				|

		52013PC0554

			Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY, ktorým sa mení nariadenie Rady (EÚ) č. 1215/2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach /* COM/2013/0554 final - 2013/0268 (COD) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
1.1. Všeobecný kontext
Nariadením Rady (ES) č. 44/2001 o
právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných
veciach („nariadenie Brusel I“) sa stanovujú normy určujúce medzinárodnú
právomoc súdov členských štátov a normy zabraňujúce vedeniu súbežných
konaní pred súdmi rôznych členských štátov. Stanovujú sa ním aj normy
uznávania a výkonu rozsudkov vnútroštátnych súdov v iných členských
štátoch. Okrem iného sa vzťahuje aj na spory v oblasti práv duševného
vlastníctva, vrátane patentov. Dňa 12. decembra 2012 bolo prijaté
nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 o právomoci a o
uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach[1] [„nariadenie Brusel I“, (prepracované
znenie)], ktorým sa prepracováva nariadenie (ES) č. 44/2001. Nariadenie
(EÚ) č. 1215/2012 sa začne uplatňovať 10. januára 2015.
V decembri 2012 sa dosiahla dohoda o takzvanom
„patentovom balíku” – legislatívnej iniciatíve pozostávajúcej z dvoch nariadení[2] („nariadenia o jednotnom
patente“) a medzinárodnej dohody („Dohoda o jednotnom patentovom súde“ alebo
„Dohoda o JPS“), ktorý je predstavuje základ pre vytvorenie jednotnej
patentovej ochrany v Európskej únii.
Nariadenia o jednotnom patente sa prijali v
rámci posilnenej spolupráce, na ktorej sa podieľalo 25 členských
štátov (všetky členské štáty okrem Talianska a Španielska). Dohodu o JPS
podpísala 19. februára 2013 väčšina členských štátov. Keď sa
nariadenia začnú uplatňovať, bude možné získať európsky
patent s jednotným účinkom (právny nárok zaisťujúci jednotnú ochranu
vynálezu v 25 členských štátoch) prostredníctvom jednotného kontaktného
miesta, čo prinesie výhody v podobe zníženia nákladov aj
administratívneho zaťaženia.
V článku 89 ods. 1 Dohody o JPS sa
stanovuje, že dohoda nemôže vstúpiť do platnosti predtým, ako nadobudnú
účinnosť zmeny nariadenia Brusel I (prepracované znenie), ktorým sa
upravuje vzťah medzi obidvoma nástrojmi. Tieto zmeny majú dva ciele. Po
prvé, cieľom zmien je zaistiť súlad medzi Dohodou o JPS a nariadením
Brusel I (prepracované znenie), a po druhé, riešiť konkrétnu otázku
týkajúcu sa noriem právomoci voči žalovaným v štátoch, ktoré nie sú
členskými štátmi Európskej únie.
Dňa 15. októbra 2012 tri členské
štáty, ktoré sú zmluvnými stranami Zmluvy z 31. marca 1965 o zriadení a štatúte
súdneho dvora členských štátov Beneluxu, podpísali protokol, ktorým sa
mení uvedená zmluva. Súdny dvor členských štátov Beneluxu je
spoločným súdnym dvorom Belgicka, Luxemburska a Holandska, ktorého úlohou
je zaisťovať jednotné uplatňovanie noriem spoločných pre
členské štáty Beneluxu týkajúcich sa rôznych vecí, ako je napríklad
duševné vlastníctvo (najmä niektoré typy práv týkajúce sa ochranných známok, úžitkových
vzorov a dizajnov). Dodnes spočíva úloha Súdneho dvora členských
štátov Beneluxu najmä vo vydávaní rozhodnutí o prejudiciálnych otázkach o
výklade týchto noriem. Protokolom z roku 2012 sa však vytvára možnosť
rozšíriť právomoci Súdneho dvora členských štátov Beneluxu tak, aby
mal aj právomoci v konkrétnych veciach, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti
nariadenia Brusel I. To by sa dalo zrealizovať revíziou jednotlivých dohôd
medzi členskými štátmi Beneluxu týkajúcich sa konkrétnych záležitostí.
Touto revíziou sa účinne prenesú právomoci z vnútroštátnych súdov na Súdny
dvor členských štátov Beneluxu. V dôsledku toho sa Protokolom k Zmluve
medzi členskými štátmi Beneluxu vyžaduje, podobne ako v prípade Dohody
o JPS, zmena nariadenia Brusel I (prepracované znenie) s cieľom
zaistiť, po prvé, súlad medzi prepracovanou zmluvou a nariadením Brusel I
(prepracované znenie), a po druhé, riešiť otázku chýbajúcich noriem
právomoci voči žalovaným v štátoch, ktoré nie sú členskými štátmi
Európskej únie.
1.2. Dôvody a ciele návrhu
Po prvé, cieľom tejto dohody je
umožniť, aby Dohoda o JPS nadobudla platnosť. Podľa článku
89 ods. 1 Dohody o JPS je nadobudnutie platnosti dohody podmienené zmenou
nariadenia (ES) č. 1215/2012. Návrh sa okrem toho zameriava na zaistenie
súladu tejto dohody, ako aj protokolu k zmluve členských štátov Beneluxu z
roku 1965 s nariadením Brusel I.
Jednotný patentový súd bude súdom
spoločným pre niektoré členské štáty a podľa právnych predpisov
Únie bude podliehať rovnakým povinnostiam ako ktorýkoľvek
vnútroštátny súd. Jednotný patentový súd bude mať výlučnú právomoc vo
veciach, ktoré sa riadia Dohodou o JPS, čím nahradí vnútroštátne súdy.
Dohodou o JPS sa upravuje vnútorné rozdelenie právomoci medzi jednotlivé útvary
Jednotného patentového súdu a výkon rozsudkov Jednotného patentového súdu v
zmluvných členských štátoch. Súdny dvor členských štátov Beneluxu je
takisto súdnym dvorom spoločným pre niektoré členské štáty, ktoré
majú právomoc vo veciach, ktoré majú vymedziť príslušné zmluvné
členské štáty.
Aby sa zaistilo kombinované a jednotné
uplatňovanie uvedenej dohody, protokolu a nariadenia Brusel I
(prepracované znenie), v nariadení Brusel I je potrebné riešiť tieto
otázky:
1.           objasniť v znení
nariadenia, že Jednotný patentový súd a Súdny dvor členských štátov
Beneluxu sú „súdmi“ v zmysle nariadenia Brusel I;
2.           objasniť, ako fungujú
normy právomoci, pokiaľ ide o Jednotný patentový súd a Súdny dvor
členských štátov Beneluxu, s ohľadom na žalovaných, ktorí majú
bydlisko v príslušných členských štátoch. Vytvoriť jednotné normy pre
medzinárodnú právomoc voči žalovaným z tretích štátov v konaniach vedeným
proti týmto žalovaným na Jednotnom patentovom súde a Súdnom dvore
členských štátov Beneluxu v situáciách, keď sa v samotnom nariadení
Brusel I takéto normy nestanovujú, ale odkazuje sa na vnútroštátne právne
predpisy;
3.           vymedziť používanie
noriem o prekážke začatej veci (lis pendens) a o súvisiacich
veciach vo vzťahu k Jednotnému patentovému súdu a Súdnemu dvoru
členských štátov Beneluxu na jednej strane a vnútroštátnymi súdmi
členských štátov, ktoré nie sú zmluvnými stranami príslušných
medzinárodných dohôd, na strane druhej. Vymedziť aj fungovanie týchto
noriem počas prechodného obdobia uvedeného v článku 83 ods. 1 o JPS
ako aj
4.           objasniť fungovanie
noriem o uznávaní a výkone vo vzťahoch medzi členskými štátmi, ktoré
sú, a členskými štátmi, ktoré nie sú, zmluvnými stranami príslušných
medzinárodných dohôd.
Podrobné vysvetlenie týkajúce sa otázok, ktoré
sa majú riešiť, sa uvádza v bode 3 („Právne prvky návrhu“).
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI
STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU
Pred prijatím bol patentový balík predmetom
rozsiahlych konzultácií. Tieto konzultácie ukázali širokú podporu nielen pre
vytvorenie jednotného patentu, ale aj zriadenie jednotného jurisdikčného
systému. Týmto návrhom sa umožňuje, aby Dohoda o JPS nadobudla platnosť,
ako sa stanovuje v článku 89 ods. 1 danej dohody. Keďže protokolom,
ktorým sa mení Zmluva o Súdnom dvore členských štátov Beneluxu z roku
1965, sa riešia tie isté otázky ako Dohodou o JPS, obidve zmeny by sa mali
vykonať naraz. Pokiaľ ide normy právomoci voči žalovaným z
tretích štátov, táto záležitosť sa dôkladne riešila v posúdení vplyvu,
ktoré vypracovala Komisia a ktoré bolo pripojené k legislatívnemu návrhu,
ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 44/2001 o právomoci a o uznávaní a
výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach („nariadenie Brusel
I“)[3]. Toto posúdenie sa týkalo harmonizácie
právomoci voči žalovaným z tretích štátov vo všeobecnosti. Závery daného
posúdenia sú a fortiori dôležité pre obmedzenú harmonizáciu, ako sa
predpokladá v tomto návrhu.
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
Navrhované zmeny nariadenia Brusel I
(prepracované znenie) sú tieto:
·
ustanovenia, ktorými sa rieši vzťah medzi o
JPS a protokolom k zmluve členských štátov Beneluxu z roku 1965 na jednej
strane a nariadením Brusel I na strane druhej,
·
ustanovenia, ktorými sa dopĺňajú jednotné
normy právomoci vo vzťahu k žalovaným z tretích štátov v občianskych
a obchodných veciach, ktoré sú predložené na Jednotný patentový súd a Súdny
dvor členských štátov Beneluxu v záležitostiach, na ktoré sa vzťahuje
Dohoda o JPS alebo protokol k zmluve medzi členskými štátmi Beneluxu z
roku 1965.
Tieto zmeny sa kombinujú v štyroch nových
ustanoveniach – v článkoch 71 až 71d nariadenia Brusel I.
3.1. Výslovné zahrnutie Jednotného
patentového súdu a Súdneho dvora členských štátov Beneluxu medzi „súdy“ v
zmysle nariadenia Brusel I (prepracované znenie)
V dôsledku vnútorného rozdelenia právomocí v
rámci Jednotného patentového súdu by sa žalovaný/žalovaná mohol/mohla
ocitnúť pred útvarom, ktorý sa nenachádza v členskom štáte súdu
určeného podľa pravidiel nariadenia Brusel I. Napríklad holandský
žalovaný, ktorý očakáva, že na základe článku 4 ods. 1 nariadenia
Brusel I (prepracované znenie) bude stíhaný v mieste svojho bydliska, môže byť
predvolaný pred príslušný centrálny, regionálny alebo miestny útvar, ktorý sa
môže nachádzať vo Francúzsku, v Nemecku alebo Spojenom kráľovstve
(alebo v hociktorom inom členskom štáte podľa toho, kde sa zriadia
regionálne a miestne útvary). To je dôležité aj vtedy, keď má žalovaný
miesto bydliska alebo obvyklý pobyt v členskom štáte, ktorý nie je
zmluvnou stranou Dohody o JPS (napr. držiteľ licencie s bydliskom v
Španielsku mal splniť záväzok podľa licenčnej dohody v
Holandsku; konanie sa začne pred nemeckým centrálnym útvarom podľa
miesta plnenia záväzku, a nie pred holandským). Rovnako, v dôsledku prenosu
právomocí na Súdny dvor členských štátov Beneluxu by sa žalovaný/žalovaná,
a to aj z členského štátu, ktorý nie je zmluvnou stranou, mohol/mohla
ocitnúť pred súdom, ktorý sa nenachádza v členskom štáte súdu
určeného podľa pravidiel nariadenia Brusel I. Zatiaľ čo v
článku 71 nariadenia Brusel I sa umožňujú dohody týkajúce sa
konkrétnych záležitostí, ktoré už existujú, nedovoľuje sa ním uzatváranie
žiadnych takýchto nových dohôd. V dôsledku toho je potrebné objasniť, že
Jednotný patentový súd aj Súdny dvor členských štátov Beneluxu sa majú
považovať za súdy v zmysle nariadenia Brusel I, čím sa zaistí, aby sa
nariadenie uplatňovalo na tieto súdy v plnom rozsahu.
V nariadení Brusel I (prepracované
znenie) sa nestanovuje vymedzenie pojmu „súd“. V článku 3 sa obmedzuje
tak, že na účely fungovania nariadenia Brusel I sa do pojmu „súd“
zahŕňajú niektoré konkrétne orgány. V odôvodnení 11 sa
objasňuje, že pojem „súd“ by sa mal chápať tak, že zahŕňa
súdy alebo tribunály spoločné pre niekoľko členských štátov.
Odôvodnením 11 sa explicitne odkazuje na Súdny dvor členských štátov
Beneluxu, ak vykonáva súdnu moc vo veciach patriacich do rozsahu pôsobnosti
nariadenia Brusel I. V odôvodnení 11 sa objasňuje, že rozsudky vydané
takýmito spoločnými súdmi by sa mali uznať a vykonať v súlade s
nariadením Brusel I. Odôvodnenie však nie je záväzné a nemožno ním zaistiť
dostatočnú mieru právnej istoty súladu medzi príslušnými medzinárodnými
dohodami a nariadením Brusel I (prepracované znenie), najmä s článkom 71
uvedeného nariadenia. Je teda potrebná konkrétna legislatívna zmena. Táto zmena
nadväzuje na prístup použitý v prípade maďarského notára a švédskeho
orgánu presadzovania práva, ktorý sa uvádza v článku 3 nariadenia. Do
pojmu „súd“ sa nariadením zahŕňa konkrétne Jednotný patentový súd a
Súdny dvor členských štátov Beneluxu. Na účely prehľadnosti sú
všetky potrebné zmeny týkajúce sa Jednotného patentového súdu a Súdneho dvora členských
štátov Beneluxu skombinované do štyroch nových ustanovení (nové články 71a
až 71d).
Objasnením, že Jednotný
patentový súd aj Súdny dvor členských štátov Beneluxu by sa v zmysle
nariadenia Brusel I (prepracované znenie) mali považovať za „súdy“, sa
zaistí, že medzinárodná právomoc týchto súdov sa bude určovať
podľa nariadenia Brusel I. Predovšetkým sa zaistí, že žalovaní, ktorí by
očakávali, že na základe pravidiel nariadenia Brusel I budú stíhaní v
konkrétnom členskom štáte, môžu byť stíhaní buď pred útvarom
Jednotného patentového súdu alebo pred Súdnym dvorom členských štátov
Beneluxu, ktorý sa nachádza v inom členskom štáte ako vnútroštátne súdy
určené na základe nariadenia Brusel I. Právna istota a
predvídateľnosť pre žalovaných si vyžadujú, aby sa v znení nariadenia
Brusel I táto zmena územnej právomoci jasne stanovila.
3.2. Fungovanie noriem právomoci vo
vzťahu k Jednotnému patentovému súdu a Súdnemu dvoru členských štátov
Beneluxu na jednej strane a k súdom členských štátov, ktoré nie sú
zmluvnými stranami Dohody o JPS alebo protokolu k zmluve medzi členskými
štátmi Beneluxu z roku 1965 na strane druhej
Na účely
dosiahnutia úplnej transparentnosti, pokiaľ ide o kombinované a jednotné
uplatňovanie príslušných medzinárodných dohôd a nariadenia Brusel I
(prepracované znenie), by sa v uvedenom nariadení malo určiť, ako sa
normy právomoci nariadenia Brusel I (prepracované znenie) uplatnia na Jednotný
patentový súd a Súdny dvor členských štátov Beneluxu, rovnako ako sa to stanovuje
v článku 71 nariadenia Brusel I v prípade iných medzinárodných dohovorov o
konkrétnych záležitostiach. Podobné objasnenia možno nájsť napríklad aj v
článkoch 64 a 67 Lugánskeho dohovoru o právomoci a o uznávaní a výkone
rozsudkov v občianskych a obchodných veciach z roku 2007.
Novým pravidlom
uvedeným v článku 71b ods. 1 sa teda stanovuje, že Jednotný patentový súd
a Súdny dvor členských štátov Beneluxu budú mať právomoc vždy,
keď by mal na základe pravidiel nariadenia Brusel I právomoc vnútroštátny
súd jedného z príslušných členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami.
Naopak, Jednotný patentový súd a Súdny dvor členských štátov Beneluxu
nebudú mať právomoc v prípade, keď podľa nariadenia Brusel I
nemá právomoc žiadny vnútroštátny súd členského štátu, ktorý je zmluvnou
stranou (napríklad keby podľa nariadenia Brusel I mali právomoc súdy
členského štátu, ktorý nie je zmluvnou stranou).
3.3. Doplnenie noriem právomoci vo
vzťahu k obvineným z tretích krajín
V článku 31 Dohody o JPS sa stanovuje, že
medzinárodná právomoc Jednotného patentového súdu sa určí v súlade s
nariadením (EÚ) č. 1215/2012 alebo prípadne na základe Dohovoru o
právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných
veciach (Lugánsky dohovor). Ak sa však podľa nariadenia Brusel I
(prepracované znenie) aj podľa Lugánskeho dohovoru z roku 2007 určí
právomoc odkazom na vnútroštátny právny predpis (pozri článok 6 uvedeného
nariadenia a článok 4 Lugánskeho dohovoru), nie je stanovené, ktoré normy
by sa mali uplatniť na určenie právomoci súdov, ktoré sú
spoločné pre viaceré členské štáty, ako napríklad Jednotný patentový
súd a Súdny dvor členských štátov Beneluxu. Okrem toho, odkaz na jeden či
druhý vnútroštátny právny predpis pre niekoľko útvarov Jednotného
patentového súdu by mal za následok nerovnaký prístup k spravodlivosti v
jednotnom jurisdikčnom systéme, čo by sa nedalo odôvodniť
žiadnou objektívnou príčinou.
Podobný problém sa už riešil v existujúcom
nariadení o ochrannej známke (nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 o ochrannej
známke Spoločenstva) a nariadení o dizajnoch (nariadenie Rady (ES) č.
6/2002 o dizajnoch Spoločenstva). Každé z nich obsahuje úplný súbor
jednotných noriem právomoci voči žalovaným z tretích štátov.
Je preto potrebné doplniť pravidlá o
právomoci obsiahnuté v nariadení Brusel I (prepracované znenie) pre
záležitosti, ktoré budú patriť do právomoci Jednotného patentového súdu a
Súdneho dvora členských štátov Beneluxu, pokiaľ ide o žalovaných,
ktorí majú bydlisko v štátoch, ktoré nie sú členskými štátmi Európskej
únie. Jednotné pravidlá o právomoci už v určitých situáciách existujú
(napr. výlučná právomoc, pokiaľ ide o registráciu a platnosť
patentov, dohody o voľbe súdu), avšak nie v iných (napr. konania týkajúce
sa porušenia patentov, licenčné dohody v prípade, keď voľba súdu
nie je možná).
Novým návrhom sa preto v článku 71b ods.
2 normy právomoci, ktoré sú obsiahnuté v nariadení, rozširujú na spory, v
ktorých sú účastníkmi konania žalovaní z tretích štátov. Okrem toho,
právomoc Jednotného patentového súdu a Súdneho dvora členských štátov
Beneluxu vydávať predbežné opatrenia, vrátane ochranných opatrení, je
zaistená aj v prípadoch, keď právomoc rozhodovať vo veci samej majú
súdy tretích štátov. Toto rozšírenie sa uplatní bez toho, aby tým bola dotknutá
Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Dánskym kráľovstvom z roku
2005 o právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných
veciach, ktorou sa už upravuje situácia dánskych žalovaných, a Lugánsky dohovor
z roku 2007 o rovnakej záležitosti, ktorým sa už upravuje situácia
švajčiarskych, nórskych a islandských žalovaných.
V dôsledku tohto rozšírenia sa prístup k
Jednotnému patentovému súdu a Súdnemu dvoru členských štátov Beneluxu
zaistí v situáciách, keď žalovaný nemá miesto bydliska v členskom
štáte EÚ, rovnako ako je prístup zaistený v situáciách, keď žalovaný má
bydlisko v členskom štáte EÚ. Takýto prístup sa navyše zaisťuje
nezávisle od toho, ktorý stupeň alebo útvar v rámci Jednotného patentového
súdu sa žalobou zaoberá.
Okrem toho, v novom návrhu sa v článku
71b ods. 3 zriaďuje ďalší súd pre spory, v ktorých sú účastníkmi
konania žalovaní s bydliskom mimo EÚ. V návrhu sa počíta s tým, že
žalovaného, ktorý nepochádza z EÚ, možno žalovať na mieste, kde sa
nachádza hnuteľný majetok, ktorý mu patrí, a to za predpokladu, že hodnota
tohto majetku nie je vo vzťahu k hodnote nároku nevýznamná a že spor má
dostatočnú väzbu s členským štátom súdu, ktorý vo veci koná. Právomoc
súdu na základe miesta, kde sa nachádza majetok žalovaného, je protiváhou k
skutočnosti, že sa žalovaný nenachádza na území EÚ. Toto pravidlo v
súčasnosti existuje v pomerne veľkej skupine členských štátov a
jeho výhodou je, že sa ním zabezpečuje výkon rozsudku v tom štáte, v
ktorom bol tento rozsudok vydaný. Je to pravidlo, ktoré je vo väčšom
súlade s všeobecnou filozofiou nariadenia Brusel I (prepracované znenie) než
akékoľvek iné pravidlá o subsidiárnej právomoci, ako sú pravidlá stanovené
v uvedených nariadeniach o ochrannej známke a dizajnoch, ktorými sa
umožňuje začať konanie proti žalovaným z tretích štátov, najmä
na súdoch členského štátu, v ktorom má bydlisko žalobca (forum actoris).
Súd určený na základe miesta, kde sa nachádza majetok, môže zaistiť
právomoc Jednotného patentového súdu a Súdneho dvora členských štátov
Beneluxu v situáciách, keď by sa na základe rozšírených noriem právomoci
podľa nariadenia právomoc stanoviť nemohla, a keď by takáto
právomoc bola vhodná. Napríklad, pokiaľ ide o Jednotný patentový súd,
právomocou na základe miesta, kde sa nachádza majetok, by sa zaistilo, aby mal
súd právomoc voči tureckému obvinenému, ktorý porušil európsky patent
vzťahujúci sa niekoľko členských štátov a na Turecko.
3.4. Fungovanie pravidiel o prekážke
začatej veci a súvisiacich opatrení vo vzťahu k Jednotnému
patentovému súdu a Súdnemu dvoru členských štátov Beneluxu na jednej
strane a súdom členských štátov, ktoré nie sú zmluvnými stranami Dohody o
JPS alebo protokolu k Zmluve medzi členskými štátmi Beneluxu z roku 1965
na strane druhej
Novým pravidlom v článku 71c sa navyše
stanovuje, že pravidlá o prekážke začatej veci a súvisiacich opatreniach
podľa nariadenia Brusel I (prepracované znenie) sa uplatňujú medzi
Jednotným patentovým súdom alebo Súdnym dvorom členských štátov Beneluxu
na jednej strane a súdmi členských štátov, ktoré nie sú zmluvnými
stranami, na strane druhej. Napokon sa v tomto článku stanovuje aj to, že
pravidlá nariadenia Brusel I (prepracované znenie) sa uplatňujú vtedy,
keď sa počas prechodného obdobia uvedeného v článku 83 ods. 1
Dohody o JPS začnú na jednej strane konania na Jednotnom patentovom súde a
na druhej strane na vnútroštátnych súdoch členských štátov, ktoré sú
zmluvnými stranami danej dohody.
3.5. Fungovanie pravidiel na uznávanie a
výkon vo vzťahu medzi členskými štátmi, ktoré ratifikovali Dohodu o JPS,
a členskými štátmi, ktoré Dohodu o JPS neratifikovali
Na účely dosiahnutia úplnej
transparentnosti, pokiaľ ide o kombinované a jednotné používanie
príslušných medzinárodných dohôd a nariadenia Brusel I (prepracované znenie),
by sa v uvedenom nariadení malo určiť, ako sa pravidlá na uznávanie a
výkon podľa nariadenia Brusel I (prepracované znenie) uplatnia vo
vzťahoch medzi členskými štátmi, ktoré sú zmluvnými stranami
príslušných medzinárodných dohôd a členskými štátmi, ktoré nie sú
zmluvnými stranami týchto dohôd. Podobné ustanovenia týkajúce sa iných
medzinárodných dohovorov o konkrétnych záležitostiach sa nachádzajú v
článku 71 nariadenia Brusel I (prepracované znenie) a v článkoch 64 a
67 Lugánskeho dohovoru o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych
a obchodných veciach z roku 2007.
Novým článkom 71d sa teda upravuje
uznávanie a výkon rozsudkov Jednotného patentového súdu a Súdneho dvora
členských štátov Beneluxu v členských štátoch, ktoré nie sú zmluvnými
stranami príslušných medzinárodných dohôd, ako aj uznávanie a výkon rozsudkov
vydaných v členských štátoch, ktoré nie sú zmluvnými stranami týchto
dohôd, v záležitostiach, ktoré sa riadia týmito dohodami a ktoré musia byť
v členských štátoch, ktoré sú zmluvnými stranami medzinárodných dohôd,
uznávané a vykonávané.
2013/0268 (COD)
Návrh
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY,
ktorým sa mení nariadenie Rady (EÚ) č.
1215/2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a
obchodných veciach
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ
ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 67 ods. 4 a článok 81 ods. 2
písm. a), c) a e),
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu
národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho
hospodárskeho a sociálneho výboru[4],

konajúc v súlade s riadnym legislatívnym
postupom,
keďže:
(1)       Dňa 19. februára 2013
niektoré členské štáty podpísali Dohodu o jednotnom patentovom súde. Touto
dohodu sa stanovuje, že nenadobudne platnosť skôr, ako prvým dňom
štvrtého mesiaca po dátume nadobudnutia platnosti zmien nariadenia (EÚ) č.
1215/2012, ktoré sa týkajú vzťahu uvedeného nariadenia a dohody.
(2)       Dňa 15. októbra 2012 tri
členské štáty, ktoré sú zmluvnými stranami Zmluvy z 31. marca 1965 o
zriadení a štatúte súdneho dvora členských štátov Beneluxu, podpísali
protokol, ktorým sa uvedená zmluva mení, čím vznikla možnosť
udeliť niektoré právomoci Súdnemu dvoru členských štátov Beneluxu v
konkrétnych prípadoch, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia (EÚ) č.
1215/2012.
(3)       Je potrebné upraviť
vzťah medzi uvedenými medzinárodnými dohodami a nariadením (EÚ) č.
1215/2012.
(4)       Aby sa zaistila právna istota
a predvídateľnosť pre žalovaných, ktorí môžu byť predvolaní pred
tieto súdy v inom členskom štáte, ako je súd určený podľa
pravidiel tohto nariadenia, Jednotný patentový súd a Súdny dvor členských
štátov Beneluxu by sa mali považovať za súdy v zmysle tohto nariadenia.
(5)       Jednotný patentový súd a
Súdny dvor členských štátov Beneluxu by mali môcť vykonávať súdnu
moc, pokiaľ ide o žalovaných, ktorí nemajú bydlisko v členskom štáte.
Pokiaľ ide o záležitosti patriace do právomoci Jednotného patentového súdu
a Súdneho dvora členských štátov Beneluxu, pravidlá tohto nariadenia by sa
mali uplatňovať na žalovaných, ktorí majú bydlisko v štátoch, ktoré
nie sú členskými štátmi Európskej únie. Existujúce normy v oblasti
právomocí zabezpečujú úzke väzby medzi konaniami, na ktoré sa toto
nariadenie vzťahuje, a územím členských štátov, čo oprávňuje
rozšírenie týchto noriem na žalovaných bez ohľadu na ich bydlisko. Týmto
nariadením by sa okrem toho mali stanoviť prípady, v ktorých môžu Jednotný
patentový súd a Súdny dvor členských štátov Beneluxu vykonávať
subsidiárnu právomoc.
(6)       Pravidlá tohto nariadenia o
prekážke začatej veci a súvisiacich opatreniach, ktorých cieľom je
zabrániť vedeniu súbežných konaní a vydávaniu nezlučiteľných
rozsudkov by sa mali uplatniť, keď sa začnú konania na súdoch
členských štátov, v ktorých sa uplatňujú uvedené medzinárodné dohody,
a na súdoch členských štátov, v ktorých sa tieto dohody neuplatňujú.
(7)       Pravidlá tohto nariadenia o
prekážke začatej veci a súvisiacich opatreniach by sa teda mali rovnako
uplatňovať, ak sa počas prechodného obdobia uvedeného v
článku 83 ods. 1 Dohody o Jednotnom patentovom súde začnú konania o
niektorých typoch sporov, ktoré sa týkajú európskych patentov, ako sa vymedzuje
v danom ustanovení, na Jednotnom patentovom súde na jednej strane a na
vnútroštátnom súde členského štátu, ktorý je zmluvnou stranou Dohody o
JPS, na strane druhej.
(8)       Rozsudky vydané Jednotným
patentovým súdom alebo Súdnym dvorom členských štátov Beneluxu by sa mali
uznať a vykonať v členských štátoch, ktoré nie sú zmluvnými
stranami príslušných medzinárodných dohôd v súlade s týmto nariadením.
(9)       Rozsudky vydané súdmi
členských štátov, ktoré nie sú zmluvnými stranami príslušných
medzinárodných dohôd, by sa mali naďalej uznávať a vykonávať v
ostatných členských štátoch v súlade s týmto nariadením.
(10)     Toto nariadenie by sa malo
začať uplatňovať zároveň s nariadením (EÚ) č.
1215/2012, aby mohla Dohoda o JPS nadobudnúť platnosť v primeranom
čase a aby bolo možné účinne preniesť právomoci na Súdny dvor
členských štátov Beneluxu.
(11)     Nariadenie (EÚ) č.
1215/2012 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
1.         V nariadení (EÚ) č. 1215/2012
sa na konci odôvodnenia 14 pridáva táto nová veta:
„Jednotné normy právomoci by sa mali
uplatňovať aj bez ohľadu na bydlisko žalovaného v prípade, ak
súdy spoločné pre viacero členských štátov vykonávajú právomoc v
záležitostiach v rámci rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia.“
2.         Do nariadenia (EÚ) č.
1215/2012 sa vkladajú články 71a, 71b, 71c a 71d :
„Článok
71 a
1.       Na účely tohto nariadenia sa za súd
spoločný pre viacero členských štátov („spoločný súd“) považuje
súd členského štátu, ak podľa dohody, na základe ktorej bol zriadený,
vykonáva právomoc v občianskych a obchodných veciach v zmysle tohto
nariadenia.
2.       Na účely tohto nariadenia sa za
spoločný súd považuje každý z týchto spoločných súdov:
a)       Jednotný patentový súd zriadený Dohodou o
Jednotnom patentovom súde, ktorá bola podpísaná 19. februára 2013 („Dohoda o JPS“);
b)       Súdny dvor členských štátov Beneluxu
zriadený Zmluvou z 31. marca 1965 o zriadení a štatúte súdneho dvora členských
štátov Beneluxu („Dohoda Benelux“).
Článok
71 b
Právomoc súdneho dvora sa stanoví takto:
1.       Spoločný súd má právomoc, keď podľa
tohto nariadenia súdy členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami
dohody, ktorou sa zriaďuje spoločný súd, majú právomoc vo veciach,
ktoré sa riadia danou dohodou.
2.       Keď žalovaný nemá bydlisko na území
členského štátu a týmto nariadením sa na neho právomoc súdu neupravuje,
uplatnia sa ustanovenia kapitoly II, ako keby žalovaný mal bydlisko v
členskom štáte. Článok 35 sa uplatní aj vtedy, ak majú súdy nečlenských
štátov právomoc rozhodovať vo veci samej.
3.       Keď žalovaný nemá bydlisko na území
členského štátu a žiadny súd členského štátu nemá podľa tohto
nariadenia právomoc, žalovaného možno žalovať na spoločnom súde, ak:
a)       majetok, ktorý mu patrí, sa nachádza na
území členského štátu, ktorý je zmluvnou stranou dohody, ktorou sa
zriaďuje tento spoločný súd;
b)       hodnota tohto majetku nie je vo
vzťahu k hodnote nároku nevýznamná;
c)       spor má dostatočnú väzbu s
ktorýmkoľvek členským štátom, ktorý je zmluvnou stranou dohody o
zriadení tohto spoločného súdu.
Článok
71c
1.       Články 29 až 32 sa uplatnia,
keď sa konania začnú na spoločnom súde členského štátu,
ktorý nie je zmluvnou stranou dohody o zriadení daného spoločného súdu.
2.       Články 29 až 32 sa uplatnia,
keď sa počas prechodného obdobia uvedeného v článku 83 ods. 1
Dohody o JPS začnú konania na Jednotnom patentovom súde a súde
členského štátu, ktorý je zmluvnou stranou Dohody o JPS.
Článok
71d
Vo veciach uznávania a výkonu sa toto nariadenie
použije na uznávanie a výkon:
a)       rozsudkov vydaných Jednotným patentový
súdom alebo Súdnym dvorom členských štátov Beneluxu, ktoré musia
členské štáty, ktoré nie sú zmluvnými stranami Dohody o JPS alebo Dohody
Benelux, uznať a vykonať; a
b)       rozsudkov vydaných súdmi členských
štátov, ktoré nie sú zmluvnými stranami Dohody o JPS alebo Dohody Benelux,
ktoré sa v členských štátoch, ktoré sú zmluvnými stranami takýchto dohôd,
musia uznať a vykonať.“
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym
dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 10. januára 2015.
Toto nariadenie je záväzné
v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských
štátoch v súlade so zmluvami.
V Bruseli
Za Európsky parlament                                 Za
Radu
predseda                                                        predseda
[1]               Ú. v. EÚ L 351, 20. 12. 2012, s. 1.
[2]               Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ)
č. 1257/2012, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca na účely
vytvorenia jednotnej patentovej ochrany, Ú. v. L X; nariadenie Rady (EÚ)
č. 1260/2012, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca na účely
vytvorenia jednotnej patentovej ochrany so zreteľom na platný režim
prekladov, Ú. v. L. 361, 31.12.2012, s. 89.
[3]               SEK(2010) 1547 v konečnom znení, 14.12.2010.
[4]               Ú. v. EÚ C […], […], s. […].


Avis juridique important

|

52004PC0652

Návrh nariadenie Rady ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1257/1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF)  /* KOM/2004/0652 v konečnom znení - CNS 2004/0234 */

Návrh NARIADENIE RADY ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1257/1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF)(predlozená Komisiou)VÝKLADOVÉ MEMORANDUMCette proposition de rčglement du Conseil modifie l'article 47 bis du rčglement (CE) n° 1257/1999 du Conseil afin d'éviter une différence de traitement entre les Etats membres de la Communauté dans sa composition au 30 avril 2004 et les Etats membres qui ont adhéré au 1er mai 2004 en ce qui concerne le taux de participation par la mesures agro-environnementales financičre applicable pour ces derniers Etats membres. Le taux sera aligné, ŕ partir de la date d'adhésion (1er mai 2004), sur celui applicable pour les Etats membres de la Communauté dans sa composition au 30 avril 2004.La mesure proposée n'entraîne pas de dépenses supplémentaires pour le budget de la Communauté.2004/0234(CNS)Návrh NARIADENIE RADY ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1257/1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o zalození Európskeho spoločenstva, a najmä na jej články 36 a 37;so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu,keďze:(1) Článok 47 ods. 2 druhý pododsek tretia zarázka nariadenia Rady (ES) č. 1257/1999 [1], zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 1783/2003 [2], stanovuje, ze finančný príspevok Spoločenstva na agro-environmentálne opatrenia môze dosiahnuť 85 % v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje cieľ 1, a 60 % v ostatných oblastiach.[1]  Ú. v. ES L 160, 26.6.1999, s. 80. Nariadenie naposledy zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 583/2004 (Ú. v. EÚ L 91, 30.3.2004, s. 1.).[2]  Ú. v. EÚ L 270, 21.10.2003, s. 70.(2) Článok 47a ods. 3 nariadenia (ES) č. 1257/1999, ktorým sa stanovujú osobitné finančné ustanovenia pre členské státy, ktoré pristúpili 1. mája 2004, určuje, ze článok 47 uvedeného nariadenia sa neuplatňuje na financovanie opatrení uvedených v článku 47a ods. 1, medzi ktoré patria aj agro-environmentálne opatrenia. Finančný príspevok Spoločenstva určený na tieto opatrenia môze dosiahnuť 80 % v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje cieľ 1 v súlade s ustanoveniami článku 47b ods. 1.(3) S cieľom vyhnúť sa rozdielom v prístupe k členským státom, ktoré tvorili Spoločenstvo do 30. apríla 2004 a členskými státmi, ktoré pristúpili 1. mája 2004 pokiaľ ide o financovanie agro-environmentálnych opatrení v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje cieľ 1, je potrebné, odo dňa uvedeného pristúpenia, zosúladiť výsku finančného príspevku uplatniteľnú pre nové členské státy s výskou príspevku pre staré členské státy v súlade s článkom 47 ods. 2 druhým pododsekom treťou zarázkou nariadenia (ES) č. 1257/1999.(4) V dôsledku toho je potrebné zmeniť a doplniť nariadenie (ES) č. 1257/1999,PRIJALA TOTO NARIADENIE:Článok 1V článku 47a ods. 3 nariadenia (ES) č. 1257/1999 sa písmeno b) nahrádza týmto textom:,b) článok 35 ods. 1, článok 35 ods. 2 druhá zarázka, článok 36 ods. 2 a článok 47, s výnimkou odseku 2 druhého pododseku tretej zarázky tohto nariadenia."Článok 2Toto nariadenie nadobúda účinnosť v nasledujúci deň po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.Uplatňuje sa od 1. mája 2004.Toto nariadenie je záväzné vo svojej celistvosti a priamo uplatniteľné vo vsetkých členských státoch.V BruseliZa Radupredseda