby Rada ratifikáciu Budapeštianskeho dohovoru povolila Belgicku
dodatočne.
(8)       Rakúsko a Poľsko, ktoré
majú splavné vnútrozemské vodné cesty patriace do rozsahu pôsobnosti
Budapeštianskeho dohovoru, prejavili záujem stať sa jeho zmluvnými
stranami.
(9)       Ostatné členské štáty
Únie sa vyjadrili, že keďže nemajú vnútrozemské vodné cesty patriace do
rozsahu pôsobnosti Budapeštianskeho dohovoru, nemajú záujem o ratifikáciu
dohovoru ani o pristúpenie k nemu.
(10)     Na základe Budapeštianskeho
dohovoru môžu zmluvné štáty prijať vyhlásenia k rozsahu jeho
pôsobnosti. Rakúsko a Poľsko by preto pri pristúpení k dohovoru
mali prijať príslušné vyhlásenia, ktoré sú povolené podľa jeho
ustanovení a ktoré považujú za potrebné. Znenie takýchto vyhlásení by malo
byť pripojené k tomuto rozhodnutiu.
(11)     Spojené kráľovstvo
a Írsko sú viazané nariadením (ES) č. 593/2008 zo 17. júna
2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I), a preto sa
zúčastňujú na prijatí tohto rozhodnutia.
(12)     V súlade s článkami
1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, ktorý je
pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní
Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto
rozhodnutia a nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
1. Rada týmto povoľuje Rakúsku, Belgicku
a Poľsku, aby ratifikovali Budapeštiansky dohovor o Zmluve
o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) alebo aby k nemu
pristúpili za podmienok stanovených v článku 2.
2. Znenie dohovoru je pripojené v prílohe
I k tomuto rozhodnutiu.
Článok 2
Rada týmto povoľuje Rakúsku a Poľsku,
aby pri ratifikácii Budapeštianskeho dohovoru alebo pristúpení k nemu
prijali príslušné vyhlásenia povolené podľa jeho ustanovení.
Toto rozhodnutie je určené Rakúsku,
Belgicku a Poľsku.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
[1]               Podľa webovej lokality EHK OSN Belgicko
ratifikovalo Budapeštiansky dohovor 5. augusta 2008, teda až po prijatí
nariadenia (ES) č. 593/2008 o rozhodnom práve pre zmluvné
záväzky (Rím I).
[2]               Ú. v. EÚ L 177, 4.7.2008, s. 6.
[3]               Ú. v. EÚ L 389, 30.12.2006, s. 1 – 260.
[4]               Ú. v. ES L 235, 17.9.1996, s. 31 – 38.
[5]               Ú. v. EÚ C […], […], s. […].
[6]               Ú. v. EÚ L 177, 4.7.2008, s. 6.
Budapeštiansky dohovor o Zmluve
o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI)
prijatý
v rámci diplomatickej konferencie spoločne organizovanej Ústrednou
komisiou pre plavbu na Rýne (CCNR), Dunajskou komisiou a Európskou
hospodárskou komisiou OSN (EHK OSN), ktorá sa uskutočnila v Budapešti
od 25. septembra do 3. októbra 2000.
Štáty, ktoré sú zmluvnými
stranami tohto Dohovoru,
berúc do úvahy
odporúčania Záverečného dokumentu Konferencie o bezpečnosti
a spolupráci v Európe z 1. augusta 1975 pre harmonizáciu
právnych režimov s prihliadnutím na rozvoj dopravy v členských
štátoch Ústrednej komisie pre plavbu na Rýne a Dunajskej komisie v spolupráci
s Európskou hospodárskou komisiou Organizácie Spojených národov,
s vedomím potreby
a želaním stanoviť spoločnou dohodou určité jednotné
pravidlá na prepravu tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste,
rozhodnúc sa
uzavrieť s týmto cieľom dohovor, dohodli sa takto:
KAPITOLA I VŠEOBECNÉ
USTANOVENIA
Článok 1 Definície
Na účely tohto dohovoru,
1.
„zmluva o preprave“ znamená zmluvu každého
druhu, ktorou sa dopravca zaväzuje prepraviť tovar po vnútrozemskej vodnej
ceste za zaplatené prepravné;
2.
„dopravca“ znamená každú osobu, ktorá uzavrela
alebo v ktorej mene bola uzavretá zmluva o preprave po vnútrozemskej
vodnej ceste s prepravcom;
3.
„skutočný dopravca“ znamená každú ďalšiu
osobu okrem zamestnanca alebo povereného zástupcu, ktorej bolo zverené
uskutočnenie prepravy po vnútrozemskej vodnej ceste alebo časť
tejto prepravy;
4.
„prepravca“ znamená každú ďalšiu osobu,
v ktorej mene alebo v ktorej zastúpení bola uzavretá zmluva o preprave
po vnútrozemskej vodnej ceste s dopravcom;
5.
„príjemca“ znamená osobu oprávnenú prevziať
dodávku tovaru;
6.
„prepravný doklad“ znamená doklad, ktorým je
doložená zmluva o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste a prevzatie
alebo naloženie tovaru dopravcom, vyhotovený vo forme nákladného listu
(konosamentu) alebo avíza o odoslaní tovaru alebo akéhokoľvek iného
obchodného dokladu;
7.
„tovar“ nezahŕňa tlačné alebo
vlečné plavidlá ani batožinu alebo vozidlá prepravovaných osôb; ak je
tovar uložený v kontajneri, na paletách alebo na podobnom prepravnom
zariadení alebo ak je zabalený, pojem „tovar“ zahŕňa aj tieto
prepravné zariadenia alebo obal, ak ich poskytol prepravca;
8.
„písomne“ zahŕňa, ak sa zúčastnené strany
nedohodli inak, prenos informácie elektronickými, optickými alebo podobnými
komunikačnými prostriedkami vrátane, ale nielen telegramom, telefaxom,
ďalekopisom, elektronickou poštou alebo elektronickou výmenou údajov (EDI)
za predpokladu, že je informácia týmto spôsobom prístupná tak, aby mohla
byť neskôr využitá na ďalšie odkazy;
9.
„právny poriadok štátu aplikovateľný v súlade
s týmto dohovorom“ znamená, že právne predpisy v danej krajine sú iné
ako právne predpisy medzinárodného súkromného práva.
Článok 2
Pôsobnosť dohovoru
1.
Tento dohovor sa vzťahuje na každú zmluvu
o preprave po vnútrozemskej vodnej ceste, podľa ktorej sa prístav
nakládky alebo prevzatia tovaru a prístav vykládky alebo dodania tovaru
dohodnutý v zmluve o preprave nachádzajú v dvoch rozličných
štátoch, z ktorých aspoň jeden je zmluvnou stranou tohto dohovoru. Ak
zmluva umožňuje výber z viacerých prístavov vykládky alebo miest
dodania, je z týchto miest rozhodujúce skutočné miesto vykládky alebo
dodania tovaru.
2.
Tento dohovor je vykonateľný aj v prípade,
keď je účelom zmluvy o preprave po vnútrozemskej vodnej ceste
doprava tovaru bez prekládky tak po vnútrozemských vodných cestách, ako aj po
vodách, na ktoré sa vzťahujú námorné predpisy, za podmienok stanovených
v odseku 1 s výnimkou týchto prípadov:
a)
bol vystavený námorný nákladný list podľa
použitého námorného práva, alebo
b)
vzdialenosť, ktorú treba preplávať vo
vodách, na ktoré sa vzťahuje námorné právo, je väčšia ako
vzdialenosť na vnútrozemských vodných cestách.
3.
Tento dohovor je vykonateľný bez ohľadu
na štátnu príslušnosť, miesto registrácie či domovský prístav
plavidla alebo na to, či ide o plavidlo pre námornú alebo
vnútrozemskú plavbu, a bez ohľadu na štátnu príslušnosť, sídlo,
registračný úrad alebo bydlisko dopravcu, prepravcu alebo príjemcu.
KAPITOLA II
PRÁVA A POVINNOSTI
ZMLUVNÝCH STRÁN
Článok 3
Preberanie, preprava
a dodanie tovaru
1.
Dopravca prepraví tovar na miesto dodania v určenom
čase a dodá ho príjemcovi v stave, v akom mu bol odovzdaný.
2.
Ak sa nedohodlo inak, prevzatie a dodanie tovaru
sa uskutoční na palube plavidla.
3.
Je na rozhodnutí dopravcu, aké plavidlo sa použije.
Je zaviazaný vynaložiť pred plavbou a na začiatku plavby
potrebnú starostlivosť na zabezpečenie toho, aby bolo plavidlo
spôsobilé na nakládku tovaru, schopné plavby, náležite vybavené a obsadené
posádkou v súlade s platnými predpismi a malo potrebné
vnútroštátne a medzinárodné povolenia nevyhnutné na prepravu predmetného
tovaru.
4.
V prípade dohody, že sa má preprava vykonať
určitým plavidlom alebo typom plavidla, je dopravca oprávnený naložiť
alebo preložiť tovar celý alebo jeho časti na iné plavidlo alebo iný
typ plavidla bez súhlasu prepravcu len za týchto podmienok:
a)
ak nastanú okolnosti, ako je napríklad nízky stav
vody, plavebná nehoda alebo iná prekážka v plavbe, ktoré boli
nepredvídateľné v čase, keď sa zmluva uzatvárala a za
ktorých je naloženie alebo preloženie tovaru nevyhnutné na splnenie zmluvy,
a keď dopravca nie je schopný v primeranom čase prijať
inštrukcie od prepravcu, alebo
b)
keď je to v súlade s praxou bežnou
v prístave, v ktorom sa plavidlo nachádza.
5.
Okrem povinností pripadajúcich na prepravcu
dopravca zabezpečí, aby nakladanie, uloženie a zabezpečenie
tovaru proti pohybu neohrozilo bezpečnosť plavidla.
6. Dopravca je oprávnený prepravovať
tovar na palube plavidla alebo v otvorenom plavidle, iba ak sa tak dohodol
s prepravcom alebo ak je to v súlade so zvyklosťami daného
obchodného prípadu či ak to vyžadujú vnútroštátne právne predpisy.
Článok 4
Skutočný dopravca
1.
Zmluva vychádzajúca z definície podľa
článku 1 ods. 1 uzavretá medzi dopravcom a skutočným dopravcom
predstavuje zmluvu o preprave v zmysle tohto dohovoru. Na účely
takejto zmluvy sa všetky ustanovenia tohto dohovoru týkajúce sa prepravcu budú
aplikovať na dopravcu, ako aj na skutočného dopravcu.
2.
Ak dopravca zveril prepravu tovaru alebo jeho
častí skutočnému dopravcovi, či už na základe toho, že to zmluva
o preprave umožňovala alebo nie, dopravca ostáva rovnako zodpovedný
za celú prepravu podľa ustanovení tohto dohovoru. Všetky ustanovenia tohto
dohovoru, ktoré určujú zodpovednosť dopravcu, sa vzťahujú aj na
zodpovednosť skutočného dopravcu za ním vykonanú prepravu.
3.
Dopravca musí v každom prípade informovať
prepravcu, ak zveril prepravu tovaru alebo jeho častí skutočnému
dopravcovi.
4.
Akákoľvek dohoda s prepravcom alebo
príjemcom rozširujúca zodpovednosť dopravcu, ktorú mal podľa
ustanovení tohto dohovoru, ovplyvňuje skutočného dopravcu len v rozsahu,
ktorý výslovne a písomne odsúhlasil. Skutočný dopravca môže
uplatniť všetky výhrady, ktoré môže dopravca využiť na základe zmluvy
o preprave tovaru.
5.
Ak je zodpovedný tak dopravca, ako aj skutočný
dopravca, je ich zodpovednosť spoločná a nerozdielna. Regresné
práva medzi dopravcom a skutočným dopravcom nie sú dotknuté
ustanoveniami tohto článku.
Článok 5 Čas
dodania
Dopravca dodá tovar v čase
dohodnutom v zmluvnej dohode alebo v prípade, že sa nedohodol
časový limit, v primeranom čase, ktorý sa očakáva od
zodpovedného dopravcu, a ktorý zodpovedá podmienkam cesty a nerušenej
lodnej premávky.
Článok 6 Povinnosti
prepravcu
1.
Od prepravcu sa požaduje uhradiť sumu splatnú
podľa zmluvy o preprave tovaru.
2.
Prepravca pred dodaním tovaru písomne oznámi
dopravcovi tieto údaje o prepravovanom tovare:
a)
rozmery, počet alebo hmotnosť a podmienky
na uloženie tovaru, ktorý sa má prepraviť;
b)
označenia potrebné na identifikáciu tovaru;
c)
povahu, charakteristiky a vlastnosti tovaru;
d)
pokyny týkajúce sa colných a administratívnych
predpisov, ktoré sa vzťahujú na tovar;
e)
ďalšie údaje potrebné na vyplnenie nákladného
listu.
Prepravca tiež odovzdá dopravcovi pri
odovzdávaní tovaru všetky požadované sprievodné doklady.
3.
Ak si to vyžaduje povaha tovaru, prepravca zabalí
tovar s ohľadom na odsúhlasenú prepravu takým spôsobom, aby sa
predišlo jeho strate alebo poškodeniu v čase od jeho prevzatia dopravcom
po jeho dodanie a aby sa tak zabezpečilo nepoškodenie plavidla alebo
iného tovaru. Podľa toho, čo sa dohodlo s ohľadom na
prepravu, prepravca zabezpečí aj vhodné označenie v súlade
s platnými medzinárodnými alebo vnútroštátnymi právnymi predpismi, alebo
ak také predpisy chýbajú, v súlade s pravidlami a zvyklosťami
všeobecne uznávanými vo vnútrozemskej plavbe.
4.
Okrem povinností, ktoré má znášať dopravca,
prepravca naloží a uloží tovar a zaistí ho proti pohybu v súlade
so zvyklosťami vnútrozemskej plavby, ak to zmluva o preprave
neurčuje inak.
Článok 7
Nebezpečný tovar a znečisťujúce látky
1.
Ak sa má prepravovať nebezpečný tovar
alebo znečisťujúce látky, prepravca pred odovzdaním tovaru okrem
údajov uvádzaných v článku 6 ods. 2 informuje dopravcu písomne
o nebezpečenstve a riziku znečistenia hroziaceho od tovaru
a o preventívnych opatreniach, ktoré je nutné vykonať.
2.
Ak si preprava nebezpečného tovaru alebo
znečisťujúcich látok vyžaduje povolenie, prepravca odovzdá potrebné
úradné dokumenty najneskôr pri odovzdávaní tovaru.
3.
Tam, kde sa pokračovanie v preprave,
vyloženie alebo dodanie nebezpečného tovaru alebo znečisťujúcich
látok ukáže nemožné pre chýbajúce administratívne povolenie, náklady spojené
s návratom do prístavu nakládky alebo akéhokoľvek bližšieho miesta,
kde môže byť tovar vyložený a dodaný alebo odstránený, znáša
prepravca.
4.
V prípade bezprostredného ohrozenia života, majetku
alebo životného prostredia je dopravca aj v prípade, že bol pred nakládkou
o tomto riziku oboznámený alebo o riziku vedel z iných
informácií, oprávnený tento tovar vyložiť, zneškodniť, a ak to
z povahy tovaru nepredstavuje neprimerané nebezpečenstvo, aj
zničiť.
5.
Ak je dopravca splnomocnený vykonať opatrenia
uvedené v odsekoch 3 a 4, môže požadovať náhradu za škody, ktoré
mu vzniknú.
Článok 8
Zodpovednosť prepravcu
1.
Prepravca nesie zodpovednosť aj v prípade,
keď sa mu nemôže pripísať žiadna vina za všetky škody a náklady,
ktoré vznikli jemu, dopravcovi alebo skutočnému dopravcovi tým, že:
a)
údaje uvedené v článku 6 ods. 2 alebo
článku 7 ods. 1 chýbajú, sú nesprávne alebo neúplné;
b)
nebezpečný tovar alebo znečisťujúci
tovar nie je označený v súlade s platnými medzinárodnými alebo
vnútroštátnymi právnymi predpismi, alebo ak také predpisy chýbajú, v súlade
s pravidlami a zvyklosťami všeobecne uznávanými vo vnútrozemskej
plavbe;
c)
potrebné sprievodné doklady chýbajú, sú nesprávne,
alebo neúplné.
Dopravca sa nemôže odvolať na
zodpovednosť prepravcu, ak sa dokáže, že chyba sa pripíše jemu, jeho
zamestnancom alebo povereným zástupcom. Toto ustanovenie sa týka aj
skutočného prepravcu.
2.
Prepravca nesie zodpovednosť za konania
a zanedbania osôb, ktorých služby využíva na vykonávanie úloh a plnenie
povinností uvedených v článkoch 6 a 7, keď tak konajú pri
výkone svojich služobných povinností, akoby tieto konania a zanedbania
boli jeho vlastné.
Článok 9
Vypovedanie zmluvy
dopravcom
1.
Dopravca môže odstúpiť od zmluvy o preprave,
ak prepravca nesplnil svoje povinnosti stanovené v článku 6 ods. 2
alebo článku 7 ods. 1 a 2.
2.
Ak dopravca využije svoje právo na odstúpenie od
zmluvy o preprave, môže už naložený tovar opäť vyložiť na
náklady prepravcu a požadovať podľa svojho uváženia zaplatenie
niektorej z týchto súm:
a)
jednu tretinu dohodnutej sumy za prepravu, alebo
b)
okrem prípadného poplatku za zdržanie, náhradu prepravného
rovnajúcu sa vynaloženým nákladom a vzniknutým škodám, ako aj pomerné
prepravné úmerné prejdenej vzdialenosti, ak sa už plavba začala.
Článok 10
Doručenie tovaru
1.
Aj napriek povinnosti prepravcu podľa
článku 6 ods. 1 príjemca, ktorý pri príchode tovaru do miesta
doručenia požaduje jeho doručenie, bude zodpovedný, v súlade so
zmluvou o preprave, za prepravné a iné poplatky a ťarchy
splatné za tovar, ako aj za podiel v prípade spoločnej havárie.
V prípade chýbajúceho prepravného dokladu alebo ak taký doklad nebol
predložený, bude príjemca zodpovedný za prepravné dohodnuté s prepravcom,
ak jeho výška zodpovedá trhovej praxi.
2.
Uloženie tovaru k dispozícii príjemcovi
v súlade so zmluvou o preprave alebo podľa zvyklostí pre takéto
obchodné prípady alebo podľa vnútroštátnych právnych predpisov v prístave
vykládky sa považuje za doručenie. Odovzdanie tovaru úradom predpísaným
spôsobom alebo tretej strane sa takisto považuje za doručenie.
KAPITOLA III PREPRAVNÉ
DOKLADY
Článok 11 Charakter
a obsah
1.
Na každú prepravu, ktorá sa riadi týmto dohovorom,
vystaví dopravca prepravný doklad; nákladný list vystaví, len ak to prepravca
vyžaduje a ak sa na tom dohodli predtým, ako bol tovar naložený alebo
prevzatý na dopravu. Chýbajúci prepravný doklad alebo skutočnosť, že
nie je kompletný, neovplyvní platnosť zmluvy o preprave.
2.
Originál prepravného dokladu musí podpísať
dopravca, vedúci plavidla alebo osoba splnomocnená dopravcom. Dopravca môže
žiadať prepravcu o spolupodpis originálu alebo kópie. Podpisy môžu
byť vlastnoručné, tlačené ako faksimile, perforované, môže
ísť o odtlačok pečiatky, značiek alebo môžu byť
urobené akýmikoľvek inými mechanickými alebo elektronickými prostriedkami,
ak to nie je v rozpore s vnútroštátnymi právnymi predpismi štátu, kde
bol prepravný doklad vydaný.
3.
Prepravný doklad sa pokladá až do preukázania opaku
za dôkaz o uzatvorení a obsahu zmluvy o preprave, ako aj o prevzatí
tovaru dopravcom. Predovšetkým sa tým opodstatňuje domnienka, že bol tovar
prevzatý na prepravu tak, ako je zapísané v prepravnom doklade.
4.
Keď je prepravným dokladom nákladný list, bude
sa považovať za určujúci dôkaz vo vzťahu medzi dopravcom a príjemcom
tovaru. Právne vzťahy medzi dopravcom a prepravcom budú naďalej
určené podmienkami v zmluve o preprave.
5.
Prepravný doklad okrem názvu obsahuje tieto údaje:
a)
meno, bydlisko, sídlo alebo pobyt dopravcu a
prepravcu;
b)
príjemcu tovaru;
c)
meno alebo číslo plavidla, ak už bol tovar
naložený na palubu, alebo záznam v prepravnom doklade, ak dopravca prevzal
tovar na prepravu, ale ešte nebol naložený na plavidlo;
d)
prístav nakládky alebo miesto, kde bol tovar
prevzatý, a prístav vykládky alebo miesto dodania;
e)
obvyklé označenie druhu tovaru a spôsob
jeho balenia a v prípade nebezpečných tovarov alebo
znečisťujúcich látok ich označenie podľa platných
predpisov, inak ich všeobecné označenie (názov);
f)
rozmery, počet alebo hmotnosť, ako aj
identifikačné značky tovaru naloženého na palubu alebo prevzatého na
prepravu;
g)
ak je to vhodné, vyhlásenie, že tovar musí alebo
môže byť prepravovaný na palube alebo na otvorenom plavidle;
h)
dohodnuté ustanovenia o prepravnom;
i)
pri avíze o odoslaní tovaru označenie,
či ide o kópiu alebo originál; pri nákladnom liste počet
originálov;
j)        miesto a dátum vystavenia.
Absencia jedného alebo viacerých údajov
neovplyvní právny charakter prepravného dokladu podľa článku 1 ods. 6
tohto dohovoru.
Článok 12 Výhrady
v prepravnom doklade
1.
Dopravca má právo zapísať do prepravného
dokladu výhrady týkajúce sa:
a)
rozmerov, počtu alebo hmotnosti tovaru, ak má
dôvod na podozrenie, že údaje dodané prepravcom sú nepresné, alebo ak nemal
vhodné možnosti na kontrolu týchto údajov, zvlášť ak tovar nebol
spočítaný, odmeraný alebo zvážený v jeho prítomnosti alebo ak bez
výslovného odsúhlasenia boli rozmery alebo hmotnosť určené
ciachovaním plavidla;
b)
identifikačných značiek, ktoré nie sú
zreteľne a trvanlivo pripevnené na tovar, alebo ak je tovar zabalený,
na nádoby alebo obaly;
c)
zjavného stavu tovaru.
2.
Ak dopravca nezaznamená zjavný stav tovaru alebo
nevznesie výhrady, pokiaľ ide o jeho stav, predpokladá sa, že do
prepravného dokladu zaznamenal, že tovar bol navonok v dobrom stave.
3.
Ak bol tovar v súlade s údajmi uvedenými
v prepravnom doklade umiestnený v kontajneri alebo v nákladnom
priestore plavidla a zapečatený inou osobou než prepravcom, jeho
zamestnancami alebo povereným zástupcom a ak kontajner alebo pečate
zostali neporušené alebo nepoškodené až do prístavu vykládky alebo miesta
dodania, predpokladá sa, že k strate alebo poškodeniu tovaru nedošlo
počas prepravy.
Článok 13 Nákladný
list
1.
Originály nákladného listu sú dokladmi vydanými na
meno príjemcu, na rad alebo na majiteľa.
2.
V mieste určenia sa tovar vydá tomu, kto ako
prvý predloží originál nákladného listu. Na ďalšie vydanie tovaru v prípade
predloženia ostatných originálov nárok nevzniká.
Po prevzatí tovaru dopravcom má odovzdanie nákladného listu osobe
oprávnenej prevziať tovar rovnaký účinok
3.
na nadobudnutie práv k tomuto tovaru ako
odovzdanie tovaru.
4.
Ak bol nákladný list prevedený na tretiu osobu
vrátane príjemcu, ktorá konala v dobrej viere, spoliehajúc sa na opis
tovaru v ňom uvedený, preukázanie opaku predpokladu stanoveného
v článku 11 ods. 3 a článku 12 ods. 2 nie je proti nemu
prípustné.
KAPITOLA IV
DISPOZIČNÉ PRÁVO NA TOVAR
Článok 14
Držiteľ dispozičného práva
1.
Prepravca je oprávnený disponovať tovarom,
a to najmä v tom zmysle, že môže žiadať dopravcu o prerušenie
prepravy tovaru, zmenu miesta dodania alebo dodanie tovaru inému príjemcovi,
než ktorý je uvedený v prepravnom doklade.
2.
Dispozičné právo prepravcu zaniká, hneď
ako si príjemca po príchode tovaru na určené miesto dodania vyžiadal
dodanie tovaru, ako aj:
a)
v prípade, keď sa preprava koná na základe
prepravného dokladu a už bol jeho originál odovzdaný príjemcovi;
b)
v prípade, keď sa preprava koná na základe
prepravného dokladu, ak už odosielateľ odovzdal všetky ním držané
originály inej osobe a nedisponuje nimi.
3.
Prepravca sa môže náležitým záznamom do prepravného
dokladu hneď pri jeho vystavení vzdať svojho dispozičného práva
v prospech príjemcu.
Článok 15
Podmienky uplatnenia
dispozičného práva
Ak chce prepravca, alebo v prípade
článku 14 ods. 2 a 3 príjemca, uplatniť svoje dispozičné
právo, musí:
a)
 predložiť všetky originály nákladného listu
pred príchodom tovaru na určené miesto dodania, ak sa preprava koná na
základe nákladného listu;
b)
predložiť iný prepravný doklad, ak sa preprava
nekoná na základe nákladného listu, do ktorého budú zapísané nové pokyny pre
dopravcu;
c)
uhradiť dopravcovi všetky náklady a škody
vzniknuté pri plnení týchto pokynov;
d)
zaplatiť celé dohodnuté prepravné v prípade
vykládky tovaru pred príchodom do plánovaného miesta dodania, ak sa v zmluve
o preprave nedohodlo iné.
KAPITOLA V ZODPOVEDNOSŤ
DOPRAVCU
Článok 16
Zodpovednosť za stratu
1.
Dopravca zodpovedá za škodu vzniknutú stratou alebo
poškodením tovaru spôsobenú v čase jeho prevzatia tovaru na prepravu
až do jeho dodania alebo spôsobenú oneskoreným časom dodania, ak nemôže
preukázať, že škodu spôsobili okolnosti, ktorým dopravca nemohol
zabrániť a ktorých následky nemohol odvrátiť.
2.
Zodpovednosť dopravcu za škodu vzniknutú
stratou alebo poškodením tovaru spôsobenú predtým, ako bol tovar naložený na
plavidlo, alebo po jeho vykládke z plavidla sa riadi zákonmi štátu
vzťahujúcimi sa na zmluvu o preprave.
Článok 17
Zamestnanci a poverení zástupcovia
1.
Dopravca je zodpovedný za konania a zanedbania
svojich zamestnancov a poverených zástupcov, ktorých služby využíva pri
vykonávaní zmluvy o preprave, ak tieto osoby konajú v rámci výkonu
svojho zamestnania tak, akoby boli takéto konania a zanedbania jeho
vlastné.
2.
Ak prepravu vykonáva skutočný dopravca
podľa článku 4, je dopravca zodpovedný aj za konania a zanedbania
zamestnancov a poverených zástupcov skutočného dopravcu, ak tieto
osoby konajú v rámci výkonu svojho zamestnania.
3.
Zamestnanci a poverení zástupcovia dopravcu
alebo skutočného dopravcu, proti ktorým bola podaná žaloba, sú oprávnení
využiť tie isté oslobodenia a limity zodpovednosti ako dopravca alebo
skutočný dopravca na základe tohto dohovoru, ak preukážu, že konali
v rámci výkonu svojho zamestnania. Lodivod určený úradom, ktorého si
nemožno slobodne vybrať, sa nebude považovať za zamestnanca ani
povereného zástupcu podľa odseku 1.
Článok 18 Zvláštne
oslobodenie od zodpovednosti
1.
Dopravca a skutočný dopravca budú zbavení
zodpovednosti, ak je strata, poškodenie alebo oneskorenie výsledkom jednej
z uvedených okolností alebo rizík:
a)
konaním alebo zanedbaním prepravcu, príjemcu alebo
osoby oprávnenej disponovať tovarom;
b)
manipuláciou, nakládkou, ukladaním alebo vykládkou
tovaru prepravcom, príjemcom alebo treťou osobou konajúcou v mene
prepravcu alebo príjemcu;
c)
prepravou tovaru na palube plavidla alebo v otvorenom
plavidle, ak takáto preprava bola dohodnutá s prepravcom v súlade so
zvyklosťami daného obchodu alebo ak bola takáto preprava na základe
platných predpisov nevyhnutná;
d)
charakterom tovaru, v dôsledku ktorého bol
tovar vystavený úplnej alebo čiastočnej strate alebo poškodeniu,
najmä rozbitím, hrdzavením, skazením, vyschýnaním, vytečením, normálnym
úbytkom (objemu alebo hmotnosti) alebo pôsobením hmyzu alebo hlodavcov;
e)
chýbajúcim balením alebo jeho zlým stavom v prípade
tovaru, ktorý svojím charakterom podlieha strate alebo poškodeniu, ak nie je
zabalený alebo je balenie chybné;
f)
nedostatočným alebo nevhodným
identifikačným označením tovaru;
g)
vyslobodzovacími alebo záchrannými operáciami alebo
pokusom o ne na vnútrozemských vodných cestách;
h)
prepravou živých zvierat okrem prípadov, ak
dopravca nezabezpečil príslušné opatrenia alebo nebral na vedomie
inštrukcie uvedené v zmluve o preprave.
2.
Ak by v danom prípade mohli byť strata
alebo poškodenie pripísané jednej alebo viacerým okolnostiam či rizikám
uvedeným v odseku 1 tohto článku, predpokladá sa, že boli spôsobené
takýmito okolnosťami alebo rizikami. Tento predpoklad sa nepoužije, ak
poškodená strana dokáže, že spôsobená škoda nie je dôsledkom alebo nie je
výlučne dôsledkom jednej z okolností alebo rizík uvedených v odseku
1 tohto článku.
Článok 19
Výpočet kompenzácie
1.
Keď je dopravca zodpovedný za úplnú stratu
tovaru, ním splatná kompenzácia sa rovná hodnote tovaru v mieste a ku
dňu dodania podľa podmienok zmluvy o preprave. Dodanie
neoprávnenej osobe sa považuje za stratu.
2.
V prípade čiastočnej straty alebo
poškodenia tovaru bude dopravca zodpovedný len v rozsahu straty hodnoty.
3.
Hodnota tovaru sa stanoví podľa ceny na
tovarovej burze alebo ak taká cena nie je stanovená, podľa trhovej ceny,
alebo ak nie je stanovená ani jedna z nich, podľa bežnej hodnoty
tovaru toho istého druhu a kvality v mieste dodania.
4.
Pre tovar, ktorý je v dôsledku svojho
charakteru vystavený bežnému úbytku počas prepravy, je bez ohľadu na
trvanie prepravy dopravca zodpovedný len za časť úbytku prevyšujúci
normálny úbytok (v množstve alebo hmotnosti), ako bol určený zmluvnými
stranami v zmluve o preprave, alebo ak nebol určený, tak
podľa platných predpisov alebo zvyklostí platných v mieste dodania.
5.
Ustanovenia tohto článku sa nedotýkajú práva
dopravcu na prepravné stanovené zmluvou o preprave alebo vnútroštátnych
právnych predpisov alebo zvyklostí, ak neboli stanovené.
Článok 20 Maximálne
limity zodpovednosti
1.
S výhradou článku 21 a odseku 4 tohto
článku, nezávisle od žaloby vznesenej proti nemu, dopravca za žiadnych
okolností nebude zodpovedný za hodnotu prevyšujúcu 666,67 účtovných
jednotiek za každý obal alebo inú nákladovú jednotku alebo za dve účtovné
jednotky za každý kilogram hmotnosti zo strateného alebo poškodeného tovaru
uvedeného v prepravnom doklade podľa toho, ktorá hodnota je vyššia.
Ak je obalom alebo inou nákladovou jednotkou kontajner a v prepravných
dokladoch nie je uvedený iný obal ani nákladová jednotka, ktoré sú združené
v kontajneri, hodnota 666,67 účtovných jednotiek bude nahradená
hodnotou 1 500 účtovných jednotiek za kontajner bez tovaru, ktorý je
v ňom naložený, a ďalších 25 000 účtovných jednotiek
za tovar v ňom naložený.
2.
Keď sa používa kontajner, paleta alebo podobné
prepravné zariadenie na uloženie tovaru, tak sa obaly alebo nákladové jednotky
uvedené v prepravnom doklade ako uložené v takomto alebo na takomto
prepravnom zariadení považujú za obaly, resp. nákladové jednotky. V opačnom
prípade sa tovar v takomto alebo na takomto prepravnom zariadení považuje
za jednu nákladovú jednotku. V prípadoch, keď sa stratí alebo poškodí
samotné prepravné zariadenie, ktoré nie je vlastníctvom dopravcu ani predmetom
dodania, považuje sa za zvláštnu nákladovú jednotku.
3.
V prípade škody spôsobenej omeškaním dodania tovaru
bude dopravca zodpovedný len za sumu neprevyšujúcu hodnotu prepravného. Náhrada
škody podľa odseku 1 a prvej vety tohto odseku nesmie prevýšiť
hodnotu, ktorá by bola stanovená podľa odseku 1 za úplnú stratu tovaru, za
ktorý táto zodpovednosť vznikla.
4.
Maximálny limit zodpovednosti uvedený v odseku
1 sa nepoužije:
a)
ak charakter a vyššia hodnota prepravovaného
tovaru bola presne špecifikovaná v prepravnom doklade, proti ktorým
dopravca neuplatnil žiadne námietky, alebo
b)
ak sa strany výslovne dohodli na vyššom limite
zodpovednosti.
5.
Celková suma kompenzácie, ktorú má uhradiť
dopravca, skutočný dopravca a ich zamestnanci a poverení
zástupcovia, týkajúca sa tej istej škody nesmie prevýšiť maximálny limit
zodpovednosti stanovený v tomto článku.
Článok 21 Strata
práva na obmedzenie zodpovednosti
1.
Dopravca alebo skutočný dopravca nemá nárok
dovolávať sa zbavenia zodpovednosti alebo obmedzenia zodpovednosti
stanovených v tomto dohovore alebo v zmluve o preprave, ak sa
dokáže, že škodu zapríčinil on sám, či už so zámerom
zapríčiniť takúto škodu zanedbaním v konaní alebo
ľahkomyseľne a s vedomím, že k takejto škode
pravdepodobne dôjde.
2.
Podobne zamestnanci a poverení zástupcovia,
ktorí konajú v mene dopravcu alebo skutočného dopravcu, nemajú nárok
dovolávať sa zbavenia zodpovednosti a obmedzenia zodpovednosti
stanovených pre nich v tomto dohovore alebo v zmluve o preprave,
ak sa dokáže, že škodu zapríčinili spôsobmi uvedenými v odseku 1.
Článok 22
Vecný rozsah zbavenia
zodpovednosti a limitov zodpovednosti
Zbavenie zodpovednosti a limity
zodpovednosti stanovené v tomto dohovore alebo v zmluve o preprave
sú platné pre každý nárok týkajúci sa straty alebo poškodenia tovaru alebo
oneskorenia dodávky tovaru, na ktorý sa vzťahuje zmluva o preprave,
bez ohľadu na to, či je tento nárok založený na zmluve o preprave,
protiprávnom konaní alebo inom právnom základe.
KAPITOLA VI REKLAMAČNÁ DOBA
Článok 23 Oznámenie poškodenia
1.
Prijatie tovaru bez výhrad príjemcom je
určujúcim dôkazom dodania tovaru dopravcom v rovnakej kvalite a množstve,
v akom mu bol odovzdaný na prepravu.
2.
Dopravca a príjemca môžu žiadať kontrolu
množstva a kvality tovaru pri jeho odovzdaní za prítomnosti obidvoch
strán.
3.
Ak je strata alebo poškodenie tovaru zjavné,
akákoľvek výhrada zo strany príjemcu musí byť uskutočnená
písomne, pokiaľ nedošlo k spoločnej kontrole, pričom
príjemca musí uviesť všeobecnú povahu poškodenia, najneskôr v čase
dodania.
4.
Ak strata alebo poškodenie tovaru nie je zjavné,
akákoľvek výhrada zo strany príjemcu musí byť uskutočnená
písomne, pričom treba uviesť všeobecnú povahu poškodenia,
najneskoršie do siedmich dní nasledujúcich odo dňa dodania tovaru. V takomto
prípade musí poškodená strana preukázať, že poškodenie bolo spôsobené
v čase, keď bol tovar v starostlivosti dopravcu.
5.
Žiadna kompenzácia nebude splatná za poškodenie
tovaru spôsobené oneskoreným dodaním, ak príjemca nemôže dokázať, že
dopravcovi zaslal oznámenie o oneskorenom dodaní do 21 kalendárnych dní
nasledujúcich po dodaní tovaru a že toto oznámenie bolo dopravcovi
doručené.
Článok 24
Premlčanie
1.
Všetky nároky vznikajúce na základe zmluvy, na
ktorú sa vzťahuje tento dohovor, budú premlčané po uplynutí jedného
roka, počínajúc dňom, keď tovar bol alebo mal byť dodaný
príjemcovi. Do tejto doby nie je započítaný deň, keď sa
premlčacia lehota začína.
2.
Osoba, voči ktorej sa vznáša nárok, môže túto
dobu počas priebehu premlčacej doby kedykoľvek
predĺžiť písomným vyhlásením pre poškodenú stranu. Táto doba môže
byť opätovne predĺžená ďalším vyhlásením alebo vyhláseniami.
3.
Na pozastavenie a prerušenie premlčacej
doby sa použije právny poriadok štátu vzťahujúci sa na zmluve o preprave.
Uplatnenie nároku prostredníctvom rozčleňovacieho konania s cieľom
zníženia spoluzodpovednosti za všetky nároky vzniknuté z udalosti vedúcej
ku škode preruší premlčaciu dobu.
4.
Všetky nároky na náhradu škody voči osobe
považovanej za zodpovednú podľa tohto dohovoru sa môžu uplatniť
súdnou cestou aj po uplynutí premlčacej doby stanovenej v odsekoch 1
a 2 tohto článku, ak bola žaloba vznesená do 90 dní odo dňa,
ktorým osoba podávajúca žalobu uspokojila nároky uplatnené v žalobe, alebo
odo dňa, keď bola tejto osobe doručená žaloba, alebo ak je medzi
podaním žaloby a začatím konania stanovená právnym poriadkom štátu,
kde súdne konanie prebieha, určitá dlhšia lehota.
5.
Premlčaný nárok nemôže byť vymáhaný
cestou protižaloby alebo námietkami.
KAPITOLA VII OBMEDZENIA
ZMLUVNEJ SLOBODY
Článok 25
Neplatnosť zmluvných podmienok
1.
Každá zmluvná dohoda s účelom
vylúčiť alebo ohraničiť zodpovednosť dopravcu alebo
skutočného dopravcu, jeho zamestnanca alebo povereného zástupcu v zmysle
tohto dohovoru alebo s odkazom na článok 20 ods. 4 zvyšovať
hodnotu zodpovednosti alebo prenášať dôkazné bremeno za zodpovednosť
alebo skracovať premlčacie doby stanovené podľa článkov 23
a 24 je neplatná. Každý dohovor o odstúpení nárokov za poistenie
tovaru dopravcovi je tiež neplatný.
2.
Bez ohľadu na ustanovenia odseku 1 tohto
článku a bez toho, aby bol dotknutý článok 21, je možné
zmluvnými podmienkami určiť, že dopravca nezodpovedá za škody
vyplývajúce z:
a)
konania alebo zanedbania vedúceho plavidla,
lodivoda alebo ktorejkoľvek inej osoby z posádky plavidla,
tlačného alebo vlečného remorkéra počas plavby alebo pri
zostavovaní alebo odstavovaní tlačnej alebo vlečnej zostavy za
predpokladu, že dopravca splnil všetky povinnosti týkajúce sa posádky
podľa článku 3 ods. 3, pokiaľ konanie a zanedbanie nie je
dôsledkom zámeru spôsobiť škodu alebo ľahkomyseľného konania
s vedomím, že taká škoda môže s najväčšou pravdepodobnosťou
vzniknúť;
b)
požiaru alebo výbuchu na palube plavidla, pri
ktorom nie je možné dokázať, že tento požiar alebo výbuch boli spôsobené
zavinením dopravcu alebo skutočného dopravcu alebo jeho zamestnancov alebo
poverených zástupcov alebo poruchou na plavidle;
c)
porúch na plavidle vo vlastníctve dopravcu alebo
z porúch na požičanom alebo prenajatom (charterovanom) plavidle
existujúcich už pred plavbou, ak môže dokázať, že takéto poruchy nemohli byť
zistené pred začiatkom plavby napriek vynaloženej potrebnej
starostlivosti.
KAPITOLA VIII
DOPLŇUJÚCE USTANOVENIA
Článok 26
Spoločná havária
Nič v tomto dohovore sa netýka
ustanovení zmluvy o preprave alebo vnútroštátnych právnych predpisov
týkajúcich sa výpočtu veľkosti škody a príspevkov splatných
v prípade spoločnej havárie.
Článok 27
Iné použiteľné
ustanovenia a nukleárna havária
1.
Tento dohovor nemení práva ani povinnosti dopravcu
stanovené v medzinárodných dohovoroch alebo vnútroštátnych právnych predpisoch
týkajúce sa obmedzenia zodpovednosti vlastníkov vnútrozemských alebo námorných
plavidiel.
2.
V prípade škody zapríčinenej nukleárnou
haváriou bude dopravca zbavený zodpovednosti podľa tohto dohovoru, ak za
takúto haváriu zodpovedá prevádzkovateľ jadrového zariadenia alebo iná
splnomocnená osoba na základe vnútroštátnych právnych predpisov štátu
upravujúcich zodpovednosť v oblasti jadrovej energie.
Článok 28
Účtovná jednotka
Účtovná jednotka uvedená v článku
20 tohto dohovoru je osobitným právom na čerpanie tak, ako je to
určené podľa definície Medzinárodného menového fondu. Hodnoty uvedené
v článku 20 sa prepočítavajú do národnej meny štátu podľa
hodnoty takejto meny k rozhodujúcemu dňu alebo ku dňu
dohodnutému stranami. V prípade zmluvnej strany, ktorá je členom
Medzinárodného menového fondu, je potrebné hodnotu národnej meny vyjadrenej
prostredníctvom osobitného práva na čerpanie počítať podľa
metódy výpočtu používanej Medzinárodným menovým fondom pre operácie
a transakcie platné pre príslušný deň.
Článok 29 Doplňujúce národné ustanovenia
1.
V prípadoch, ktoré nie sú stanovené týmto
dohovorom, sa zmluva o preprave riadi príslušným vnútroštátnym právnym
poriadkom štátu dohodnutým zmluvnými stranami.
2.
V prípade, ak takéto ustanovenie chýba, použije sa
právo štátu, s ktorým zmluva o preprave vykazuje najväčšiu
príbuznosť.
3.
Predpokladá sa, že zmluva o preprave je
veľmi úzko spätá so štátom, v ktorom má dopravca hlavné sídlo podniku
v čase uzavretia zmluvy, ak sa v tomto štáte takisto nachádza aj
miesto nakládky alebo miesto, kde bol tovar prevzatý, miesto vykládky alebo
miesto dodávky či hlavné sídlo podniku prepravcu. Ak dopravca nemá hlavné
sídlo podniku nikde na súši a uzatvára zmluvu na palube plavidla a nebola
uzavretá žiadna dohoda o voľbe právneho poriadku, bude sa riadiť
vnútroštátnym právnym poriadkom štátu, kde je registrované plavidlo alebo pod
ktorého vlajkou pláva, ak sa v tomto štáte takisto nachádza aj miesto
nakládky alebo miesto, kde bol tovar prevzatý alebo miesto vykládky, prístav
dodania či hlavné sídlo podniku prepravcu.
4.
Vecné vyrovnanie nárokov dopravcu podľa
článku 10 ods. 1 sa určí podľa práva štátu, v ktorom sa
nachádza tovar.
KAPITOLA IX
VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA
ROZSAHU VYKONÁVANIA
Článok 30
Doprava po určitých
vnútrozemských vodných cestách
1.
Každý zmluvný štát môže pri podpise tohto dohovoru
alebo pri uložení jeho ratifikačnej listiny, listiny o prijatí,
schválení alebo prístupe vyhlásiť, že nebude uplatňovať tento
dohovor na zmluvy o preprave na určitých vnútrozemských vodných
cestách ležiacich na jeho území, na ktoré sa nevzťahuje medzinárodný
plavebný režim a ktoré nie sú priamo spojené s takýmito
medzinárodnými vnútrozemskými vodnými cestami. Takéto vyhlásenie však nemôže
vylúčiť všetky významné vnútrozemské vodné cesty tohto štátu.
2.
Ak je predmetom zmluvy o preprave
vnútrozemskou vodnou cestou doprava tovaru bez prekládky na medzinárodných aj
národných vodných cestách podliehajúcich tomuto dohovoru a na
vnútrozemských vodných cestách spomenutých vo vyhlásení uvedenom v odseku
1, tento dohovor sa použije aj na takúto zmluvu, ale nie, ak je
vzdialenosť, ktorá sa má prejsť na vodných cestách uvedených na
druhom mieste, dlhšia.
3.
Ak bolo urobené vyhlásenie podľa odseku 1,
ktorýkoľvek iný zmluvný štát môže vyhlásiť, že takisto nebude
uplatňovať žiadne ustanovenia tohto dohovoru na zmluvy uvedené
v predmetnom vyhlásení. Vyhlásenie podľa tohto odseku nadobudne
účinnosť v okamihu nadobudnutia platnosti tohto dohovoru pre
zmluvný štát, ktorý urobil vyhlásenie podľa odseku 1, ale najskôr v čase
nadobudnutia platnosti tohto dohovoru pre štát, ktorý urobil vyhlásenie
podľa tohto odseku.
4.
Vyhlásenia uvedené v odsekoch 1 a 3 môžu
byť kedykoľvek odvolané vcelku alebo sčasti oznámením o notifikácii
depozitárovi s uvedením dátumu ukončenia účinnosti. Odvolanie
vyhlásenia nebude mať žiaden účinok na už uzatvorené zmluvy.
Článok 31
Národná preprava alebo bezplatná preprava
Každý zmluvný štát môže pri podpise tohto
dohovoru alebo pri uložení jeho ratifikačnej listiny, listiny o prijatí,
schválení alebo prístupe alebo kedykoľvek neskôr vyhlásiť, že bude
používať ustanovenia tohto dohovoru takisto:
a)
na zmluvy o preprave tovaru s miestom
nakládky alebo miestom, kde bol tovar prevzatý, a miestom vykládky alebo
miestom dodávky umiestneným na jeho území;
b)
odchylne od článku 1 ods. 1 aj pri bezplatnej
preprave.
Článok 32
Regionálne podmienky
týkajúce sa zodpovednosti
1.
Každý zmluvný štát môže pri podpisovaní tohto
dohovoru alebo pri uložení jeho ratifikačnej listiny, listiny o prijatí,
schválení alebo prístupe alebo kedykoľvek neskôr vyhlásiť, že pri
preprave tovaru medzi miestami nakladania alebo miestami, kde sa tovar
prevezme, a miestami vyloženia alebo dodania, ktoré sa v oboch
prípadoch nachádzajú na území jedného zo štátov alebo na území štátov, ktoré
urobili to isté vyhlásenie, nebude dopravca zodpovedať za škodu
zapríčinenú konaním alebo zanedbaním vedúceho plavidla, lodivoda alebo
akejkoľvek inej osoby v posádke plavidla, tlačného alebo
ťažného remorkéra počas plavby alebo počas zostavovania alebo
odstavovania tlačenej alebo vlečenej zostavy, ak dopravca vyhovel
záväzkom týkajúcim sa posádky podľa článku 3 ods. 3, pokiaľ nie
sú konania a zanedbania dôsledkom zámeru spôsobiť škodu alebo
ľahkomyseľného konania s vedomím, že taká škoda môže s najväčšou
pravdepodobnosťou vzniknúť.
2.
Ustanovenie týkajúce sa zodpovednosti uvedené
v odseku 1 nadobudne platnosť medzi dvoma zmluvnými štátmi v čase,
keď tento dohovor nadobudne platnosť v druhom štáte, ktorý
urobil to isté vyhlásenie. Ak štát urobil toto vyhlásenie po nadobudnutí
platnosti dohovoru, ustanovenie o zodpovednosti uvedené v odseku 1
nadobudne platnosť prvý deň v mesiaci nasledujúcom po troch
mesiacoch po oznámení vyhlásenia depozitárovi. Ustanovenie o zodpovednosti
sa bude vzťahovať len na zmluvy o preprave podpísané po nadobudnutí
platnosti tohto vyhlásenia.
3.
Vyhlásenie uvedené v odseku 1 môže byť
kedykoľvek odvolané oznámením o notifikácii depozitárovi. V prípade
odvolania sa platnosť ustanovení o zodpovednosti uvedených v odseku
1 skončí prvým dňom v mesiaci nasledujúcom po oznámení alebo
následne po čase uvedenom v oznámení. Toto odvolanie sa nebude
vzťahovať na zmluvy o preprave podpísané predtým, než
skončila platnosť ustanovení o zodpovednosti.
KAPITOLA X
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 33
Podpis, ratifikácia,
prijatie, schválenie, pristúpenie
1.
Tento dohovor je otvorený na podpis všetkým štátom
jeden rok v sídle depozitára. Doba podpisu sa začína dňom,
keď bude mať depozitár k dispozícii všetky autentické znenia
tohto dohovoru.
2.
Štáty sa môžu stať zmluvnou stranou tohto
dohovoru:
a)
podpisom bez výhrady ratifikácie, prijatím alebo
schválením;
b)
podpisom s výhradou následnej ratifikácie,
prijatia alebo schválenia a následne ratifikáciou, prijatím alebo
schválením;
c)
pristúpením po termíne podpísania.
3.
Listiny o ratifikácii, prijatí, schválení
alebo pristúpení sa ukladajú u depozitára.
Článok 34
Nadobudnutie platnosti
1.
Tento dohovor nadobudne platnosť prvý deň
v mesiaci nasledujúcom po uplynutí doby troch mesiacov odo dňa,
keď päť štátov podpísalo tento dohovor bez výhrady ratifikácie, prijatia
alebo schválenia alebo uložilo svoje listiny o ratifikácii, prijatí,
schválení alebo pristúpení u depozitára.
2.
Pre každý štát, ktorý podpísal tento dohovor bez
výhrady ratifikácie, prijatia alebo schválenia alebo uložil listiny o ratifikácii,
prijatí, schválení alebo pristúpení u depozitára po nadobudnutí jeho
platnosti, nadobudne tento dohovor platnosť prvý deň v mesiaci
nasledujúcom po uplynutí troch mesiacov odo dňa podpisu bez výhrady
ratifikácie, prijatia alebo schválenia alebo uloženia listín o ratifikácii,
prijatí, schválení alebo pristúpení  u depozitára.
Článok 35
Vypovedanie
1.
Zmluvný štát môže tento dohovor vypovedať po
uplynutí doby jedného roka po dni, keď nadobudol platnosť pre tento
štát.
2.
Oznámenie o vypovedaní musí byť uložené
u depozitára.
3.
Vypovedanie nadobudne platnosť prvý deň
v mesiaci nasledujúcom po uplynutí doby jedného roka odo dňa uloženia
oznámenia o vypovedaní alebo po dlhšej dobe uvedenej v tomto
oznámení.
Článok 36
Preskúmania a zmeny
Na požiadanie najmenej jednej tretiny zmluvných
štátov tohto dohovoru zvolá depozitár na účely jeho preskúmania alebo
zmeny konferenciu zmluvných štátov.
Článok 37
Zmeny limitných
množstiev a účtovných jednotiek
1.
Bez ohľadu na ustanovenia článku 36,
v prípade navrhovanej zmeny hodnoty uvedenej v článku 20 ods. 1
alebo výmeny jednotky definovanej v článku 28, ak o to požiada
najmenej jedna štvrtina zmluvných strán tohto dohovoru, predloží depozitár
tento návrh všetkým členom Európskej hospodárskej komisie Organizácie
Spojených národov, Ústrednej komisii pre plavbu na Rýne a Dunajskej
komisii a všetkým zmluvným štátom, zvolá konferenciu výlučne na
účely zmeny hodnôt uvedených v článku 20 ods. 1 alebo výmeny
jednotky definovanej v článku 28 za inú jednotku.
2.
Konferencia sa zvolá najskôr šesť mesiacov po
dni, keď bol podaný návrh.
3.
Všetky zmluvné štáty tohto dohovoru sú oprávnené
zúčastniť sa na tejto konferencii bez ohľadu na to, či sú
členmi organizácií uvedených v odseku 1.
4.
Akékoľvek rozhodnutie konferencie sa musí
prijať dvojtretinovou väčšinou zmluvných štátov zúčastnených na
hlasovaní za predpokladu, že sa na hlasovaní zúčastnila nie menej ako
polovica zmluvných štátov tohto dohovoru.
5.
Počas konzultácií týkajúcich sa náhrady škôd
podľa článku 20 ods. 1 konferencia zohľadní poznatky zo
škodových udalostí a hlavne rozsah vzniknutých škôd, kurzový rozdiel
a vplyv navrhovaných zmien na náklady poistenia.
6.

a)
Zmena sumy podľa uvedeného článku sa môže
prejednať najskôr päť rokov po predložení tohto dohovoru na podpis
a najskôr päť rokov od nadobudnutia platnosti predchádzajúcej zmeny.
b)
Náhrada škody sa nemôže zvýšiť tak, aby
prevýšila náhradu maximálnej hodnoty zodpovednosti stanovenej v tomto
dohovore, zvýšenej o šesť percent za rok, vypočítanej podľa
zásad zloženého úroku odo dňa, keď sa tento dohovor otvoril na podpis.
c)
Náhrada škody sa nemôže zvýšiť nad trojnásobok
maximálnych hodnôt zodpovednosti za škody stanovených v tomto dohovore.
7.
Depozitár musí všetkým zmluvným štátom oznámiť
každú zmenu prijatú podľa článku 4. Zmena sa považuje za prijatú po
uplynutí 18 mesiacov nasledujúcich po dni jej oznámenia za predpokladu, že
v tomto období neinformuje depozitára nie menej než jedna štvrtina štátov,
ktoré boli zmluvnými stranami v čase rozhodovania o tejto zmene,
že neprijíma túto zmenu. V takom prípade je zmena neplatná a nenadobúda
platnosť.
8.
Zmena, ktorá sa považuje za prijatú v súlade
s odsekom 7, nadobudne platnosť 18 mesiacov po jej prijatí.
9.
Touto zmenou sú viazané všetky zmluvné štáty,
pokiaľ sa jej vypovedanie podľa článku 35 dohovoru
neuskutoční neskôr ako šesť mesiacov predtým, než zmena nadobudne
platnosť. Oznámenie o vypovedaní je účinné, keď zmena
nadobudne platnosť.
10.
Ak bola určitá zmena schválená, ale neuplynula
lehota 18 mesiacov stanovená na jej prijatie, štát, ktorý sa stane zmluvnou
stranou počas tohto obdobia je príslušnou zmenou viazaný, ak táto zmena
nadobudne platnosť. Štát, ktorý sa stane zmluvným štátom po tomto období,
je viazaný zmenou prijatou podľa odseku 7. V prípadoch uvedených
v tomto odseku bude štát viazaný zmenou ihneď potom ako zmena nadobudne
platnosť alebo ihneď potom, ako pre takýto štát nadobudne
platnosť tento dohovor, ak sa to deje následne.
Článok 38 Depozitár
1.
Depozitárom tohto dohovoru je vláda Maďarskej
republiky.
2.
Depozitár je povinný:
a)
oznámiť všetkým štátom, ktoré sa
zúčastnili na diplomatickej konferencii na prijatie Budapeštianskeho
dohovoru o zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste,
a zaslať na overenie tento dohovor v oficiálnej jazykovej
verzii, ktorá nebola k dispozícii v čase konania konferencie;
b)
informovať všetky štáty uvedené v písmene
a) o každom návrhu zmeny textu oznámeného v súlade s písmenom
a);
c)
stanoviť deň, keď sa navzájom
prispôsobili všetky oficiálne jazykové verzie tohto dohovoru, a tým sa
považujú za autentické;
d)
oznámiť všetkým členom uvedeným v písmene
a) stanovenie dňa v súlade s písmenom c);
e)
odovzdať všetkým štátom, ktoré sa
zúčastnili na diplomatickej konferencii na prijatie Budapeštianskeho
dohovoru o zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste,
a tým, ktoré podpísali tento dohovor alebo k nemu pristúpili
následne, overené kópie tohto dohovoru;
f)
informovať všetky štáty, ktoré podpísali tento
dohovor alebo k nemu pristúpili, o:

i.
akomkoľvek novom podpise, uložení
ratifikačnej listiny, listiny o výhrade alebo vyhlásení s uvedením
dátumu takéhoto podpisu, uloženia ratifikačnej listiny, listiny o výhrade
alebo vyhlásení;

ii.
dátume nadobudnutia platnosti tohto dohovoru;

iii.
akomkoľvek vypovedaní tohto dohovoru
a o dni, keď takéto vypovedanie nadobúda platnosť;

iv.
akejkoľvek zmene prijatej podľa
článkov 36 a 37 tohto dohovoru a o dátume nadobudnutia
platnosti takejto zmeny;

v.
akejkoľvek zmene požadovanej podľa
podmienok tohto dohovoru.
3.
Po nadobudnutí platnosti tohto dohovoru zašle
depozitár sekretariátu Organizácie Spojených národov overenú kópiu tohto dohovoru
na registráciu a publikáciu podľa článku 102 Charty Organizácie
Spojených národov.
VYHOTOVENÉ V Budapešti dvadsiateho
druhého júna dvetisíc jedna v jednom pôvodnom vyhotovení, z ktorého
anglické, francúzske, holandské, nemecké a ruské znenia sú rovnako
autentické.
NA DÔKAZ TOHO podpísaní splnomocnení
zástupcovia, riadne poverení na tento účel svojimi vládami, podpísali
tento dohovor.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli8. 4. 2016
            COM(2016) 193 final
            2016/0098(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Mikronézskymi federatívnymi štátmi o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               V nariadení Rady (ES) č. 539/2001
                  1
                sa uvádza zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti. Nariadenie (ES) č. 539/2001 uplatňujú všetky členské štáty s výnimkou Írska a Spojeného kráľovstva.

               Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 509/2014
                  2
                sa zmenilo nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 tak, že 19 krajín bolo presunutých do prílohy II, v ktorej sa uvádza zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od vízovej povinnosti. Ide o týchto 19 krajín: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbia, Marshallove ostrovy, Mikronézia, Nauru, Palau, Peru, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svätá Lucia, Svätý Vincent a Grenadíny, Šalamúnove ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východný Timor. Odkaz na každú z týchto krajín v prílohe II je doplnený poznámkou pod čiarou, v ktorej sa uvádza, že „oslobodenie od vízovej povinnosti sa uplatňuje od dátumu nadobudnutia platnosti dohody o oslobodení od vízovej povinnosti, ktorá sa uzavrie s Európskou úniou.“

               Nariadenie (EÚ) č. 509/2014 bolo prijaté 20. mája 2014 a účinnosť nadobudlo 9. júna 2014. Komisia v júli 2014 predložila Rade odporúčanie, aby ju Rada poverila začať rokovania o dohodách o zrušení vízovej povinnosti s každou z týchto 17 krajín: Dominika, Grenada, Kiribati, Marshallove ostrovy, Mikronézia, Nauru, Palau, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svätá Lucia, Svätý Vincent a Grenadíny, Šalamúnove ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východný Timor
                  3
               . Dňa 9. októbra 2014 Rada vydala smernice na rokovania určené Komisii.

               Prvá séria dohôd o zrušení vízovej povinnosti bola podpísaná 6. mája 2015 (Spojené arabské emiráty), 26. mája 2015 (Východný Timor) a 28. mája 2015 (Dominika, Grenada, Svätá Lucia, Svätý Vincent a Grenadíny, Samoa, Trinidad a Tobago a Vanuatu) a tieto dohody sa predbežne vykonávajú odo dňa podpisu až do nadobudnutia ich platnosti. Rada povolila podpis druhej série dohôd o zrušení vízovej povinnosti s Tongo (dohoda podpísaná 20. novembra 2015), Kolumbiou (dohoda podpísaná 2. decembra 2015), Kiribati (dátum podpisu sa určí) a Palau (dohoda podpísaná 7. decembra 2015). Tieto štyri dohody sa predbežne vykonávajú odo dňa nasledujúceho po dni podpisu až do nadobudnutia ich platnosti.

               Rokovania s Mikronéziou sa začali 17. decembra 2014 a viedli sa prostredníctvom výmeny listov. V rámci ďalších rokovaní sa dosiahla dohoda o všetkých aspektoch. Hlavní vyjednávači parafovali dohodu prostredníctvom výmeny listov 16. decembra 2015 (Mikronézia) a 13. januára 2016 (Únia). Členské štáty boli informované na zasadnutí pracovnej skupiny Rady pre víza, ktoré sa konalo 18. januára 2016.

               2.PRÁVNY ZÁKLAD

               Pokiaľ ide o Úniu, právnym základom dohody je článok 77 ods. 2 písm. a) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) v spojení s jej článkom 218.

               Pripojený návrh predstavuje právny nástroj na uzavretie dohody. Rada rozhodne kvalifikovanou väčšinou po podpise dohody v mene Únie osobou, ktorú určí predsedníctvo Rady, a po získaní súhlasu Európskeho parlamentu v súlade s článkom 218 ods. 6 druhým pododsekom písm. a) ZFEÚ.

               3.VÝSLEDOK ROKOVANÍ

               Komisia sa domnieva, že ciele stanovené Radou v jej smerniciach na rokovania boli dosiahnuté a návrh dohody o zrušení vízovej povinnosti je pre Úniu prijateľný.

               Konečný obsah dohody možno zhrnúť takto:

               Účel

               Dohoda umožňuje občanom Európskej únie a občanom Mikronézie cestovať bez víz na územie druhej zmluvnej strany na obdobie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia.

               S cieľom zabezpečiť rovnaké zaobchádzanie so všetkými občanmi EÚ sa do dohody zahrnulo ustanovenie, v ktorom sa uvádza, že Mikronézia môže pozastaviť vykonávanie dohody alebo dohodu vypovedať len vo vzťahu ku všetkým členským štátom Európskej únie a rovnako Únia môže pozastaviť vykonávanie dohody alebo dohodu vypovedať len v mene všetkých svojich členských štátov.

               Osobitné postavenie Spojeného kráľovstva a Írska je vyjadrené v preambule.

               Rozsah pôsobnosti

               Zrušenie vízovej povinnosti sa vzťahuje na všetky kategórie osôb (držitelia bežných, diplomatických, služobných/úradných a špeciálnych pasov) cestujúcich na akékoľvek účely okrem účelov vykonávania platenej činnosti. V prípade kategórie osôb cestujúcich na účely vykonávania platenej činnosti má každý členský štát, ako aj Mikronézia naďalej možnosť uložiť vízovú povinnosť štátnym príslušníkom druhej zmluvnej strany v súlade s uplatniteľným právom Únie alebo vnútroštátnym právom. Aby sa zabezpečilo zosúladené vykonávanie, k dohode je pripojené spoločné vyhlásenie týkajúce sa výkladu kategórie osôb cestujúcich na účely vykonávania platenej činnosti.

               Dĺžka pobytu

               Dohoda umožňuje občanom Európskej únie a občanom Mikronézie cestovať bez víz na územie druhej zmluvnej strany na obdobie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia. K dohode je pripojené spoločné vyhlásenie týkajúce sa výkladu uvedeného obdobia 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia.

               V dohode sa zohľadňuje postavenie členských štátov, ktoré ešte v plnom rozsahu neuplatňujú schengenské acquis. Dovtedy, kým tieto štáty nebudú súčasťou schengenského priestoru bez vnútorných hraníc, zrušením vízovej povinnosti sa štátnym príslušníkom Mikronézie udeľuje právo zdržiavať sa 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia na území každého z týchto členských štátov (v súčasnosti ide o Bulharsko, Cyprus, Chorvátsko a Rumunsko) bez ohľadu na obdobie vypočítané pre celý schengenský priestor.

               Územná pôsobnosť

               Dohoda obsahuje ustanovenia týkajúce sa jej územnej pôsobnosti: v prípade Francúzska a Holandska by štátni príslušníci Mikronézie zrušením vízovej povinnosti získali právo zdržiavať sa iba na európskych územiach týchto členských štátov.

               Vyhlásenia

               Okrem spoločných vyhlásení, ktoré už boli uvedené, sú k dohode pripojené ďalšie dve spoločné vyhlásenia týkajúce sa:

               –pridruženia Nórska, Islandu, Švajčiarska a Lichtenštajnska k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis,

               –úplného šírenia informácií o obsahu a dôsledkoch dohody o zrušení vízovej povinnosti a súvisiacich záležitostiach, ako sú podmienky vstupu.

               4.ZÁVER

               Na základe uvedených výsledkov Komisia navrhuje, aby Rada po získaní súhlasu Európskeho parlamentu schválila dohodu medzi Európskou úniou a Mikronézskymi federatívnymi štátmi o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch.

               2016/0098 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Mikronézskymi federatívnymi štátmi o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 77 ods. 2 písm. a) v spojení s článkom 218 ods. 6 druhým pododsekom písm. a) bodom v),

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu
                  4
               ,

               keďže:

               (1)Komisia rokovala v mene Európskej únie o dohode s Mikronézskymi federatívnymi štátmi o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch (ďalej len „dohoda“).

               (2)V súlade s rozhodnutím Rady (EÚ) 2015/[…], bola dohoda podpísaná a predbežne sa vykonáva od […].

               (3)Dohodou sa zriaduje spoločný výbor odborníkov pre správu dohody. Úniu v tomto spoločnom výbore zastupuje Komisia, ktorej by mali pomáhať zástupcovia členských štátov.

               (4)Toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorom sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2000/365/ES
                  5
               ; Spojené kráľovstvo sa preto nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

               (5)Toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorých sa Írsko nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES
                  6
               ; Írsko sa preto nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

               (6)Dohoda by sa mala schváliť,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Týmto sa v mene Únie schvaľuje Dohoda medzi Európskou úniou a Mikronézskymi federatívnymi štátmi o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch.

               Článok 2

               Predseda Rady v mene Únie vykoná oznámenie podľa článku 8 ods. 1 dohody
                  7
               .

               Článok 3

               Komisia, ktorej pomáhajú zástupcovia členských štátov, zastupuje Úniu v spoločnom výbore odborníkov zriadenom podľa článku 6 dohody.

               Článok 4

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. ES L 81, 21.3.2001, s. 1).

                     (2)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 509/2014 z 15. mája 2014, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. EÚ L 149, 20.5.2014, s. 67).

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Súhlas udelený […].

                     (5)
                  Rozhodnutie Rady 2000/365/ES z 29. mája 2000, ktoré sa týka požiadavky Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis (Ú. v. ES L 131, 1.6.2000, s. 43).

                     (6)
                  Rozhodnutie Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002 o požiadavke Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis (Ú. v. ES L 64, 7.3.2002, s. 20).

                     (7)
                  Dátum nadobudnutia platnosti dohody uverejní Generálny sekretariát Rady v Úradnom vestníku Európskej únie.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli8. 4. 2016
            COM(2016) 193 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Mikronézskymi federatívnymi štátmi o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               PRÍLOHA

               k

               návrhu rozhodnutia Rady

               o uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Mikronézskymi federatívnymi štátmi o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               DOHODA

               medzi Európskou úniou a Mikronézskymi federatívnymi štátmi o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               EURÓPSKA ÚNIA, ďalej len „Únia“ alebo „EÚ“, a

               MIKRONÉZSKE FEDERATÍVNE ŠTÁTY, ďalej len „Mikronézia“,

               ďalej spoločne len „zmluvné strany“,

               S CIEĽOM ďalej rozvíjať priateľské vzťahy medzi zmluvnými stranami a želajúc si zjednodušiť cestovanie zabezpečením vstupu a krátkodobého pobytu bez potreby víz pre svojich občanov,

               SO ZRETEĽOM na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 509/2014 z 15. mája 2014, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti
                  1
               , a to okrem iného tak, že sa 19 tretích krajín vrátane Mikronézie presúva na zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch v členských štátoch,

               MAJÚC NA PAMÄTI, že v článku 1 nariadenia (EÚ) č. 509/2014 sa uvádza, že oslobodenie týchto 19 krajín od vízovej povinnosti sa má uplatňovať od dátumu nadobudnutia platnosti dohody o oslobodení od vízovej povinnosti, ktorá sa uzavrie s Úniou,

               ŽELAJÚC SI zabezpečiť zásadu rovnakého zaobchádzania so všetkými občanmi EÚ,

               ZOHĽADŇUJÚC, že na osoby cestujúce na účely vykonávania platenej činnosti počas ich krátkodobého pobytu sa táto dohoda nevzťahuje, a preto sa na túto kategóriu naďalej vzťahujú príslušné pravidlá práva Únie, vnútroštátneho práva členských štátov a vnútroštátneho práva Mikronézie týkajúce sa vízovej povinnosti alebo oslobodenia od nej a prístupu k zamestnaniu,

               ZOHĽADŇUJÚC Protokol o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a Protokol o schengenskom acquis začlenenom do rámca Európskej únie, ktoré sú pripojené k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a potvrdzujúc, že ustanovenia tejto dohody sa nevzťahujú na Spojené kráľovstvo a Írsko,

               SA DOHODLI TAKTO:

               ČLÁNOK 1

               Účel

               Táto dohoda umožňuje občanom Únie a občanom Mikronézie cestovať bez víz na územie druhej zmluvnej strany na obdobie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia.

               ČLÁNOK 2

               Vymedzenie pojmov

               Na účely tejto dohody:

               a)
                     „členský štát“ je ktorýkoľvek členský štát Únie s výnimkou Spojeného kráľovstva a Írska;

               b)
                     „občan Únie“ je štátny príslušník členského štátu vymedzeného v písmene a);

               c)
                     „občan Mikronézie“ je každá osoba, ktorá má štátne občianstvo Mikronézie;

               d)
                     „schengenský priestor“ je priestor bez vnútorných hraníc zahŕňajúci územia členských štátov vymedzených v písmene a), ktoré v plnom rozsahu uplatňujú schengenské acquis.

               ČLÁNOK 3

               Rozsah pôsobnosti

               1.
                     Občania Únie, ktorí sú držiteľmi platného bežného, diplomatického, služobného, úradného alebo špeciálneho pasu vydaného členským štátom, môžu vstúpiť na územie Mikronézie a zdržiavať sa na ňom bez víz počas obdobia vymedzeného v článku 4 ods. 1.

               Občania Mikronézie, ktorí sú držiteľmi platného bežného, diplomatického, služobného, úradného alebo špeciálneho pasu vydaného Mikronéziou, môžu vstúpiť na územie členských štátov a zdržiavať sa na ňom bez víz počas obdobia vymedzeného v článku 4 ods. 2.

               2.
                     Odsek 1 tohto článku sa nevzťahuje na osoby cestujúce na účely vykonávania platenej činnosti.

               V prípade tejto kategórie osôb sa môže každý členský štát sám rozhodnúť, či občanom Mikronézie uloží vízovú povinnosť alebo ju zruší v súlade s článkom 4 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 539/2001
                  2
               .

               V prípade tejto kategórie osôb sa môže Mikronézia rozhodnúť, či občanom jednotlivých členských štátov uloží vízovú povinnosť alebo ju zruší v súlade so svojím vnútroštátnym právom.

               3.
                     Zrušenie vízovej povinnosti stanovené touto dohodou sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté právne predpisy zmluvných strán týkajúce sa podmienok vstupu a krátkodobého pobytu. Členské štáty a Mikronézia si vyhradzujú právo nepovoliť vstup na svoje územie a krátkodobý pobyt na svojom území v prípade nesplnenia jednej alebo viacerých uvedených podmienok.

               4.
                     Zrušenie vízovej povinnosti sa uplatňuje bez ohľadu na spôsob dopravy použitý na prekročenie hraníc zmluvných strán.

               5.
                     Záležitosti, na ktoré sa nevzťahuje táto dohoda, sa spravujú právom Únie, vnútroštátnym právom členských štátov a vnútroštátnym právom Mikronézie.

               ČLÁNOK 4

               Dĺžka pobytu

               1.
                     Občania Únie sa môžu zdržiavať na území Mikronézie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia.

               2.
                     Občania Mikronézie sa môžu zdržiavať na území členských štátov plne uplatňujúcich schengenské acquis najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia. Toto obdobie sa vypočíta nezávisle od akéhokoľvek pobytu v členskom štáte, ktorý ešte v plnom rozsahu neuplatňuje schengenské acquis.

               Občania Mikronézie sa môžu zdržiavať na území každého členského štátu, ktorý ešte v plnom rozsahu neuplatňuje schengenské acquis, najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia bez ohľadu na obdobie pobytu vypočítané pre územie členských štátov plne uplatňujúcich schengenské acquis.

               3.
                     Touto dohodou nie je dotknutá možnosť Mikronézie a členských štátov predĺžiť obdobie pobytu na viac ako 90 dní v súlade s ich príslušným vnútroštátnym právom a právom Únie.

               ČLÁNOK 5

               Územná pôsobnosť

               1.
                     Pokiaľ ide o Francúzsku republiku, táto dohoda sa vzťahuje iba na európske územie Francúzskej republiky.

               2.
                     Pokiaľ ide o Holandské kráľovstvo, táto dohoda sa vzťahuje iba na európske územie Holandského kráľovstva.

               ČLÁNOK 6

               Spoločný výbor pre správu dohody

               1.
                     Zmluvné strany zriadia spoločný výbor odborníkov (ďalej len „výbor“) zložený zo zástupcov Únie a zástupcov Mikronézie. Úniu zastupuje Európska komisia.

               2.
                     Výbor plní okrem iného tieto úlohy:

               a)
                     monitoruje vykonávanie tejto dohody;

               b)
                     navrhuje zmeny tejto dohody alebo dodatky k nej;

               c)
                     urovnáva spory vyplývajúce z výkladu alebo uplatňovania tejto dohody.

               3.
                     Výbor sa schádza vždy, keď je to potrebné, na žiadosť jednej zo zmluvných strán.

               4.
                     Výbor prijme svoj rokovací poriadok.

               ČLÁNOK 7

               Vzťah medzi touto dohodou a existujúcimi dvojstrannými dohodami o zrušení vízovej povinnosti
                  medzi členskými štátmi a Mikronéziou

               Táto dohoda má prednosť pred akýmikoľvek dvojstrannými dohodami alebo dohovormi uzavretými medzi jednotlivými členskými štátmi a Mikronéziou, pokiaľ sa vzťahujú na záležitosti patriace do rozsahu pôsobnosti tejto dohody.

               ČLÁNOK 8

               Záverečné ustanovenia

               1.
                     Zmluvné strany ratifikujú alebo schvália túto dohodu v súlade so svojimi príslušnými vnútornými postupmi a dohoda nadobudne platnosť prvým dňom druhého mesiaca po dni neskoršieho z dvoch oznámení, ktorými si zmluvné strany navzájom oznámia ukončenie týchto postupov.

               Táto dohoda sa predbežne vykonáva odo dňa nasledujúceho po dni jej podpisu.

               2.
                     Táto dohoda sa uzatvára na neurčitý čas, pokiaľ sa nevypovie v súlade s odsekom 5.

               3.
                     Túto dohodu je možné zmeniť písomnou dohodou zmluvných strán. Zmeny nadobudnú platnosť potom, ako si zmluvné strany navzájom oznámia ukončenie svojich vnútorných postupov potrebných na tento účel.

               4.
                     Každá zmluvná strana môže úplne alebo čiastočne pozastaviť vykonávanie tejto dohody, najmä z dôvodov verejného poriadku, ochrany národnej bezpečnosti alebo ochrany verejného zdravia, nelegálneho prisťahovalectva alebo opätovného zavedenia vízovej povinnosti ktoroukoľvek zo zmluvných strán. Zmluvná strana rozhodnutie o pozastavení vykonávania dohody oznámi druhej zmluvnej strane najneskôr dva mesiace pred plánovaným nadobudnutím jeho platnosti. Zmluvná strana, ktorá pozastavila vykonávanie tejto dohody, v prípade pominutia dôvodov pozastavenia o tom okamžite informuje druhú zmluvnú stranu a pozastavenie zruší.

               5.
                     Každá zmluvná strana môže túto dohodu vypovedať písomným oznámením druhej zmluvnej strane. Platnosť tejto dohody sa skončí po uplynutí 90 dní odo dňa takéhoto oznámenia.

               6.
                     Mikronézia môže pozastaviť vykonávanie tejto dohody alebo túto dohodu vypovedať len v súvislosti so všetkými členskými štátmi.

               7.
                     Únia môže pozastaviť vykonávanie tejto dohody alebo túto dohodu vypovedať len vo vzťahu ku všetkým svojim členským štátom.

               V dvoch vyhotoveniach v anglickom, bulharskom, českom, dánskom, estónskom, fínskom, francúzskom, gréckom, holandskom, chorvátskom, litovskom, lotyšskom, maďarskom, maltskom, nemeckom, poľskom, portugalskom, rumunskom, slovenskom, slovinskom, španielskom, švédskom a talianskom jazyku, pričom každé znenie je rovnako autentické.

               SPOLOČNÉ VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA ISLANDU, NÓRSKA, ŠVAJČIARSKA
                  A LICHTENŠTAJNSKA

               Zmluvné strany berú na vedomie úzke vzťahy medzi Európskou úniou a Nórskom, Islandom, Švajčiarskom a Lichtenštajnskom, najmä na základe dohôd z 18. mája 1999 a 26. októbra 2004 týkajúcich sa pridruženia týchto krajín k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis.

               Za týchto okolností je žiaduce, aby orgány Nórska, Islandu, Švajčiarska a Lichtenštajnska na jednej strane a Mikronézie na strane druhej bezodkladne uzatvorili dvojstranné dohody o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch s podobnými podmienkami, aké boli dohodnuté v tejto dohode.

               SPOLOČNÉ VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA VÝKLADU KATEGÓRIE OSÔB CESTUJÚCICH NA ÚČELY VYKONÁVANIA PLATENEJ ČINNOSTI,
                  KTORÁ JE UVEDENÁ V ČLÁNKU 3 ODS. 2 TEJTO DOHODY

               So želaním zabezpečiť jednotný výklad sa zmluvné strany dohodli, že na účely tejto dohody do kategórie osôb vykonávajúcich platenú činnosť patria osoby, ktoré ako zamestnanci alebo poskytovatelia služieb vstupujú na územie druhej zmluvnej strany na účely vykonávania zárobkovej alebo odplatnej činnosti.

               Do tejto kategórie by nemali patriť:

               –
                     podnikatelia, t. j. osoby cestujúce na účely obchodného rokovania (bez toho, aby boli zamestnané v krajine druhej zmluvnej strany),

               –
                     športovci alebo umelci vykonávajúci činnosť ad hoc,

               –
                     novinári, ktorých vyslali médiá z ich krajiny pobytu, a

               –
                     vnútropodnikoví stážisti.

               Vykonávanie tohto vyhlásenia monitoruje v rámci svojich povinností podľa článku 6 tejto dohody spoločný výbor, ktorý môže navrhnúť úpravy, ak to na základe skúseností zmluvných strán považuje za nutné.

               SPOLOČNÉ VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA VÝKLADU OBDOBIA 90 DNÍ
                  V RÁMCI AKÉHOKOĽVEK 180-DŇOVÉHO OBDOBIA, KTORÉ JE STANOVENÉ V ČLÁNKU 4 TEJTO DOHODY

               Zmluvné strany sa dohodli, že obdobie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia, ktoré je stanovené v článku 4 tejto dohody, znamená buď nepretržitý pobyt, alebo niekoľko za sebou nasledujúcich pobytov, ktoré v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia netrvajú spolu dlhšie ako 90 dní.

               Pojem „akékoľvek“ znamená, že sa uplatňuje pohyblivé 180-dňové referenčné obdobie, v rámci ktorého sa spätne započítava každý deň pobytu počas obdobia posledných 180 dní s cieľom overiť, či je požiadavka týkajúca sa 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia naďalej splnená. Okrem iného to znamená, že neprítomnosťou počas neprerušeného obdobia 90 dní vzniká nárok na nový pobyt v dĺžke najviac 90 dní.

               SPOLOČNÉ VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA INFORMOVANIA OBČANOV
                  O DOHODE O ZRUŠENÍ VÍZOVEJ POVINNOSTI

               Uznávajúc význam transparentnosti pre občanov Európskej únie a občanov Mikronézie, sa zmluvné strany dohodli, že zabezpečia úplné šírenie informácií o obsahu a dôsledkoch dohody o zrušení vízovej povinnosti, ako aj o záležitostiach, ktoré s ňou súvisia, napríklad o podmienkach vstupu.

               _________________

                     (1)
                  Ú. v. EÚ L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (2)
                  Nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. ES L 81, 21.3.2001, s. 1).


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli25. 8. 2017
            COM(2017) 452 final
            2017/0213(APP)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY,
            ktorým sa mení rozhodnutie 2003/76/ES, ktorým sa ustanovujú opatrenia potrebné na vykonávanie protokolu tvoriaceho prílohu k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva o finančných dôsledkoch ukončenia platnosti Zmluvy o ESUO a o Výskumnom fonde uhlia a ocele

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               •Dôvody a ciele návrhu

                  V súvislosti s kvantitatívnym uvoľňovaním pod vedením Európskej centrálnej banky v kombinácii so zásadou bezpečnosti, ktorá sa uplatňuje pri hospodárení s aktívami Európskeho spoločenstva uhlia a ocele v likvidácii (ESUO v l.), sa každoročne výrazne znižujú príjmy pridelené na financovanie výskumných projektov v oblasti uhlia a ocele, čo vedie k tomu, že sa možno nedosiahne kritická úroveň financovania pre organizovanie každoročnej výzvy na predkladanie návrhov.

                  Rozpočtové finančné krytie Výskumného fondu pre uhlie a oceľ sa znížilo zo 46 miliónov EUR na rok 2017 na základe príjmov ESUO v l. v roku 2015 na 27 miliónov EUR na rok 2018 na základe príjmov ESUO v l. v roku 2016 a očakáva sa, že táto suma bude v roku 2019 ešte nižšia (od 14 do 18 miliónov EUR).

                  Riešenie tejto situácie, ktoré by do úpravy menovej politiky a zvýšenia návratnosti aktív na trhoch s verejnými dlhopismi načas udržalo uspokojivú úroveň financovania výskumných projektov spoločenstva pre uhlie a oceľ, možno nájsť v recyklácii nepoužitých rozpočtových prostriedkov poskytnutých pre výskumný program Výskumného fondu pre uhlie a oceľ (RFCS), a najmä súm zrušených záväzkov prijatých v rámci tohto programu.

               Prijatím navrhovanej revízie sa povolí opätovné využitie všetkých zrušených záväzkov (vrátane vrátených súm) v rámci výskumného programu RFCS od roku 2003, ktoré boli vrátené do aktív ESUO v likvidácii a ktoré predstavujú možné doplnkové finančné prostriedky pre výskumný program RFCS vo výške 40,3 mil. EUR. Zabezpečí sa tým aj dodatočné financovanie vo výške asi 5 miliónov EUR ročne (priemerný tok ročných zrušených záväzkov za posledné tri roky výskumného programu RFCS).

               •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky

                  Program RFCS je doplnkom iných nástrojov Únie na podporu adaptácie daného odvetvia na viacerých úrovniach. Patrí k nim Európsky fond pre strategické investície, európske štrukturálne a investičné fondy, iniciatíva Horizont 2020 s verejno-súkromným partnerstvom „SPIRE“ (udržateľný spracovateľský priemysel vďaka efektívnemu využívaniu zdrojov a energie) a Európsky sociálny fond.

                  Tento návrh je v súlade so 4. prioritou Junckerovej Komisie, ktorou je „prehĺbenejší a spravodlivejší vnútorný trh s posilnenou priemyselnou základňou“. Takisto je konzistentný s podporou Únie v prospech konkurencieschopnosti oceliarskeho priemyslu a premeny uhoľného priemyslu, čo patrí k cieľom výskumného programu RFCS.

               •Súlad s ostatnými politikami Únie

               Návrh je plne v súlade s iniciatívami prijatými na úrovni Únie v rámci priemyselnej politiky. Konkrétne je v súlade s oznámením z roku 2014 pod názvom „Za obnovu európskeho priemyslu“
                  1
               , v ktorom sa určujú priority priemyselnej politiky Únie, a oznámením z roku 2016 pod názvom „Oceľ: ochrana udržateľných pracovných miest a rastu v Európe“
                  2
               .

               2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právny základ

               Pravidlá zrušenia viazanosti sú zakotvené v článku 4 rozhodnutia Rady 2003/76/ES, ktorým sa stanovujú opatrenia potrebné na vykonávanie protokolu
                  3
               .

               Navrhovaná revízia je obmedzená na dva odseky článku 4 rozhodnutia Rady 2003/76/ES a jej cieľom je uplatňovať ten istý prístup (automatický prenos do ďalšieho roka) pri oboch kategóriách nepoužitých finančných prostriedkov: neviazané rozpočtové prostriedky na konci roka a zrušené záväzky.

               •Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci)

                  Opatrenia vykonávajúce protokol sú stanovené v rozhodnutí Rady, ktorého revízia patrí do výlučného práva iniciatívy Komisie pri predkladaní legislatívnych návrhov.

               •Proporcionalita

                  Z vnútorných konzultácií v rámci Komisie vyplynul záver, že opätovné využitie prostriedkov so zrušenou viazanosťou nemožno dosiahnuť v rámci výkladu platného právneho základu. Z tohto dôvodu je nutná revízia odsekov 4 a 5 článku 4 rozhodnutia Rady 2003/76/ES.

               3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

               •Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov

                  Neuplatňuje sa. V procese monitorovania a hodnotenia z roku 2013 sa zistilo, že RFCS splnil svoj mandát podporovať konkurencieschopnosť odvetví súvisiacich s uhoľným a oceliarskym priemyslom, a potvrdilo, že je nevyhnutná primeraná úroveň financovania.

               •Konzultácie so zainteresovanými stranami

                  Programový výbor výskumného programu Výskumného fondu pre uhlie a oceľ (COSCO) bol informovaný o poklese disponibilného rozpočtu (zo 46 mil. EUR na rok 2017 na 27 mil. EUR na rok 2018).

                  Európska technologická platforma pre oceľ zastupujúca oceliarsky priemysel (ESTEP) vyjadrila revízii rozhodnutia Rady svoju plnú podporu, keďže v opačnom prípade by mnoho subjektov pocítilo drastické zníženie fondu RFCS.

               •Získavanie a využívanie expertízy

                  Neuplatňuje sa.

               •Posúdenia vplyvu

                  Neuplatňuje sa.

                  Navrhovaná revízia je len obmedzená a má technickú povahu bez výrazného politického, hospodárskeho alebo rozpočtového dosahu (preklenovacie opatrenie).

               •Regulačná vhodnosť a zjednodušenie

                  Neuplatňuje sa.

                  Navrhovanou revíziou sa však zjednoduší vnútorné zaťaženie Komisie, pokiaľ ide o ročnú účtovnú závierku ESUO v l., keďže sumy so zrušenou viazanosťou už nebudú zaznamenávané a zaúčtované v súvahe ESUO v l.

               •Základné práva

                  Neuplatňuje sa.

               4.VPLYV NA ROZPOČET

                  Žiadny.  Návrh nemá žiadny vplyv na počet zamestnancov a nevytvára žiadne nové záväzky na ťarchu všeobecného rozpočtu v kontexte súčasného VFR.

               5.ĎALŠIE PRVKY

               •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ

                  Rýchle prijatie tohto návrhu legislatívnym orgánom do prvého polroka 2018 by umožnilo Komisii navýšiť očakávané finančné krytie programu RFCS na rok 2018 (27 mil. EUR), aby na nadchádzajúcu ročnú výzvu dosiahlo hodnotu 40 mil. EUR.

                  Zostávajúca suma sa môže použiť v roku 2019 na zachovanie rovnakej úrovne financovania RFCS (40 mil. EUR).

               •Vysvetľujúce dokumenty (v prípade smerníc)

                  Neuplatňuje sa.

               •Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu

                  Navrhuje sa rovnaký prístup, pokiaľ ide o:

                  a) sumy, ktorých viazanosť bola zrušená:  sumy, ktoré sú viazané podpísaním dohôd o grante a ktoré už nie sú splatné príjemcom (oprávnené náklady sú nižšie, ako sa očakávalo) alebo sú vrátené, a

                  b) sumy, ktoré nie sú na konci roka viazané podpísaním dohôd o grante. Tieto nevyužité finančné prostriedky sa v súčasnosti automaticky prenášajú do ďalšieho roka vo všeobecnom rozpočte v súlade s článkom 4 ods. 4 rozhodnutia Rady 2003/76/ES.

                  Preto by prostriedky, ktorých viazanosť bola zrušená, splynuli s nepoužitými prostriedkami, na ktoré sa vzťahuje článok 4 ods. 4.

                  Navyše aj na sumy vrátené v rámci programu RFCS sa bude nazerať rovnako a takisto sa automatický prenesú v súlade s príslušnými ustanoveniami nariadenia o rozpočtových pravidlách o pripísaných príjmoch (články 14 a 21 nariadenia o rozpočtových pravidlách).

                  Tým je odôvodnené vypustenie súčasného článku 4 ods. 5 rozhodnutia Rady 2003/76/ES.

                  Revízia sa preto týka týchto ustanovení:

                  1. V článku 4 sa odsek 4 nahrádza takto:

                  4. Nepoužitý príjem a rozpočtové prostriedky odvodené z tohto príjmu, ktoré budú ešte k dispozícii 31. decembra v ktoromkoľvek danom roku, ako aj prostriedky so zrušenou viazanosťou v rámci výskumného programu Výskumného fondu pre uhlie a oceľ, budú automaticky prevedené do nasledujúceho roka. Tieto rozpočtové prostriedky nie je možné previesť na iné rozpočtové položky.

                  Sumy zodpovedajúce zrušeným záväzkom viazaným od 6. februára 2003 na výskumný program Výskumného fondu pre uhlie a oceľ sa sprístupnia v deň nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia.

                  2. V článku 4 sa vypúšťa odsek 5.

               2017/0213 (APP)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY,

               ktorým sa mení rozhodnutie 2003/76/ES, ktorým sa ustanovujú opatrenia potrebné na vykonávanie protokolu tvoriaceho prílohu k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva o finančných dôsledkoch ukončenia platnosti Zmluvy o ESUO a o Výskumnom fonde uhlia a ocele

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,

               so zreteľom na protokol pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie o finančných následkoch uplynutia platnosti Zmluvy o založení ESUO a o výskumnom fonde pre uhlie a oceľ, a najmä na jeho článok 2 prvý odsek,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu,

               konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,

               keďže:

               (1)Podľa článku 97 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (ESUO) platnosť zmluvy uplynula 23. júla 2002.

               (2)Protokolom pripojeným k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva (ďalej len „protokol“) sa previedli aktíva a pasíva ESUO na Európske spoločenstvo a čistá hodnota týchto aktív, ako sú uvedené v súvahe ESUO k 23. júlu 2002, sa pridelila na výskum v sektoroch súvisiacich s uhoľným a oceliarskym priemyslom.

               (3)Protokolom sa takisto pridelili príjmy z týchto aktív na výskum mimo rámcového výskumného programu v odvetviach súvisiacich s uhoľným a oceliarskym priemyslom v súlade s ustanoveniami protokolu a aktov prijatých na jeho základe.

               (4)Keďže pre nízke úrokové miery na kapitálových trhoch v posledných rokoch výnimočne poklesli príjmy z aktív ESUO v likvidácii, ktoré sú určené na výskum v odvetviach súvisiacich s uhoľným a oceliarskym priemyslom, je nevyhnutné revidovať pravidlá týkajúce sa zrušenia záväzkov prijatých v rámci výskumného programu Výskumného fondu pre uhlie a oceľ, aby sa povolilo ich využitie vo výskumnom programe.

               (5)Z toho istého dôvodu je tiež potrebné revidovať pravidlá týkajúce sa vrátených súm v rámci výskumného programu Výskumného fondu pre uhlie a oceľ, aby sa povolilo ich využitie vo výskumnom programe v súlade s príslušnými ustanoveniami nariadenia o rozpočtových pravidlách o pripísaných príjmoch
                  4
               .

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Rozhodnutie 2003/76/ES sa mení takto:

               1. V článku 4 sa odsek 4 nahrádza takto:

               „4. Nepoužitý príjem a rozpočtové prostriedky odvodené z tohto príjmu, ktoré budú ešte k dispozícii 31. decembra v ktoromkoľvek danom roku, ako aj prostriedky so zrušenou viazanosťou v rámci výskumného programu Výskumného fondu pre uhlie a oceľ, budú automaticky prevedené do nasledujúceho roka. Tieto rozpočtové prostriedky nie je možné previesť na iné rozpočtové položky.

               Sumy zodpovedajúce zrušeným záväzkom viazaným od 6. februára 2003 na výskumný program Výskumného fondu pre uhlie a oceľ sa sprístupnia v deň nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia.“.

               2. V článku 4 sa vypúšťa odsek 5.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie je určené členským štátom.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  COM(2014) 14.

                     (2)
                  COM(2016) 155.

                     (3)
                  Protokol č. 37 k Zmluve o fungovaní Európskej únie o finančných následkoch uplynutia platnosti zmluvy o založení ESUO a o výskumnom fonde pre uhlie a oceľ.

                     (4)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 26.10.2012, s. 1).