				|

		52014PC0559

			Návrh ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa členské štáty splnomocňujú ratifikovať v záujme Európskej únie Protokol z roku 2014 k Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce z roku 1930 o nútenej a povinnej práci, pokiaľ ide o záležitosti týkajúce sa justičnej spolupráce v trestných veciach /* COM/2014/0559 final - 2014/0258 (NLE) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Navrhované rozhodnutia Rady umožnia
členským štátom ratifikovať Protokol k Dohovoru Medzinárodnej
organizácie práce (MOP) z roku 1930 o nútenej alebo povinnej práci
(ďalej len „protokol“).
Dohovor (č. 29) MOP z roku 1930
o nútenej alebo povinnej práci (ďalej len „dohovor“) je jedným z
ôsmich základných dohovorov MOP, ktoré obsahujú hlavné medzinárodné pracovné
normy, a považuje sa za nástroj ochrany ľudských práv. Pri prijímaní
dohovoru v roku 1930 Medzinárodná konferencia práce (ďalej len
„konferencia“) vyzvala štáty, aby čo najskôr ukončili využívanie
nútenej práce a postihovali ju ako trestný čin. Napriek takmer všeobecnej
ratifikácii dohovoru sa však aj po vyše 80-tich rokoch takáto nútená práca
využíva naďalej, hoci v iných podobách, ako sú tie, ktoré boli podnetom
pre obavy na začiatku dvadsiateho storočia. MOP odhaduje, že na celom
svete je najmenej 20,9 milióna obetí nútenej práce.
Účelom protokolu, ktorý bol prijatý na 103.
zasadnutí konferencie, je riešiť nedostatky v uplatňovaní dohovoru a
dosiahnuť pokrok v prevencii obchodovania s ľuďmi na účely
pracovného vykorisťovania a pri ochrane a odškodňovaní obetí nútenej
práce.
Európska únia (EÚ) sa zaväzuje na svojom území
i vo svojich zahraničných vzťahoch podporovať ľudské práva
a dôstojnú prácu a odstrániť obchodovanie s ľuďmi. Mimoriadny
význam v rámci protokolu má aj záväzok EÚ podporovať ochranu práv
detí a rodovú rovnosť, keďže práve ženy môžu byť obzvlášť
vystavené niektorým podobám nútenej práce. Pracovné práva sú kľúčovým
pilierom dôstojnej práce. Ratifikáciou dohovorov MOP a súvisiacich protokolov
vysielajú členské štáty EÚ dôležitý signál o súdržnosti politiky EÚ pri
podpore základných pracovných zásad a práv a zlepšovaní pracovných podmienok na
celom svete.
V rámci stratégie EÚ zameranej na odstránenie
obchodovania s ľuďmi[1]
Komisia okrem toho vyzvala členské štáty EÚ, aby ratifikovali všetky
príslušné medzinárodné nástroje, dohody a právne záväzky, ktoré prispejú k
účinnejšiemu, koordinovanejšiemu a koherentnejšiemu riešeniu problematiky
obchodovania s ľuďmi. V posledných rokoch je strategickou prioritou
Komisie aj posilnenie práv obetí v EÚ. Horizontálnou smernicou o právach
obetí sa zabezpečí, že obete trestných činov budú môcť
počas policajného vyšetrovania i súdneho konania využívať
spoločné minimálne štandardné práva. Protokol by sa mal vnímať ako
súčasť tejto práce.
Je preto potrebné, aby sa na úrovni EÚ
odstránili všetky právne prekážky ratifikácie protokolu členskými štátmi
EÚ. Podstata protokolu nie je z hľadiska existujúceho acquis EÚ
dôvodom na znepokojenie.
Ustanoveniami protokolu sa posilňuje
medzinárodný právny rámec, a to zavedením povinnosti predchádzať nútenej
práci a obetiam poskytovať ochranu a prístup k opravným prostriedkom, ako
napríklad odškodneniu.
V článkoch 1 a 6 protokolu sa od
členských štátov MOP vyžaduje, aby vypracovali národnú stratégiu a
akčný plán pre účinné a sústavné potláčanie nútenej práce a aby
po porade s organizáciami zamestnávateľov a pracovníkov prijali opatrenia
s cieľom uplatňovať ustanovenia protokolu.
V článku 2 protokolu sa stanovujú
opatrenia, ktoré musia prijať členské štáty MOP, aby predchádzali
nútenej práci, konkrétne:
·
vzdelávať a informovať ľudí, najmä
tých, ktorí sú osobitne zraniteľní, a zamestnávateľov,
·
usilovať sa zabezpečiť, aby sa
rozsah pôsobnosti a presadzovanie právnych predpisov týkajúcich sa
predchádzania nútenej práci vzťahovali na všetkých pracovníkov a všetky
odvetvia hospodárstva a aby sa posilnili služby inšpekcie práce,
·
chrániť ľudí, najmä migrujúcich
pracovníkov, pred potenciálne nekalými a podvodnými praktikami náboru a
umiestňovania,
·
podporovať náležitú starostlivosť zo
strany verejného a súkromného sektora, ako aj
·
riešiť hlavné príčiny, ktoré zvyšujú
riziko nútenej práce.
Pokiaľ ide o obete nútenej práce, v
článku 3 sa stanovuje, že sa majú prijať účinné opatrenia
na ich identifikáciu, oslobodenie, ochranu, zotavenie a rehabilitáciu, ako aj
zaviesť iné formy pomoci a podpory. V článku 4 sa vyžaduje, aby
členské štáty MOP zabezpečili všetkým obetiam prístup k opravným
prostriedkom, ako je odškodnenie, a aby príslušné orgány boli oprávnené
nestíhať obete za nezákonnú činnosť, ktorú boli donútené
páchať.
Okrem toho sa v článku 5 stanovuje
medzinárodná spolupráca s cieľom predchádzať nútenej práci a
odstraňovať ju a článkom 7 sa vypúšťajú prechodné
ustanovenia dohovoru.
Protokol sa zaoberá oblasťami práva EÚ,
ktoré už sú do značnej miery regulované.
V ustanoveniach o predchádzaní nútenej práci
sa protokol zaoberá aspektmi, na ktoré sa vzťahuje sociálna politika EÚ, v
rámci ktorej právne predpisy EÚ stanovujú minimálne požiadavky týkajúce sa
pracovných podmienok[2].
V ustanoveniach o ochrane obetí a prístupe k
opravným prostriedkom sa protokol zaoberá aspektmi, ktoré sa týkajú
justičnej spolupráce v trestných veciach, v rámci ktorej právne predpisy
EÚ stanovujú minimálne normy v oblasti boja proti obchodovaniu s
ľuďmi a práv obetí[3].
Časti protokolu takisto úzko súvisia so
slobodou pohybu pracovníkov[4]
a pravidlami v oblasti azylu a prisťahovalectva[5].
Protokol zároveň úzko súvisí s pravidlami
v rámci spoločnej obchodnej politiky, medzinárodnými dohodami EÚ,
nástrojmi v oblasti rozvojovej spolupráce a obchodnými nástrojmi, ktoré
odkazujú na hlavné pracovné normy a ratifikáciu a účinné uplatňovanie
základných dohovorov MOP tretími krajinami a EÚ.
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO
ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU
Neuplatňuje sa.
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
Protokol je záväzná medzinárodná dohoda, ktorá
podlieha ratifikácii a je spojená s dohovorom. Pre štáty, ktoré ho ratifikujú,
zavádza právne povinnosti, pričom ho môžu ratifikovať len tie štáty,
ktoré ratifikovali dohovor.
V rámci MOP sa protokol používa na
čiastočnú revíziu alebo čiastočné doplnenie dohovoru,
čím sa umožňuje prispôsobenie dohovoru meniacim sa podmienkam a
zvyšuje jeho relevantnosť. Na protokol sa takisto uplatňuje
článok 19 ods. 4 Ústavy MOP o prijímaní a ratifikácii dohovorov.
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora Európskej
únie[6], konkrétne v oblasti
uzatvárania a ratifikácie dohovorov MOP[7],
nemôžu členské štáty rozhodovať o ratifikácii protokolu mimo rámca
inštitúcií EÚ, keďže časti protokolu patria do oblasti právomoci EÚ.
EÚ sama o sebe však nemôže ratifikovať
protokol MOP, pretože podľa pravidiel MOP môžu byť zmluvnými stranami
takýchto protokolov iba štáty.
Keďže predmet tohto protokolu patrí
sčasti do oblasti právomoci EÚ a sčasti do oblasti právomoci
členských štátov, musia inštitúcie EÚ a členské štáty prijať
opatrenia potrebné na spoluprácu pri ratifikácii protokolu a pri vykonávaní záväzkov,
ktoré z neho vyplývajú[8].
V poslednom desaťročí už Rada v
záujme EÚ povolila členským štátom ratifikovať päť dohovorov
MOP, ktorých časti patrili do oblasti právomoci EÚ[9].
Pokiaľ ide o protokol, rôzne aspekty
politiky v oblasti boja proti obchodovaniu s ľuďmi a ochrany obetí a
politiky v oblasti práce, na ktoré sa protokol vzťahuje, sú už do
značnej miery regulované, a to do tej miery, že členské štáty už nie
sú v tomto ohľade schopné jednať s vonkajšími stranami samostatne[10]. Článok 82
ods. 2 a článok 153 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ)
tvoria hlavný právny základ pre príslušné právne predpisy EÚ, ktorý je
podrobnejší než všeobecné zásady stanovené v protokole.
Medzi ustanoveniami protokolu a minimálnymi
požiadavkami v týchto oblastiach stanovenými v acquis EÚ neexistuje
žiadna nezlučiteľnosť.
V súlade s článkom 19 ods. 8
Ústavy MOP sa v protokole stanovujú minimálne normy. V acquis EÚ sa
uplatňuje rovnaký prístup. Znamená to, že právne predpisy EÚ môžu byť
prísnejšie než normy MOP a naopak[11].
Navrhovanými rozhodnutiami Rady sa preto
členské štáty splnomocnia, aby v záujme EÚ ratifikovali tie časti
protokolu, ktoré patria do oblasti právomoci EÚ, a odporučí sa im, aby tak
podľa možnosti urobili do konca roku 2016.
Navrhované rozhodnutia Rady sa na jednej
strane zakladajú na článku 218 ods. 6 ZFEÚ v spojení s článkom 82
ods. 2 ZFEÚ, ktorý poskytuje hlavný právny základ pre právne predpisy EÚ v
oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach, ktorý je relevantný pri
riešení problematiky obchodovania s ľuďmi a práv obetí. Na strane
druhej sa zakladá na článku 153 ods. 2 druhom pododseku ZFEÚ v spojení s
článkom 218 ods. 6 ZFEÚ, ktorý poskytuje hlavný právny základ pre právne
predpisy EÚ v oblasti ochrany a zlepšovania pracovných podmienok, ktorý je relevantný
pri predchádzaní nútenej práci.
Protokol sleduje viaceré ciele, ktoré sú
neoddeliteľne prepojené bez toho, aby jeden z nich bol druhoradý
alebo nepriamy vo vzťahu k druhému. Protokol sa zameriava osobitne na
dosiahnutie dôstojných pracovných podmienok na jednej strane a ochrany obetí
nútenej alebo povinnej práce a postihovania páchateľov na strane druhej.
Musí sa preto zakladať na článku 82 ods. 2 ZFEÚ a zároveň na
článku 153 ods. 1 písm. a) a b) ZFEÚ. Kumulácia dvoch právnych základov v
jedinom rozhodnutí však nie je možná, ak sú postupy stanovené jedným alebo
druhým právnym základom vzájomne nezlučiteľné[12]. Platí to aj v tomto
prípade vzhľadom na skutočnosť, že záležitosti týkajúce sa
justičnej spolupráce v trestných veciach nie sú záväzné pre Dánsko,
čo vedie k rozdielnym hlasovacím právam v Rade. Preto sú potrebné dve
samostatné rozhodnutia Rady.
Pokiaľ ide o cieľ chrániť obete
nútenej alebo povinnej práce a postihovať páchateľov, jediným právnym
základom, na ktorom by sa mal zakladať súčasný návrh, je článok 82
ods. 2 ZFEÚ. Je pravda, že protokol sa týka aj statusu pobytu obete nútenej
alebo povinnej práce v rozsahu, ktorý sa vyžaduje na to, aby tieto obete mali
prístup k primeraným a účinným opravným prostriedkom (pozri najmä
článok 4 protokolu). Tento účel súvisiaci s článkom 79 ZFEÚ
je však čisto náhodný, zatiaľ čo ciele predchádzať
obchodovaniu s ľuďmi, bojovať s ním a chrániť obete, ktoré
súvisia s článkom 82 ods. 2 ZFEÚ[13],
možno označiť ako prevažujúci účel a zložku.
Komisia v tejto súvislosti pripomína, že 14.
apríla 2014 predložila Rade v súlade s článkom 218 ods. 3 a 4 ZFEÚ
odporúčanie pre rozhodnutie Rady, ktorým sa povoľuje začatie
rokovaní a stanovenie smerníc na rokovania na 103. zasadnutí Medzinárodnej
konferencie práce o protokole, ktorým sa dopĺňa Dohovor č. 29
Medzinárodnej organizácie práce z roku 1930 o nútenej alebo povinnej práci
[COM(2014) 238 zo 14. 4. 2014]. Komisia ďalej pripomína, že toto
odporúčanie sa prerokovalo na zasadnutiach pracovnej skupiny Rady 5. mája,
14. mája a 16. mája 2014 a že napriek viacerým pokusom dosiahnuť
prijateľné riešenie sa na zasadnutí Coreperu 23. mája 2014 rozhodlo v
tejto veci ďalej nepokračovať, a teda nepredložiť návrh
rozhodnutia Rade na prijatie. V dôsledku toho Komisia vydala toto vyhlásenie,
ktoré bolo zaznamenané v zápisnici zo zasadnutia Coreperu:
„Komisia pripomína povinnosť lojálnej
spolupráce medzi členskými štátmi a Komisiou vo všetkých prípadoch. Ak sa
takéto rozhodnutia neprijmú, bude to viesť k situácii, ktorá nie je
v súlade so zmluvami, keďže členské štáty nie sú právne slobodné
prijímať právne záväzky týkajúce sa záležitostí, ktoré patria do rozsahu
právomoci Únie, v medzinárodných rokovaniach bez rámca stanoveného
rozhodnutiami Únie. Komisia zváži primerané opatrenia, ktoré v tejto súvislosti
prijme. Komisia pripomína, že je potrebné rešpektovať právomoci Únie, aby
sa zabránilo akejkoľvek nezlučiteľnosti medzi acquis Únie a
nástrojmi MOP, ktoré sa majú prerokovať, a aby členské štáty konali v
rámci MOP v záujme EÚ.“
Komisia ďalej poznamenáva, že aj napriek
tomu, že uvedený návrh rozhodnutia nebol prijatý, členské štáty pristúpili
k prerokovaniu a prijatiu Protokolu z roku 2014 k Dohovoru o nútenej alebo
povinnej práci v rámci MOP. Vzhľadom na význam Protokolu z roku 2014 k
Dohovoru o nútenej alebo povinnej práci Komisia týmto navrhuje, aby sa
členské štáty na základe článku 218 ods. 6 ZFEÚ splnomocnili
ratifikovať uvedený protokol, konajúc spoločne v záujme Únie. Komisia
zároveň zdôrazňuje, že tento návrh sa v žiadnom prípade nemôže
považovať za to, že Komisia uznala zákonnosť postupu, ktorý viedol
k prijatiu uvedeného protokolu v rámci MOP.
2014/0258 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTIE RADY,
ktorým sa členské štáty
splnomocňujú ratifikovať v záujme Európskej únie Protokol z roku 2014
k Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce z roku 1930 o nútenej a povinnej
práci, pokiaľ ide o záležitosti týkajúce sa justičnej spolupráce
v trestných veciach
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 82 ods. 2 v spojení s
jej článkom 218 ods. 6 písm. a) bodom v),
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
so zreteľom na súhlas Európskeho
parlamentu[14],
keďže:
(1)       Európska únia podporuje
ratifikáciu medzinárodných dohovorov o práci, ktoré Medzinárodná
organizácia práce označila za aktuálne, aby tým prispela k úsiliu
Európskej únie podporovať ľudské práva a dôstojnú prácu pre všetkých
i odstraňovať obchodovanie s ľuďmi v EÚ aj mimo nej,
ktorého kľúčovým aspektom je ochrana základných zásad a práv pri
práci.
(2)       Časti pravidiel
uvedených v Protokole z roku 2014 k Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce
(MOP) z roku 1930 o nútenej alebo povinnej práci (ďalej len „protokol“)
patria do rozsahu právomoci Únie, ako sa stanovuje v článku 82
ods. 2 ZFEÚ. Na niektoré pravidlá protokolu sa už okrem toho vzťahuje
acquis EÚ v oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach[15].
(3)       V dôsledku toho členské
štáty nesmú v súvislosti s týmito časťami prijímať žiadne
záväzky nad inštitucionálny rámec Európskej únie[16].
(4)       Článok 19
ods. 4 Ústavy MOP týkajúci sa prijímania a ratifikácie dohovorov sa
podobne uplatňuje aj na protokol, ktorý je záväznou medzinárodnou dohodou,
ktorá podlieha ratifikácii a je spojená s dohovorom.
(5)       Európska únia nemôže dohovor
ratifikovať, pretože jeho zmluvnými stranami môžu byť len štáty.
(6)       Je preto potrebné, aby sa
členské štáty splnomocnili na ratifikáciu protokolu, konajúc spoločne
v záujme Európskej únie, v tých častiach, ktoré patria do rozsahu právomoci
Európskej únie v súlade s článkom 82 ods. 2 ZFEÚ.
(7)       Jediným právnym základom, na
ktorom by sa malo súčasné rozhodnutie zakladať, je článok 82
ods. 2 ZFEÚ. Je pravda, že protokol sa týka aj statusu pobytu obete nútenej
alebo povinnej práce v rozsahu, ktorý sa vyžaduje na to, aby tieto obete mali
prístup k primeraným a účinným opravným prostriedkom (pozri najmä
článok 4 protokolu). Tento účel súvisiaci s článkom 79 ZFEÚ
je však čisto náhodný, zatiaľ čo ciele, ktoré súvisia s
článkom 82 ods. 2 ZFEÚ, možno označiť ako prevažujúci účel
a zložku.
(8)       V súlade
s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, ktorý je
pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní
Európskej únie, Dánsko týmto rozhodnutím nie je viazané ani nepodlieha jeho
uplatňovaniu v oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach.
(9)       Spojené kráľovstvo a
Írsko sú viazané smernicou 2011/36/EÚ o prevencii obchodovania s
ľuďmi a boji proti nemu a o ochrane obetí obchodovania a smernicou 2012/29/EÚ,
ktorou sa stanovujú minimálne normy v oblasti práv, podpory a ochrany obetí
trestných činov, a zúčastňujú sa preto na prijatí tohto
rozhodnutia.
(10)     Ustanovenia návrhu protokolu,
ktoré sa netýkajú justičnej spolupráce v trestných veciach, budú predmetom
rozhodnutia prijatého súbežne s týmto rozhodnutím,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Členské štáty sa týmto splnomocňujú
ratifikovať Protokol z roku 2014 k Dohovoru Medzinárodnej organizácie
práce z roku 1930 o nútenej alebo povinnej práci, pokiaľ ide o časti
patriace do rozsahu právomoci, ktorá bola Európskej únii udelená v článku 82
ods. 2 ZFEÚ.
Článok 2
Členské štáty by mali podniknúť
všetky potrebné kroky na uloženie svojich ratifikačných listín k protokolu
u generálneho riaditeľa Medzinárodného úradu práce, a to čo najskôr,
najlepšie do 31. decembra 2016.
Článok 3
Toto rozhodnutie je určené členským
štátom.
Článok 4
Na účely
tohto rozhodnutia sa pojmom „členský štát“ označuje každý
členský štát s výnimkou Dánska.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
[1]               Stratégia EÚ na roky 2012 – 2016 zameraná na odstránenie
obchodovania s ľuďmi, COM(2012) 286 z 19. 6. 2012.
[2]               Vrátane smernice 91/533/EHS o povinnosti
zamestnávateľa informovať zamestnancov o podmienkach
vzťahujúcich sa na zmluvu alebo na pracovno-právny vzťah („písomné
vyhlásenie“), smernice 2008/104/ES o dočasnej agentúrnej práci, ako aj
smerníc o zdraví a bezpečnosti pri práci vrátane rámcovej smernice 89/391/EHS,
smernice 2003/88/ES o pracovnom čase, smernice 94/33/EHS o ochrane mladých
ľudí pri práci a smernice 92/85/EHS o ochrane materstva.
[3]               Smernica 2011/36/EÚ („boj proti obchodovaniu s
ľuďmi“); smernica 2012/29/EÚ („práva obetí“).
[4]               Článok 45 ZFEÚ a nariadenie č. 492/2011 o
slobode pohybu pracovníkov v rámci Únie.
[5]               Smernica 2004/81/ES („povolenie na pobyt pre obete“)
a smernica 2009/52/ES („sankcie voči zamestnávateľom“). Na
smernicu 2008/115/ES („návrat“), smernicu 2011/98/EÚ („jednotné povolenie“)
a smernicu 2014/36/EÚ („sezónni pracovníci“) sa takisto vzťahujú
vybrané ustanovenia protokolu a súvisiaceho odporúčania.
[6]               Rozsudok Súdneho dvora vo veci AETR č. 22/70 z 31.
marca 1971, Zb. 1971, s. 263; pozri aj článok 3 ods. 2 ZFEÚ, v ktorom sa
tieto zásady kodifikovali.
[7]               Stanovisko 2/91 SD z 19. marca 1993, ktoré sa
vzťahuje na Dohovor č. 170 o chemických látkach, Zb. 1993,
strana I-1061.
[8]               Stanovisko 2/91 SD (tamtiež), body 36, 37 a 38.
[9]               Rozhodnutie Rady zo 14. apríla 2005, ktorým sa
členské štáty oprávňujú ratifikovať v záujme Európskeho
spoločenstva Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o dokladoch
totožnosti námorníkov (Dohovor č. 185) (Ú. v. EÚ L 136, 30.5.2005, s.
1);
rozhodnutie Rady zo 7. júna 2007, ktorým sa členské štáty v záujme
Európskeho spoločenstva splnomocňujú na ratifikáciu Dohovoru
Medzinárodnej organizácie práce o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006
(Ú. v. EÚ L 161, 22.6.2007, s. 63);
rozhodnutie Rady zo 7. júna 2010, ktorým sa členské štáty
splnomocňujú, aby v záujme Európskej únie ratifikovali Dohovor
Medzinárodnej organizácie práce o práci v odvetví rybárstva z roku 2007
(Dohovor č. 188) (Ú. v. EÚ 145, 11.6.2010, s. 12);
rozhodnutie Rady z 28. januára 2014, ktorým sa členské štáty
splnomocňujú, aby v záujme Európskej únie ratifikovali Dohovor
Medzinárodnej organizácie práce o bezpečnosti pri používaní chemických
látok pri práci z roku 1990 (Dohovor č. 170) (2014/52/EÚ);
rozhodnutie Rady z 28. januára 2014, ktorým sa členské štáty
splnomocňujú, aby v záujme Európskej únie ratifikovali Dohovor
Medzinárodnej organizácie práce o dôstojných pracovných podmienkach pre
pracovníkov v domácnosti z roku 2011 (Dohovor č. 189) (2014/51/EÚ).
[10]             Stanovisko 2/91 SD, body 25 a 26.
[11]             Stanovisko 2/91 SD, bod 18.
[12]             Pozri najnovší rozsudok Súdneho dvora z 11. júna 2014 vo
veci C-377/12, bod 34.
[13]             Pozri najmä smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2012/29/EÚ
z 25. októbra 2012, ktorou sa stanovujú minimálne normy v oblasti práv, podpory
a ochrany obetí trestných činov, ktorá sa zakladá na článku 82 ods. 2
ZFEÚ, a smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2011/36/EÚ z 5. apríla 2011 o
prevencii obchodovania s ľuďmi a boji proti nemu a o ochrane obetí
obchodovania, ktorá sa zakladá na článku 82 ods. 2 a článku 83 ods. 1
ZFEÚ. Článok 1 ods. 1, 2 a 3, článok 2 písm. a) a c), článok 3,
článok 4 ods. 1 a 2 protokolu sa priamo týkajú záležitostí, na ktoré sa
vzťahujú uvedené smernice.
[14]             Ú. v. EÚ C , , s. .
[15]             Viaceré ustanovenia protokolu boli predmetom smernice 2011/36/EÚ
o prevencii obchodovania s ľuďmi a boji proti nemu a o ochrane obetí
obchodovania („boj proti obchodovaniu s ľuďmi“) a smernice 2012/29/EÚ,
ktorou sa stanovujú minimálne normy v oblasti práv, podpory a ochrany obetí
trestných činov („práva obetí“).
[16]             ESD, vec 22/70 Komisia/Rada („AETR“), Zb. 1971, s. 263,
bod 22; stanovisko 2/91 („MOP“), Zb. 1993, s. I-1061, bod 26 a vec C-45/07,
Komisia/Grécko, Zb. 2009, s. I-701, bod 31.


Dôležité právne oznámenie

|

52005PC0635

Návrh rozhodnutie Rady ktorým sa menia a dopĺňajú rozhodnutia 98/161/ES, 2004/228/ES a 2004/295/ES, pokiaľ ide o predĺženie opatrení s cieľom zabrániť úniku dane z pridanej hodnoty v sektore odpadu  /* KOM/2005/0635 v konečnom znení */

	[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |Brusel, 7.12.2005KOM(2005)635 v konečnom zneníNávrhROZHODNUTIE RADYktorým sa menia a dopĺňajú rozhodnutia 98/161/ES, 2004/228/ES a 2004/295/ES, pokiaľ ide o predĺženie opatrení s cieľom zabrániť úniku dane z pridanej hodnoty v sektore odpadu.(predložený Komisiou)DÔVODOVÁ SPRÁVAKONTEXT NÁVRHU |110 | Dôvody a ciele návrhu Podľa článku 27 ods. 1 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, môže Rada, konajúc jednomyseľne na návrh Komisie, povoliť ktorémukoľvek členskému štátu uplatňovať osobitné opatrenia odchylne od tejto smernice s cieľom zjednodušiť postup pri vyrubovaní dane alebo zabrániť určitým druhom daňového úniku alebo vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam. Prostredníctvom listov, ktoré boli zaregistrované na generálnom sekretariáte Komisie 3. augusta 2005, 25. októbra 2005 a 26. septembra 2005, Španielsko, Holandsko a Taliansko požiadali o povolenie na predĺženie opatrení odchylne buď od článku 21, alebo článkov 2 a 28a ods. 1 smernice 77/388/EHS. V súlade s článkom 27 ods. 2 smernice prostredníctvom listov zo 6. septembra 2005, 26. októbra 2005 a 24. októbra 2005 informovala Komisia ostatné členské štáty o týchto žiadostiach. Prostredníctvom listov zo 7. septembra 2005, 27. októbra 2005 a 25. októbra 2005 informovala Komisia Španielsko, Holandsko a Taliansko o tom, že má všetky informácie, ktoré považuje za potrebné, na posúdenie žiadosti. |120 | Všeobecný kontext Všetky príslušné členské štáty mali v minulosti problémy so stratou DPH v sektoroch odpadu a recyklácie. Väčšina bežného zneužívania pozostáva z neplatenia faktúrovanej DPH daňovým úradom malými podnikmi, ktoré podnikajú v obchode s odpadom a ktoré sa následne stratia a nie je možné ich vypátrať. Príjemcovi zostane faktúra, ktorá je platná na odpočet dane, zatiaľ čo daň na výstupe zostáva nezaplatená. Tieto problémy viedli k osobitným výnimkám založeným na potrebách a prístupoch príslušných členských štátov. Preto Španielske kráľovstvo a Taliansko podali žiadosť a dostali povolenie uplatňovať osobitné opatrenia odchylne od článku 21 najneskôr do 31. decembra 2005, podobne Holandsko dostalo povolenie uplatňovať osobitné opatrenia odchylne od článkov 2 a 28a ods. 1 do toho istého dátumu. V prípade nadobudnutia účinnosti osobitného systému na uplatňovanie DPH v sektore odpadu, ktorým sa mení a dopĺňa šiesta smernica o DPH, existujúcimi rozhodnutiami sa stanoví uplynutie účinnosti povolenia. Domnievajúc sa, že príslušné opatrenia sú efektívne a že je naďalej potrebné ich zachovávať, zúčastnené členské štáty už požiadali príslušné orgány o ich predĺženie. Hoci prenesenie daňovej povinnosti v sektore odpadu sa navrhuje ako alternatíva v rámci šiestej smernice, ako časť návrhu Komisie KOM(2005)89 na obmedzenie počtu výnimiek z článku 27, nie je v žiadnom prípade isté, či sa dohoda týkajúca sa dokumentácie dosiahne pred 31. decembrom 2005. Predĺženie je preto potrebné na zabezpečenie pokračovania právneho základu pre existujúce opatrenia. Vo všeobecnosti článok 21 ods. 1 písm. a) smernice 77/388/EHS ustanovuje, že platca dane, ktorý dodáva tovar alebo služby, je obyčajne povinný platiť daň z pridanej hodnoty. Španielsko aj Taliansko by však radi ďalej uplatňovali postup prenesenia daňovej povinnosti, ktorý sa od toho líši tým, že platca dane, ktorému sa tovar a služby dodávajú, je povinný platiť DPH. V prípade trhu s odpadom a recykláciou bude mať tento postup vplyv na zjednodušenie uplatňovania dane a výnosov zo zabezpečenia, ktoré zaplatí osoba, ktorá takisto odpočítava účtovanú DPH, a nie dodávateľ, ktorý má tendenciu stratiť sa. Hoci dodávky v príslušnom sektore by sa bežne zdanili štandardnou sadzbou, Holandsko chce zachovať svoju výnimku z článku 2 a 28a ods. 1, ktorou sa povoľuje uplatňovanie oslobodenia, predmet niektorých dodatočných kritérií, na dodávky a akvizície vnútri Spoločenstva použitého a odpadového materiálu. |130 | Existujúce ustanovenia v oblasti návrhu Francúzsko a Grécko využívajú podobné výnimky ako má Holandsko v tom, že za určitých okolností umožňujú uplatňovať oslobodenie od DPH operáciam čistého priemyselného odpadu a regenerovateľného materiálu. |141 | Súlad s inými politikami a cieľmi Únie Neuplatňuje sa. |KONZULTÁCIE SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A HODNOTENIE VPLYVU |Konzultácie so zainteresovanými stranami |219 | Bez relevancie. |Získavania a využívanie expertízy |229 | Externá expertíza nebola potrebná. |230 | Hodnotenie vplyvu Cieľom navrhovaného rozhodnutia je zachovať výnimky, ktoré zjednodušujú postup pri vyrubovaní dane, a ktoré bojujú proti úniku DPH alebo obchádzaniu daňových povinností. Vzhľadom na úzky rozsah uplatňovania a skutočnosť, že navrhované rozhodnutie jednoducho predlžuje existujúce výnimky, bude vplyv hodnotenia v každom prípade obmedzený. |PRÁVNE PRVKY NÁVRHU |305 | Zhrnutie navrhovaných opatrení Rozhodnutie, ktorým sa obnovujú povolenia udelené do 31. decembra 2005 Holandsku na uplatňovanie oslobodenia od DPH, a Taliansku a Španielsku na uplatňovanie prenesenia daňovej povinnosti v prípade dodávov v sektore odpadu. |310 | Právny základ Článok 27 ods. 1 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia. |329 | Zásada subsidiarity Návrh patrí do oblasti výlučnej právomoci Spoločenstva. Zásada subsidiarity sa preto neuplatňuje. |Zásada proporcionality Návrh je v súlade so zásadou proporcionality z nasledujúceho(-ich) dôvodu(-ov): |331 | Toto rozhodnutie sa týka povolení udelených niekoľkým členským štátom na ich vlastnú žiadosť a nepredstavuje žiadne povinnosti. |332 | Vzhľadom na obmedzený rozsah pôsobnosti výnimky sú osobitné opatrenia úmerné sledovanému cieľu. |Výber nástrojov |341 | Navrhované nástroje: iné. |342 | Iné prostriedky by neboli primerané z nasledujúceho(-ich) dôvodu(-ov): Podľa článku 27 šiestej smernice Rady 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu, výnimku zo spoločných pravidiel DPH je možné udeliť len na základe povolenia Rady, ktorá koná jednomyseľne na návrh Komisie. Rozhodnutie Rady je jediný vhodný nástroj, keďže môže byť určené jednotlivým členským štátom. |VPLYV NA ROZPOčET |409 | Návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet Spoločenstva. |DODATOčNÉ INFORMÁCIE |Preskúmanie/revízia/doložka o platnosti |533 | Návrh zahŕňa doložku o platnosti. |570 | Podrobné vysvetlenie návrhu Návrh len mení dátum uplynutia účinnosti pre každé z uvedených rozhodnutí. Kvôli zneniu existujúcich výnimiek bude mať táto skutočnosť vplyv na povolenie výnimky pre každý prípad do 31. decembra 2009 alebo do dátumu nadobudnutia účinnosti tzv. „smernice týkajúcej sa racionalizácie“ (v súčasnosti návrh KOM(2005)89), ktorá obsahuje osobitný systém na uplatňovanie DPH v sektore odpadu. Ako sa navrhuje, po konzultáciach s výborom pre DPH (založeným podľa článku 29 smernice 77/388/EHS)sa umožní všetkým členským štátom uplatňovať prenesenie daňovej povinnosti na určité dodávky, vrátane odpadu. Uvedený osobitný systém bude preto v podstate alternatívou v rámci šiestej smernice. |1.  NávrhROZHODNUTIE RADYktorým sa menia a dopĺňajú rozhodnutia 98/161/ES, 2004/228/ES a 2004/295/ES, pokiaľ ide o predĺženie opatrení s cieľom zabrániť úniku dane z pridanej hodnoty v sektore odpadu (Len holandská, španielska a talianska verzia je autentická)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na smernicu Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia[1], a najmä na jej článok 27,so zreteľom na návrh Komisie[2],keďže:(1) Podľa článku 27 ods. 1 smernice 77/388/EHS môže Rada, konajúc jednomyseľne na návrh Komisie, povoliť ktorémukoľvek členskému štátu uplatňovať osobitné opatrenia odchylne od tejto smernice s cieľom zjednodušiť postup pri vyrubovaní dane z pridanej hodnoty (DPH) alebo zabrániť určitým druhom daňového úniku alebo vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam.(2) Prostredníctvom listu, ktorý bol zaregistrovaný na generálnom sekretariáte Komisie 25. októbra 2005, požiadalo Holandsko o predĺženie rozhodnutia Rady 98/161/ES zo 16. februára 1998, ktorým sa Holandskému kráľovstvu povoľuje uplatňovať opatrenie odchylne od článkov 2 a 28a ods. 1 šiestej smernice Rady 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu[3].(3) Prostredníctvom listu, ktorý bol zaregistrovaný na generálnom sekretariáte Komisie 3. augusta 2005, požiadalo Španielsko o predĺženie rozhodnutia Rady 2004/228/ES z 26. februára 2004, ktorým sa Španielskemu kráľovstvu povoľuje uplatňovať opatrenie odchylne od článku 21 šiestej smernice Rady 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu[4].(4) Prostredníctvom listu, ktorý bol zaregistrovaný na generálnom sekretariáte Komisie 26. septembra 2005, požiadalo Taliansko o predĺženie rozhodnutia Rady 2004/295/ES z 22. marca 2004, ktorým sa Taliansku povoľuje uplatňovať opatrenie odchylne od článku 21 šiestej smernice Rady 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu[5].(5) V súlade s článkom 27 ods. 2 smernice 77/388/EHS informovala Komisia ostatné členské štáty o uvedených žiadostiach. Listami zo dňa 27. októbra 2005, 7. septembra 2005 a 25. októbra 2005 oznámila Komisia Holandsku, Španielsku a Taliansku, že má všetky informácie, ktoré považuje za potrebné, na posúdenie žiadostí.(6) Rozhodnutím 98/161/ES sa Holandsku povolilo uplatňovať do 31. decembra 1999 určité opatrenia s cieľom zabrániť úniku dane spojenej s dodávkou a akvizíciou vnútri Spoločenstva použitého a odpadového materiálu. Rozhodnutím 2000/435/ES[6] sa predĺžil dátum uplynutia účinnosti rozhodnutia 98/161/ES do 31. decembra 2003. Nasledovalo rozhodnutie 2004/514/ES[7], ktorým sa ďalej predĺžilo povolenie udelené podľa rozhodnutia 98/161/ES do začiatku nadobudnutia účinnosti osobitného systému na uplatňovanie DPH na sektor recyklovateľného odpadu alebo do 31. decembra 2005.(7) Rozhodnutím 2004/228/ES sa Španielsku povolilo uplatňovať opatrenie s cieľom zabrániť úniku DPH v sektore recyklovateľného odpadu. Účinnosť rozhodnutia uplynie na začiatku nadobudnutia účinnosti osobitného systému uplatňovania DPH na sektor recyklovateľného odpadu alebo 31. decembra 2005.(8) Rozhodnutím 2004/295/ES sa Taliansku povolilo uplatňovať opatrenie s cieľom zabrániť úniku DPH v sektore recyklovateľného odpadu. Účinnosť rozhodnutia uplynie na začiatku nadobudnutia účinnosti osobitného systému uplatňovania DPH na sektor recyklovateľného odpadu alebo 31. decembra 2005.(9) Opatrenia sú úmerné sledovaným cieľom, keďže sú určené na uplatňovanie osobitných dodávok, ktoré predstavujú značné riziko daňového úniku.(10) Právne a skutkové otázky, ktorými sa odôvodnilo uplatňovanie dotknutých mimoriadnych opatrení, sa nezmenili a stále pretrvávajú. 16. marca 2005 však Komisia predložila návrh smernice Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388/EHS, pokiaľ ide o opatrenia na zjednodušenie postupu pri vyrubovaní dane z pridanej hodnoty a na pomoc v boji proti daňovému úniku a vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam, a ktorou sa zrušujú určité rozhodnutia udeľujúce výnimky[8]. Navrhovaná smernica, ak bude prijatá, splnomocní členské štáty na určenie príjemcu určitého tovaru a služieb v sektore odpadu ako osoby povinnej platiť daň.(11) V dôsledku toho je potrebné predĺžiť účinnosť rozhodnutí 98/161/ES, 2004/228/ES a 2004/295/ES do 31. decembra 2009, alebo do dátumu nadobudnutia účinnosti osobitného systému uplatňovania DPH na sektor recyklovateľného odpadu, ktorými sa mení a dopĺňa smernica 77/388/EHS, podľa toho, ktorý prípad nastane skôr.(12) Predĺženie výnimky nemá nepriaznivý vplyv na vlastné zdroje Spoločenstiev pochádzajúce z DPH, ani nemá vplyv na výšku účtovanej DPH v konečnej fáze spotreby,PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1V článku 1 rozhodnutia 98/161/ES sa dátum „31. december 2005“ nahrádza dátumom „31. december 2009“.Článok 2V článku 3 rozhodnutia 2004/228/ES sa dátum „31. december 2005“ nahrádza dátumom „31. december 2009“.Článok 3V článku 3 rozhodnutia 2004/295/ES sa dátum „31. december 2005“ nahrádza dátumom „31. december 2009“.Článok 4Toto rozhodnutie je určené Holandskému kráľovstvu, Španielskemu kráľovstvu a Talianskej republike.V BruseliZa Radupredseda [1] Ú. v. ES L 145, 13.6.1977, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2004/66/ES(Ú. v. EÚ L 168, 1.5.2004, s. 35).[2] Ú. v. EÚ C […], […], s. […].[3] Ú. v. ES L 53, 24.2.1998, s. 19. Rozhodnutie naposledy zmenené a doplnené rozhodnutím 2004/514/ES (Ú. v. EÚ L 219, 19.6.2004, s. 11).[4] Ú. v. EÚ L 70, 9.3.2004, s. 37.[5] Ú. v. EÚ L 97, 1.4.2004, s. 63.[6] Ú. v. ES L 172, 12.7.2000, s. 24.[7] Ú. v. EÚ L 219, 19.6.2004, s. 11.[8] KOM(2005) 89.


|

52010PC0247

 Návrh rozhodnutie Rady o uzavretí dohody medzi Európskou úniou a Indonézskou republikou o určitých aspektoch leteckých služieb  /* KOM/2010/0247 v konečnom znení - NLE 2010/0132 */

	[pic] | EURÓPSKA KOMISIA |Brusel, 26.5.2010KOM(2010)247 v konečnom znení2010/0132 (NLE)NávrhROZHODNUTIE RADYo uzavretí dohody medzi Európskou úniou a Indonézskou republikou o určitých aspektoch leteckých služieb(predložený Komisiou)DÔVODOVÁ SPRÁVA1. Kontext návrhu |110 | Dôvody a ciele návrhu Na základe rozhodnutí Súdneho dvora v tzv. prípadoch „otvoreného neba“ poskytla Rada 5. júna 2003 Komisii mandát na začatie rokovaní s tretími krajinami o nahradení určitých ustanovení v jestvujúcich dohodách dohodou na úrovni Únie[1] („horizontálny mandát“). Cieľom takýchto dohôd je umožniť všetkým leteckým dopravcom Európskej únie prístup k letovým trasám medzi Európskou úniou a tretími krajinami bez diskriminácie a dať do súladu dvojstranné dohody o leteckých službách uzavreté medzi členskými štátmi Európskej únie a tretími krajinami s právom Európskej únie. |120 | Všeobecný kontext Medzinárodné vzťahy v oblasti leteckej dopravy medzi členskými štátmi Európskej únie a tretími krajinami sa zvyčajne riadili dvojstrannými dohodami o leteckých službách uzavretými medzi členskými štátmi Európskej únie a tretími krajinami, prílohami k takýmto dohodám a inými súvisiacimi dvojstrannými alebo mnohostrannými dojednaniami. Zvyčajné ustanovenia o určení uvedené v dvojstranných dohodách členských štátov o leteckých službách sú v rozpore s právnymi predpismi Európskej únie. Umožňujú tretej krajine zamietnuť, odňať alebo pozastaviť povolenia alebo oprávnenia leteckého dopravcu, ktorý bol určený členským štátom Európskej únie, ale ktorý nie je z väčšej časti vo vlastníctve tohto členského štátu alebo jeho štátnych príslušníkov a nepodlieha účinnej kontrole tohto členského štátu alebo jeho štátnych príslušníkov. To sa považuje za diskrimináciu voči dopravcom Európskej únie, ktorí majú sídlo na území členského štátu, ale sú vo vlastníctve a pod kontrolou štátnych príslušníkov iných členských štátov. To je v rozpore s článkom 49 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v ktorom sa štátnym príslušníkom členských štátov Európskej únie využívajúcim slobodu usadiť sa zaručuje rovnaké zaobchádzanie v hostiteľskom členskom štáte, aké sa poskytuje štátnym príslušníkom tohto členského štátu. Sú tu ďalšie otázky, ako je zdanenie leteckého paliva alebo sadzby zavedené leteckými dopravcami z tretích krajín na trasy v rámci EÚ, pri ktorých by mal byť zabezpečený súlad s právom Európskej únie prostredníctvom zmeny alebo doplnenia súčasných ustanovení v dvojstranných dohodách o leteckých službách uzavretých medzi členskými štátmi Európskej únie a tretími krajinami. |130 | Existujúce ustanovenia v oblasti návrhu Ustanoveniami dohody sa nahrádzajú alebo dopĺňajú existujúce ustanovenia 18 dvojstranných dohôd o leteckých službách uzavretých medzi členskými štátmi Európskej únie a Indonézskou republikou. |140 | Súlad s ostatnými politikami a cieľmi Únie Zosúladením jestvujúcich dvojstranných dohôd o leteckých službách s právom Európskej únie dohoda podporí základný cieľ vonkajšej politiky Európskej únie v oblasti letectva. |2. Konzultácie so zainteresovanými stranami a posúdenie vplyvu |Konzultácie so zainteresovanými stranami |211 | Konzultačné metódy, hlavné cieľové sektory a všeobecný profil respondentov Počas rokovaní sa uskutočnili konzultácie s členskými štátmi Európskej únie aj so zástupcami odvetvia. |212 | Zhrnutie odpovedí a spôsob, akým sa zohľadnili Pripomienky poskytnuté členskými štátmi Európskej únie a zástupcami odvetvia sa zohľadnili. |3. Právne prvky návrhu |305 | Zhrnutie navrhovaného opatrenia V súlade s mechanizmami a smernicami uvedenými v prílohe k „horizontálnemu mandátu“ Komisia dojednala dohodu s Indonézskou republikou, ktorou sa nahrádzajú určité ustanovenia v jestvujúcich dvojstranných dohodách o leteckých službách uzavretých medzi členskými štátmi Európskej únie a Indonézskou republikou. Článkom 2 dohody sa nahrádzajú zvyčajné ustanovenia o určení ustanovením Spoločenstva o určení, ktorým sa všetkým dopravcom Európskej únie povoľuje využívať právo usadiť sa. Článok 4 sa vzťahuje na zdaňovanie leteckého paliva, ktoré bolo harmonizované smernicou Rady 2003/96/ES o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny, a najmä jej článkom 14 ods. 2. Článkom 5 sa riešia prípadné konflikty s predpismi Európskej únie o hospodárskej súťaži. |310 | Právny základ Článok 100 ods. 2, článok 218 ods. 5 a článok 218 ods. 6 písm. a) ZFEÚ. |329 | Zásada subsidiarity Celý návrh vychádza z „horizontálneho mandátu“ poskytnutého Radou a zohľadňuje otázky súvisiace s právnymi predpismi Európskej únie, ako aj s dvojstrannými dohodami o leteckých službách. |Zásada proporcionality Dohodou sa zmenia alebo doplnia ustanovenia uvedené v dvojstranných dohodách o leteckých službách iba v tom rozsahu, ktorý je potrebný na zabezpečenie súladu s právnymi predpismi Európskej únie. |Výber nástrojov |342 | Dohoda medzi Európskou úniou a Indonézskou republikou je najefektívnejším nástrojom na zosúladenie všetkých jestvujúcich dvojstranných dohôd o leteckých službách uzavretých medzi členskými štátmi Európskej únie a Indonézskou republikou s právom Európskej únie. |4. Vplyv na rozpočet |409 | Návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet Európskej únie. |5. Doplňujúce informácie |510 | Zjednodušenie |511 | Prostredníctvom návrhu sa dosiahne zjednodušenie právnych predpisov. |512 | Príslušné ustanovenia v dvojstranných dohodách o leteckých službách uzavretých medzi členskými štátmi Európskej únie a Indonézskou republikou budú nahradené alebo doplnené ustanoveniami jedinej dohody Európskej únie. |570 | Podrobné vysvetlenie návrhu V súlade so štandardným postupom na podpisovanie a uzatváranie medzinárodných dohôd sa od Rady požaduje, aby schválila rozhodnutia o podpise a o uzatvorení dohody o určitých aspektoch leteckých dopravných služieb medzi Európskou úniou a Indonézskou republikou a aby určila osoby splnomocnené podpísať dohodu v mene Európskej únie. |2010/0132 (NLE)NávrhROZHODNUTIE RADYo uzavretí dohody medzi Európskou úniou a Indonézskou republikou o určitých aspektoch leteckých služiebRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 100 ods. 2 v spojení s článkom 218 ods. 6 písm. a),so zreteľom na návrh Európskej komisie[2],so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu[3],keďže:(1) Rada svojím rozhodnutím z 5. júna 2003 poverila Komisiu, aby začala rokovania s tretími krajinami o nahradení určitých ustanovení v platných dvojstranných dohodách dohodou na úrovni Únie.(2) Komisia v mene Európskej únie dojednala dohodu s Indonézskou republikou o určitých aspektoch leteckých služieb v súlade s mechanizmami a smernicami v prílohe k rozhodnutiu Rady z 5. júna 2003.(3) Dohoda bola podpísaná v mene Európskej únie [...] s výhradou jej možného neskoršieho uzavretia v súlade s rozhodnutím Rady .../.../ES z […][4].(4) Táto dohoda by sa mala schváliť,ROZHODLA TAKTO:Článok 11. Dohoda medzi Európskou úniou a Indonézskou republikou o určitých aspektoch leteckých služieb sa schvaľuje v mene Únie.2. Znenie dohody je pripojené k tomuto rozhodnutiu.Článok 2Predseda Rady sa poveruje určiť osobu splnomocnenú vydať oznámenie ustanovené v článku 8 ods. 1 dohody.V BruseliZa Radupredseda [1] Rozhodnutie Rady 11323/03 z 5. júna 2003 (dokument s obmedzeným prístupom).[2] Ú. v. EÚ C, s. .[3] Ú. v. EÚ C, s. .[4] Ú. v. EÚ C, s. .


Dôležité právne oznámenie

|

52009PC0582

Návrh rozhodnutie Radyktorým sa Lotyšskej republike povoľuje predĺžiť uplatňovanie opatrenia odchyľujúceho sa od článku 193 smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty  /* KOM/2009/0582 v konečnom znení */

	[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |Brusel, 29.10.2009KOM(2009)582 v konečnom zneníNávrhROZHODNUTIE RADYktorým sa Lotyšskej republike povoľuje predĺžiť uplatňovanie opatrenia odchyľujúceho sa od článku 193 smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnotyDÔVODOVÁ SPRÁVASÚVISLOSTI NÁVRHU |110 | Dôvody a ciele návrhu Podľa článku 395 ods. 1 smernice 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (ďalej len „smernica o DPH“) môže Rada jednomyseľne na návrh Komisie oprávniť ktorýkoľvek členský štát, aby zaviedol osobitné opatrenia odchyľujúce sa od ustanovení uvedenej smernice s cieľom zjednodušiť výber dane z pridanej hodnoty (DPH) alebo zabrániť určitým daňovým únikom alebo vyhýbaniu sa daňovej povinnosti. Listom, ktorý generálny sekretariát Komisie zaevidoval 3. marca 2009, Lotyšská republika (ďalej len „Lotyšsko“) požiadala o povolenie naďalej uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článku 193 smernice o DPH. O žiadosti predloženej Lotyšskom Komisia v súlade s článkom 395 ods. 2 smernice o DPH informovala ostatné členské štáty listom z 22. septembra 2009. Listom z 24. septembra 2009 Komisia oznámila Lotyšsku, že má všetky informácie potrebné na posúdenie danej žiadosti. |120 | Všeobecný kontext Trh s drevom v Lotyšsku prevažne ovládajú malé spoločnosti a individuálni dodávatelia, ktorí často pôsobia ako dočasné podniky, sú pre orgány daňovej správy ťažko kontrolovateľné, a preto často predstavujú nástroje daňových únikov. Bežnou formou daňového úniku je fakturácia dodávok a následný zánik dodávateľa bez zaplatenia daní daňovému úradu, pričom zákazníkovi zostane platná faktúra na odpočet DPH. V tomto navrhovanom ustanovení sa uvádza, že v prípade transakcií súvisiacich s drevom je príjemca tovaru a služieb za určitých okolností osobou povinnou uhradiť DPH. Toto ustanovenie sa odchyľuje od všeobecného pravidla článku 193 smernice o DPH, v ktorom sa ustanovuje, že osobou, ktorá je povinná zaplatiť daňovému úradu DPH, je dodávateľ tovaru a služieb. V praxi to vedie k skutočnosti, že dodávateľ tovaru neúčtuje DPH zákazníkovi vtedy, ak sa zákazník posudzuje ako zdaniteľná osoba na účely DPH. Takýto zákazník by mohol za predpokladu, že má plné právo na odpočítanie dane, DPH zodpovedajúcu dodávke priznať a súčasne odpočítať, v dôsledku čoho by sa do štátnej pokladnice žiadna DPH neodviedla. Toto odchyľujúce sa opatrenie (odchylne od šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty, ktorá sa vtedy uplatňovala: jednotný základ posudzovania (Ú. v. ES L 145, 13. 6. 1977), ktoré sa bez významných zmien obsahu nahradilo smernicou o DPH, sa pôvodne povolilo v Akte o pristúpení z roku 2003 (Ú. v. EU L 236 23. 9. 2003, s. 33) konkrétne v kapitole 7 bode 1 písm. b) prílohy VIII na obdobie do 30. apríla 2005. Platnosť tohto opatrenia sa v rozhodnutí Rady 2006/42/ES z 24. januára 2006 (Ú. v. EÚ L 25, 28. 1. 2006, s. 31) následne predĺžila do 31. októbra 2009. Komisia sa domnieva, že situácia a skutočnosti, na ktorých sa pôvodná odchýlka zakladala naďalej trvajú a že predchádzajúca odchýlka umožnila Lotyšsku znížiť riziko daňového úniku a zjednodušiť proces účtovania dane na trhu s drevom. Odchýlka by sa preto mala povoliť na ďalšie obmedzené obdobie. |141 | Súlad s ostatnými politikami a cieľmi Únie Neuplatňuje sa. |KONZULTÁCIE SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSUDZOVANIE VPLYVU |Konzultácie so zainteresovanými stranami |219 | Neuvádza sa. |Získavanie a využívanie expertízy |229 | Externá expertíza nebola potrebná. |230 | Posudzovanie vplyvu Návrh rozhodnutia sa zameriava na riešenie problematiky daňového úniku na trhu s drevom v Lotyšsku a na zjednodušenie postupu pri účtovaní dane, a má preto významný pozitívny vplyv. Vzhľadom na úzky rozsah pôsobnosti danej odchýlky a na jej dočasné uplatňovanie budú účinky v každom prípade obmedzené. |PRÁVNE PRVKY NÁVRHU |305 | Zhrnutie navrhovaného opatrenia Oprávnenie pre Lotyšsko predĺžiť uplatňovanie opatrenia odchyľujúceho sa od článku 193 smernice o DPH, pokiaľ ide o využívanie mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti pri transakciách s drevom. |310 | Právny základ Článok 395 smernice o DPH. |329 | Zásada subsidiarity V súlade s článkom 395 smernice o DPH musí členský štát, ktorý chce zaviesť opatrenia odchyľujúce sa od uvedenej smernice, získať povolenie od Rady v podobe rozhodnutia Rady. Návrh je preto v súlade so zásadou subsidiarity. |Zásada proporcionality Návrh je v súlade so zásadou proporcionality z tohto(týchto) dôvodu(-ov). |331 | Toto rozhodnutie sa týka povolenia udeleného členskému štátu na základe jeho vlastnej žiadosti a nezakladá žiadnu povinnosť. |332 | Vzhľadom na obmedzený rozsah pôsobnosti odchýlky je osobitné opatrenie úmerné sledovanému cieľu. |Výber nástrojov |341 | Podľa článku 395 smernice o DPH je odchýlka od spoločných pravidiel o DPH možná iba na základe povolenia Rady konajúcej jednomyseľne na návrh Komisie. Okrem toho je rozhodnutie Rady najvhodnejším nástrojom, keďže môže byť určené jednotlivým členským štátom. |VPLYV NA ROZPOčET |409 | Návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet Spoločenstva. |DODATOčNÉ INFORMÁCIE |Doložka o preskúmaní/revízii/ukončení platnosti |533 | Návrh obsahuje doložku o ukončení platnosti. |E-4931 |NávrhROZHODNUTIE RADYktorým sa Lotyšskej republike povoľuje predĺžiť uplatňovanie opatrenia odchyľujúceho sa od článku 193 smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnotyRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty,[1] a najmä na jej článok 395 ods. 1,so zreteľom na návrh Komisie,keďže:1.  Listom, ktorý generálny sekretariát Komisie zaevidoval 3. marca 2009, Lotyšská republika (ďalej len „Lotyšsko“) požiadala o povolenie naďalej uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od ustanovení smernice 2006/112/ES vzťahujúce sa na osoby povinné zaplatiť daň z pridanej hodnoty daňovým úradom.2.  V súlade s článkom 395 ods. 2 smernice 2006/112/ES Komisia listom z 22. septembra 2009 informovala ostatné členské štáty o žiadosti predloženej Lotyšskom. Listom z 24. septembra 2009 Komisia oznámila Lotyšsku, že má všetky informácie potrebné na posúdenie danej žiadosti.3.  Trh s drevom v Lotyšsku ovládajú malé miestne spoločnosti a individuálni dodávatelia. Povaha trhu a príslušných podnikov vytvorili daňové podvody, ktoré daňové úrady môžu len ťažko kontrolovať. Do lotyšského zákona o DPH sa preto zahrnulo osobitné ustanovenie, v ktorom sa stanovuje, že pokiaľ ide o transakcie s drevom, osobou povinnou platiť daň je osoba podliehajúca dani, pre ktorú sa vykonáva zdaniteľná dodávka tovarov alebo služieb.4.  Opatrenie sa odchyľuje od článku 193 smernice 2006/112/ES v ktorom sa ustanovuje, že v rámci vnútorného systému osoba, ktorá podlieha dani a ktorá dodáva tovar alebo služby, je zvyčajne povinná platiť daň.5.  Toto opatrenie sa predtým povolilo v Akte o pristúpení z roku 2003[2], konkrétne v kapitole 7 bode 1 písm. b) prílohy VIII a v rozhodnutí Rady 2006/42/ES z 24. januára 2006[3] na základe šiestej smernice 77/388/ES[4], ktorá sa v tom období uplatňovala.6.  Komisia sa domnieva, že právna a skutková situácia, ktorá opodstatnila súčasné uplatňovanie predmetného odchyľujúceho sa opatrenia sa nezmenila a naďalej pretrváva. Lotyšsku by sa preto malo povoliť uplatňovať opatrenia v ďalšom obmedzenom období.7.  Odchýlka nebude negatívne ovplyvňovať vlastné zdroje Spoločenstva z DPH,PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1Odchylne od článku 193 smernice 2006/112/ES sa Lotyšsku povoľuje naďalej určovať príjemcu ako osobu povinnú platiť DPH v prípade transakcií s drevom od 1. januára 2010 do 31. decembra 2012.Článok 2Toto rozhodnutie je určené Lotyšskej republike.V BruseliZa Radupredseda [1] Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1.[2] Ú. v. EÚ L 236, 23.9.2003, s. 33.[3] Ú. v. EÚ L 25, 28.1.2006, s. 31.[4] Ú. v. ES L 145, 13.6.1977.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli2. 3. 2016
            COM(2016) 108 final
            2016/0061(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY,
            ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na veci majetkových režimov manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.ÚVOD

               1.Komisia 16. marca 2011 prijala návrh
                  1
                nariadenia Rady o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov a návrh
                  2
                nariadenia Rady o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev
                  3
               .

               2.Právnym základom navrhovaných nariadení Rady je článok 81 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Tieto návrhy sa týkajú justičnej spolupráce v občianskych veciach, ktoré zahŕňajú „aspekty rodinného práva“. Tento právny základ stanovuje, že opatrenia prijíma jednomyseľne Rada po porade s Európskym parlamentom.

               3.Začiatkom decembra 2012 sa o návrhoch Komisie rokovalo v rámci pracovnej skupiny Rady pre občianskoprávne veci (majetkové režimy manželov a majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev). V decembri 2012 sa o návrhoch rokovalo na zasadnutí Rady a ministri sa dohodli na určitých usmerneniach zameraných na uľahčenie rokovaní o týchto dvoch návrhoch.

               4.Európsky parlament zaujal priaznivé stanovisko a predložil pripomienky k týmto dvom návrhom 10. septembra 2013
                  4
               . Zohľadnili sa pripomienky Európskeho parlamentu, najmä pokiaľ ide vedenie konania o vyhlásení vykonateľnosti v oboch návrhoch a zahrnutie ustanovení o vykonateľnosti rovnocenné s tými, ktoré sú stanovené v nariadení o dedičských veciach
                  5
               , ako aj o zahrnutí ustanovení o právomoci založenej na účasti odporcu. Na žiadosť Európskeho parlamentu boli ustanovenia o voľbe práva a výberu súdu zahrnuté do návrhu o majetkových dôsledkoch registrovaných partnerstiev.

               5.V období do decembra 2014 bola väčšina technických problémov vyriešená a spis bol pripravený na politickú dohodu. Prevažná väčšina členských štátov bola pripravená prijať návrhy v danom čase. Niektoré členské štáty však mali ťažkosti vzhľadom na politicky citlivú povahu týchto návrhov. Talianske predsedníctvo predložilo túto záležitosť na zasadnutí Rady SVV, ktorá sa rozhodla poskytnúť členským štátom, ktoré majú naďalej ťažkosti, čas na premyslenie až do decembra 2015. Tieto ťažkosti sa týkali najmä skutočnosti, že inštitúcie manželstiev osôb rovnakého pohlavia a/alebo registrovaných partnerstiev neboli vo viacerých členských štátoch známe. Niektoré členské štáty sa domnievali, že kompromisné znenie predložené Rade ponúka dostatočné záruky, aby sa zaistilo, že ich súdy sa nebudú musieť zaoberať zahraničnými inštitúciami, ktoré sú v ich právnom systéme neznáme. Iné členské štáty však vyjadrili obavy, že aj keby budúce nástroje od nich nevyžadovali zavedenie neznámych inštitúcií do svojich vnútroštátnych právnych predpisov, uznávanie majetkových dôsledkov takýchto zahraničných inštitúcií v ich krajine by malo nepriamy vplyv na ich vnútroštátne rodinné právo a politiku. Pre väčšinu členských štátov bolo kľúčové prijať oba návrhy ako jeden balík, aby sa zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie s pármi v celej Únii.

               6.V priebehu roka 2015 sa uskutočnili intenzívne konzultácie, najmä počas luxemburského predsedníctva. V návrhoch sa vykonali úpravy, aby boli prijateľné pre všetky členské štáty. Aj napriek tomu po zohľadnení revidovaného kompromisného znenia Rada na svojom zasadnutí 3. decembra 2015 dospela k záveru, že by nebolo možné dosiahnuť v rámci celej EÚ dohodu o prijatí týchto dvoch nariadení v primeranej lehote
                  6
               . Mnohé delegácie však vyjadrili svoju ochotu zvážiť nadviazanie užšej spolupráce v záležitostiach, na ktoré sa vzťahujú tieto nariadenia.

               7.V období od decembra 2015 do februára 2016 sedemnásť členských štátov (Švédsko, Belgicko, Grécko, Chorvátsko, Slovinsko, Španielsko, Francúzsko, Portugalsko, Taliansko, Malta, Luxembursko, Nemecko, Česká republika, Holandsko, Rakúsko, Bulharsko a Fínsko) adresovalo Komisii žiadosť, v ktorej vyjadrili svoje želanie nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov, ako aj právomoci, rozhodného práva, uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev, a že Komisia by mala na tento účel predložiť Rade návrh.

               8.Tento návrh je reakciou Komisie na uvedené žiadosti.

               2.PRÁVNY ZÁKLAD POSILNENEJ SPOLUPRÁCE

               9.Posilnená spolupráca sa riadi článkom 20 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ) a článkami 326 až 334 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).

               10.Základom tohto návrhu Komisie na rozhodnutie Rady, ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, je článok 329 ods. 1 ZFEÚ.

               3.VYKONÁVACIE OPATRENIA POSILNENEJ SPOLUPRÁCE

               11.Predmetom návrhu Komisie na rozhodnutie Rady je povolenie posilnenej spolupráce v jednotnej oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúcej sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev. Návrhy konkrétnych vykonávacích opatrení posilnenej spolupráce sa predkladajú spolu s týmto návrhom. Kľúčové prvky týchto opatrení sú uvedené nižšie.

               12.So zreteľom na závery Rady z 3. decembra 2015 a žiadosti členských štátov, ktoré si želajú nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v tejto oblasti, by opatrenia, ktorými sa vykonáva posilnená spolupráca, mali zahŕňať tieto prvky:

               a)návrh nariadenia Rady o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov. Tento návrh by mal vychádzať z kompromisného znenia predloženého na zasadnutí Rady SVV 3. decembra 2015
                  7
               ;

               b)návrh nariadenia Rady o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev. Tento návrh by mal vychádzať z kompromisného znenia predloženého na zasadnutí Rady SVV 3. decembra 2015
                  8
               ;

               13.Ciele, ktoré sledujú ustanovenia o majetkových režimoch manželov a majetkových dôsledkoch registrovaných partnerstiev sú rovnocenné. Znenie týchto ustanovení však nemôže byť rovnaké vzhľadom na špecifiká každej z týchto inštitúcií, a najmä na skutočnosť, že registrované partnerstvá neexistujú vo všetkých členských štátoch. V tejto súvislosti sa v posúdení vplyvu priloženému k návrhom Komisie z roku 2011
                  9
                zistilo, že cezhraničné páry žijúce v registrovaných partnerstvách čelia osobitným ťažkostiam, keďže táto inštitúcia nie je známa vo všetkých členských štátoch. V súvislosti s manželstvami a registrovanými partnerstvami sa preto musia stanoviť osobitné pravidlá, v dôsledku čoho je ťažké riešiť obe inštitúcie v jednom nástroji. S cieľom uľahčiť čítanie a uplatňovanie nariadení zo strany orgánov členských štátov sa týmito dvoma inštitúciami zaoberajú dva návrhy, ktorými sa vykonáva posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva, uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev. Tento prístup zodpovedá aj žiadosti členských štátov, aby posilnená spolupráca v podstate zodpovedala dvom kompromisným zneniam predloženým Rade 3. decembra 2015 s cieľom zaistiť účasť čo najväčšieho počtu členských štátov.

               14.V oznámení, ktoré tvorí prílohu k návrhom Komisie z roku 2011, už bolo zdôraznené, že rozsah oblasti justičnej spolupráce v občianskych veciach sa týka majetkových režimov medzinárodných párov. Rada a Európsky parlament sa tiež zaoberali dvomi pôvodnými návrhmi Komisie ako celkom. A nakoniec, podľa článku 329 ods. 1 ZFEÚ, podľa ktorého členské štáty, ktoré si želajú nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu, musia spresniť rozsah takejto posilnenej spolupráce, žiadajúce členské štáty uviedli, že si želajú nadviazať posilnenú spoluprácu v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach manželských majetkových režimov, ako aj majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev.

               15.Vzhľadom na uvedené skutočnosti tieto navrhované nariadenia zavádzajú posilnenú spoluprácu v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúcu sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev. S cieľom zabezpečiť nediskrimináciu občanov by navrhnuté nariadenia preto mali byť prijaté súčasne a mali by sa vnímať ako balík opatrení na účely zavedenia posilnenej spolupráce a budúcej účasti na tejto spolupráci.

               4.POSÚDENIE PRÁVNYCH PODMIENOK POSILNENEJ SPOLUPRÁCE

               4.1.Povoľujúce rozhodnutie ako posledná možnosť a účasť aspoň deviatich členských štátov

               16.V článku 20 ods. 2 ZEÚ sa stanovuje, že rozhodnutie, ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca, môže Rada prijať len ako poslednú možnosť, keď sa zistí, že ciele takejto spolupráce nemôže Únia ako celok dosiahnuť v primeranom čase, a že sa na nej musí zúčastniť najmenej deväť členských štátov.

               17.Ako už bolo uvedené, Rada na svojom zasadnutí 3. decembra 2015 dospela k záveru, že by nebolo možné dosiahnuť dohodu v rámci celej EÚ vo vzťahu k obom nariadeniam v primeranej lehote
                  10
               . Rada preto konštatovala, že pre Úniu ako celok neexistuje žiadne iné riešenie, a že by sa mohla uplatniť posilnená spolupráca ako posledná možnosť.

               18.K dnešnému dňu Komisia dostala žiadosti od sedemnástich členských štátov (Švédsko, Belgicko, Grécko, Chorvátsko, Slovinsko, Španielsko, Francúzsko, Portugalsko, Taliansko, Malta, Luxembursko, Nemecko, Česká republika, Holandsko, Rakúsko, Bulharsko a Fínsko), v ktoré uviedli, že si želajú nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov a majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev.

               4.2.Oblasť, na ktorú sa vzťahujú zmluvy

               19.V článku 20 ods. 1 ZEÚ sa ustanovuje, že posilnenú spoluprácu možno nadviazať len „v rámci iných ako výlučných právomocí Únie“ a v článku 329 ods. 1 ZFEÚ sa stanovuje, že posilnenú spoluprácu možno nadviazať „v jednej z oblastí, na ktoré sa vzťahujú zmluvy, s výnimkou oblastí výlučnej právomoci“.

               20.Sedemnásť žiadajúcich členských štátov požiadalo o povolenie nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov a majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev, čím sa v tejto oblasti stanovujú kolízne normy. Kolízne normy nie sú zahrnuté do zoznamu výlučných právomocí ustanovených v článku 3 ods. 1 ZFEÚ. Uvádzajú sa ako osobitný bod v zozname opatrení podľa článku 81 ods. 2 ZFEÚ, pričom v článku 81 ods. 3 ZFEÚ sa rozlišuje medzi kolíznymi normami v občianskych a obchodných veciach vo všeobecnosti a kolíznymi normami týkajúcimi sa rodinného práva.

               21.Kolízne normy v rodinnom práve preto predstavujú dobre vymedzenú oblasť, ktorá nepatrí do výlučnej právomoci Únie v zmysle zmlúv, v ktorej sa môže nadviazať posilnená spolupráca.

               4.3.Podporovanie cieľov Únie, ochrana jej záujmov a posilňovanie jej integračného procesu

               4.3.1.Všeobecný kontext

               22.So zreteľom na posúdenie vplyvu a dôvodovú správu, ktorá tvorí prílohu k návrhom Komisie z roku 2011, je účelom posilnenej spolupráce poskytnúť jednoznačný a komplexný právny rámec, ktorý sa vzťahuje na právomoc, rozhodné právo a uznávanie a výkon rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev. Cieľom návrhov je najmä umožniť stranám určitý stupeň autonómie pri voľbe rozhodného práva v súlade so súčasnými trendmi v oblasti rodinného práva.

               23.Komisia dala v roku 2003 vypracovať štúdiu o majetkových režimoch manželov a o majetku nezosobášených párov v medzinárodnom práve súkromnom a vo vnútroštátnych právnych predpisoch
                  11
               , ktorá poukázala na existenciu problémov v tejto oblasti. Tieto problémy vznikajú najmä vtedy, keď občania využívajú svoje právo na voľný pohyb v Európskej únii, pričom svoje majetkové režimy vystavujú potenciálne protichodným predpisom. Komisia v roku 2006 prijala Zelenú knihu
                  12
                o kolízii právnych predpisov v oblasti manželských majetkových režimov zaoberajúcu sa najmä otázkou súdnej právomoci a vzájomného uznávania, ktorá bližšie poukázala na nedostatky súčasnej situácie.

               24.Komisia takisto zriadila skupinu odborníkov pozostávajúcu z odborníkov konajúcich nezávisle od členských štátov, aby jej pomáhala v práci na budúcich legislatívnych návrhoch. Verejné vypočutie bolo zorganizované 28. septembra 2009 a za účasti 99 zástupcov z členských štátov. Na tomto fóre sa zúčastnila skupina odborníkov, ako aj zástupcovia akademickej obce, právnici, notári a členovia občianskej spoločnosti s cieľom diskutovať o potrebe nástroja Únie o majetkových režimoch medzinárodných párov.

               25.V Štokholmskom programe
                  13
                sa vyzýva, aby sa zásada vzájomného uznávania „rozšírila na oblasti, ktoré ešte nie sú pokryté, no sú pritom pre každodenný život kľúčové, ako napríklad majetkové práva manželov a majetkové dôsledky rozvodu alebo rozluky partnerov“.

               26.Návrhy Komisie z roku 2011 sa vo všeobecnosti považovali za potrebné s cieľom ucelene posudzovať majetkové režimy párov v rámci jediného rozhodného práva a jedným orgánom; umožniť medzinárodným manželským párom vybrať si rozhodné právo na svoj majetok; zvýšiť právnu istotu pre registrované partnerstvá s medzinárodným rozmerom prostredníctvom všeobecného uplatňovania práva štátu registrácie majetku registrovaných partnerstiev; umožniť občanom predkladať jednému súdu rôzne podnety, a tým zabrániť súbežným konaniam a rozporným súdnym rozhodnutiam; a zlepšiť predvídateľnosť pre medzinárodné páry zjednodušením postupov pre uznávanie a výkon rozhodnutí a obeh verejných listín v celej Európskej únii.

               27.Tieto návrhy sú tiež kľúčovým doplnkom k nariadeniu č. 650/2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve. Je to tak pretože likvidácia majetkových režimov je veľmi často otázkou predchádzajúceho vysporiadania dedičstva po zosnulom. Účinnosť európskeho osvedčenia o dedičstve by sa výrazne zlepšila, ak by sa na majetkové režimy párov v celej Európskej únii uplatňovali jednotné kolízne normy.

               28.Návrhy Komisie z roku 2011 boli dôležité, pretože sa týkali približne 16 miliónov medzinárodných manželských párov v EÚ, ktoré napríklad žijú v inom ako vlastnom členskom štáte alebo vlastnia majetok v inom členskom štáte.

               29.V roku 2007 bolo v EÚ uzatvorených približne 300 000 medzinárodných manželstiev a približne 500 000 medzinárodných manželstiev sa rozpadlo (v dôsledku rozvodu alebo úmrtia jedného z manželov). Pri rozpade medzinárodných manželstiev je v stávke každý rok viac ako 460 miliónov EUR. V roku 2007 malo viac ako 41 000 nových registrovaných partnerstiev v EÚ vzhľadom na svoj majetok „medzinárodný rozmer“. Každý rok sa končí rozlukou alebo úmrtím približne 10 000 registrovaných partnerstiev. Okrem toho počet registrovaných partnerstiev neustále narastá, najmä pretože počet členských štátov, ktoré zaviedli inštitút registrovaných partnerstiev, sa zvýšil zo 17 členských štátov v roku 2011 na súčasných 20. Počet vysporiadaní majetkových režimov v partnerstve v dôsledku rozpadu partnerstva alebo úmrtia jedného z jeho členov sa tak zvyšuje.

               4.3.2.Súčasná situácia v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov vrátane majetkových režimov manželov, ako aj majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev

               30.V súčasnosti občania čelia rôznym praktickým problémom deľby majetku, ak uzatvorili medzinárodné manželstvo alebo partnerstvo. Občania Únie čoraz častejšie prekračujú vnútroštátne hranice, čo vedie k zvýšenému počtu medzinárodných párov alebo párov s medzinárodným rozmerom: manželia rôznych národností, manželia žijúci v členskom štáte, ktorého nie sú štátnymi príslušníkmi, ktorí vlastnia majetok v rôznych členských štátoch alebo ktorí sa rozvádzajúcich či umierajú v inej krajine, než je ich vlastná. Problém spočíva v tom, že pre ľudí je veľmi ťažké zistiť, ktoré súdy sú príslušné a ktoré právne predpisy sa uplatňujú na ich osobnú situáciu a situáciu ich majetku. V dôsledku toho čelia neúmyselným a nevýhodným dôsledkom nielen pri bežnej správe svojho majetku, ale aj pri rozluke páru alebo úmrtí jedného z dvojice.

               31.Hoci existujú pravidlá Únie o právomoci a rozhodnom práve v občianskych a obchodných veciach a v niektorých oblastiach rodinného práva, v oblasti majetkových režimov alebo medzinárodných párov v súčasnosti neexistujú žiadne takéto pravidlá. Tento predmet sa preto riadi vnútroštátnymi právnymi predpismi a vo veľmi obmedzenej miere medzinárodnými dohodami medzi členskými štátmi.

               32.Príčiny súčasných problémov párov žijúcich v registrovaných partnerstvách sú rovnaké ako u manželských párov. Existuje však niekoľko ďalších dôležitých výziev pre páry v registrovanom partnerstve, keďže pojem registrované partnerstvo existuje len v 20 členských štátoch, a nie všetky členské štáty disponujú hmotným právom pre svoj majetkový režim a ešte menej z nich prijalo normy o určení právomoci a kolízne normy.

               33.Navrhované nariadenia sa vzťahujú na páry, ktoré formálne tvoria rodinnú inštitúciu, najmä manželstvo a registrované partnerstvá. Zväzky „de facto“ tu nie sú zahrnuté.

               34.Účelom tejto posilnenej spolupráce je vytvoriť jasný právny rámec v zúčastnených členských štátoch na určenie právomoci a rozhodného práva pre majetkové režimy medzinárodných párov, vzťahujúcej sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, a uľahčenie pohybu rozhodnutí a verejných listín v týchto veciach medzi členskými štátmi.

               4.3.3.Výhody posilnenej spolupráce v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev

               35.Sedemnásť členských štátov požiadalo o posilnenú spoluprácu v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúcu sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev: Švédsko, Belgicko, Grécko, Chorvátsko, Slovinsko, Španielsko, Francúzsko, Portugalsko, Taliansko, Malta, Luxembursko, Nemecko, Česká republika, Holandsko, Rakúsko, Bulharsko a Fínsko. Celkový počet obyvateľov týchto sedemnástich žiadajúcich členských štátov je 340 miliónov. To predstavuje 67 % obyvateľov Únie
                  14
               . To znamená, že túto posilnenú spoluprácu bude využívať značný počet z odhadovaných 16 miliónov medzinárodných manželstiev v EÚ
                  15
               . Čím väčší je počet členských štátov, ktoré sa zúčastňujú na posilnenej spolupráci, tým väčší je počet občanov, ktorí z nej budú mať prospech.

               36.Posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, by občanom priniesla tieto výhody:

               a)ucelenú úpravu majetkových režimov párov prostredníctvom jednotného rozhodného práva a jediného orgánu;

               b)umožnenie medzinárodným párom zvoliť si rozhodné právo pre svoj majetok;

               c)zvýšenie právnej istoty pre medzinárodné páry uplatnením – vo všeobecnosti – práva štátu, ku ktorému majú manželia najužšiu väzbu;

               d)umožnenie občanom predkladať rôzne podnety tomu istému súdu, a tým zabrániť paralelným konaniam a rozporným súdnym rozhodnutiam; a

               e)zlepšenie predvídateľnosti pre medzinárodné páry zjednodušením postupu uznávania a výkonu rozhodnutí a obehu verejných listín v celej EÚ.

               4.3.4.Plnenie požiadaviek článku 20 ods. 1 ZEÚ

               37.V článku 20 ods. 1 ZEÚ sa vyžaduje, aby sa posilnená spolupráca zameriavala na podporu dosiahnutia cieľov Únie, ochranu jej záujmov a posilňovanie jej integračného procesu.

               38.Jednou z úloh Únie je ponúknuť svojim občanom priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti bez vnútorných hraníc, v ktorom je zaručený voľný pohyb osôb (článok 3 ods. 2 ZEÚ). Priestor spravodlivosti zahŕňa rozvoj justičnej spolupráce v občianskych veciach, ktoré majú cezhraničné dôsledky, na základe zásady vzájomného uznávania súdnych rozhodnutí (článok 81 ods. 1 ZFEÚ). Na tento účel môže Únia prijať opatrenia zamerané na zabezpečenie, po prvé, vzájomného uznávania a výkonu súdnych rozhodnutí medzi členskými štátmi, a po druhé, zlučiteľnosti kolíznych noriem a noriem určujúcich právomoc uplatniteľných v členských štátoch (článok 81 ods. 2 písm. a) a c) ZFEÚ).

               39.Harmonizácia pravidiel týkajúcich sa kolíznych noriem a právomoci, uľahčuje vzájomné uznávanie súdnych rozhodnutí. Skutočnosť, že súdy jednotlivých členských štátov uplatňujú rovnaké normy určujúce právomoc a kolízne normy na určenie súdu príslušného pre riešenie prípadu a rozhodného práva pre tento prípad, posilňuje vzájomnú dôveru v súdne rozhodnutia vydané v inom členskom štáte
                  16
               .

               40.Posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev medzi žiadajúcimi členskými štátmi by podporila cieľ Únie, ktorým je zabezpečenie zlučiteľnosti pravidiel uplatniteľných v členských štátoch týkajúcich sa kolíznych noriem a súdnej právomoci. Posilnená spolupráca v tejto oblasti by zvýšila úroveň zlučiteľnosti pravidiel členských štátov určujúcich príslušný súd na riešenie otázky majetkového režimu medzinárodných párov a právo, ktoré tento súd uplatňuje, ako aj uznávanie a výkon v inom členskom štáte v prípade rozhodnutí vydaných v tejto veci v inom členskom štáte, v porovnaní so súčasnou situáciou, v ktorej neexistujú žiadne harmonizované kolízne normy a normy určujúce právomoc ani pravidlá o uznávaní a výkone rozhodnutí v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov.

               4.4.Súlad so zmluvami a právom Únie

               41.Podľa článku 326 ZFEÚ musí byť posilnená spolupráca v súlade so zmluvami a právom Únie.

               42.Posilnená spolupráca by neovplyvnila existujúce acquis. Nadviazala by sa v oblasti, na ktorú sa vzťahujú spoločné právomoci Únie, v ktorej však v súčasnosti neexistujú žiadne spoločné pravidlá Únie. V prvom nástroji Únie prijatom v oblasti rodinného práva, v nariadení Rady (ES) č. 1347/2000
                  17
               , sa ustanovujú pravidlá týkajúce sa právomoci, uznávania a výkonu rozsudkov v manželských veciach, ako aj rozsudkov vo veciach rodičovských práv a povinností k spoločným deťom manželov, vydaných v súvislosti s konaniami v manželských veciach. Neobsahovalo však pravidlá týkajúce sa rozhodného práva pre rozvod ani majetkové dôsledky párov. Prijatie nariadenia (ES) č. 2201/2003
                  18
               , ktorým sa ruší a nahrádza nariadenie (ES) č. 1347/2000 k 1. marcu 2005, neprinieslo v tomto smere žiadnu zmenu. Kolízne normy týkajúce sa rozvodu a právnej rozluky boli prijaté v rámci posilnenej spolupráce v nariadení (EÚ) č. 1259/2010
                  19
                v 16 členských štátoch. Kolízne normy týkajúce sa dedenia zo závetu a dedenia zo zákona boli ustanovené v nariadení (EÚ) č. 650/2012
                  20
               . Otázka kolíznych noriem v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, by mala doplniť právny rámec uplatniteľný na medzinárodné páry v Únii.

               43.Posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, by nespôsobila diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, ktorá je zakázaná podľa článku 18 ZFEÚ, pretože navrhnuté kolízne normy by mali univerzálny charakter a uplatňovali by sa na všetky konania na súdoch v zúčastnených členských štátoch bez ohľadu na štátnu príslušnosť alebo pobyt strán. Na druhej strane súdy nezúčastnených členských štátov budú naďalej uplatňovať svoje vnútroštátne kolízne normy na základe svojho medzinárodného práva súkromného.

               4.5.Žiadne narušenie vnútorného trhu a hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti; žiadna prekážka alebo diskriminácia v obchode; žiadne narušenie hospodárskej súťaže

               44.V článku 326 ZFEÚ sa ustanovuje, že posilnená spolupráca nesmie narušiť vnútorný trh ani hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť a nesmie predstavovať prekážku alebo diskrimináciu v obchode medzi členskými štátmi, ani medzi nimi nesmie narušiť hospodársku súťaž.

               45.Posilnená spolupráca v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, nepredstavuje problém, pokiaľ ide o tieto právne podmienky. Návrhy, ktorými sa zavádza posilnená spolupráca v tejto oblasti, budú slúžiť na uľahčenie riadneho fungovania vnútorného trhu odstránením prekážok voľného pohybu osôb, ktoré v súčasnosti narážajú na problémy spôsobené rozdielmi medzi vnútroštátnymi právnymi predpismi týkajúcimi sa majetkových dôsledkov párov. Právna istota vyvolaná harmonizovanými kolíznymi normami v tejto oblasti by teda mala pozitívny vplyv na páry, ktoré uplatňujú svoje právo na voľný pohyb medzi zúčastnenými členskými štátmi.

               46.Vzhľadom na povahu navrhovaných nariadení, ktoré sa týkajú iba vzťahov medzi dvomi jednotlivcami, posilnená spolupráca nebude mať vplyv na podniky ani právne vzťahy na trhu ani na obchod či hospodársku súťaž v Únii. Napokon, posilnená spolupráca neovplyvní územnú súdržnosť medzi regiónmi Únie.

               47.Pri zabezpečovaní harmonizácie kolíznych noriem tieto návrhy výrazne zjednodušia život občanov (a právnikov), keďže v rámci zúčastnených členských štátov budú schopné určiť súdnu príslušnosť a rozhodné právo pre svoje majetkové režimy a využívať zjednodušený pohyb rozhodnutí a verejných listín v tejto oblasti.

               48.Hoci nie všetky medzinárodné páry v Únii budú mať prospech z právnej istoty a zjednodušenia vyvolaného posilnenou spoluprácou, situácia medzinárodných párov pred súdmi nezúčastnených členských štátov sa v porovnaní so súčasnou situáciou nezhorší. V skutočnosti si nezúčastnené členské štáty ponechajú svoj status quo, pretože budú tak ako v súčasnosti naďalej uplatňovať svoje vnútroštátne právne predpisy (vrátane svojich pravidiel o medzinárodnom práve súkromnom) v cezhraničných prípadoch týkajúcich sa majetkových režimov manželov a majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev s cieľom určiť, aký súd by sa mal zaoberať prípadom v týchto záležitostiach a ktorý zákon by mal tento súd uplatňovať. Nezúčastnené členské štáty budú naďalej uplatňovať svoje vnútroštátne právne predpisy, ako to robia v súčasnosti (vrátane svojich pravidiel medzinárodného práva súkromného) na uznávanie a výkon rozhodnutí vydaných v jednom zo zúčastnených členských štátov. Na druhej strane, zúčastnené členské štáty budú naďalej uplatňovať svoje vnútroštátne právne predpisy, ako to robia v súčasnosti (vrátane svojich pravidiel medzinárodného práva súkromného), na uznávanie a výkon rozhodnutí vydaných v nezúčastnenom členskom štáte. Situácia týkajúca sa majetkových režimov manželov a majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev tak bude rovnocenná situácii týkajúcej sa iných občianskoprávnych nástrojov, na ktorých sa nezúčastňujú všetky členské štáty, ako je nariadenie č. 1259/2010, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a rozluku, a nariadenie č. 650/2012 o dedičských konaniach a závetoch.

               49.Okrem toho uplatňovanie nariadení o majetkových režimoch manželov a majetkových dôsledkoch registrovaných partnerstiev, ktorými sa vykonáva posilnená spolupráca, nebude závisieť od štátnej príslušnosti oboch partnerov, t. j. od toho, či obaja partneri sú alebo nie sú štátnymi príslušníkmi zúčastneného členského štátu. Orgány zúčastnených členských štátov (napríklad notár alebo súd), ktoré sú povinné uplatňovať tieto predpisy, budú takéto predpisy uplatňovať voči všetkým občanom, ktorí im predložia záležitosti týkajúce sa majetkových režimov alebo záležitosti týkajúce sa majetkových dôsledkov ich registrovaného partnerstva bez ohľadu na štátnu príslušnosť občanov. Podobne, ak pár zložený z jedného alebo dvoch občanov zúčastneného členského štátu predloží svoju záležitosť orgánu nezúčastneného členského štátu, orgány takéhoto nezúčastneného členského štátu nebudú uplatňovať predpisy, ale svoje vnútroštátne právne predpisy (vrátane svojho medzinárodného práva súkromného) s cieľom zaoberať sa medzinárodnými procesnými aspektmi majetkového režimu manželov alebo majetkovými dôsledkami registrovaného partnerstva.

               50.Posilnená spolupráca preto nespôsobí žiadne neodôvodnené rozdielne zaobchádzanie medzi občanmi.

               4.6.Rešpektovanie práv, právomocí a povinností nezúčastnených členských štátov

               51.V článku 327 ZFEÚ sa vyžaduje, aby každá posilnená spolupráca rešpektovala právomoci, práva a povinnosti tých členských štátov, ktoré sa jej nezúčastňujú.

               52.Prijatie spoločných kolíznych noriem sedemnástimi žiadajúcimi členskými štátmi nebude mať vplyv na pravidlá nezúčastnených členských štátov. Nezúčastnené členské štáty budú aj naďalej uplatňovať svoje vlastné pravidlá medzinárodného práva súkromného o právomoci, rozhodnom práve a uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov.

               53.Na úrovni medzinárodného práva verejného neexistujú žiadne medzinárodné dohody o právomoci, rozhodnom práve a uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov (ktoré zahŕňajú majetkové režimy manželov a majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev) medzi zúčastnenými a nezúčastnenými členskými štátmi, ktoré budú ovplyvnené posilnenou spoluprácou.

               4.7.Záver o splnení právnych podmienok

               54.Na základe uvedených skutočností Komisia dospela k záveru, že všetky právne podmienky stanovené v zmluvách pre povolenie nadviazania posilnenej spolupráce sú splnené.

               4.8.Rešpektovanie základných práv

               55.Posilnená spolupráca v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, rešpektuje základné práva stanovené v Charte základných práv Európskej únie, najmä článok 9 o práve uzavrieť manželstvo a práve založiť rodinu v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a článok 21 o práve na nediskrimináciu. Kolízne normy navrhnuté v nariadeniach, ktorými sa vykonáva posilnená spolupráca, sa budú uplatňovať na všetky medzinárodné páry viazané inštitucionálnym prepojením, ako sú manželstvo a registrované partnerstvo, v zúčastnených členských štátoch bez diskriminácie na akomkoľvek základe.

               4.9.Záver o posilnenej spolupráci

               56.Komisia sa domnieva, že výhody nadviazania posilnenej spolupráce v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí týkajúcich sa majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúcej sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, sú početné v porovnaní s možnosťou zachovania súčasného stavu a že výhody nadviazania posilnenej spolupráce v tejto oblasti prevažujú nad prípadnými nevýhodami.

               57.Spoločné kolízne normy v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov významne zjednodušia život mnohých párov v zúčastnených členských štátoch. To je v súlade so Štokholmským programom, v ktorom sa Európska rada domnieva, že proces harmonizácie kolíznych noriem na úrovni Únie by mal pokračovať v oblastiach, v ktorých je to potrebné, napríklad „…majetkové práva vyplývajúce z manželského zväzku a majetkové dôsledky rozvodu alebo rozluky
                  21
               “.

               58.Komisia preto navrhuje povoliť nadviazanie posilnenej spolupráce medzi žiadajúcimi členskými štátmi. Komisia zdôrazňuje, že posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, je kedykoľvek otvorená pre všetky členské štáty, v súlade s článkom 328 ZFEÚ, a vyzýva členské štáty, ktoré o to ešte nepožiadali, aby sa zúčastnili na posilnenej spolupráci, a tým zvýšili jeho prínosy a výhody.

               2016/0061 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY,

               ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na veci majetkových režimov manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 329 ods. 1,

               so zreteľom na žiadosti, ktoré podali Belgicko, Bulharsko, Česká republika, Nemecko, Grécko, Španielsko, Francúzsko, Chorvátsko, Taliansko, Luxembursko, Malta, Holandsko, Rakúsko, Portugalsko, Slovinsko, Fínsko a Švédsko,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu
                  22
               ,

               keďže:

               (1)Únia si stanovila za cieľ udržiavať a rozvíjať priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, v ktorom je zaručený voľný pohyb osôb. Na postupné vytvorenie takéhoto priestoru má Únia prijať opatrenia v oblasti justičnej spolupráce v občianskych veciach, ktoré majú cezhraničné dôsledky.

               (2)Podľa článku 81 Zmluvy o fungovaní Európskej únie majú tieto opatrenia zahŕňať opatrenia podporujúce zlučiteľnosť kolíznych noriem uplatniteľných v členských štátoch vrátane opatrení týkajúcich sa rodinného práva, ktoré majú cezhraničné dôsledky.

               (3)Komisia 16. marca 2011 prijala návrh nariadenia Rady o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov a návrh nariadenia Rady o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí vo veciach majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev.

               (4)Rada na svojom zasadnutí 3. decembra 2015 dospela k záveru, že pre Úniu ako celok by nebolo možné dosiahnuť dohodu v primeranej lehote, pokiaľ ide o prijatie nariadení.

               (5)Za týchto okolností Malta, Chorvátsko a Belgicko následne adresovali Komisii žiadosti listami zo 14. decembra 2015, 15. decembra 2015 a 17. decembra 2015 a Švédsko, Grécko, Slovinsko, Španielsko, Francúzsko, Portugalsko, Taliansko, Luxembursko a Nemecko listami z 18. decembra 2015, v ktorých uviedli, že si želajú nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov manželov a majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev, a že Komisia by na tento účel mala predložiť Rade návrh. Česká republika, Holandsko, Bulharsko, Rakúsko a Fínsko adresovali identické žiadosti Komisii listami z 28. januára 2016, 2. februára 2016, 9. februára 2016, 16. februára 2016 a 26. februára. O posilnenú spoluprácu požiadalo spolu sedemnásť členských štátov.

               (6)Posilnená spolupráca by mala stanoviť jasný a komplexný právny rámec v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúci sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev v zúčastnených členských štátoch, zabezpečiť vhodné riešenia pre občanov z hľadiska právnej istoty, predvídateľnosti a flexibility a uľahčiť pohyb rozhodnutí a verejných listín medzi členskými štátmi.

               (7)Komisia v súlade s požiadavkou členských štátov na nadviazanie posilnenej spolupráce navrhuje dva podstatné akty, ktorými sa vykonáva posilnená spolupráca, jeden týkajúci sa majetkových režimov manželov a druhý týkajúci sa majetkových dôsledkov registrovaných partnerstiev. S cieľom pokryť celý rozsah pôsobnosti posilnenej spolupráce v oblasti majetkových režimov medzinárodných párov a s cieľom zabezpečiť nediskrimináciu občanov by sa súčasne mali prijať dva samostatné vykonávacie akty.

               (8)Podmienky ustanovené v článku 20 Zmluvy o Európskej únii a v článkoch 326 až 329 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sú splnené.

               (9)Oblasť posilnenej spolupráce, konkrétne právomoc, rozhodné právo a uznávanie a výkon rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, je uvedená v článku 81 ods. 2 písm. a) a c) a článku 81 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie ako jedna z oblastí, na ktorú sa vzťahujú zmluvy. Nie je to oblasť výlučnej právomoci Únie.

               (10)Požiadavka poslednej možnosti v článku 20 ods. 2 Zmluvy o Európskej únii je splnená tým, že Rada 3. decembra 2015 dospela k záveru, že ciele navrhovaných nariadení nie je možné dosiahnuť v rámci primeraného obdobia pre Úniu ako celok.

               (11)Posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, sa zameriava na rozvíjanie justičnej spolupráce v občianskych veciach s cezhraničnými dôsledkami na základe zásady vzájomného uznávania rozsudkov, a na zabezpečenie zlučiteľnosti pravidiel uplatniteľných v členských štátoch týkajúcich sa kolíznych noriem. Podporuje teda ciele Únie, chráni jej záujmy a posilňuje jej integračný proces, ako sa to požaduje v článku 20 ods. 1 Zmluvy o Európskej únii.

               (12)Posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, je v súlade so zmluvami a právom Únie a nenarúša vnútorný trh ani hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť. Nepredstavuje prekážku ani diskrimináciu v obchode medzi členskými štátmi a nenarúša hospodársku súťaž medzi nimi.

               (13)Posilnená spolupráca najmä v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, je v súlade s právom Únie v oblasti justičnej spolupráce v občianskych veciach, pretože táto posilnená spolupráca nemá vplyv na žiadne už existujúce acquis.

               (14)Posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, rešpektuje právomoci, práva a povinnosti tých členských štátov, ktoré sa jej nezúčastňujú. Spoločné pravidlá o právomoci, kolíznych normách a uznávaní a výkone v zúčastnených členských štátoch neovplyvňujú pravidlá nezúčastnených členských štátov. Súdy nezúčastnených členských štátov budú naďalej uplatňovať svoje existujúce vnútroštátne pravidlá na určenie právomoci a rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúce sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev.

               (15)Toto rozhodnutie rešpektuje zásady zakotvené v Charte základných práv Európskej únie, najmä jej článkoch 9 a 21.

               (16)Posilnená spolupráca v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúca sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, je kedykoľvek otvorená pre všetky členské štáty v súlade s článkom 328 Zmluvy o fungovaní Európskej únie,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Belgickému kráľovstvu, Bulharskej republike, Českej republike, Spolkovej republike Nemecko, Helénskej republika, Španielskemu kráľovstvu, Francúzskej republike, Chorvátskej republike, Talianskej republike, Luxemburskému veľkovojvodstvu, Maltskej republike, Holandskému kráľovstvu, Rakúskej republike, Portugalskej republike, Slovinskej republike, Fínskej republike a Švédskemu kráľovstvu sa týmto povoľuje nadviazať vzájomnú posilnenú spoluprácu v oblasti právomoci, rozhodného práva a uznávania a výkonu rozhodnutí vo veciach majetkových režimov medzinárodných párov, vzťahujúcu sa na majetkové režimy manželov, ako aj na majetkové dôsledky registrovaných partnerstiev, a to prostredníctvom uplatňovania príslušných ustanovení zmlúv.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  KOM(2011) 126.

                     (2)
                  KOM(2011) 127.

                     (3)
                  V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k zmluvám, sa Dánsko nezúčastnilo na prijímaní navrhnutého nariadenia, nebolo ním viazané, ani nepodliehalo jeho uplatňovaniu. V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska, ktorý je pripojený k zmluvám, Írsko a Spojené kráľovstvo neoznámili svoje želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní navrhnutého nariadenia.

                     (4)
                  A7-0253/2013 a A7-0254/2013.

                     (5)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve.

                     (6)
                  CS-PRES/2015/14937.

                     (7)
                  Dokument Rady 14651/15 + COR1 REV1.

                     (8)
                  Dokument Rady 14652/15.

                     (9)
                  SEC(2011) 327 v konečnom znení.

                     (10)
                  CS-PRES/2015/14937.

                     (11)
                  Štúdia o manželských majetkových režimoch a o majetku nezosobášených párov v medzinárodnom práve súkromnom a vo vnútornom práve členských štátov Únie., konzorcium ASSER-UCL.Pozri: http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm

                     (12)
                  KOM(2006) 400 v konečnom znení.

                     (13)
                  Úradný vestník EÚ C 115, 4.5.2010.

                     (14)
                  Údaje Eurostatu k 1. januáru 2015.(http://ec.europa.eu/eurostat/tgm/table.do?tab=table&language=en&pcode=tps00001&tableSelection=1&footnotes=yes&labeling=labels&plugin=1)

                     (15)
                  Informácie v týchto odsekoch vychádzajú zo záverečnej správy Štúdie k hodnoteniu vplyvu nástrojov Spoločenstva týkajúcich sa majetkových režimov manželov a majetku nezosobášených párov s nadnárodnými prvkami, ktorú vypracovalo konzorcium EPEC, 2010.

                     (16)
                  Program opatrení na vykonávanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach, prijatý 30. novembra 2000 (Ú. v. ES C 12, 15.1.2001, s. 1).

                     (17)
                  Nariadenie Rady (ES) č. 1347/2000 o právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností k spoločným deťom manželov (Ú. v. ES L 160, 30.6.2000, s. 19).

                     (18)
                  Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000.

                     (19)
                  Nariadenie (EÚ) č. 1259/2010 z 20. decembra 2010, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a rozluku.

                     (20)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve.

                     (21)
                  Úradný vestník EÚ C 115, 4.5.2010.

                     (22)
                  Úradný vestník EÚ C [...], [...], s. [...].