               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli8. 4. 2016
            COM(2016) 190 final
            2016/0100(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Tuvalu o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               V nariadení Rady (ES) č. 539/2001
                  1
                sa uvádza zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti. Nariadenie (ES) č. 539/2001 uplatňujú všetky členské štáty s výnimkou Írska a Spojeného kráľovstva.

               Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 509/2014
                  2
                sa zmenilo nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 tak, že 19 krajín bolo presunutých do prílohy II, v ktorej sa uvádza zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od vízovej povinnosti. Ide o týchto 19 krajín: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbia, Marshallove ostrovy, Mikronézia, Nauru, Palau, Peru, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svätá Lucia, Svätý Vincent a Grenadíny, Šalamúnove ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východný Timor. Odkaz na každú z týchto krajín v prílohe II je doplnený poznámkou pod čiarou, v ktorej sa uvádza, že „oslobodenie od vízovej povinnosti sa uplatňuje od dátumu nadobudnutia platnosti dohody o oslobodení od vízovej povinnosti, ktorá sa uzavrie s Európskou úniou.“

               Nariadenie (EÚ) č. 509/2014 bolo prijaté 20. mája 2014 a účinnosť nadobudlo 9. júna 2014. Komisia v júli 2014 predložila Rade odporúčanie, aby ju Rada poverila začať rokovania o dohodách o zrušení vízovej povinnosti s každou z týchto 17 krajín: Dominika, Grenada, Kiribati, Marshallove ostrovy, Mikronézia, Nauru, Palau, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svätá Lucia, Svätý Vincent a Grenadíny, Šalamúnove ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východný Timor
                  3
               . Dňa 9. októbra 2014 Rada vydala smernice na rokovania určené Komisii.

               Prvá séria dohôd o zrušení vízovej povinnosti bola podpísaná 6. mája 2015 (Spojené arabské emiráty), 26. mája 2015 (Východný Timor) a 28. mája 2015 (Dominika, Grenada, Svätá Lucia, Svätý Vincent a Grenadíny, Samoa, Trinidad a Tobago a Vanuatu) a tieto dohody sa predbežne vykonávajú odo dňa podpisu až do nadobudnutia ich platnosti. Rada povolila podpis druhej série dohôd o zrušení vízovej povinnosti s Tongou (dohoda podpísaná 20. novembra 2015), Kolumbiou (dohoda podpísaná 2. decembra 2015), Kiribati (dátum podpisu sa určí) a Palau (dohoda podpísaná 7. decembra 2015). Tieto štyri dohody sa predbežne vykonávajú odo dňa nasledujúceho po dni podpisu až do nadobudnutia ich platnosti.

               Rokovania s Tuvalu sa začali 19. novembra 2014. Počas tohto zasadnutia sa preskúmalo celé znenie návrhu a v rámci ďalších rokovaní sa dosiahla dohoda o všetkých aspektoch. Dohoda bola parafovaná hlavnými vyjednávačmi v Bruseli 8. októbra 2015. Členské štáty boli informované na zasadnutí pracovnej skupiny Rady pre víza, ktoré sa konalo 26. októbra 2015.

               2.PRÁVNY ZÁKLAD

               Pokiaľ ide o Úniu, právnym základom dohody je článok 77 ods. 2 písm. a) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) v spojení s jej článkom 218.

               Pripojený návrh predstavuje právny nástroj na uzavretie dohody. Rada rozhodne kvalifikovanou väčšinou po podpise dohody v mene Únie osobou, ktorú určí predsedníctvo Rady, a po získaní súhlasu Európskeho parlamentu v súlade s článkom 218 ods. 6 druhým pododsekom písm. a) ZFEÚ.

               3.VÝSLEDOK ROKOVANÍ

               Komisia sa domnieva, že ciele stanovené Radou v jej smerniciach na rokovania boli dosiahnuté a návrh dohody o zrušení vízovej povinnosti je pre Úniu prijateľný.

               Konečný obsah dohody možno zhrnúť takto:

               Účel

               Dohoda umožňuje občanom Európskej únie a občanom Tuvalu cestovať bez víz na územie druhej zmluvnej strany na obdobie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia.

               S cieľom zabezpečiť rovnaké zaobchádzanie so všetkými občanmi EÚ sa do dohody zahrnulo ustanovenie, v ktorom sa uvádza, že Tuvalu môže pozastaviť vykonávanie dohody alebo dohodu vypovedať len vo vzťahu ku všetkým členským štátom Európskej únie a rovnako Únia môže pozastaviť vykonávanie dohody alebo dohodu vypovedať len v mene všetkých svojich členských štátov.

               Osobitné postavenie Spojeného kráľovstva a Írska je vyjadrené v preambule.

               Rozsah pôsobnosti

               Zrušenie vízovej povinnosti sa vzťahuje na všetky kategórie osôb (držitelia bežných, diplomatických, služobných/úradných a špeciálnych pasov) cestujúcich na akékoľvek účely okrem účelov vykonávania platenej činnosti. V prípade kategórie osôb cestujúcich na účely vykonávania platenej činnosti má každý členský štát, ako aj Tuvalu naďalej možnosť uložiť vízovú povinnosť štátnym príslušníkom druhej zmluvnej strany v súlade s uplatniteľným právom Únie alebo vnútroštátnym právom. Aby sa zabezpečilo zosúladené vykonávanie, k dohode je pripojené spoločné vyhlásenie týkajúce sa výkladu kategórie osôb cestujúcich na účely vykonávania platenej činnosti.

               Dĺžka pobytu

               Dohoda umožňuje občanom Európskej únie a občanom Tuvalu cestovať bez víz na územie druhej zmluvnej strany na obdobie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia. K dohode je pripojené spoločné vyhlásenie týkajúce sa výkladu uvedeného obdobia 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia.

               V dohode sa zohľadňuje postavenie členských štátov, ktoré ešte v plnom rozsahu neuplatňujú schengenské acquis. Dovtedy, kým tieto štáty nebudú súčasťou schengenského priestoru bez vnútorných hraníc, zrušením vízovej povinnosti sa štátnym príslušníkom Tuvalu udeľuje právo zdržiavať sa 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia na území každého z týchto členských štátov (v súčasnosti ide o Bulharsko, Cyprus, Chorvátsko a Rumunsko) bez ohľadu na obdobie vypočítané pre celý schengenský priestor.

               Územná pôsobnosť

               Dohoda obsahuje ustanovenia týkajúce sa jej územnej pôsobnosti: v prípade Francúzska a Holandska by štátni príslušníci Tuvalu zrušením vízovej povinnosti získali právo zdržiavať sa iba na európskych územiach týchto členských štátov.

               Vyhlásenia

               Okrem spoločných vyhlásení, ktoré už boli uvedené, sú k dohode pripojené ďalšie dve spoločné vyhlásenia týkajúce sa:

               –pridruženia Nórska, Islandu, Švajčiarska a Lichtenštajnska k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis,

               –úplného šírenia informácií o obsahu a dôsledkoch dohody o zrušení vízovej povinnosti a súvisiacich záležitostiach, ako sú podmienky vstupu.

               4.ZÁVER

               Na základe uvedených výsledkov Komisia navrhuje, aby Rada po získaní súhlasu Európskeho parlamentu schválila Dohodu medzi Európskou úniou a Tuvalu o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch.

               2016/0100 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Tuvalu o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 77 ods. 2 písm. a) v spojení s článkom 218 ods. 6 druhým pododsekom písm. a) bodom v),

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu
                  4
               ,

               keďže:

               (1)Komisia rokovala v mene Európskej únie o dohode s Tuvalu o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch (ďalej len „dohoda“).

               (2)V súlade s rozhodnutím Rady (EÚ) 2015/[…], bola dohoda podpísaná a predbežne sa vykonáva od […].

               (3)Dohodou sa zriaďuje spoločný výbor odborníkov pre správu dohody. Úniu v tomto spoločnom výbore zastupuje Komisia, ktorej by mali pomáhať zástupcovia členských štátov.

               (4)Toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorom sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2000/365/ES
                  5
               ; Spojené kráľovstvo sa preto nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

               (5)Toto rozhodnutie predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorých sa Írsko nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES
                  6
               ; Írsko sa preto nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

               (6)Dohoda by sa mala schváliť,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Týmto sa v mene Únie schvaľuje Dohoda medzi Európskou úniou a Tuvalu o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch.

               Článok 2

               Predseda Rady mene Únie vykoná v oznámenie podľa článku 8 ods. 1 dohody
                  7
               .

               Článok 3

               Komisia, ktorej pomáhajú zástupcovia členských štátov, zastupuje Úniu v spoločnom výbore odborníkov zriadenom podľa článku 6 dohody.

               Článok 4

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. ES L 81, 21.3.2001, s. 1).

                     (2)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 509/2014 z 15. mája 2014, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. EÚ L 149, 20.5.2014, s. 67).

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Súhlas udelený […].

                     (5)
                  Rozhodnutie Rady 2000/365/ES z 29. mája 2000, ktoré sa týka požiadavky Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis (Ú. v. ES L 131, 1.6.2000, s. 43).

                     (6)
                  Rozhodnutie Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002 o požiadavke Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis (Ú. v. ES L 64, 7.3.2002, s. 20).

                     (7)
                  Dátum nadobudnutia platnosti dohody uverejní Generálny sekretariát Rady v Úradnom vestníku Európskej únie.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli8. 4. 2016
            COM(2016) 190 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Tuvalu o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               PRÍLOHA

               k

               návrhu rozhodnutia Rady

               o uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Tuvalu o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               DOHODA

               medzi Európskou úniou a Tuvalu o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch

               EURÓPSKA ÚNIA, ďalej len „Únia“ alebo „EÚ“, a

               TUVALU,

               ďalej spoločne len „zmluvné strany“,

               S CIEĽOM ďalej rozvíjať priateľské vzťahy medzi zmluvnými stranami a želajúc si zjednodušiť cestovanie zabezpečením vstupu a krátkodobého pobytu bez potreby víz pre svojich občanov,

               SO ZRETEĽOM na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 509/2014 z 15. mája 2014, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti
                  1
               , a to okrem iného tak, že sa 19 tretích krajín vrátane Tuvalu presúva na zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch v členských štátoch,

               MAJÚC NA PAMÄTI, že v článku 1 nariadenia (EÚ) č. 509/2014 sa uvádza, že oslobodenie týchto 19 krajín od vízovej povinnosti sa má uplatňovať od dátumu nadobudnutia platnosti dohody o oslobodení od vízovej povinnosti, ktorá sa uzavrie s Úniou,

               ŽELAJÚC SI zabezpečiť zásadu rovnakého zaobchádzania so všetkými občanmi EÚ,

               ZOHĽADŇUJÚC, že na osoby cestujúce na účely vykonávania platenej činnosti počas ich krátkodobého pobytu sa táto dohoda nevzťahuje, a preto sa na túto kategóriu naďalej vzťahujú príslušné pravidlá práva Únie, vnútroštátneho práva členských štátov a vnútroštátneho práva Tuvalu týkajúce sa vízovej povinnosti alebo oslobodenia od nej a prístupu k zamestnaniu,

               ZOHĽADŇUJÚC Protokol o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a Protokol o schengenskom acquis začlenenom do rámca Európskej únie, ktoré sú pripojené k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a potvrdzujúc, že ustanovenia tejto dohody sa nevzťahujú na Spojené kráľovstvo a Írsko,

               SA DOHODLI TAKTO:

               ČLÁNOK 1

               Účel

               Táto dohoda umožňuje občanom Únie a občanom Tuvalu cestovať bez víz na územie druhej zmluvnej strany na obdobie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia.

               ČLÁNOK 2

               Vymedzenie pojmov

               Na účely tejto dohody:

               a)
                     „členský štát“ je ktorýkoľvek členský štát Únie s výnimkou Spojeného kráľovstva a Írska;

               b)
                     „občan Únie“ je štátny príslušník členského štátu vymedzeného v písmene a);

               c)
                     „občan Tuvalu“ je každá osoba, ktorá má štátne občianstvo Tuvalu;

               d)
                     „schengenský priestor“ je priestor bez vnútorných hraníc zahŕňajúci územia členských štátov vymedzených v písmene a), ktoré v plnom rozsahu uplatňujú schengenské acquis.

               ČLÁNOK 3

               Rozsah pôsobnosti

               1.
                     Občania Únie, ktorí sú držiteľmi platného bežného, diplomatického, služobného, úradného alebo špeciálneho pasu vydaného členským štátom, môžu vstúpiť na územie Tuvalu a zdržiavať sa na ňom bez víz počas obdobia vymedzeného v článku 4 ods. 1.

               Občania Tuvalu, ktorí sú držiteľmi platného bežného, diplomatického, služobného, úradného alebo špeciálneho pasu vydaného Tuvalu, môžu vstúpiť na územie členských štátov a zdržiavať sa na ňom bez víz počas obdobia vymedzeného v článku 4 ods. 2.

               2.
                     Odsek 1 tohto článku sa nevzťahuje na osoby cestujúce na účely vykonávania platenej činnosti.

               V prípade tejto kategórie osôb sa môže každý členský štát sám rozhodnúť, či občanom Tuvalu uloží vízovú povinnosť alebo ju zruší v súlade s článkom 4 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 539/2001
                  2
               .

               V prípade tejto kategórie osôb sa môže Tuvalu rozhodnúť, či občanom jednotlivých členských štátov uloží vízovú povinnosť alebo ju zruší v súlade so svojím vnútroštátnym právom.

               3.
                     Zrušenie vízovej povinnosti stanovené touto dohodou sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté právne predpisy zmluvných strán týkajúce sa podmienok vstupu a krátkodobého pobytu. Členské štáty a Tuvalu si vyhradzujú právo nepovoliť vstup na svoje územie a krátkodobý pobyt na svojom území v prípade nesplnenia jednej alebo viacerých uvedených podmienok.

               4.
                     Zrušenie vízovej povinnosti sa uplatňuje bez ohľadu na spôsob dopravy použitý na prekročenie hraníc zmluvných strán.

               5.
                     Záležitosti, na ktoré sa nevzťahuje táto dohoda, sa spravujú právom Únie, vnútroštátnym právom členských štátov a vnútroštátnym právom Tuvalu.

               ČLÁNOK 4

               Dĺžka pobytu

               1.
                     Občania Únie sa môžu zdržiavať na území Tuvalu najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia.

               2.
                     Občania Tuvalu sa môžu zdržiavať na území členských štátov plne uplatňujúcich schengenské acquis najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia. Toto obdobie sa vypočíta nezávisle od akéhokoľvek pobytu v členskom štáte, ktorý ešte v plnom rozsahu neuplatňuje schengenské acquis.

               Občania Tuvalu sa môžu zdržiavať na území každého členského štátu, ktorý ešte v plnom rozsahu neuplatňuje schengenské acquis, najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia bez ohľadu na obdobie pobytu vypočítané pre územie členských štátov plne uplatňujúcich schengenské acquis.

               3.
                     Touto dohodou nie je dotknutá možnosť Tuvalu a členských štátov predĺžiť obdobie pobytu na viac ako 90 dní v súlade s ich príslušným vnútroštátnym právom a právom Únie.

               ČLÁNOK 5

               Územná pôsobnosť

               1.
                     Pokiaľ ide o Francúzsku republiku, táto dohoda sa vzťahuje iba na európske územie Francúzskej republiky.

               2.
                     Pokiaľ ide o Holandské kráľovstvo, táto dohoda sa vzťahuje iba na európske územie Holandského kráľovstva.

               ČLÁNOK 6

               Spoločný výbor pre správu dohody

               1.
                     Zmluvné strany zriadia spoločný výbor odborníkov (ďalej len „výbor“) zložený zo zástupcov Únie a zástupcov Tuvalu. Úniu zastupuje Európska komisia.

               2.
                     Výbor plní okrem iného tieto úlohy:

               a)
                     monitoruje vykonávanie tejto dohody;

               b)
                     navrhuje zmeny tejto dohody alebo dodatky k nej;

               c)
                     urovnáva spory vyplývajúce z výkladu alebo uplatňovania tejto dohody.

               3.
                     Výbor sa schádza vždy, keď je to potrebné, na žiadosť jednej zo zmluvných strán.

               4.
                     Výbor prijme svoj rokovací poriadok.

               ČLÁNOK 7

               Vzťah medzi touto dohodou a existujúcimi dvojstrannými dohodami o zrušení vízovej povinnosti
                  medzi členskými štátmi a Tuvalu

               Táto dohoda má prednosť pred akýmikoľvek dvojstrannými dohodami alebo dohovormi uzavretými medzi jednotlivými členskými štátmi a Tuvalu, pokiaľ sa vzťahujú na záležitosti patriace do rozsahu pôsobnosti tejto dohody.

               ČLÁNOK 8

               Záverečné ustanovenia

               1.
                     Zmluvné strany ratifikujú alebo schvália túto dohodu v súlade so svojimi príslušnými vnútornými postupmi a dohoda nadobudne platnosť prvým dňom druhého mesiaca po dni neskoršieho z dvoch oznámení, ktorými si zmluvné strany navzájom oznámia ukončenie týchto postupov.

               Táto dohoda sa predbežne vykonáva odo dňa nasledujúceho po dni jej podpisu.

               2.
                     Táto dohoda sa uzatvára na neurčitý čas, pokiaľ sa nevypovie v súlade s odsekom 5.

               3.
                     Túto dohodu je možné zmeniť písomnou dohodou zmluvných strán. Zmeny nadobudnú platnosť potom, ako si zmluvné strany navzájom oznámia ukončenie svojich vnútorných postupov potrebných na tento účel.

               4.
                     Každá zmluvná strana môže úplne alebo čiastočne pozastaviť vykonávanie tejto dohody, najmä z dôvodov verejného poriadku, ochrany národnej bezpečnosti alebo ochrany verejného zdravia, nelegálneho prisťahovalectva alebo opätovného zavedenia vízovej povinnosti ktoroukoľvek zo zmluvných strán. Zmluvná strana rozhodnutie o pozastavení vykonávania dohody oznámi druhej zmluvnej strane najneskôr dva mesiace pred plánovaným nadobudnutím jeho platnosti. Zmluvná strana, ktorá pozastavila vykonávanie tejto dohody, v prípade pominutia dôvodov pozastavenia o tom okamžite informuje druhú zmluvnú stranu a pozastavenie zruší.

               5.
                     Každá zmluvná strana môže túto dohodu vypovedať písomným oznámením druhej zmluvnej strane. Platnosť tejto dohody sa skončí po uplynutí 90 dní odo dňa takéhoto oznámenia.

               6.
                     Tuvalu môže pozastaviť vykonávanie tejto dohody alebo túto dohodu vypovedať len v súvislosti so všetkými členskými štátmi.

               7.
                     Únia môže pozastaviť vykonávanie tejto dohody alebo túto dohodu vypovedať len vo vzťahu ku všetkým svojim členským štátom.

               V dvoch vyhotoveniach v anglickom, bulharskom, českom, dánskom, estónskom, fínskom, francúzskom, gréckom, holandskom, chorvátskom, litovskom, lotyšskom, maďarskom, maltskom, nemeckom, poľskom, portugalskom, rumunskom, slovenskom, slovinskom, španielskom, švédskom a talianskom jazyku, pričom každé znenie je rovnako autentické.

               SPOLOČNÉ VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA ISLANDU, NÓRSKA, ŠVAJČIARSKA
                  A LICHTENŠTAJNSKA

               Zmluvné strany berú na vedomie úzke vzťahy medzi Európskou úniou a Nórskom, Islandom, Švajčiarskom a Lichtenštajnskom, najmä na základe dohôd z 18. mája 1999 a 26. októbra 2004 týkajúcich sa pridruženia týchto krajín k vykonávaniu, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis.

               Za týchto okolností je žiaduce, aby orgány Nórska, Islandu, Švajčiarska a Lichtenštajnska na jednej strane a Tuvalu na strane druhej bezodkladne uzatvorili dvojstranné dohody o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch s podobnými podmienkami, aké boli dohodnuté v tejto dohode.

               SPOLOČNÉ VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA VÝKLADU KATEGÓRIE OSÔB CESTUJÚCICH NA ÚČELY VYKONÁVANIA PLATENEJ ČINNOSTI,
                  KTORÁ JE UVEDENÁ V ČLÁNKU 3 ODS. 2 TEJTO DOHODY

               So želaním zabezpečiť jednotný výklad sa zmluvné strany dohodli, že na účely tejto dohody do kategórie osôb vykonávajúcich platenú činnosť patria osoby, ktoré ako zamestnanci alebo poskytovatelia služieb vstupujú na územie druhej zmluvnej strany na účely vykonávania zárobkovej alebo odplatnej činnosti.

               Do tejto kategórie by nemali patriť:

               –
                     podnikatelia, t. j. osoby cestujúce na účely obchodného rokovania (bez toho, aby boli zamestnané v krajine druhej zmluvnej strany),

               –
                     športovci alebo umelci vykonávajúci činnosť ad hoc,

               –
                     novinári, ktorých vyslali médiá z ich krajiny pobytu, a

               –
                     vnútropodnikoví stážisti.

               Vykonávanie tohto vyhlásenia monitoruje v rámci svojich povinností podľa článku 6 tejto dohody spoločný výbor, ktorý môže navrhnúť úpravy, ak to na základe skúseností zmluvných strán považuje za nutné.

               SPOLOČNÉ VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA VÝKLADU OBDOBIA 90 DNÍ
                  V RÁMCI AKÉHOKOĽVEK 180-DŇOVÉHO OBDOBIA, KTORÉ JE STANOVENÉ V ČLÁNKU 4 TEJTO DOHODY

               Zmluvné strany sa dohodli, že obdobie najviac 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia, ktoré je stanovené v článku 4 tejto dohody, znamená buď nepretržitý pobyt, alebo niekoľko za sebou nasledujúcich pobytov, ktoré v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia netrvajú spolu dlhšie ako 90 dní.

               Pojem „akékoľvek“ znamená, že sa uplatňuje pohyblivé 180-dňové referenčné obdobie, v rámci ktorého sa spätne započítava každý deň pobytu počas obdobia posledných 180 dní s cieľom overiť, či je požiadavka týkajúca sa 90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia naďalej splnená. Okrem iného to znamená, že neprítomnosťou počas neprerušeného obdobia 90 dní vzniká nárok na nový pobyt v dĺžke najviac 90 dní.

               SPOLOČNÉ VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA INFORMOVANIA OBČANOV
                  O DOHODE O ZRUŠENÍ VÍZOVEJ POVINNOSTI

               Uznávajúc význam transparentnosti pre občanov Európskej únie a občanov Tuvalu, sa zmluvné strany dohodli, že zabezpečia úplné šírenie informácií o obsahu a dôsledkoch dohody o zrušení vízovej povinnosti, ako aj o záležitostiach, ktoré s ňou súvisia, napríklad o podmienkach vstupu.

               _________________

                     (1)
                  Ú. v. EÚ L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (2)
                  Nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. ES L 81, 21.3.2001, s. 1).


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli18. 1. 2016
            COM(2016) 3 final
            2016/0008(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie na siedmom zasadnutí medzivládneho rokovacieho výboru venovanom ortuti a na prvom zasadnutí Konferencie zmluvných strán Minamatského dohovoru o ortuti so zreteľom na predbežné a následné konečné prijatie usmernení uvedených v jeho článku 8 odsekoch 8 a 9.

               Dôvodová správa

               1.KONTEXT NÁVRHU

               Európska únia (EÚ) a 26 členských štátov podpísali Minamatský dohovor o ortuti (ďalej len „dohovor“)
                  1
               , ktorý bol dojednaný pod záštitou Programu OSN pre životné prostredie (UNEP) a prijatý v októbri 2013 na konferencii splnomocnených zástupcov v Kumamote (Japonsko)
                  2
               .

               Dohovor predstavuje hlavný medzinárodný právny rámec na ochranu ľudského zdravia a životného prostredia pred antropogénnymi emisiami a uvoľňovaním ortuti a jej zlúčenín (ďalej len „emisie ortuti“) do ovzdušia, vody a pôdy. Rieši celý životný cyklus ortuti od ťažby primárnej ortuti po zneškodňovanie ortuti.

               V článku 8 dohovoru sa od zmluvných strán vyžaduje, aby kontrolovali a, pokiaľ je to možné, znižovali emisie ortuti do ovzdušia pochádzajúce z bodových zdrojov, ktoré patria do kategórií zdrojov uvedených v prílohe D. V súlade s článkom 8 ods. 2 písm. b) dohovoru sa môže zmluvná strana rozhodnúť, že právne upraví len časť zdrojov patriacich do určitej kategórie zdroja, a to za predpokladu, že tieto regulované zdroje predstavujú aspoň 75 percent emisií z dotknutej kategórie zdroja.

               V súlade s článkom 8 odsekom 4 dohovoru musia zmluvné strany od všetkých „nových zdrojov“
                  3
                požadovať, aby využívali najlepšie dostupné techniky (best available techniques, ďalej aj „BAT“) a najlepšie environmentálne postupy (best environmental practices, ďalej aj „BEP“). Pokiaľ ide o „existujúce zdroje“, strany musia kontrolovať atmosférické emisie ortuti prostredníctvom jedného opatrenia alebo viacerých opatrení uvedených v článku 8 odseku 5 dohovoru, ktoré zahŕňajú využívanie BAT a BEP, stanovenie kvantitatívneho cieľa alebo zavedenie emisných limitov (emission limit values, ďalej aj „ELV“). Od zmluvných strán sa podľa článku 8 odseku 7 dohovoru vyžaduje tiež zriadiť a udržiavať inventúru emisií ortuti do ovzdušia zo zdrojov regulovaných podľa článku 8.

               S cieľom pomôcť stranám plniť si tieto povinnosti sa v článku 8 odsekoch 8 a 9 dohovoru stanovuje, že Konferencia zmluvných strán dohovoru (Conference of the Parties to the Convention, ďalej aj „COP“) prijme usmernenia k BAT a BEP, k podpore zmluvných strán pri vykonávaní opatrení stanovených v článku 8 odseku 5 (najmä pri stanovovaní kvantifikovaných cieľov a ELV), ku kritériám, ktoré môžu zmluvné strany vykonávať podľa článku 8 ods. 2 písm. b) a k metodike na prípravu inventúry emisií.

               V článku 8 odseku 10 (druhej vete) dohovoru sa stanovuje, že zmluvné strany zohľadnia tieto usmernenia pri uplatňovaní článku 8.

               V tomto rámci konferencia splnomocnených zástupcov o dohovore zriadila skupinu technických odborníkov, ako pomocný orgán správy podávajúci správy medzivládnemu rokovaciemu výboru, a poverila ju vypracovaním usmerňujúcich dokumentov požadovaných v uvedenom článku 8 ods. 8 a 9. Ciele stanovené na konferencii majú umožniť COP rozhodovať o takýchto otázkach na svojom prvom zasadnutí a podporiť prijatie urýchlených opatrení na medzinárodnej úrovni zameraných na ochranu ľudského zdravia a životného prostredia pred antropogénnymi emisiami ortuti, kým dohovor nenadobudne platnosť
                  4
               . Tejto skupine odborníkov sa podarilo sfinalizovať štyri usmerňujúce dokumenty, ktoré uverejnil sekretariát UNEP dňa [XX. XX. XXXX]
                  5
                a ktoré sa v súlade s postupom predložia na predbežné schválenie na siedmom zasadnutí medzivládneho rokovacieho výboru (INC.7), ktoré sa uskutoční 10. – 15. marca 2016 v Jordánsku, pričom sa v nich neočakávajú zásadné zmeny medzi týmto predbežným prijatím a formálnym a konečným prijatím Konferenciou zmluvných strán dohovoru (COP).

               2.VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENIA VPLYVU

               Skupina technických odborníkov sa zišla štyrikrát medzi februárom 2014 a septembrom 2015. V následnosti na verejnú konzultáciu UNEP o návrhu usmerňujúcich dokumentov, ktorá sa uskutočnila v lete 2015, skupina sfinalizovala návrhy dokumentov krátko po svojom štvrtom zasadnutí, ktoré sa konalo 10. – 15. septembra 2015 v Štokholme.

               Kým EÚ pracuje na ratifikácii dohovoru a jeho transpozícii do práva Únie, povinnosti vyplývajúce z uvedeného článku 8 odsekov 4, 5 a 7, doplneného usmerneniami podľa článku 8, sú už stanovené vo viacerých nástrojoch EÚ. V smernici 2010/75/EÚ o priemyselných emisiách (IED)
                  6
                sa konkrétne vyžaduje od prevádzkovateľov zariadení, na ktoré sa vzťahuje článok 8 dohovoru, aby prijali vhodné opatrenia na zabránenie znečistenia spôsobeného napríklad emisiami ortuti a využili na tento účel BAT. Pokiaľ ide o povinnosť zriadiť a udržať inventúru emisií ortuti a príslušnú metodiku vysvetlenú v navrhovanom usmernení, takáto inventúra sa stanovuje v nariadení (ES) č. 166/2006 o Európskom registri uvoľňovania a prenosov znečisťujúcich látok (E-PRTR)
                  7
               .

               Preto dočasné prijatie usmerňujúcich dokumentov a následné formálne prijatie Konferenciou zmluvných strán dohovoru by nemali mať v EÚ žiadne ďalšie environmentálne a sociálno-ekonomické následky. Prijatie by však stimulovalo tretie krajiny k znižovaniu emisií ortuti do ovzdušia, ktoré spôsobujú cezhraničné znečistenie v EÚ a prispievajú k znečisteniu globálneho potravinového reťazca.

               3.PRÁVNE PRVKY NÁVRHU

               Vzhľadom na to, že právne predpisy EÚ sú v súlade so štyrmi navrhovanými usmerňujúcimi dokumentmi, EÚ by ich mala vo svojej pozícii na INC.7 podporiť tak, aby sa zabezpečilo ich dočasné prijatie s cieľom podporiť ich čo najskoršie vykonávanie a umožniť ich formálne a konečné prijatie konferenciou zmluvných strán dohovoru na jej prvom zasadnutí.

               4.VPLYV NA ROZPOČET

               Navrhované rozhodnutie nemá vplyv na rozpočet Únie.

               2016/0008 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie na siedmom zasadnutí medzivládneho rokovacieho výboru venovanom ortuti a na prvom zasadnutí Konferencie zmluvných strán Minamatského dohovoru o ortuti so zreteľom na predbežné a následné konečné prijatie usmernení uvedených v jeho článku 8 odsekoch 8 a 9.

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Únia je signatárom Minamatského dohovoru o ortuti
                  8
                (ďalej len „dohovor“).

               (2)V článku 8 odseku 4 dohovoru sa od zmluvných strán vyžaduje, aby zabezpečili, že nové bodové zdroje, ktoré patria do kategórií zdrojov uvedených v prílohe D, využívajú najlepšie dostupné techniky a najlepšie environmentálne postupy na kontrolu a, pokiaľ je to možné, na zníženie emisií ortuti a zlúčenín ortuti do ovzdušia.

               (3)V článku 8 odseku 5 dohovoru sa stanovuje, že zmluvné strany musia kontrolovať a, pokiaľ je to možné, znižovať emisie ortuti a zlúčenín ortuti z existujúcich bodových zdrojov, ktoré patria do kategórií zdrojov uvedených v prílohe D, prostredníctvom uplatnenia jedného alebo viacerých z týchto opatrení: použitím najlepších dostupných techník a najlepších environmentálnych postupov a/alebo stanovením kvantifikovaných cieľov a/alebo emisných limitov a/alebo stratégiou kontroly viacerých znečisťujúcich látok a/alebo alternatívnymi opatreniami.

               (4)Článok 8 odsek 7 dohovoru vyzýva zmluvné strany, aby zaviedli a udržiavali inventúru emisií ortuti a zlúčenín ortuti do ovzdušia.

               (5)V článku 8 odseku 8 dohovoru sa stanovuje, že Konferencia zmluvných strán dohovoru na svojom prvom zasadnutí prijme usmernenia k najlepším dostupným technikám a najlepším environmentálnym postupom berúc do úvahy rozdiely medzi novými a existujúcimi zdrojmi a potrebu minimalizovať medzizložkové vplyvy, a zároveň prijme usmernenia zamerané na podporu zmluvných strán pri plnení svojich povinností vyplývajúcich z článku 8 odseku 5, najmä pri určovaní cieľov a stanovovaní emisných limitov.

               (6)V článku 8 odseku 9 dohovoru sa predpokladá, že Konferencia zmluvných strán dohovoru prijme čo najskôr usmernenie ku kritériám, ktoré zmluvné strany môžu vypracovať podľa článku 8 odseku 2 písmena b), ak sa rozhodnú uplatňovať opatrenia na kontrolu emisií ortuti a jej zlúčenín do ovzdušia len na bodové zdroje patriace do danej kategórie zdrojov uvedenej v prílohe D, za predpokladu, že je pokrytých aspoň 75 percent emisií príslušnej kategórie zdroja; ako aj usmernenia k metodike, ktorá sa má použiť pri príprave inventúry emisií ortuti a jej zlúčenín do ovzdušia.

               (7)V článku 8 odseku 10 druhej vete dohovoru sa stanovuje, že zmluvné strany musia zohľadniť tieto usmernenia pri vykonávaní príslušných ustanovení článku 8. Takéto usmernenia budú mať preto právne účinky.

               (8)Znenie navrhovaných štyroch usmerňujúcich dokumentov bolo vypracované skupinou technických odborníkov zriadenou a poverenou Konferenciou splnomocnených zástupcov o dohovore v súlade so záverečným aktom tejto konferencie a formálne uverejnené sekretariátom v rámci Programu OSN pre životné prostredie dňa [XX. XX. XXXX].

               (9)Medzivládny rokovací výbor dohovoru by mal predbežne prijať navrhované štyri usmerňujúce dokumenty na svojom siedmom zasadnutí, ktoré sa bude konať 10. – 15. marca 2016 v Jordánsku, aby podporil ich čo najskoršie vykonávanie a umožnil Konferencii zmluvných strán dohovoru, aby ich formálne prijala na svojom prvom zasadnutí.

               (10)Právne predpisy Únie vrátane smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách
                  9
                a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 z 18. januára 2006 o zriadení Európskeho registra uvoľňovania a prenosov znečisťujúcich látok, ktorým sa menia a dopĺňajú smernice Rady 91/689/EHS a 96/61/ES
                  10
               , spĺňajú ustanovenia článku 8 dohovoru doplnené navrhovanými usmerneniami.

               (11)Navrhované usmernenia by sa preto mali podporiť.

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Európska únia podporí na siedmom zasadnutí medzivládneho rokovacieho výboru venovanom ortuti dočasné prijatie usmernení uvedených v článku 8 odsekoch 8 a 9 Minamatského dohovoru o ortuti v znení finalizovanom skupinou technických odborníkov poverenou na tento účel Konferenciou splnomocnených zástupcov o dohovore a ktoré uverejnil sekretariát UNEP dňa [XX. XX. XXXX], aby podporila ich čo najskoršie vykonávanie a umožnila Konferencii zmluvných strán dohovoru ich konečné prijatie na svojom prvom zasadnutí. Európska únia podporí aj takéto následné konečné prijatie.

               Menšie zmeny v usmerneniach, ktoré sú v súlade s acquis Únie, môžu zástupcovia Únie schváliť bez ďalšieho rozhodnutia Rady.

               Článok 2

               Rozhodnutie(-ia) Konferencie zmluvných strán Minamatského dohovoru o ortuti, ktorým sa prijímajú usmernenia, sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Overená kópia Minamatského dohovoru o ortuti je dostupná na:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                  .

                     (2)
                  Európska únia a dvadsaťjeden členských štátov podpísali Minamatský dohovor 10. októbra 2013, Chorvátsko, Cyprus, Lotyšsko a Poľsko 24. septembra 2014 a Malta 8. októbra 2014. Hoci Estónsko a Portugalsko dohovor nepodpísali, vyjadrili svoj záväzok ratifikovať ho.

                     (3)
                  „Nový zdroj“ znamená zdroj, s ktorého výstavbou alebo podstatnou zmenou sa začalo najneskôr jeden rok od dátumu nadobudnutia platnosti dohovoru pre dotknutú zmluvnú stranu.

                     (4)
                  UNEP (DTIE)/Hg/CONF/4, Uznesenie 1 ods. 10.

                     (5)
                  Znenie štyroch usmerňujúcich dokumentov, ako ich sfinalizovala skupina technických odborníkov poverená konferenciou splnomocnených zástupcov a uverejnil sekretariát UNEP dňa [XX. XX. XXXX], je k dispozícii na [...].

                     (6)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách, Ú. v. EÚ L 334, 17.12.2010, s. 17.

                     (7)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 z 18. januára 2006 o zriadení Európskeho registra uvoľňovania a prenosov znečisťujúcich látok, ktorým sa menia a dopĺňajú smernice Rady 91/689/EHS a 96/61/ES, Ú. v. EÚ L 33, 4.2.2006, s. 1.

                     (8)
                  Overená kópia Minamatského dohovoru o ortuti je dostupná na:

                     https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                  .

                     (9)
                  Ú. v. EÚ L 334, 17.12.2010, s. 17.

                     (10)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 o zriadení Európskeho registra uvoľňovania a prenosov znečisťujúcich látok, ktorým sa menia a dopĺňajú smernice Rady 91/689/EHS a 96/61/ES, Ú. v. EÚ L 33, 4.2.2006, s. 1.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli22. 9. 2016
            COM(2016) 617 final
            2016/0296(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v Medzinárodnej námornej organizácii na 70. a 71. zasadnutí Výboru pre ochranu morského prostredia v súvislosti so schválením a prijatím zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL týkajúcich sa vymedzenia Severného mora a Baltského mora ako oblastí kontroly emisií oxidov dusíka (NECA) a nadobudnutia účinnosti tohto vymedzenia

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.
                     KONTEXT NÁVRHU

               Tento návrh Komisie sa týka prijatia pozície Únie na 70. a 71. zasadnutí Výboru pre ochranu morského prostredia (MEPC) Medzinárodnej námornej organizácie (IMO) v súvislosti so schválením a prijatím zmien prílohy VI k Medzinárodnému dohovoru o zabránení znečisťovaniu z lodí (MARPOL), ktoré sa týkajú vymedzenia Baltského mora a Severného mora ako oblastí kontroly emisií oxidov dusíka (NECA) a nadobudnutia účinnosti tohto vymedzenia.

               Na účely prevencie, zníženia a kontroly emisií oxidov dusíka (NOx) z lodí sa v prílohe VI k dohovoru MARPOL stanovuje možnosť vymedziť oblasť NECA na žiadosť strán, ktoré majú spoločný záujem v konkrétnej oblasti. Žiadosť o vymedzenie je potrebné predložiť organizácii IMO, ktorá musí posúdiť, schváliť a prijať potrebné zmeny prílohy VI k dohovoru MARPOL, aby mohlo navrhované vymedzenie konkrétnej oblasti ako oblasti NECA nadobudnúť platnosť a účinnosť. Prílohu VI k dohovoru MARPOL ratifikovali všetky členské štáty EÚ s výnimkou Rakúska a Maďarska.

               Vymedzenie prvých oblastí NECA v moriach v Severnej Amerike a oblastiach Karibského mora patriacich Spojeným štátom americkým nadobudlo účinnosť 1. januára 2016. Motor inštalovaný na lodi postavenej po tomto dátume musí pri prevádzkovaní v týchto oblastiach morí spĺňať tzv. požiadavky úrovne III stanovené v prílohe VI k dohovoru MARPOL.

               K najbežnejším dostupným technológiám na znižovanie emisií zabezpečujúcim súlad s požiadavkami úrovne III patria systémy recirkulácie výfukových plynov (EGR), systémy selektívnej katalytickej redukcie (SCR) a motory (čiastočne) poháňané skvapalneným zemným plynom (LNG).

               Vzhľadom na očakávané významné prínosy z hľadiska životného prostredia a zdravia a podľa vzoru Severnej Ameriky prijali pobrežné štáty Baltského mora a Severného mora spoločné rozhodnutie predložiť organizácii IMO návrh na vymedzenie oboch uvedených morí ako oblastí NECA s cieľom postupne dosiahnuť výrazné zníženie celkového množstva emisií NOx z lodí.

               Emisie NOx z lodnej dopravy v Baltskom mori a Severnom mori výrazne prispievajú k znečisťovaniu ovzdušia, najmä vo veľkých pobrežných mestách, a to tvorbou tuhých častíc, tvorbou prízemného ozónu a zvyšovaním koncentrácie oxidu dusičitého (NO2), čo sú faktory s nepriaznivým vplyvom na zdravie ľudí. Zvyšovanie koncentrácie dusíka v morskom a suchozemskom prostredí vplyvom atmosférickej depozície tiež prispieva k eutrofizácii mora aj pevniny.

               Eutrofizácia predstavuje v Baltskom mori významný problém. Emisie NOx z lodí prispievajú k zvyšovaniu celkovej koncentrácie dusíka v morskom prostredí vplyvom atmosférickej depozície a zhoršujú tak problém eutrofizácie v Baltskom mori. Vykonávaním nariadení úrovne III v dôsledku vymedzenia Baltského mora ako oblasti NECA sa môže eutrofizácia vo viacerých oblastiach Baltského mora znížiť až o 20 – 30 %.

               Pri absencii kontrolných opatrení budú emisie NOx z lodnej dopravy v Severnom mori v roku 2030 v pobrežných štátoch Severného mora prispievať k priemernej ročnej koncentrácii NOx v okolitom ovzduší v miere 7 až 24 %. Podiel lodnej dopravy na depozícii dusíka v štátoch Severného mora dosahuje 2 až 5 %. Očakáva sa, že po vymedzení Severného mora ako oblasti NECA sa tento podiel emisií z lodnej dopravy v Severnom mori zníži približne o jednu tretinu.

               2.
                     DOTERAJŠÍ VÝVOJ

               Keďže pobrežné štáty Baltského mora a Severného mora uprednostňujú súbežný synchronizovaný proces vymedzenia oblastí NECA v Severnom mori a Baltskom mori, vypracoval sa plán stanovujúci kroky na dosiahnutie súčasného vymedzenia oboch morí ako oblastí NECA a nadobudnutia účinnosti tohto vymedzenia.

               V pláne
                  1
                sa predpokladá, že obe žiadosti o vymedzenie sa predložia organizácii IMO v júli 2016, aby ich výbor MEPC mohol schváliť na svojom 70. zasadnutí (október 2016) a neskôr prijať na svojom 71. zasadnutí (jar 2017). Navrhovaný dátum nadobudnutia účinnosti vymedzenia oboch oblastí NECA je stanovený na 1. január 2021, aby mali prevádzkovatelia dostatok času na prípravu a prispôsobenie sa.

               Po vykonaní komplexných prípravných prác, ktorých cieľom bolo uviesť prehľad vplyvov a prínosov vymedzenia oboch oblastí NECA, sa o návrhu žiadostí o vymedzenie diskutovalo na technických seminároch, ktoré sa uskutočnili v máji 2016 v Rusku a Dánsku. (Konečné) návrhy žiadostí o vymedzenie sa predložili 19. mája 2016 a 29. júna 2016 aj pracovnej skupine Rady pre námornú dopravu.

               V súlade s plánom sa na 50. zasadnutí vedúcich delegácie komisie HELCOM, ktoré sa konalo 15. – 16. júna 2016 v Estónsku, schválilo, aby príslušné pobrežné štáty predložili 1. júla 2016 organizácii IMO žiadosť o vymedzenie oblasti NECA. Po získaní súhlasu komisie HELCOM mohli štáty Severného mora pokračovať v krokoch na súbežné predloženie žiadosti o vymedzenie, aby sa podľa spoločného plánu splnil časový rámec súčasného schválenia a prijatia organizáciou IMO.

               3.
                     ZMENY PRÍLOHY VI K DOHOVORU MARPOL

               V súlade s kritériami a postupom predkladania návrhu na vymedzenie určitej oblasti mora ako oblasti NECA, ktoré sa stanovujú v predpise 13.6 a dodatku III k prílohe VI k dohovoru MARPOL, sa predložením žiadosti pobrežných štátov Baltského a Severného mora navrhujú potrebné zmeny odsekov 5.1, 5.2 a 5.3 predpisu 13, ktorými by sa Severné more a Baltské more pridali k oblastiam NECA, ktoré už sú vymedzené v moriach v Severnej Amerike a oblastiach Karibského mora patriacich Spojeným štátom americkým, so stanovením nadobudnutia účinnosti vymedzenia Severného mora a Baltského mora ako oblastí NECA od 1. januára 2021.

               Po predložení navrhovaných zmien organizácii IMO zo strany pobrežných štátov Baltského a Severného mora 1. júla 2016 sa očakáva, že výbor MEPC navrhované zmeny posúdi a schváli na svojom 70. zasadnutí (ktoré sa má konať v dňoch 24. až 28. októbra 2016). Potom sa očakáva predloženie zmien na prijatie na 71. zasadnutí výboru MEPC (ktoré sa má konať na jar 2017).

               Keď výbor uvedené zmeny predpisu 13 prílohy VI k dohovoru MARPOL schváli a prijme, na účely ich prijatia sa oznámia zmluvným stranám prílohy VI k dohovoru MARPOL.

               4.
                     PRÍSLUŠNÉ PRÁVNE PREDPISY EÚ A PRÁVOMOC EÚ

               Vymedzenie oblastí NECA vo vodách EÚ by výrazne prispelo k dosiahnutiu cieľov stanovených v rámci politiky Únie v oblasti životného prostredia zameranej na zachovanie, ochranu a zlepšovanie kvality morského prostredia a ochranu zdravia ľudí zlepšením kvality ovzdušia. Komisia v sprievodnom posúdení vplyvu k balíku politických opatrení pre čistejšie ovzdušie z roku 2013
                  2
                poznamenala, že aj keď je na akékoľvek rozhodnutie týkajúce sa konkrétnych opatrení Únie regulujúcich emisie NOx z lodnej dopravy potrebná samostatná a konkrétnejšia analýza, v lodnej doprave existuje zrejmý potenciál na dosiahnutie nákladovo efektívneho zníženia emisií NOx, ktorým by sa prispelo k zlepšeniu kvality morského prostredia a ovzdušia.

               V rámcovej smernici o morskej stratégii
                  3
                sa vyžaduje, aby členské štáty do roku 2020 prijali opatrenia potrebné na dosiahnutie alebo udržanie „dobrého environmentálneho stavu“ morského prostredia. Dobrý environmentálny stav je „environmentálny stav morských vôd, ktoré tvoria ekologicky rozmanité a dynamické oceány a moria, ktoré sú v rámci štandardných podmienok čisté, zdravé a produktívne, a využívanie morského prostredia je na trvalo udržateľnej úrovni, a teda zachováva potenciál na využitie a činnosti súčasných a budúcich generácií“ (článok 3 ods. 5 rámcovej smernice o morskej stratégii). Na stanovenie dobrého environmentálneho stavu je okrem iného potrebné minimalizovať eutrofizáciu v dôsledku ľudskej činnosti, najmä jej škodlivé účinky, ako napríklad znižovanie biodiverzity, zhoršovanie stavu ekosystému, bujnenie škodlivých rias a nedostatok kyslíka vo vodách v blízkosti dna (ku všetkým uvedeným účinkom dochádza v rozsiahlej miere najmä v Baltskom mori). Uplatňovaním požiadaviek úrovne III po vymedzení Severného mora a Baltského mora ako oblastí NECA sa prispeje k znižovaniu hromadenia dusíka pochádzajúceho z námornej dopravy a podporí sa úsilie členských štátov EÚ, ktoré ležia na pobreží týchto morí, o dosiahnutie „dobrého environmentálneho stavu“ podľa rámcovej smernice o morskej stratégii.

               V smernici o kvalite okolitého ovzdušia
                  4
                sa okrem iného stanovujú limitné hodnoty NO2 s cieľom zabraňovať škodlivým vplyvom znečisťovania ovzdušia na zdravie ľudí a/alebo životné prostredie, predchádzať týmto účinkom alebo ich znižovať. Limitná hodnota ročnej strednej koncentrácie NO2 je stanovená na 40 mikrogramov/m3. Táto maximálna koncentrácia sa prekračuje vo viacerých oblastiach a zónach najmä v pobrežných štátoch Severného mora. Emisie z lodnej dopravy môžu výrazne prispievať k problémom s miestnou kvalitou ovzdušia v Európe, najmä ak sa vezme do úvahy, že 89 % emisií z lodí v Severnom mori vzniká vo vzdialenosti do 50 námorných míľ od pobrežia
                  5
               .

               V smernici o kvalite okolitého ovzdušia sa uvádza, že na dosiahnutie cieľov v nej stanovených je mimoriadne dôležité bojovať proti emisiám znečisťujúcich látok pri zdroji zavedením opatrení obmedzujúcich emisie výfukových plynov motorov rôznych mobilných a stacionárnych zdrojov prostredníctvom noriem týkajúcich sa kvality motorov alebo paliva.

               Únia vydala viaceré právne predpisy regulujúce emisie prostredníctvom noriem týkajúcich sa motorov v rôznych druhoch cestnej dopravy (osobné motorové vozidlá, nákladné a úžitkové vozidlá prostredníctvom noriem Euro
                  6
               ) a necestných pojazdných strojov (plavidlá vnútrozemskej plavby a rušne prostredníctvom smernice o necestných pojazdných strojoch
                  7
               ). Emisie síry z námornej dopravy v európskych vodách sa regulujú prostredníctvom smernice stanovujúcej požiadavky na obsah síry v lodných palivách
                  8
               . Touto smernicou sa tiež transponuje vymedzenie Severného mora a Baltského mora ako oblastí kontroly emisií síry (SECA) podľa prílohy VI k dohovoru MARPOL do práva Únie. Keď 1. januára 2015 nadobudli účinnosť požiadavky na nízky obsah síry v palivách v týchto dvoch oblastiach SECA, dosiahlo sa zníženie koncentrácie síry v pobrežných oblastiach.

               Aj keď právne predpisy Únie neregulujú emisie NOx z medzinárodnej námornej dopravy pri zdroji, uznáva sa, že námorná doprava významne prispieva k celkovému množstvu týchto emisií, ako aj ku koncentrácii a depozícii dusíka v Únii, a že tieto emisie by sa mali znižovať
                  9
               . Keďže vymedzenie Baltského mora a Severného mora ako oblastí NECA podnieti k znižovaniu emisií z medzinárodnej námornej dopravy, ako je stanovené v cieľoch právnych predpisov Únie, je potrebné podporiť navrhované žiadosti o vymedzenie predložené organizácii IMO.

               Vzhľadom na prepojenia medzi navrhovanými zmenami prílohy VI k dohovoru MARPOL, ktorými sa Severné more a Baltské more vymedzujú ako oblasti NECA, a cieľmi a požiadavkami stanovenými v rôznych nástrojoch právnych predpisov Únie, ktorých účelom je prispieť k zachovaniu, ochrane a zlepšovaniu kvality morského prostredia a ochrane zdravia ľudí zlepšením kvality ovzdušia, môže schválenie a prijatie zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL tvoriť rámec pre budúcu tvorbu právnych predpisov EÚ v tejto oblasti.

               5.
                     ZÁVER

               Ustanovenia článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa vzťahujú aj na prijímanie zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL organizáciou IMO, a preto sa vyžaduje rozhodnutie Rady o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Únie v súvislosti so zmenami prílohy VI k dohovoru MARPOL, ktorými sa Severné more a Baltské more vymedzujú ako oblasti NECA a ktoré sa majú schváliť a prijať na 70. a 71. zasadnutí výboru MEPC.

               2016/0296 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v Medzinárodnej námornej organizácii na 70. a 71. zasadnutí Výboru pre ochranu morského prostredia v súvislosti so schválením a prijatím zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL týkajúcich sa vymedzenia Severného mora a Baltského mora ako oblastí kontroly emisií oxidov dusíka (NECA) a nadobudnutia účinnosti tohto vymedzenia

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Na účely prevencie, zníženia a kontroly emisií oxidov dusíka (NOx) z lodí sa v prílohe VI k Medzinárodnému dohovoru o zabránení znečisťovaniu z lodí (MARPOL) stanovuje možnosť vymedziť oblasť kontroly emisií NOx (NECA) na žiadosť strán, ktoré majú spoločný záujem v konkrétnej oblasti.

               (2)Medzinárodná námorná organizácia (IMO) musí posúdiť, schváliť a prijať potrebné zmeny prílohy VI k dohovoru MARPOL, aby mohlo navrhované vymedzenie konkrétnej oblasti ako oblasti NECA nadobudnúť platnosť a účinnosť.

               (3)Zmluvné strany prílohy VI k dohovoru MARPOL, ktoré ležia na pobreží Severného mora a Baltského mora, prijali spoločné rozhodnutie vypracovať návrhy na vymedzenie príslušných morí ako oblastí NECA s nadobudnutím účinnosti 1. januára 2021.

               (4)Prípravné práce na predloženie žiadosti o vymedzenie Baltského mora ako oblasti NECA uskutočnila Komisia pre ochranu prostredia Baltského mora (alebo tiež Helsinská komisia, skrátene HELCOM) v rámci Helsinského dohovoru o ochrane morského prostredia oblasti Baltského mora. Na stretnutí vedúcich delegácie HELCOM 16. júna 2016 sa rozhodlo o predložení návrhu na vymedzenie Baltského mora ako oblasti NECA na posúdenie Výboru pre ochranu morského prostredia (MEPC) organizácie IMO na jeho 70. zasadnutí.

               (5)Prípravné práce na predloženie žiadosti o vymedzenie Severného mora ako oblasti NECA sa uskutočnili medzi pobrežnými štátmi Severného mora na úrovni ministrov.

               (6)Pracovná skupina Rady pre námornú dopravu bola 19. mája 2016 a 29. júna 2016 informovaná o (konečných) návrhoch žiadostí o vymedzenie Severného mora a Baltského mora ako oblastí NECA, ktoré sa majú predložiť na posúdenie organizácii IMO na 70. zasadnutí výboru MEPC.

               (7)Očakáva sa, že zmeny prílohy VI k dohovoru MARPOL, ktorými sa Severné more a Baltské more vymedzujú ako oblasti NECA, sa schvália na 70. zasadnutí Výboru pre ochranu morského prostredia (MEPC) a budú prijaté na 71. zasadnutí výboru, ktoré sa má konať v máji 2017.

               (8)Schválenie a prijatie navrhovaných zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL, ktorými sa Severné more a Baltské more vymedzujú ako oblasti NECA, na zasadnutí výboru MEPC organizácie IMO by nadobudlo právnu účinnosť v zmysle článku 218 ods. 9 ZFEÚ.

               (9)V siedmom environmentálnom akčnom programe
                  10
                sa potvrdzuje dlhodobý cieľ Únie zameraný na politiku v oblasti kvality ovzdušia, a to dosiahnuť úrovne kvality ovzdušia, v dôsledku ktorých nedochádza k výrazne nepriaznivému vplyvu a rizikám pre zdravie ľudí a životné prostredie, a na tento účel sa v programe vyzýva na úplný súlad s právnymi predpismi Únie v oblasti kvality ovzdušia, vymedzenie strategických cieľov a opatrení po roku 2020, zvýšené úsilie v oblastiach s vyššou expozíciou obyvateľstva a ekosystémov vysokým úrovniam látok znečisťujúcich ovzdušie a znižovanie úrovní a usádzania okysľujúcich a eutrofizujúcich látok znečisťujúcich ovzdušie, ako aj úrovne znečistenia ovzdušia ozónom pod kritické záťaže a úrovne.

               (10)V roku 2013 zaznamenalo 19 z 28 členských štátov na jednej alebo viacerých monitorovacích staniciach prekročenie ročnej limitnej hodnoty oxidu dusičitého (NO2) stanovenej v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES
                  11
               . V oblastiach, v ktorých došlo v roku 2013 k prekročeniu ročnej limitnej hodnoty EÚ a usmernení WHO o kvalite ovzdušia vzťahujúcich sa na NO2
                  12
               , žije 9 % mestského obyvateľstva krajín EÚ 28.

               (11)Je známe, že emisie z lodnej dopravy vplývajú na zdravie ľudí, ekosystémy a kvalitu ovzdušia v Únii v dôsledku produkovaných emisií, ako sú oxidy dusíka (NOx), oxidy síry (SOx), metán (CH4), tuhé častice a sadze.

               (12)Podľa sprievodného posúdenia vplyvu k balíku politických opatrení pre čistejšie ovzdušie z decembra 2013
                  13
                by sa po revízii smernice o obsahu síry v lodných palivách
                  14
                mali emisie síry z námornej dopravy výrazne znížiť, zatiaľ čo emisie tuhých častíc a NOx z plavidiel budú naďalej ovplyvňovať úroveň kvality ovzdušia v Únii. Emisie NOx z medzinárodnej námornej dopravy v európskych vodách by sa v Únii od roku 2020 mohli vyrovnať emisiám z pozemných zdrojov
                  15
               .

               (13)Postupné znižovanie znečistenia ovzdušia v Únii závisí od znižovania, ktoré sa dosahuje uplatňovaním právnych predpisov týkajúcich sa znečistenia ovzdušia zo zdrojov konkrétnych látok, v ktorých sa stanovujú emisné limity (NOx) pre rôzne stacionárne a mobilné zdroje emisií, a to okrem iného prostredníctvom noriem vzťahujúcich sa na palivá a motory.

               (14)Aj keď Únia určila normy týkajúce sa námorných palív a povinnosti vzťahujúce sa na monitorovanie, nahlasovanie a overovanie s cieľom zlepšiť kvalitu životného prostredia a zdravie ľudí a chrániť ich pred emisiami SOx a CO2 v ovzduší, ktoré vznikajú v námornej doprave, v súčasnosti neexistujú právne predpisy Únie, ktoré by so zameraním na konkrétne zdroje riešili emisie NOx z medzinárodnej námornej dopravy.

               (15)V oznámení Program Čisté ovzdušie pre Európu
                  16
                z roku 2013 sa zdôrazňuje, že emisie z lodnej dopravy budú aj naďalej ovplyvňovať kvalitu ovzdušia na súši a že ich zníženie v sektore lodnej dopravy by mohlo byť nákladovo efektívne. Ďalej sa tu poznamenáva, že vzhľadom na medzinárodný charakter lodnej dopravy je potrebné v zásade prednostne prihliadať na vývoj politík na medzinárodnej úrovni, ako napríklad vymedzovanie oblastí kontroly emisií NOx a presadzovanie noriem týkajúcich sa emisií NOx už prijatých organizáciou IMO. Podľa sprievodného posúdenia vplyvu existuje v lodnej doprave zrejmý potenciál na dosiahnutie nákladovo efektívneho zníženia emisií NOx. Vymedzením oblastí NECA v moriach EÚ by sa dosiahli významné prínosy z hľadiska životného prostredia a zdravia.

               (16)V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2001/81/ES
                  17
                sa stanovuje, že Komisia a podľa potreby aj členské štáty, bez toho, aby bol dotknutý článok 218 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, budú pokračovať v bilaterálnej a multilaterálnej spolupráci s tretími krajinami a príslušnými organizáciami, ako je Medzinárodná námorná organizácia (IMO), s cieľom zlepšiť predpoklady na jednoduchšie znižovanie emisií.

               (17)Z uvedených informácií je zrejmé, že schválenie a prijatie zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL môže tvoriť rámec pre budúcu tvorbu právnych predpisov EÚ v tejto oblasti.

               (18)Na stanovenie pozície Únie týkajúcej sa prijatia týchto zmien by sa malo prijať rozhodnutie Rady na základe článku 218 ods. 9 ZFEÚ.

               (19)Členské štáty by mali podporiť prijatie navrhovaných zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL, ktorými sa Severné more a Baltské more vymedzujú ako oblasti NECA, na 70. zasadnutí výboru MEPC (október 2016) a neskôr ich schválenie na 71. zasadnutí výboru MEPC (jar 2017).

               (20)Únia nie je členom organizácie IMO ani zmluvnou stranou dohovoru MARPOL. Preto je nevyhnutné, aby Rada oprávnila členské štáty na vyjadrenie pozície Únie a na vyjadrenie súhlasu s tým, že budú týmito zmenami viazané,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               1.Pozícia Únie na 70. zasadnutí Výboru pre ochranu morského prostredia Medzinárodnej námornej organizácie spočíva v podpore schválenia zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL, ktorými sa Severné more a Baltské more vymedzujú ako oblasti kontroly emisií oxidov dusíka.

               2.Táto pozícia je platná aj na akýchkoľvek iných zasadnutiach výboru MEPC organizácie IMO v prípade, že zmeny nebudú na 70. zasadnutí Výboru pre ochranu morského prostredia schválené.

               Článok 2

               1.Pozícia Únie na 71. zasadnutí Výboru pre ochranu morského prostredia Medzinárodnej námornej organizácie spočíva v súhlase s prijatím zmien prílohy VI k dohovoru MARPOL, ktorými sa Severné more a Baltské more vymedzujú ako oblasti kontroly emisií oxidov dusíka.

               2.Táto pozícia je platná aj na akýchkoľvek iných zasadnutiach výboru MEPC organizácie IMO v prípade, že zmeny nebudú na 71. zasadnutí Výboru pre ochranu morského prostredia prijaté.

               Článok 3

               1.Členské štáty, ktoré sú členmi IMO, vyjadria pozíciu Únie uvedenú v článkoch 1 a 2, konajúc spoločne v záujme Únie.

               2.Zástupcovia Únie môžu podporiť a odsúhlasiť menej podstatné úpravy zmien uvedených v článkoch 1 a 2 bez ďalšieho rozhodnutia Rady.

               Článok 4

               Členské štáty sa týmto oprávňujú na poskytnutie súhlasu s tým, že budú v záujme Únie viazané zmenami uvedenými v článkoch 1 a 2.

               Článok 5

               Toto rozhodnutie je určené členským štátom.

               V Bruseli

                     za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Pozri tiež:

                     https://portal.helcom.fi/meetings/HOD 49-2015-247/MeetingDocuments/4-29 Roadmap for designating a NECA in the Baltic Sea in parallel with the North Sea.pdf

                  .

                     (2)
                  Pozri:

                     http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air_policy.htm

                  .

                     (3)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/56/ ES zo 17. júna 2008, ktorou sa ustanovuje rámec pre činnosť Spoločenstva v oblasti morskej environmentálnej politiky (rámcová smernica o morskej stratégii), Ú. v. EÚ L 164, 25.6.2008, s. 19.

                     (4)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe, Ú. v. EÚ L 152, 11.6.2008, s. 1.

                     (5)
                  Európska environmentálna agentúra (EEA), technická správa č. 4/2013, Vplyv medzinárodnej lodnej dopravy na kvalitu ovzdušia v Európe a na zmenu klímy – 14.3.2013, s. 38.

                     (6)
                  Napríklad nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 z 20. júna 2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel, Ú. v. EÚ L 171, 29.6.2007, s. 1, alebo nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 595/2009 z 18. júna 2009 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel a motorov s ohľadom na emisie z ťažkých úžitkových vozidiel (Euro VI) a o prístupe k informáciám o oprave a údržbe vozidiel.

                     (7)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/68/ES zo 16. decembra 1997 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, ktoré sa týkajú opatrení voči emisiám plynných a tuhých znečisťujúcich látok zo spaľovacích motorov inštalovaných v necestných pojazdných strojoch, Ú. v. ES L 59, 27.2.1998, s. 1.

                     (8)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/802 z 11. mája 2016 o znížení obsahu síry v niektorých    kvapalných palivách, Ú. v. EÚ L 132, 21.5.2016, s. 58.

                     (9)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/81/ES z 23. októbra 2001 o národných emisných stropoch pre určité látky znečisťujúce ovzdušie, Ú. v. ES L 309, 27.11.2001, s. 22.

                     (10)
                  Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1386/2013 z 20. novembra 2013 o všeobecnom environmentálnom akčnom programe Únie do roku 2020 „Dobrý život v rámci možností našej planéty“, Ú. v. EÚ L 354, 28.12.2013, s. 171.

                     (11)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe, Ú. v. EÚ L 152, 11.6.2008, s. 1.

                     (12)
                  Európska environmentálna agentúra (EEA), správa č. 5/2015, Kvalita ovzdušia v Európe – správa za rok 2015, 30.11.2015, s. 30, s. 40.

                     (13)
                  Pracovný dokument útvarov Komisie č. 531/2013, Posúdenie vplyvu, sprievodný dokument k dokumentom: oznámenie Komisie o programe Čisté ovzdušie pre Európu, návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady o obmedzení emisií určitých znečisťujúcich látok do ovzdušia zo stredne veľkých spaľovacích zariadení, návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady o znížení národných emisií určitých látok znečisťujúcich ovzdušie, ktorou sa mení smernica 2003/35/ES, návrh rozhodnutia Rady o prijatí zmeny Protokolu z roku 1999 o znížení acidifikácie, eutrofizácie a prízemného ozónu k Dohovoru o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov z roku 1979.

                     (14)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/802 z 11. mája 2016 o znížení obsahu síry v niektorých kvapalných palivách (kodifikované znenie), Ú. v. EÚ L 132, 21.5.2016, s. 58.

                     (15)
                  Európska environmentálna agentúra (EEA), technická správa č. 4/2013, Vplyv medzinárodnej lodnej dopravy na kvalitu ovzdušia v Európe a na zmenu klímy – 14.3.2013.

                     (16)

                        COM(2013/0918) final.

                     (17)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/81/ES z 23. októbra 2011 o národnýchemisných stropoch pre určité látky znečisťujúce ovzdušie, Ú. v. ES L 309, 27.11.2001, s. 22.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli27. 7. 2017
            COM(2017) 386 final
            2017/0165(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o uzavretí Dohovoru Rady Európy o manipulácii športových súťaží, pokiaľ ide o záležitosti týkajúce sa trestného práva hmotného a justičnej spolupráce v trestných veciach, v mene Európskej únie

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               Ovplyvňovanie výsledkov zápasov sa považuje za jednu z najväčších hrozieb pre súčasný šport. Podkopáva športové hodnoty, akými sú bezúhonnosť, čestná hra a úcta voči ostatným. Takéto ovplyvňovanie odrádza fanúšikov a prívržencov od organizovaného športu. Na ovplyvňovaní výsledkov zápasov sa navyše často podieľajú organizované zločinecké siete, ktoré pôsobia na celom svete. Riešenie tohto problému je teraz prioritou verejných orgánov, športového hnutia a orgánov presadzovania práva na celom svete. S cieľom reagovať na tieto výzvy Rada Európy vyzvala v lete 2012 zmluvné strany Európskeho kultúrneho dohovoru, aby začali rokovania o dohovore Rady Európy proti ovplyvňovaniu športových výsledkov. Rokovania sa začali v októbri 2012 prvou schôdzou redakčnej skupiny Rady Európy.

               Dňa 13. novembra 2012 Komisia prijala „odporúčanie na rozhodnutie Rady, ktorým sa Komisia poveruje začať rokovania v mene Únie o medzinárodnom dohovore Rady Európy o boji proti ovplyvňovaniu športových výsledkov“
                  1
               . Odporúčanie Komisie bolo 15. novembra 2012 predložené pracovnej skupine Rady pre šport. V nadväznosti na rokovania v rámci pracovnej skupiny Rady rozdelila Rada návrh rozhodnutia Rady do dvoch rozhodnutí vzhľadom na to, že doplnila hmotnoprávne základy vrátane právneho základu vyplývajúceho z časti 3 hlavy V ZFEÚ
                  2
               . Jedno rozhodnutie, ktoré sa týka záležitostí súvisiacich s uzatváraním športových stávok, Rada prijala 10. júna 2013
                  3
               . Druhé rozhodnutie, ktoré sa týka záležitostí súvisiacich so spoluprácou v trestných veciach a s policajnou spoluprácou, Rada prijala 23. septembra 2013
                  4
               .

               Dňa 9. júla 2014 zástupcovia ministrov Rady Európy prijali Dohovor o manipulácii športových súťaží
                  5
               . Dohovor bol 18. septembra 2014 predložený na podpis na konferencii ministrov Rady Európy zodpovedných za šport. V súlade s jeho článkom 32 ods. 1 sa stranou dohovoru môže stať aj Európska únia. Odvtedy dohovor podpísali viaceré strany vrátane mnohých členských štátov
                  6
               .

               Komisia 2. marca 2015 predložila Rade svoje návrhy rozhodnutí Rady o podpise dohovoru v mene Únie: i) návrh rozhodnutia Rady o podpise dohovoru v mene Únie, pokiaľ ide o záležitosti, ktoré sa týkajú hmotného trestného práva a justičnej spolupráce v trestných veciach [COM(2015) 86] na základe článkov 82 ods. 1 a článku 83 ods. 1 ZFEÚ, a ii) návrh rozhodnutia Rady o podpise dohovoru v mene Únie, pokiaľ ide o záležitosti, ktoré nesúvisia s trestným právom hmotným a justičnou spoluprácou v trestných veciach [COM(2015)84] na základe článkov 114 a 165 ZFEÚ. Dôvodová správa k týmto návrhom Komisie obsahovala podrobnú analýzu právomoci dohovoru. O návrhoch Komisie sa naposledy rokovalo na zasadnutí Coreperu 11. a 20. novembra 2015. Pri tejto príležitosti predsedníctvo dospelo k záveru, že nebude pokračovať v konaní, kým nezíska súhlas všetkých delegácií.

               Vzhľadom na tieto okolnosti Únia ešte dohovor nepodpísala. Komisia sa domnieva, že podpis tohto dohovoru by mal byť súčasťou úsilia Únie o zapojenie sa do boja proti ovplyvňovaniu výsledkov zápasov, a to v spojení s ostatnými nástrojmi, ako je napríklad nadchádzajúca iniciatíva Komisie týkajúca sa ovplyvňovania výsledkov zápasov spojeného so stávkovaním, oznámenie Komisie z roku 2012 o online hazardných hrách
                  7
               , práca skupiny expertov EÚ týkajúca sa problematiky ovplyvňovania výsledkov zápasov a prípravné akcie a projekty zamerané na túto problematiku
                  8
               .

               Tento návrh sa týka právneho nástroja, ktorým sa uzatvára dohoda.

               2. DOHODA

               Podľa článku 1 dohovoru je jeho účelom „bojovať proti manipulácii športových súťaží s cieľom chrániť čestnosť a etiku v športe v súlade so zásadou nezávislosti športu“. V tejto súvislosti je konečným cieľom dohovoru „ochrana integrity športu a športovej etiky“. V záujme napĺňania tohto cieľa sú v dohovore stanovené viaceré opatrenia zamerané na predchádzanie manipuláciám športových súťaží a ich odhaľovanie a sankcionovanie. Vzhľadom na uvedený účel sa v dohovore taktiež podporuje medzinárodná spolupráca a zriaďuje sa monitorovací mechanizmus, ktorý má zabezpečiť dodržiavanie ustanovení dohovoru.

               Dohovor teda predstavuje mnohostranný prístup k riešeniu problematiky manipulácie športových súťaží. Vzhľadom na to majú opatrenia, ktoré sa majú prijať, rôzny charakter a týkajú sa rôznych oblastí práva, pričom vždy prevláda aspekt prevencie
                  9
               . Ďalšími dotknutými oblasťami práva sú hmotné právo trestné, justičná spolupráca v trestných veciach, ochrana údajov, ako aj regulácia športových stávok.

               Väčšina ustanovení o predchádzaní sa nachádza v kapitolách II a III dohovoru
                  10
               , pričom kapitola III obsahuje niekoľko ustanovení zameraných na uľahčenie výmeny informácií medzi všetkými zainteresovanými stranami.

               Opatrenia týkajúce sa stávkových služieb môžu mať vplyv na slobody vnútorného trhu súvisiace s právom usadiť sa a so slobodou poskytovať služby za predpokladu, že prevádzkovatelia stávkových kancelárií vykonávajú hospodársku činnosť. Pokiaľ ide o článok 3 ods. 5 písm. a), a najmä článok 11, pod vymedzenie pojmu „nezákonná športová stávka“ spadajú všetky športové stávky, ktorých druh alebo prevádzkovateľ nie je povolený podľa platných právnych predpisov zmluvnej strany, na území ktorej sa hazardný hráč nachádza. Pojem „rozhodné právo“ zahŕňa právo EÚ. Z toho vyplýva, že sa musia zohľadňovať aj všetky práva priznané podľa práva EÚ a že vnútroštátne právo členských štátov musí byť v súlade s právnymi predpismi EÚ, najmä s pravidlami vnútorného trhu.

               Naopak, v článkoch 9 až 11 sa navrhujú opatrenia, ktoré by mohli viesť k určitému stupňu aproximácie právnych predpisov. Napríklad v článku 9 dohovoru sa navrhuje neúplný zoznam opatrení, ktoré by príslušné regulačné orgány v oblasti stávkových hier mohli „v prípade potreby“ uplatniť v boji proti manipulácii športových súťaží súvisiacej so športovými stávkami. V článku 10 ods. 1 dohovoru sa stanovuje, že „každá zmluvná strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, ktoré môžu byť potrebné na predchádzanie konfliktom záujmov a zneužitia dôverných informácií zo strany fyzických alebo právnických osôb, ktoré sa zúčastňujú na poskytovaní produktov športových stávok (...)“ (zvýraznenie doplnené). Cieľom článku 10 ods. 3 dohovoru je stanoviť ohlasovaciu povinnosť a znie takto: „Každá zmluvná strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, ktoré môžu byť potrebné na uloženie povinnosti prevádzkovateľom športových stávok bezodkladne nahlasovať nepoctivé alebo podozrivé stávky regulačnému orgánu v oblasti stávkových hier (...)“ (zvýraznenie doplnené). Napokon v článku 11 dohovoru týkajúcom sa nezákonných športových stávok sa zmluvným stranám poskytuje ešte väčší priestor. Znie takto: „každá strana preskúma (...) najvhodnejšie prostriedky na boj proti prevádzkovateľom nezákonných športových stávok a v súlade s platnými právnymi predpismi príslušnej jurisdikcie zváži prijatie opatrení, ako napr. (...)“.

               To znamená, že článok 9, článok 10 ods. 1 a 3 dohovoru vytvárajú základ pre možnú harmonizáciu podľa článku 114 ZFEÚ v prípade prevádzkovateľov stávkových hier, ktorí vykonávajú hospodársku činnosť. Článok 11, ktorý obsahuje ešte pružnejšiu formuláciu, stále predstavuje určitý stupeň aproximácie ustanovení, ktoré môžu takisto spadať do rozsahu pôsobnosti článku 114 ZFEÚ týkajúceho sa vytvárania a fungovania vnútorného trhu.

               Okrem toho článok 11 dohovoru môže mať vplyv aj na služby poskytované z tretej krajiny. Dotknuté opatrenia, ktoré sa priamo týkajú „prístupu“ k takýmto službám, by boli zahrnuté do spoločnej obchodnej politiky Únie podľa článku 207 ZFEÚ.

               Kapitola IV sa týka trestného práva a spolupráce pri presadzovaní práva (články 15 až 18). V článku 15 dohovoru sa neustanovuje univerzálna trestnosť manipulácie športových súťaží, ale len trestnosť niektorých foriem (napríklad, ak je súčasťou manipulácie korupcia, nátlak alebo podvod).

               Článok 16 sa týka prania špinavých peňazí. Na úrovni Únie je táto problematika upravená rámcovým rozhodnutím Rady 2001/500/SVV
                  11
                a smernicou 2014/42/EÚ
                  12
               . Článok 16 ods. 3 dohovoru spadá do kompetencie EÚ a vzťahuje sa naň článok 114 ZFEÚ (smernica 2005/60/ES o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu)
                  13
               . Kapitola V o súdnej právomoci, trestnom konaní a opatreniach na presadzovanie práva a kapitola VI o sankciách a opatreniach obsahujú ustanovenia, ktoré dopĺňajú ustanovenia hmotného práva trestného obsiahnuté v článkoch 15 až 18 dohovoru. Článok 19 dohovoru (súdna právomoc) je doplnkovým ustanovením k trestnoprávnym ustanoveniam. Články 20, 21 a 25 dohovoru (vyšetrovacie opatrenia, ochranné opatrenia, zaistenie a konfiškácia majetku) predstavujú opatrenia trestného práva procesného, ktoré môžu spadať do rozsahu pôsobnosti článku 82 ods. 2 ZFEÚ [písm. a) a b)].

               Kapitola VII sa týka medzinárodnej spolupráce v justičných a iných veciach. Je dôležité poznamenať, že dohovor nezakladá žiadny právny režim, ktorý by nahradil existujúce pravidlá, a preto ním nie sú dotknuté nástroje, ktoré už existujú v oblasti vzájomnej pomoci v trestných veciach a pri vydávaní osôb
                  14
               . V tejto súvislosti existuje na európskej úrovni komplexný súbor nástrojov s cieľom uľahčiť justičnú spoluprácu v trestných veciach, ktorý by sa uplatňoval buď v prípade rôznych spôsobov ovplyvňovania výsledkov zápasov alebo v prípade stanovenia trestnosti ovplyvňovania výsledkov zápasov ako novej skutkovej podstaty v rámci vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov
                  15
               . Tým by bol pokrytý článok 26 dohovoru.

               Závery

               Určité protiprávne skutky v súčasnosti nespadajú do rozsahu pôsobnosti článku 83 ods. 1 ZFEÚ. Únia má právomoc v prípade ostatných protiprávnych skutkov, ale výlučnú právomoc má len v prípade dvoch ustanovení – článok 11 (do tej miery, do akej sa uplatňuje na služby z a do tretích krajín) a článok 14 o ochrane údajov (sčasti)
                  16
               . Zvyšok protiprávnych skutkov spadá do spoločnej alebo „podpornej“ právomoci.

               3.PRÁVNY ZÁKLAD NAVRHOVANÉHO ROZHODNUTIA

               3.1. Právny základ

               Pokiaľ ide o právny základ, z ustálenej judikatúry vyplýva, že voľba právneho základu v prípade opatrenia EÚ musí byť založená na objektívnych prvkoch, ktoré môžu byť súdne preskúmané; medzi tieto prvky patrí cieľ a obsah predmetného opatrenia
                  17
               . Ak z preskúmania opatrenia Európskej únie vyplynie, že má dvojaký účel alebo dva komponenty, a ak sa jeden z nich dá určiť za hlavný alebo prevažujúci účel alebo komponent, kým druhý je len vedľajší, opatrenie sa musí zakladať len na jednom právnom základe, a to na tom základe, ktorý si vyžaduje tento hlavný alebo prevažujúci účel alebo komponent. Vo výnimočných prípadoch, ak sa preukáže, že opatrenie sleduje niekoľko cieľov, ktoré sú neoddeliteľne prepojené tak, že ani jeden nie je sekundárny a nepriamy vo vzťahu k druhému, opatrenie musí byť založené na viacerých zodpovedajúcich právnych základoch
                  18
               .

               V tomto prípade by eventuálne mohli mať kľúčový význam tieto hmotnoprávne základy: článok 16 ZFEÚ (ochrana údajov), článok 82 ods. 1 a 2 ZFEÚ (justičná spolupráca v trestných veciach), článok 83 ods. 1 ZFEÚ (trestné právo hmotné), článok 114 ZFEÚ (vytváranie a fungovanie vnútorného trhu), článok 165 ZFEÚ (šport) a článok 207 ZFEÚ (spoločná obchodná politika).

               Cieľ, ktorý sa sleduje v rámci boja proti manipulácii športových súťaží, celkovo zahŕňa prvky prevencie a spolupráce, ktoré sú prevažne zahrnuté v článku 165 ZFEÚ, a prvky spolupráce a aproximácie, na ktoré sa vzťahujú tieto články: článok 114 (iné ako trestnoprávne ustanovenia), článok 207 ZFEÚ (do tej miery, do akej sa tieto ustanovenia vzťahujú na prístup prevádzkovateľov stávok z tretích krajín) a článok 82 ods. 1 a článok 83 ZFEÚ (trestné veci).

               V prípade stávkových služieb môžu byť relevantné články 114 a 207 ZFEÚ v závislosti od toho, či ide o služby poskytované „vo vnútri EÚ“ alebo nie. Zdá sa, že aspekt vnútorného trhu má v dohovore ako celku významnejšie postavenie, kým aspekt spoločnej obchodnej politiky sa zdá byť prítomný iba v článku 11 dohovoru. Dokonca aj v prípade, že sa článok 207 ZFEÚ neuvádza a že sa popri aspektoch vnútorného trhu považuje za vedľajší, členské štáty nemajú právomoc v relevantných aspektoch, ktoré patria do spoločnej obchodnej politiky.

               Pokiaľ ide o ochranu údajov, nie je hlavným cieľom dohovoru a ustanovenia, ktoré sa jej týkajú, majú jednoducho len vedľajší význam. V súčasnosti sa v mnohých dohovoroch Rady Európy pripomína potreba rešpektovať ochranu údajov aj napriek tomu, že takéto povinnosti môžu vyplývať aj z iných dohovorov (ako je napríklad Dohovor č. 108 o ochrane jednotlivcov pri automatizovanom spracovaní osobných údajov), pretože strany jednotlivých dohovorov nemusia byť totožné.

               Preto, aby EÚ mohla vykonávať svoje právomoci v celej oblasti rozsahu pôsobnosti dohovoru (s výnimkou prvkov, v ktorých nemá právomoc), hlavnými právnymi základmi sú článok 82 ods. 1, článok 83 ods. 1, článok 114 a článok 165 ZFEÚ.

               Vzhľadom na prepojenú povahu dohovoru, ako aj na skutočnosť, že sa týka oblastí, ktoré môžu spadať do výlučnej právomoci EÚ, ako aj oblastí, v ktorých EÚ nemá právomoc, nie je možné, aby Únia alebo členské štáty uzavreli dohovor izolovane.

               3.2. Procesnoprávny základ

               Rada podľa článku 218 ods. 6 ZFEÚ na návrh vyjednávača prijme rozhodnutie o uzavretí dohody.

               Podľa článku 218 ods. 6 písm. a), ak sa dohoda „týka oblastí, na ktoré sa uplatňuje riadny legislatívny postup“, Rada prijme rozhodnutie o uzavretí dohody po získaní súhlasu Európskeho parlamentu.

               Ako už bolo uvedené, dohovor o manipulácii športových súťaží sa vzťahuje na oblasti, na ktoré sa uplatňuje riadny legislatívny postup.

               Okrem toho je rozhodnutie Rady o uzavretí predmetom hlasovania kvalifikovanou väčšinou podľa článku 218 ods. 8 ZFEÚ.

               3.3.
                     Záver

               Právnym základom tohto návrhu rozhodnutia by mali byť články 82 ods. 1 a 83 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 6 písm. a) ZFEÚ.

               2017/0165 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o uzavretí Dohovoru Rady Európy o manipulácii športových súťaží, pokiaľ ide o záležitosti týkajúce sa trestného práva hmotného a justičnej spolupráce v trestných veciach, v mene Európskej únie

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 82 ods. 1, 83 ods. 1 v spojení s jej článkom 218 ods. 6 písm. a),

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu
                  19
               ,

               keďže:

               (1)V článku 15 dohovoru sa neustanovuje univerzálna trestnosť manipulácie športových súťaží, ale len trestnosť niektorých foriem (napríklad, ak je súčasťou manipulácie korupcia, nátlak alebo podvod). Konanie, ktoré možno kvalifikovať ako manipuláciu športových súťaží, len sčasti spadá do výslovne uvedených oblastí trestnej činnosti uvedených v článku 83 ods. 1 ZFEÚ, a to vtedy, keď súvisí s organizovanou trestnou činnosťou alebo podvodnými praktikami
                  20
               .

               (2)V článku 16 dohovoru sa od strán dohovoru vyžaduje prijať opatrenia potrebné na to, aby bolo ako trestný čin stanovené konanie zahŕňajúce pranie špinavých peňazí, ak je predpokladaný trestný čin s cieľom finančného zisku trestným činom súvisiacim s manipuláciou športových súťaží, ako aj napomáhanie alebo navádzanie na spáchanie takéhoto trestného činu. Prostredníctvom rámcového rozhodnutia Rady 2001/500/JHA Únia prijala spoločné pravidlá. Podľa jeho článku 1b členské štáty podniknú potrebné kroky na to, aby neuplatňovali alebo nepodporovali výhrady vo veci závažných trestných činov prania špinavých peňazí uvedených v článku 6 Dohovoru Rady Európy z roku 1990 o praní špinavých peňazí, vyhľadávaní, zhabaní a konfiškácii ziskov z trestnej činnosti. V práve EÚ sa preto stanovuje vymedzenie trestných činov prania špinavých peňazí. Tým, že legalizácia príjmov pochádzajúcich z manipulácie športových súťaží by sa mala považovať za pranie špinavých peňazí, článok 16 dohovoru pravdepodobne ovplyvní alebo zmení rozsah pôsobnosti pravidiel Únie.

               (3)Právomoc v oblastiach uvedených v článkoch 17, 18, 22 a 23 (v kapitolách IV a VI) dohovoru je prepojená s právomocou podľa článkov 15 a 16 dohovoru.

               (4)Kapitola V o súdnej právomoci, trestnom konaní a opatreniach na presadzovanie práva a kapitola VI o sankciách a opatreniach obsahujú ustanovenia, ktoré dopĺňajú ustanovenia hmotného práva trestného obsiahnuté v článkoch 15 až 18 dohovoru. Článok 19 dohovoru (súdna právomoc) je doplnkovým ustanovením k trestnoprávnym ustanoveniam.

               (5)Kapitola VII sa týka medzinárodnej spolupráce v justičných alebo iných veciach. Je dôležité poznamenať, že dohovor nezakladá žiadny právny režim, ktorý by nahradil existujúce pravidlá, a preto ním nie sú dotknuté nástroje, ktoré už existujú v oblasti vzájomnej pomoci v trestných veciach a pri vydávaní osôb
                  21
               . V tejto súvislosti existuje na európskej úrovni komplexný súbor nástrojov s cieľom uľahčiť justičnú spoluprácu v trestných veciach, ktorý by sa uplatňoval buď v prípade rôznych spôsobov manipulácie športových súťaží alebo v prípade stanovenia trestnosti manipulácie športových súťaží ako nového protiprávneho skutku v rámci vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov
                  22
               .

               (6)Európska únia podporuje dohovor Rady Európy o manipulácii športových súťaží v snahe prispieť k snahám Európskej únie v oblasti boja proti manipulácii športových súťaží s cieľom chrániť integritu športu a športovú etiku v súlade so zásadou nezávislosti športu.

               (7)V súlade s rozhodnutím Rady [……..] z/zo [………] o Dohovore Rady Európy o manipulácii športových súťaží podpísanom […] dňa […], s výhradou jeho uzavretia k neskoršiemu dátumu.

               (8)Ustanovenia dohovoru, ktoré patria do právomoci Únie, okrem ustanovení týkajúcich sa trestného práva hmotného a justičnej spolupráce v trestných veciach, sú predmetom samostatného rozhodnutia
                  23
               , ktoré prijme Rada súbežne s týmto rozhodnutím.

               (9)Dohovor by sa mal v mene Únie schváliť,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Týmto sa v mene Únie uzatvára dohovor Rady Európy o manipulácii športových súťaží.

               Text dohovoru je pripojený k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 2

               Predseda Rady určí osobu oprávnenú uložiť v mene Európskej únie listinu o schválení uvedenú v článku 32 dohovoru s cieľom vyjadriť súhlas Európskej únie s tým, že bude týmto dohovorom viazaná. Generálny sekretariát Rady udelí osobe (osobám), ktorú (ktoré) určí vyjednávač dohovoru, plnú moc na podpísanie dohovoru s výhradou jeho uzavretia.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia. Uverejní sa v Úradnom vestníku Európskej únie.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  COM(2012) 655 final.

                     (2)
                  Komisia vydala vyhlásenie do zápisnice Rady, v ktorom nesúhlasila s vložením hmotnoprávneho základu, pozri dokument Rady č. 10509/13.

                     (3)
                  Rozhodnutie Rady 2013/304/EÚ z 10. júna 2013, ktorým sa povoľuje Európskej komisii zúčastniť sa v mene EÚ na rokovaniach o medzinárodnom dohovore Rady Európy o boji proti ovplyvňovaniu športových výsledkov okrem záležitostí súvisiacich so spoluprácou v trestných veciach a policajnou spoluprácou, Ú. v. EÚ L170, 22.6.2013, s. 62.

                     (4)
                  Rozhodnutie Rady, ktorým sa povoľuje Európskej komisii zúčastniť sa v mene EÚ na rokovaniach o medzinárodnom dohovore Rady Európy o boji proti ovplyvňovaniu športových výsledkov, pokiaľ ide o záležitosti súvisiace so spoluprácou v trestných veciach a s policajnou spoluprácou, dokument Rady č. 10180/13.

                     (5)
                  Malta hlasovala proti dohovoru a 11. júla 2014 požiadala Európsky súdny dvor o stanovisko k dohovoru podľa článku 218 ods. 11 ZFEÚ (stanovisko 1/14).

                     (6)
                  AT, BE, BG, DE, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, IT, LT, LU, NL, PL, PT, SI.

                     (7)
                  http://ec.europa.eu/internal_market/gambling/communication/index_en.htm.

                     (8)
                  Nedávny príklad: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/financing/fundings/security-and-safeguarding-liberties/other-programmes/cooperation-between-public-private/index_en.htm.

                     (9)
                  Prevencii sú venované kapitoly II a III, ako aj články 27 a 28 dohovoru.

                     (10)
                  Pozri tiež články 27 a 28 dohovoru, ktorý zahŕňa všeobecné aspekty spolupráce.

                     (11)
                  Rámcové rozhodnutie Rady 2001/500/SVV o praní špinavých peňazí, identifikácii, vyhľadávaní, zmrazení, zaistení a konfiškácii prostriedkov a príjmov z trestnej činnosti, Ú. v. ES L 182, 5.7.2001, s. 1.

                     (12)
                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/42/EÚ z 3. apríla 2014 o zaistení a konfiškácii prostriedkov a príjmov z trestnej činnosti v Európskej únii.

                     (13)
                  Touto smernicou sa stanovuje rámec určený na ochranu spoľahlivosti, integrity a stability úverových a finančných inštitúcií a dôvery vo finančný systém ako celok vzhľadom na riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.

                     (14)
                  §21 dôvodovej správy.

                     (15)
                  Akt Rady z 29. mája 2000 potvrdzujúci Dohovor o vzájomnej pomoci v trestných veciach medzi členskými štátmi Európskej únie, Ú. v. ES C 197, 12.7.2000, s. 1; rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, Ú. v. ES L 190, 18.7.2002, s. 1; rámcové rozhodnutie Rady 2003/577/SVV o vykonaní príkazu na zaistenie majetku alebo dôkazov v Európskej únii, Ú. v. EÚ L 196, 2.8.2003, s. 45; rámcové rozhodnutie Rady 2006/783/SVV o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na príkazy na konfiškáciu; rámcové rozhodnutie Rady 2008/978/SVV o európskom príkaze na zabezpečenie dôkazov, Ú. v. EÚ L 350, 30.12.2008; rámcové rozhodnutie Rady 2009/948/SVV o predchádzaní kolíziám pri výkone právomoci v trestných veciach a ich urovnávaní (Ú. v. EÚ L 328, 15.12.2009, s. 42); smernica 2014/41/EÚ o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach, Ú. v. EÚ L 130, 1.5.2014, s. 1; smernica 2014/42/EÚ o zaistení a konfiškácii prostriedkov a príjmov z trestnej činnosti v Európskej únii, Ú. v. EÚ L 127, 29.4.2014, s. 39.

                     (16)
                  Príslušné legislatívne akty môžu zahŕňať smernicu 95/46/ES o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov a o voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, 23.11.1995, s. 31), nariadenie (ES) č. 45/2001 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1) a rámcové rozhodnutie 2008/977/SVV o ochrane osobných údajov spracúvaných v rámci policajnej a justičnej spolupráce v trestných veciach (Ú. v. EÚ L 350, 30.12.2008, s. 60).

                     (17)
                  Vec C-377/12, Komisia/Rada, bod 34.

                     (18)
                  Tamtiež, bod 34 rozsudku.

                     (19)
                  Ú. v. EÚ C , , s. .

                     (20)
                  Rámcové rozhodnutie Rady 2003/568/SVV o boji proti korupcii v súkromnom sektore, Ú. v. EÚ L 192, 31.7.2003, s. 54.

                     (21)
                  §21 dôvodovej správy.

                     (22)
                  Akt Rady z 29. mája 2000 potvrdzujúci Dohovor o vzájomnej pomoci v trestných veciach medzi členskými štátmi Európskej únie, Ú. v. ES C 197, 12.7.2000, s. 1; rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, Ú. v. ES L 190, 18.7.2002, s. 1; rámcové rozhodnutie Rady 2003/577/SVV o vykonaní príkazu na zaistenie majetku alebo dôkazov v Európskej únii, Ú. v. EÚ L 196, 2.8.2003, s. 45; rámcové rozhodnutie Rady 2006/783/SVV o uplatňovaní zásady vzájomného uznávania na príkazy na konfiškáciu; rámcové rozhodnutie Rady 2008/978/SVV o európskom príkaze na zabezpečenie dôkazov, Ú. v. EÚ L 350, 30.12.2008; rámcové rozhodnutie Rady 2009/948/SVV o predchádzaní kolíziám pri výkone právomoci v trestných veciach a ich urovnávaní (Ú. v. EÚ L 328, 15.12.2009, s. 42); smernica 2014/41/EÚ o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach, Ú. v. EÚ L 130, 1.5.2014, s. 1; smernica 2014/42/EÚ o zaistení a konfiškácii prostriedkov a príjmov z trestnej činnosti v Európskej únii, Ú. v. EÚ L 127, 29.4.2014, s. 39.

                     (23)
                  Rozhodnutie Rady […..].