				|

		52013PC0550

			Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o výmenných poplatkoch za platobné transakcie viazané na kartu /* COM/2013/0550 final - 2013/0265 (COD) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Dôvody a ciele návrhu
Cieľom tohto návrhu je napomôcť
rozvoj trhu s platbami v rámci celej EÚ, ktorý umožní
spotrebiteľom, maloobchodníkom a iným podnikom, aby plne využívali
výhody vnútorného trhu EÚ vrátane elektronického obchodu v súlade so
stratégiou Európa 2020 a Digitálnou agendou.
V snahe dosiahnuť uvedený cieľ
a podporiť v celej EÚ služby, účinnosť a inovácie
v oblasti kartových platobných nástrojov a platobných transakcií
viazaných na kartu v offline, online a mobilnom prostredí by sa mala
zaistiť právna zrozumiteľnosť a rovnaké podmienky pre
všetkých. Okrem toho by sa mali zakázať obchodné pravidlá a iné
podmienky, ktoré bránia spotrebiteľom a maloobchodníkom v tom,
aby mali k dispozícii presné informácie o poplatkoch uhrádzaných za platobné
transakcie, a prekážajú tak vytvoreniu plne účinného vnútorného trhu.

Všeobecný kontext
Regulačný a legislatívny rámec pre
maloobchodné platby v EÚ sa vyvíjal počas uplynulých 12 rokov,
pričom zavedenie eura fungovalo ako urýchľujúci faktor. Nariadenie
č. 2560/2001 o rovnosti poplatkov za vnútroštátne
a cezhraničné platby v eurách vyústilo do ďalších iniciatív
zameraných na dokončenie vnútorného trhu s platbami.
Regulačný a legislatívny rámec je
doplnený niekoľkými prešetrovaniami a rozhodnutiami, ktoré
v uplynulých rokoch vykonala a prijala Komisia v oblasti
maloobchodných platieb podľa právnych predpisov EÚ o hospodárskej
súťaži.
Bezpečné, efektívne, konkurencieschopné
a inovatívne elektronické platby sú nevyhnutné pre vnútorný trh so
všetkými výrobkami a službami a to o to viac, že svet smeruje od
kamenného obchodovania k elektronickému obchodu. V tejto súvislosti
bránilo dosiahnutiu účinne fungujúceho vnútorného trhu v oblasti
platobných kariet rozšírené uplatňovanie určitých obmedzujúcich
obchodných pravidiel a praktík. Tieto pravidlá a praktiky vedú aj
k nedostatočným informáciám o nákladoch a stanovovaní cien
transakcií pre spotrebiteľov a maloobchodníkov, čoho výsledkom sú
neoptimálne výsledky trhu vrátane neefektívnych cien.
Jednou z kľúčových praktík
brániacich dosiahnutiu integrovaného trhu je rozšírené používanie takzvaných
multilaterálnych výmenných poplatkov (MVP) v rámci režimov so „štyrmi
účastníkmi“, ktoré sú najbežnejším druhom kartových režimov. Ide
o kolektívne dohodnuté medzibankové poplatky zvyčajne medzi
prijímajúcimi poskytovateľmi platobných služieb a vydávajúcimi
poskytovateľmi platobných služieb patriacimi do určitého režimu.
Tieto výmenné poplatky uhrádzané prijímajúcimi poskytovateľmi platobných
služieb sú súčasťou poplatkov, ktoré prijímajúci poskytovatelia
platobných služieb účtujú obchodníkom (obchodnícke poplatky, ktoré
obchodníci zase presúvajú na spotrebiteľov. Vysoké výmenné poplatky
uhrádzané obchodníkmi sa tak premietajú do vyšších konečných cien za tovar
a služby, ktoré platia všetci spotrebitelia. Zdá sa, že hospodárska
súťaž medzi kartovými režimami je v praxi väčšinou zameraná na
presvedčenie čo najväčšieho počtu vydávajúcich
poskytovateľov platobných služieb, aby vydávali ich karty, čo zvyčajne
vedie k vyšším, nie nižším poplatkom, čo je
v rozpore s cenovou disciplínou, ktorú zvyčajne zaisťuje
hospodárska súťaž v trhovom hospodárstve.
V súčasnosti nie sú zavedené žiadne
právne predpisy, ktoré by regulovali výmenné poplatky v EÚ, s výnimkou
nepriamej regulácie v Dánsku, ktorá sa týka poplatkov za obchodnícke služby pri
transakciách medzi dvoma účastníkmi. Mnohé vnútroštátne orgány na ochranu
hospodárskej súťaže však začali konania na presadzovanie právnych
predpisov o hospodárskej súťaži vrátane Spojeného kráľovstva,
Nemecka a Talianska. Okrem toho niekoľko členských štátov
vrátane Poľska, Maďarska, Spojeného kráľovstva a Talianska
práve prijíma právne predpisy v tejto oblasti.
Vplyv na spotrebiteľov
Zvýšenie cien spôsobené výmennými poplatkami
má škodlivý vplyv na spotrebiteľov, ktorí si zvyčajne nie sú vedomí
poplatkov, ktoré platia obchodníci za platobný nástroj, ktorí spotrebitelia
využívajú. Rôzne motivačné praktiky, ktoré uplatňujú vydávajúci
poskytovatelia platobných služieb (ako sú cestovné poukážky, bonusy, rabaty,
reverzné transakcie, poistenia zdarma atď.), zároveň usmerňujú
spotrebiteľov, aby využívali platobné nástroje, ktoré vydávajúcim
poskytovateľom platobných služieb prinášajú vysoké príjmy z poplatkov.
Pravidlá, ktoré uplatňujú režimy platobných kariet, a postupy, ktoré
uplatňujú poskytovatelia platobných služieb, často udržiavajú
obchodníkov a spotrebiteľov v nevedomosti o rozdieloch
v poplatkoch a znižujú transparentnosť trhu, napríklad
„spájaním“ poplatkov alebo tým, že zakazujú obchodníkom, aby si vybrali
lacnejšiu značku karty na kartách spájajúcich viaceré značky
(„co-branded cards“) alebo aby usmerňovali spotrebiteľov
k využívaniu týchto lacnejších kariet. Aj keď obchodníci vedia o rozdielnych
nákladoch, pravidlá, ktorými sa režim riadi, im často bránia v tom,
aby konali v záujme zníženia poplatkov. Osobitne dôležité sú takzvané
pravidlá rešpektovania všetkých kariet („Honour All Card Rules“ – HACR), na
základe ktorých sa od obchodníkov vyžaduje, aby prijímali všetky produkty
vydané pod rovnakou značkou, aj keď sa poplatky obchodníka za tieto
karty môžu odlišovať 3 – 4-násobne v rámci rovnakej kategórie kariet
(t. j. kreditné/debetné) alebo až 25-násobne medzi kategóriami kariet, ako sú
prémiová kreditná karta a nízkonákladové debetné karty. Vzhľadom na
kolektívne dohodnuté poplatky a opatrenia zamerané na zníženie
transparentnosti banky nie sú nútené súťažiť, pokiaľ ide
o tento prvok ich nákladov, čo vedie k vyšším maloobchodným
cenám pre spotrebiteľov, a to aj pre tých, ktorí kartou neplatia
alebo platia kartami s nízkymi poplatkami. Práve títo spotrebitelia
vlastne dotujú prostredníctvom vyšších maloobchodných cien drahšie platobné
prostriedky, ktoré často využívajú bohatší spotrebitelia. Výmenné poplatky
nielenže obmedzujú výber spomedzi poskytovateľov platobných služieb,
brzdia inováciu a zvyšujú ceny za platobné služby, ale spochybňujú aj
politiku Komisie v oblasti propagácie a zjednodušovania používania
elektronických platieb v prospech spotrebiteľov[1].
Nedostatočný výber, pokiaľ ide o poskytovateľov platobných
služieb, a to aj na celoeurópskej úrovni, v skutočnosti bráni
spotrebiteľom v tom, aby využívali všetky výhody vnútorného trhu,
najmä pokiaľ ide o elektronický obchod.
Vplyv na vnútorný trh
V súčasnosti sa uplatňuje
široká škála výmenných poplatkov v rámci vnútroštátnych
a medzinárodných režimov platobných kariet, čo spôsobuje fragmentáciu
trhu a bráni maloobchodníkom a spotrebiteľom vo využívaní výhod
vnútorného trhu s tovarom a službami. Aj keby sa uvažovalo len
o medzinárodných režimoch platobných kariet, výmenné poplatky sa líšia až
10-násobne, čo spôsobuje podstatné rozdiely v nákladoch medzi
maloobchodníkmi v príslušných krajinách. V dôsledku veľkých
rozdielov v poplatkoch medzi členskými štátmi majú maloobchodníci
takisto problém zostaviť cenovú stratégiu pre celú EÚ pre svoje výrobky
a služby, a to online aj offline, čo je na úkor
spotrebiteľov. Maloobchodníci nedokážu prekonať rozdiely
v poplatkoch tak, že by využili služby prijímania kariet ponúkané bankami
v iných členských štátoch; podľa osobitných pravidiel
uplatňovaných platobnými režimami sa nariaďuje uplatňovanie
výmenného poplatku v „mieste predaja“ (krajina maloobchodníka) na každú
platobnú transakciu. Týmto sa prijímajúcim bankám bráni v tom, aby úspešne
ponúkali svoje služby cezhranične, a maloobchodníkom zase v tom,
aby znižovali náklady na platby v prospech spotrebiteľov.
Vplyv na vstup na trh
Výmenné poplatky takisto obmedzujú vstup na
trh, pretože príjmy, ktoré z nich majú vydávajúci poskytovatelia platobných
služieb, slúžia ako minimálna hraničná hodnota na presvedčenie týchto
vydávajúcich poskytovateľov platobných služieb, aby vydávali platobné
karty alebo iné platobné nástroje, ako sú online a mobilné platobné
riešenia, ponúkané novými účastníkmi trhu. Vstup na trh zostáva zložitý aj
pre celoeurópskych účastníkov, keďže domáce výmenné poplatky sa
v členských štátoch EÚ výrazne líšia a noví účastníci trhu
by museli ponúkať výmenné poplatky aspoň porovnateľné
s tými, ktoré prevládajú na jednotlivých trhoch, na ktoré chcú
vstúpiť. Táto skutočnosť ovplyvňuje životaschopnosť
ich obchodného modelu a okrem iného ovplyvňuje prípadné úspory
z rozsahu a rozšírenia sortimentu. Tým sa zároveň vysvetľuje,
prečo v niekoľkých členských štátoch vnútroštátne
(zvyčajne lacnejšie) kartové režimy postupne zanikajú. Prekážky vstupu,
ktoré boli takto vytvorené výmennými poplatkami pre online a mobilné
platobné riešenia, majú za následok aj menej inovácií.
Ako sa už uviedlo, v EÚ nie sú v
súčasnosti zavedené žiadne právne predpisy regulujúce výmenné poplatky
s výnimkou nepriamej regulácie v Dánsku. Mnohé vnútroštátne orgány na
ochranu hospodárskej súťaže však začali konania na presadzovanie
právnych predpisov o hospodárskej súťaži. Okrem toho niekoľko
členských štátov práve prijíma právne predpisy v tejto oblasti. Existuje
riziko, že odlišné časové harmonogramy vnútroštátnych konaní
a plánované právne predpisy povedú k ešte väčšej fragmentácii
trhu.
V tomto nariadení sa preto navrhuje
vytvorenie spoločných pravidiel pre výmenné poplatky v Európskej únii
zavedením maximálnych úrovní poplatkov za transakcie s platobnými kartami,
ktorých používanie je medzi spotrebiteľmi rozšírené, a preto je
pre obchodníkov ťažké odmietať ich alebo si účtovať
prirážku. Takto sa vytvoria rovnaké podmienky pre všetkých a ukončí
sa fragmentácia trhu, ktorá v súčasnosti existuje v dôsledku rozdielnych
poplatkov. Takisto sa umožní úspešný vstup nových celoeurópskych
účastníkov na trh, ako aj rozvoj inovácií na základe infraštruktúry,
ktorá vychádza z „rovnakých podmienok“ pre všetkých. Spotrebitelia
a maloobchodníci si tak budú môcť vybrať z väčšieho
počtu poskytovateľov platobných služieb (nových aj existujúcich), a
to aj na celoeurópskej úrovni. V nariadení sa okrem toho navrhnú opatrenia
zamerané na transparentnosť, aby mohli maloobchodníci a spotrebitelia
prijímať informovanejšie rozhodnutia týkajúce sa platobných nástrojov.
Existujúce právne predpisy v oblasti
návrhu
Táto iniciatíva doplní existujúci právny rámec
pre platobné služby v rámci EÚ, najmä so zreteľom na dokončenie
vnútorného trhu s platbami a migráciu na celoeurópske platobné
nástroje.
Cieľom smernice Európskeho parlamentu
a Rady 2007/64/ES z 13. novembra 2007 o platobných službách na
vnútornom trhu (takzvanej „smernice o platobných službách“ alebo „SPS“)[2] je
zaviesť štandardizované podmienky a práva v súvislosti s platobnými
službami poskytovanými na trhu v prospech spotrebiteľov
a spoločností v rámci Únie. Táto smernica, ktorá sa reviduje
v čase vypracúvania tohto návrhu, tvorí všeobecný rámec pre platby
v EÚ. Je doplnená niekoľkými nariadeniami, ako je nariadenie (ES)
č. 924/2009 o cezhraničných platbách alebo nariadenie (ES)
č. 260/2012, ktorým sa určujú termíny prechodu všetkých úhrad a inkás
v eurách v EÚ z vnútroštátnych režimov na celoeurópske režimy.
Nariadením (ES) č. 260/2012 sa takisto objasňuje, že sa nemôžu
účtovať multilaterálne výmenné poplatky
za každú inkasnú transakciu.
Okrem legislatívneho rámca Európska komisia
a vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže viedli
počas uplynulých 20 rokov niekoľko antitrustových konaní, ktorými sa
riešili protisúťažné praktiky na trhu s kartovými platbami.
V rozsudku Všeobecného súdu z mája 2012[3] sa
potvrdilo zistenie, ku ktorému dospela Komisia vo svojom rozhodnutí vo veci
MasterCard z decembra 2007[4],
že MVP obmedzujú hospodársku súťaž, pretože zvyšujú náklady prijímania
kariet obchodníkmi bez toho, aby z toho mali výhody spotrebitelia. Súd
zamietol argument, že MVP boli nevyhnutné pre fungovanie systému platobných
kariet. V snahe rozptýliť obavy súvisiace s hospodárskou súťažou
Komisia prijala záväzky spoločností Visa a MasterCard, že budú
účtovať nižšie MVP za cezhraničné (a niektoré domáce)
transakcie: záväzky MasterCard z roku 2009 (stropy pre cezhraničné
spotrebiteľské MVP stanovené na úrovni 0,2 % pre debetné karty a 0,3
% pre kreditné karty a zmeny v pravidlách, ktoré MasterCard ukladá
maloobchodníkom prostredníctvom prijímajúcich poskytovateľov platobných
služieb) a záväzky Visa Europe z roku 2010 (v súlade so záväzkami
MasterCard, so stropmi obmedzenými na debet, ale zahŕňajúce aj domáce
MVP, keď sú určované samotnou Visa Europe a nie národnými
bankami). V roku 2013 Visa Europe ponúkla záväzky aj v súvislosti s
cezhraničnými transakciami s kreditnými kartami týkajúce
sa určitých krajín, v ktorých tieto poplatky stanovuje Visa
Europe, a v súvislosti s pravidlami cezhraničného prijímania. Konania
vo veci porušenia právnych predpisov na ochranu hospodárskej súťaže
prebiehajú v niekoľkých ďalších členských štátoch, a to
vrátane Poľska, Maďarska, Talianska, Lotyšska, Spojeného
kráľovstva a Francúzska. Francúzsky orgán na ochranu hospodárskej
súťaže napríklad 7. júla 2011 nariadil, aby sa záväzky, ktoré prijal
domáci kartový režim – Groupement des Cartes Bancaires, že zníži svoje
výmenné poplatky na úrovne zodpovedajúce tým, s ktorými súhlasili MasterCard a
Visa pre svoje cezhraničné transakcie, stali záväznými.
Zatiaľ čo v EÚ nie sú zavedené
žiadne právne predpisy o výmenných poplatkoch s výnimkou nepriamej
regulácie v Dánsku[5],
v niekoľkých členských štátoch sa práve prijímajú právne predpisy v
tejto oblasti vrátane Poľska, Maďarska, Spojeného kráľovstva
Talianska. V Poľsku parlament zvažuje návrh právnych predpisov
regulujúcich výmenné poplatky, pričom stropy MVP majú postupne
klesnúť na 0,5 % do začiatku roka 2016, má sa zrušiť pravidlo
rešpektovania všetkých kariet a umožniť používanie prirážok (len v prípade
kreditných kariet). V Maďarsku sa rokuje o legislatívnom návrhu,
ktorým by sa určil strop domácich kreditných a debetných výmenných
poplatkov na ich príslušnej cezhraničnej úrovni, pričom za
výpočet týchto poplatkov by bola zodpovedná Maďarská centrálna banka.
V Taliansku bol uverejnený návrh vyhlášky ministerstva hospodárstva
a financií, ktorý má byť predmetom konzultácie v decembri 201 a
ktorý je zameraný na obmedzenie spájania poplatkov, porovnateľnosť
výmenných poplatkov a obchodníckych poplatkov, keďže v obchodníckych
poplatkoch by sa mal zohľadňovať objem transakcií a mali by
sa znížiť v prípade platieb s nízkou hodnotou. Vláda v Spojenom
kráľovstve navrhuje, aby platobné systémy podliehali hospodárskej
regulácii, tak že sa vytvorí nový regulačný orgán zameraný na hospodársku
súťaž s verejnoprávnym charakterom pre systémy maloobchodných platieb[6].
Súlad s inými politikami
a cieľmi Únie
Ciele návrhu sú v súlade
s politikami a cieľmi, ktoré presadzuje Únia. Po prvé, zlepší sa
nimi fungovanie vnútorného trhu s platobnými službami a všeobecnejšie trhu
so všetkým tovarom a službami v prospech európskych spotrebiteľov
a spoločností. Po druhé, všeobecne podporujú iné politiky Únie, najmä
politiku hospodárskej súťaže (stanovením rovnakých povinností, práv
a príležitostí pre všetkých účastníkov trhu
a uľahčením cezhraničného poskytovania platobných služieb,
teda zvyšovaním úrovne hospodárskej súťaže). V posúdení vplyvu, ktoré je
sprievodným dokumentom k tomuto návrhu, sa dospelo k záveru, že navrhované
opatrenia by podporili trhovú integráciu spotrebiteľov a obchodníkov,
uľahčili celoeurópsky vstup na trh a vyústili do väčšej
právnej istoty, pokiaľ ide o obchodné modely pre existujúce kartové
režimy a nových účastníkov trhu. Riešilo by sa nimi aj
nebezpečenstvo prenikania modelov založených na protikonkurenčných
praktikách do oblasti nových, inovatívnych platobných služieb.
Hoci sa v rozsudku Všeobecného súdu
potvrdilo posúdenie Komisie, že MVP, ktoré sa uplatňovali v systéme
MasterCard, obmedzovali hospodársku súťaž a neviedli
k efektívnosti, ktorá by prevažovala nad ich škodlivým vplyvom na obchodníkov
a spotrebiteľov, zdá sa, že medzinárodné a vnútroštátne kartové
režimy fungujúce v EÚ v súčasnosti nie sú ochotné proaktívne
upraviť svoje postupy tak, aby boli v súlade s európskymi
a vnútroštátnymi pravidlami hospodárskej súťaže. Napriek tomu, že
vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže v úzkej spolupráci
s Komisiou riešia túto situáciu, uplatňovanie pravidiel hospodárskej
súťaže podľa rôznych časových harmonogramov a postupov
nemusí viesť k dostatočne komplexným a včasným
výsledkom na dosiahnutie trhovej integrácie a inovácie, ktoré sú potrebné
na zabezpečenie konkurencieschopnosti európskeho trhu s platbami na
celosvetovej úrovni. S prihliadnutím na pravidlá EÚ o hospodárskej
súťaži a skúsenosti Komisie vo veciach týkajúcich sa hospodárskej
súťaže v oblasti platieb je cieľom tohto návrhu zaistiť
právnu zrozumiteľnosť, aby sa zabezpečila účinná integrácia
a hospodárska súťaž, čím sa zlepší hospodársky blahobyt všetkých
zainteresovaných strán a osobitne spotrebiteľov. Zjednodušením
ekonomických transakcií v rámci Európy sa tak prispeje aj
k dosiahnutiu všeobecnejších cieľov stratégie EÚ 2020.
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI
STRANAMI A POSÚDENIA VPLYVU
Konzultácie so zainteresovanými stranami
Metódy konzultácií, hlavné cieľové
sektory a všeobecný profil respondentov
Európska komisia uverejnila 11. januára 2012
zelenú knihu „Smerom k integrovanému európskemu trhu s kartovými,
internetovými a mobilnými platbami“[7], po ktorej nasledovali verejné konzultácie.
Komisii bolo doručených viac ako 300 odpovedí na jej verejné konzultácie.
Rozsiahla spätná väzba od zainteresovaných strán[8] poskytla relevantné informácie
o určitom nedávnom novom vývoji a o možných požiadavkách na
zmeny, ktoré by sa mohli zaviesť do existujúceho rámca uplatňovaného
na platby.
Verejné vypočutie sa uskutočnilo 4.
mája 2012 a zúčastnilo sa na ňom približne 350 zainteresovaných
strán.
Európsky parlament prijal 20. novembra 2012
uznesenie „Smerom k integrovanému európskemu trhu s kartovými,
internetovými a mobilnými platbami“[9], ktorý je správou o zelenej
knihe.
Zhrnutie odpovedí a toho, ako sa
zohľadnili
Proces konzultácií umožnil zistiť
niektoré hlavné posolstvá súvisiace s rozsahom pôsobnosti tohto
nariadenia. Zainteresované strany zo všetkých kategórií sa jednotne zhodli na
tom, že je potrebné zvýšiť právnu zrozumiteľnosť v oblasti
multilaterálnych výmenných poplatkov (MVP). Poskytovatelia platobných služieb
vnímali túto skutočnosť ako zvlášť dôležitú vzhľadom na
prebiehajúce konania vo veci porušenia predpisov na ochranu hospodárskej
súťaže, ktoré sa začali na európskej a vnútroštátnej úrovni. Po
druhé, najmä obchodníci, ale aj zainteresované strany z ostatných
kategórií, upozornili na prekážky v cezhraničnom prijímaní, ktoré by
sa mali odstrániť, aby mohol vzniknúť skutočný jednotný trh
s platobnými službami. Zainteresované strany prejavili veľký záujem
aj o diskusiu o obchodných pravidlách, hoci názory sa väčšinou líšili
v závislosti od kategórií zainteresovaných strán.
Poskytovatelia platobných služieb
a kartové režimy sa domnievali, že skutočnosť, že sa MVP výrazne
odlišujú medzi jednotlivými krajinami a v prípade cezhraničných
platieb v rovnakom kartovom režime, nie je problematická a podľa
nich nebráni integrácii trhu. Na druhej strane obchodníci, spotrebiteľské
organizácie a niektorí nebankoví poskytovatelia platobných služieb sa
domnievali, že tieto rozdiely nie sú odôvodnené a že na vnútroštátne
a cezhraničné transakcie by sa vo všetkých členských štátoch
mali uplatňovať rovnaké MVP. Verejné orgány sa domnievali, že by sa
MVP mali zosúladiť s cieľom dosiahnuť integrovaný trh.
Poskytovatelia platobných služieb zrejme nesúhlasia s regulačnou
iniciatívou v oblasti výmenných poplatkov, a tvrdili, že by viedli
k vyšším poplatkom pre držiteľov kariet a že maloobchodníci by
na spotrebiteľov výhody nepreniesli. Na druhej strane maloobchodníci
zastávali názor, že výsledkom MVP je inverzná hospodárska súťaž, ktorou sa
uprednostňujú najdrahšie platobné prostriedky a zvyšujú prekážky
vstupu na trh, pričom sa vytvára riziko prenosu tohto trendu z kariet
na mobilné a internetové platby. Väčšina spotrebiteľských
organizácií podporovala analýzu obchodníkov o negatívnom vplyve MVP na
hospodársku súťaž a na záujmy spotrebiteľov, vyjadrila však
obavy, že zníženie MVP by mohlo viesť k vyšším kartovým poplatkom a iným
spotrebiteľským poplatkom. Orgány na ochranu hospodárskej súťaže boli
za to, že je potrebné prijať opatrenia na zníženie MVP, najmä pre vyspelé
kartové režimy so štyrmi účastníkmi. Ostatné verejné orgány sa v názoroch
rozchádzali .
Pokiaľ ide o cezhraničné
prijímanie, väčšina režimov a poskytovateľov platobných služieb
vnímala potrebu harmonizácie miestnych noriem a pravidiel, pričom
obchodníci a spotrebitelia sa zhodli na tom, že cezhraničnému
prijímaniu bránia mnohé miestne prekážky. Na rozdiel od poskytovateľov
platobných služieb a kartových režimov obchodníci uprednostňovali
regulačné riešenia pred samoregulovanou normalizáciou. Kartové režimy
a poskytovatelia platobných služieb uprednostňovali uplatňovanie
MVP tej krajiny, v ktorej sa uskutočnil predaj, pričom
väčšina obchodníkov a nebankových poskytovateľov platobných
služieb uprednostňovala uplatňovanie spoločných MVP v rámci
vnútorného trhu. Potrebu povinného predchádzajúceho oprávnenia na cezhraničné
prijímanie uprednostňovali len poskytovatelia platobných služieb
a existujúce kartové režimy.
V prípade obchodných pravidiel sa
nedosiahol žiadny konsenzus, pokiaľ ide o výhody a potrebu
regulovať usmerňovanie spotrebiteľov a pravidlo
rešpektovania všetkých kariet (HACR), podľa ktorého sa vyžaduje, aby
obchodníci prijímali všetky karty jednej značky, ak prijímajú jednu
kategóriu kariet tejto značky. Väčšina kartových režimov
a poskytovateľov platobných služieb uprednostňovala status
quo, kým obchodníci, spotrebitelia, orgány na ochranu hospodárskej
súťaže a väčšina verejných orgánov uprednostňovala, aby sa
obchodníkom umožnilo usmerňovanie spotrebiteľov k používaniu
lacnejších platobných prostriedkov pomocou regulácie – hoci spotrebitelia boli
proti príplatkom. Zrušenie HACR odmietli poskytovatelia platobných služieb
a kartové režimy, ale podporili ho – prostredníctvom regulácie – iné
zainteresované strany, keďže umožňuje obchodníkovi, aby prijímal len
lacnejšie platobné prostriedky, a má priaznivý vplyv na hospodársku
súťaž, pričom spotrebitelia boli v tejto otázke opatrnejší. Zákaz
spájania obchodníckych poplatkov účtovaných maloobchodníkom podporila
väčšina zainteresovaných strán, pričom poskytovatelia platobných
služieb a kartové režimy zastávali názor, že zrušenie spájania sa už
zrealizovalo po prijatí záväzkov spoločnosťami MasterCard a Visa.
Podrobný prehľad názorov zainteresovaných
strán a členských štátov, pokiaľ ide o výmenné poplatky,
možno nájsť v správe o spätnej väzbe na verejné konzultácie o zelenej
knihe[10].

Európsky parlament vo svojej správe
o zelenej knihe, ktorú pripravil z vlastnej iniciatívy, uznal ciele
a integračné ťažkosti identifikované v zelenej knihe
a vyzval na legislatívne opatrenie v niekoľkých oblastiach
týkajúcich sa kartových platieb, pričom navrhol opatrnejší prístup v oblasti
internetových a mobilných platieb z dôvodu nižšej zrelosti uvedených
trhov. Parlament okrem toho zaujal pevné stanovisko v prospech
zabezpečenia zrozumiteľnosti výmenných poplatkov pre účastníkov
trhu a vyjadril sa za postupný prístup vedúci k zákazu výmenných
poplatkov prostredníctvom nariadenia.
Posúdenie vplyvu
Komisia vykonala posúdenie vplyvu uvedené
v pracovnom programe. Toto posúdenie vplyvu bolo vypracované po
konzultácii s ECB. Posúdenie vplyvu sa zároveň týkalo možností
revízie smernice o platobných službách a regulovania multilaterálnych
výmenných poplatkov.
V posúdení vplyvu sa rozoberá otázka
neúčinnej hospodárskej súťaže na trhu platieb s kartami a trhu
platieb viazaných na kartu, ktorá vedie k neoptimálnym trhovým výsledkom a
pomerne vysokým poplatkom, ktoré sú presúvané na obchodníkov a následne na
spotrebiteľov. V tejto súvislosti sa poukázalo aj na obmedzenú integráciu
trhu, znížené možnosti vstupu na trh pre nových celoeurópskych účastníkov,
zánik vnútroštátnych (a všeobecne lacnejších) kartových režimov
a obmedzené inovácie. Výmenné poplatky sa považujú za dôležitý faktor,
ktorý vysvetľuje tento vývoj. Veľmi rozdielne úrovne výmenných
poplatkov medzi členskými štátmi takisto predstavujú prekážku brániacu
integrácii trhu. Tieto účinky sú umocnené niekoľkými obchodnými
pravidlami, ktoré ovplyvňujú transparentnosť, schopnosť
maloobchodníkov vybrať si prijímateľa v inom členskom štáte
(„cezhraničné prijímanie“) a schopnosť maloobchodníkov
usmerňovať svojich zákazníkov, aby používali efektívnejšie
platobné prostriedky, alebo odmietnuť drahé karty (HACR).
V posúdení vplyvu sa uvažuje
o šiestich scenároch výmenných poplatkov: i) žiadne opatrenie zo strany
Komisie, ii) regulovanie cezhraničného prijímania, ako aj úrovne výmenných
poplatkov za cezhraničné transakcie, iii) poverenie členských štátov,
aby určili domáce výmenné poplatky na základe spoločnej metodiky, iv)
regulovanie spoločnej maximálnej úrovne výmenných poplatkov na úrovni EÚ
a) či maximálny strop výmenných poplatkov – na rôznej úrovni pre debetné
a pre kreditné karty – zahŕňa debetné aj kreditné karty alebo
len debetné karty a b) či výmenné poplatky za transakcie s debetnou
kartou majú byť úplne zakázané alebo len znížené na nízku úroveň, v) či
vyňať (zvyčajne drahšie) komerčné karty a karty
vydávané režimami s tromi účastníkmi z regulácie výmenných
poplatkov a vi) regulovanie poplatkov za obchodnícke služby, t. j.
regulovanie poplatkov, ktoré maloobchodník uhrádza svojej prijímateľskej
banke.
V scenároch ii) a iv) pre transakcie
s debetnými a kreditnými kartami boli preskúmané stropy na úrovni 0,2 %,
resp. 0,3 %. Tieto úrovne sú založené na takzvanom „teste ľahostajnosti
obchodníkov“ (Merchant Indifference Test) vypracovanom v ekonomickej
literatúre, v ktorom sa určuje úroveň poplatku, ktorú by bol
obchodník ochotný uhradiť, ak by sa mali porovnať náklady na použitie
platobnej karty zákazníkom s nákladmi na platby bez kariet
(v hotovosti) (so zohľadnením poplatku za služby hradeného
prijímajúcim bankám, t. j. poplatku za obchodnícke služby). Tieto úrovne tak
stimulujú používanie efektívnych platobných nástrojov propagovaním kariet,
ktoré poskytujú vyššie transakčné výhody, pričom sa zároveň
zabraňuje neprimeraným obchodníckym poplatkom, ktoré by spôsobili skryté
náklady ostatným spotrebiteľom. Nadmerné obchodnícke poplatky môžu inak
vzniknúť z dôvodu kolektívnych dohôd o výmenných poplatkoch,
keďže obchodníci sa zdráhajú odmietnuť nákladné platobné nástroje z
obavy o stratu podnikateľských príležitostí. V plánovaných úrovniach sa
zohľadňujú aj úrovne navrhnuté režimami (Visa Europe, MasterCard, Groupement
Cartes Bancaires) v rámci konaní vo veci porušenia právnych predpisov
na ochranu hospodárskej súťaže, ktoré orgány na ochranu hospodárskej
súťaže uznali za dostatočné na to, aby sa nemuseli prijímať
ďalšie opatrenia.
V posúdení sa dospelo k záveru, že
ako najvýhodnejšia možnosť sa javí kombinácia:
·
súboru opatrení na zlepšenie účinného
fungovania trhu vrátane obmedzenia HACR a umožnenia obchodníkom, aby
určovali výber značky karty v mieste predaja pre všetky
kartové transakcie a transakcie viazané na kartu založené na
modeloch režimu so štyrmi účastníkmi; a
·
určenia stropu úrovne výmenných poplatkov za
cezhraničné transakcie so spotrebiteľskými debetnými
a kreditnými kartami (v prvej fáze) a určenia stropu úrovne
výmenných poplatkov aj pre domáce transakcie so spotrebiteľskými
kreditnými kartami a spotrebiteľskými debetnými kartami v druhej
fáze.
Posúdenie vplyvu a jeho príloha takisto
poskytujú podrobné vysvetlenie iných opatrení navrhnutých v nariadení na
zabezpečenie transparentnosti trhu a účinného fungovania trhu
vrátane zrušenia opatrení proti usmerňovaniu spotrebiteľov, umožnenia
identifikácie karty, spoločného označenia platobného prostriedku
(co-badging), povinnosti poskytovateľov platobných služieb poskytovať
faktúry príjemcom platby a povinnosti uviesť jednotlivé poplatky.
Tieto všeobecné opatrenia v oblasti
transparentnosti navrhnuté v nariadení by mali viesť k účinnejšiemu
trhu pre všetky platobné karty a transakcie viazané na kartu
založené na modeloch (kartového) režimu so štyrmi účastníkmi.
Keďže však určité kategórie kariet
spotrebitelia využívajú v takom veľkom rozsahu, že sa obchodníci
všeobecne nachádzajú v situácii, že tieto karty nemôžu odmietať alebo
odrádzať spotrebiteľov od ich používania bez toho, aby sa neobávali o
„stratu obchodnej príležitosti“, sú potrebné ďalšie opatrenia na
zabezpečenie integrovaného trhu, účinného fungovania trhu
a odstránenia protisúťažných obchodných praktík v týchto
oblastiach. Uplatňuje sa to v súvislosti s debetnými
a kreditnými kartami.
V prvej fáze je dôležité umožniť
obchodníkom zvoliť si prijímateľa mimo vlastného členského štátu
(„cezhraničné prijímanie“) a regulovanie úrovne cezhraničných
výmenných poplatkov by poskytlo právnu zrozumiteľnosť. Aj keď
vplyv týchto opatrení môže byť obmedzený na veľkých obchodníkov,
prispieval by k trhovej integrácii a podobne ako rovnocenné
ustanovenie v nariadení o stanovení konečného termínu prechodu na
SEPA by mal vplyv na zlepšenie disciplíny a konvergencie v oblasti
úrovne výmenných poplatkov uplatňujúcich sa v čisto domácom kontexte.

Z dlhodobejšieho hľadiska by však aj
menší maloobchodníci mali byť schopní využívať priame výhody
vyplývajúce z opatrení vedúcich k efektívnejším výmenným poplatkom
a rovnakým podmienkam pre poskytovateľov platobných služieb. Po
prechodnom období by sa nariadenie o výmenných poplatkoch pre
spotrebiteľské karty malo preto rozšíriť tak, aby zahŕňalo
aj domáce výmenné poplatky. V súčasnosti sa v ôsmich
členských štátoch EÚ uplatňujú veľmi nízke alebo žiadne výmenné
poplatky na transakcie s debetnou kartou bez zreteľných
negatívnych účinkov na vydávanie kariet a používanie kariet; naopak,
ide skôr o členské štáty s najvyšším vydávaním a využívaním
kariet. V súlade s trendmi počas uplynulých desiatich rokov
treba očakávať, že vydávanie debetných kariet a ich používanie
budú v nasledujúcich rokoch ďalej rásť, takže po prechodnom
období stanovenom v nariadení sa debetné karty budú môcť
považovať za „všadeprítomné“ v EÚ a už nebude dôvod na to, aby
sa stimulovalo vydávanie a používanie kariet prostredníctvom poplatkov
uhrádzaných maloobchodníkmi vydávajúcim poskytovateľom platobných služieb.
Už teraz je veľmi zriedkavé otvoriť si platobný účet a nemať
kartu, čo samo osebe prináša významné úspory nákladov pre
poskytovateľov platobných služieb. Navyše sa v návrhu smernice[11], ktorá
sa týka okrem iného aj prístupu k platobnému účtu so základnými
funkciami, navrhuje, že členské štáty musia zabezpečiť, aby
platobný účet so základnými funkciami obsahoval platobné transakcie
(vrátane online platieb) prostredníctvom platobnej karty. Aby menší
maloobchodníci mali priame výhody z opatrení vedúcich k efektívnejším
výmenným poplatkom a rovnakým podmienkam pre poskytovateľov
platobných služieb, bolo by potrebné regulovať aj domáce poplatky za
spotrebiteľské karty. S cieľom predísť rozdielnemu
zaobchádzaniu s malými a veľkými maloobchodníkmi, ktorí môžu
najjednoduchšie využívať výhody plynúce z cezhraničného
prijímania, sa navrhuje, aby sa strop navrhnutý pre cezhraničné
transakcie v prvej fáze rozšíril aj na domáce transakcie
s kreditnými kartami v druhej fáze. Komisia sa však domnieva, že
zrelosť trhov v EHP, najmä pokiaľ ide o potreby vydávania
a používania debetných kariet, treba hlbšie preskúmať a je nevyhnutné
overiť, či sú v tomto smere nutné výmenné poplatky ako
stimulačné opatrenie. Medzitým, ako sa už vysvetlilo, by sa
uplatňovali stropy 0,2 % v prípade transakcií s debetnými kartami
a 0,3 % v prípade transakcií s kreditnými kartami.
Ak by sa určil strop výmenných poplatkov,
maloobchodníci by mali celkový prospech z nižších poplatkov, ktoré by
viedli k úsporám, z ktorých by časť prešla na
spotrebiteľov. Spotrebitelia už platia prostredníctvom výmenných poplatkov
(prostredníctvom poplatkov za obchodnícke služby) zahrnutých
do maloobchodných cien a to, že, že banky postúpia výhody plynúce
z výmenných poplatkov majiteľom účtov je menej pravdepodobné ako
to, že ich postúpia obchodníci na svojich klientov, keďže v bankovom
sektore je nižšia úroveň hospodárskej súťaže a oblasť
retailového bankovníctva sa v súčasnosti vyznačuje nedostatočnou
mobilitou spotrebiteľov. Postúpenie výhod zo strany obchodníkov by preto
malo byť v každom prípade väčšie ako zo strany bánk.
V Austrálii sa po intervencii odhadlo zníženie o 0,67 AUD za nákup
a zníženie o 77,19 AUD za účet ročne. Vplyv sa však môže
líšiť v závislosti od konkrétneho maloobchodného sektora, od veľkosti
obchodníka, spôsobu, akým využíva platobné nástroje, a „koša nákupov“. Vždy
bude zložité spojiť kolísanie konkrétneho hospodárskeho faktora
s faktorom konkrétnej ceny za výrobok alebo službu v danej
maloobchodnej predajni.
Neznamená to však, že náklady, ktoré
v súčasnosti znášajú maloobchodníci, by sa automaticky presunuli na
spotrebiteľov zo strany ich bánk. Neoddeliteľnou vlastnosťou
platobných systémov je ich komplexnosť: banka držiteľa karty je v
interakcii s držiteľom karty, banka obchodníka je v interakcii
s obchodníkom a obe v zásade čelia hospodárskej súťaži
s inými bankami a rôznym trhovým okolnostiam vo svojom správaní
voči príslušným spotrebiteľom. Očakávalo by sa teda, že
určenie stropu výmenných poplatkov bude mať kladný vplyv na
prijímanie kariet, čo môže mať na základe účinkov z rozsahu
pozitívny vplyv aj na vydávanie kariet. Zdá sa, že zníženie vysokých výmenných
poplatkov je vo väčšine krajín spojené s vysokou mierou prijímania
kariet a zdá sa, že v krajinách s nízkymi výmennými poplatkami
je miera používania kariet vyššia. Dánsko má jednu z najvyšších mier
využívania kariet v EÚ na úrovni 216 transakcií per capita
s debetným režimom s nulovým výmenným poplatkom. Platí to aj pre
medzinárodné režimy: vo Švajčiarsku nemá Maestro žiadny výmenný poplatok
a predstavuje hlavný systém debetných kariet. V Holandsku sa vo
vysokej a rastúcej miere používajú a prijímajú karty, čím sa
nahrádza hotovosť. Pre Dánsko aj Holandsko sú charakteristické nízke
poplatky za bankové účty v porovnaní s krajinami s vyššími
výmennými poplatkami (napr. vo Francúzsku, aj po presadzovaní hospodárskej
súťaže, a v Španielsku). V Španielsku sa používanie kariet po
intervencii zvýšilo, pričom priemerná hodnota transakcie za platby kartou
sa znížila od roku 2005 do roku 2010 o 15 %. Súčasne sa podľa
oficiálnych číselných údajov Španielskej národnej banky[12] zvýšil
objem kartových transakcií aj ich hodnota.
Ako je znázornené vyššie, domáce režimy bez
výmenných poplatkov sú charakteristické aj najvyššou mierou používania kariet
(údaje ECB), pričom Spojené kráľovstvo a Švédsko majú takisto
pomerne nízke výmenné poplatky.
Celkový vplyv poklesu výmenných poplatkov na
príjmy vydávajúcich a prijímajúcich poskytovateľov platobných služieb
je zložité odhadnúť, keďže zvýšenie objemu kartových transakcií (z
dôvodu vyššej miery prijímania) a úspory poskytovateľov platobných
služieb pri manipulácii s hotovosťou by mohli aspoň
čiastočne nahradiť straty spôsobené stropom pre výmenné
poplatky. Ďalšie úspory nákladov by mohli vzniknúť z menšieho
počtu výberov hotovosti z bankomatov a nižších súm výmenných
poplatkov, ktoré zvyčajne musia platiť bankám prijímajúcim
bankomatové transakcie. Nie je teda zrejmé, že by sa príjmy vydávajúcej banky
v dôsledku toho znížili. Pokiaľ ide o realizovateľnosť, zdá
sa, že režim debetných kariet bez výmenných poplatkov je z obchodnej
perspektívy perfektne realizovateľný bez toho, aby zvyšoval náklady
spotrebiteľov na bežné účty. Napríklad Dánsko má nulové výmenné
poplatky vo svojom domácom debetnom režime, pričom priemerný držiteľ
účtu platí výrazne nižšie poplatky za bežný účet, ako je priemer EÚ.
Podobne vo Švajčiarsku je hlavnou sieťou s debetnými kartami
Maestro (súčasť MasterCard), ktorá nemá MVP.
V skutočnosti neexistuje priama
súvislosť medzi znížením výmenných poplatkov a zvýšením kartových
ročných poplatkov. Zdá sa, že kartové poplatky viac súvisia napríklad
s úrovňou hospodárskej súťaže v retailovom bankovníctve.
V USA sa banky snažili zvýšiť poplatky pre držiteľov platieb po
regulácii výmenných poplatkov, ale museli sa vzdať, pretože spotrebitelia
sa búrili. Vo Švajčiarsku došlo k poklesu poplatkov pre
držiteľov kariet súčasne s poklesom medzibankových poplatkov.
V Austrálii poplatky pre držiteľov kariet pred zavedením stropov
výmenných poplatkov rýchlo rástli a po reformách sa rast poplatkov pre
držiteľov kariet spomalil (v období rokov od 1997 do 2002: kreditné karty
+218 % a v období rokov 2003 až 2008: +122 %). V Španielsku sa
od intervencie priemerné ročné poplatky zvýšili každý rok o 6,18 EUR
za debetné karty a o 11,45 EUR za kreditné karty. To však nebránilo
rastu kartového portfólia bánk, pričom rast kreditných kariet bol výrazne
vyšší ako rast debetných kariet, a to napriek hospodárskej kríze. Iné
trendy môžu možno naznačovať, že hospodárska súťaž
v španielskom bankovníctve je pomerne obmedzená: napríklad poplatky za
vedenie bežných účtov sa v období od roku 2007 do roku 2012
zdvojnásobili, zvýšili sa poplatky za prečerpanie. Zdá sa, že zvýšenie
poplatkov v retailovom bankovníctve je v Španielsku rozšírené bez
toho, aby to súviselo s výmennými poplatkami.
Isté skutočnosti naznačujú, že v USA
došlo k zníženiu cien rok po zavedení regulácie MVP. Okrem toho z informácií
týkajúcich sa Austrálie vyplýva, že maloobchodníci majú zjavne úplný (100
%) prospech z nižších výmenných poplatkov – keďže prijímajúce trhy
majú tendenciu byť súťaživejšie ako vydávajúce trhy, pričom
možné zvýšenie poplatkov pre držiteľov kariet je obmedzené na 30 – 40 %
sumy zníženia výmenných poplatkov. Okrem toho, po stanovení stropu pre výmenné
poplatky a zavedení opatrení transparentnosti spotrebitelia, ktorí používajú
nízkonákladové platobné prostriedky, už nebudú „dotovať“ (často
bohatších) spotrebiteľov, ktorí využívajú drahšie platobné prostriedky,
keďže obchodníci nemôžu usmerňovať spotrebiteľov, osobitne
v prípade kariet s „povinným používaním“.
Keďže hospodárska súťaž by znovu
zohrala svoju úlohu, spotrebitelia a maloobchodníci by mali prospech
zo vstupu nových účastníkov na trh platieb. Aj keby sa poplatky pre
držiteľov kariet zvýšili – čo nie je samozrejmé, keďže vplyv
stanovenia stropov výmenných poplatkov na bankové príjmy bude pravdepodobne
zmiešaný – spotrebitelia aj tak pravdepodobne budú mať prospech
z nižších výmenných poplatkov v podobe nižších maloobchodných cien,
aj keď maloobchodníci na nich neprenesú 100 % úspor, a zo vstupu
nových účastníkov na trh platieb. Musí sa prihliadnuť aj na to, že je
veľmi pravdepodobné, že spotrebitelia budú mať prospech
zo služieb ponúkaných novými účastníkmi trhu. Takýmto konkrétnym
príkladom je Holandsko s výmennými poplatkami nižšími ako 0,2 %, kde sa
riešenie lacných platieb prostredníctvom internetu (Ideal) rozvinulo najmä
vďaka nízkym výmenným poplatkom, ktoré tam prevládali a podnietili
banku k inováciám. V dôsledku toho holandskí spotrebitelia nemusia
platiť vysoké poplatky za vedenie kreditnej karty, aby mohli
nakupovať cez internet.
Na komerčné karty a karty vydané
režimami s tromi účastníkmi, aj keď sú zvyčajne drahšie, by
sa nevzťahovali – ako sa uvádza v možnosti v) – rôzne stropy navrhnuté pre
spotrebiteľské karty, pretože majú obmedzené trhové podiely v EÚ
a odlišné štruktúry poplatkov a neočakáva sa, že sa to v
budúcnosti zmení. Opatrenia navrhnuté pre spotrebiteľské kartové
transakcie by sa však mali vzťahovať na tieto režimy v rozsahu,
v ktorom vydávajú tieto karty a využívajú licencovaných
poskytovateľov platobných služieb spôsobom, ktorý spôsobuje, že ich režim
v skutočnosti funguje podobne ako režim so štyrmi účastníkmi.
Opatrenia na zlepšenie transparentnosti by sa navyše vzťahovali na tieto
režimy za každých okolností.
Regulovanie poplatkov za obchodnícke služby
v rámci možnosti vi) by znamenalo nielen reguláciu výmenných poplatkov,
ale aj iných poplatkov ukladaných obchodníkom. To by znamenalo de facto
kontrolovanie cien obchodníkov a reguláciu maloobchodných cien. Naopak,
stanovenie stropu pre výmenné poplatky by znamenalo regulovanie
veľkoobchodných cien tak, aby sa zosúladili s analýzou
v prípadoch porušenia právnych predpisov na ochranu hospodárskej
súťaže na dosiahnutie interného trhu, keďže výmenné poplatky nie sú
konečnými cenami pre maloobchodníkov a ešte menej pre
spotrebiteľov.
Opatrenia týkajúce sa transparentnosti
a usmerňovania by boli naďalej kľúčové, aby sa
zabránilo výraznej propagácii kariet s neregulovanými výmennými
poplatkami. Bolo by treba zahrnúť aj opatrenia proti obchádzaniu pravidiel.

3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
Zhrnutie navrhovaného opatrenia
Návrh je rozdelený do dvoch hlavných
častí.
V prvej časti sa zavádzajú pravidlá
o výmenných poplatkoch. So zreteľom na tieto poplatky sa návrhom
vytvára „regulovaná“ a „neregulovaná“ oblasť. Regulovaná oblasť sa
skladá zo všetkých kartových transakcií, ktoré všeobecne využívajú
spotrebitelia, a preto je pre maloobchodníkov ťažké odmietnuť
ich, t. j. spotrebiteľské transakcie s debetnými a kreditnými kartami a
platobné transakcie viazané na kartu. Neregulovaná oblasť pozostáva zo
všetkých transakcií s platobnými kartami a platobných transakcií
viazaných na takéto karty, ktoré patria mimo regulovaného priestoru, vrátane
takzvaných komerčných kariet alebo kariet vydaných režimami s tromi
účastníkmi.
V „regulovanej oblasti“ sa počas
prechodného obdobia trvajúceho dva roky po uverejnení nariadenia uložia
maximálne úrovne výmenných poplatkov len pre cezhraničné transakcie
(pri ktorých držiteľ karty použije svoju kartu v inom členskom
štáte) alebo cezhranične prijímané transakcie (pri ktorých obchodník
použije služby prijímajúceho poskytovateľa platobných služieb v inom
členskom štáte).
Napriek tomu, že sa v posúdení vplyvu
vyhodnotil zákaz výmenných poplatkov pre debetné karty ako súčasť
najvýhodnejšej možnosti, Komisia sa domnieva, že zrelosť trhov v EHP,
najmä pokiaľ ide o vydávanie a používanie debetných kariet,
treba podrobnejšie preskúmať a ešte predtým, ako sa výmenné poplatky
pre debetné karty úplne zrušia, sa treba uistiť, že na stimulovanie
vydávania a používania týchto kariet nie je potrebné účtovanie výmenných
poplatkov. Navrhuje sa preto, aby sa po prechodnej fáze, počas ktorej
dôjde len k liberalizácii a regulovaniu cezhraničného prijímania,
uplatňovali rovnaké maximálne poplatky, ktoré sa uplatňujú na
cezhranične prijímané transakcie, aj na domáce transakcie. Po dvoch rokoch
po úplnom nadobudnutí účinnosti právnych predpisov Komisia predloží
Európskemu parlamentu a Rade správu o ich uplatňovaní,
v ktorej posúdi najmä primeranosť úrovne výmenného poplatku s
prihliadnutím na používanie a náklady na rôzne platobné prostriedky
a mieru vstupu nových účastníkov a novej technológie na trh.
Po prechodnom období budú mať všetky (cezhraničné
aj domáce) transakcie so „spotrebiteľskou“ debetnou
kartou a platobné transakcie viazané na kartu založené na
takýchto transakciách maximálny výmenný poplatok 0,20 % a všetky (cezhraničné
aj domáce) transakcie so spotrebiteľskou kreditnou
kartou a platobné transakcie viazané na kartu založené na
takýchto transakciách maximálny výmenný poplatok 0,30 %. Zdá sa, že tieto
stropy, keďže ich prijali orgány na ochranu hospodárskej súťaže ako
stropy nevyžadujúce si ďalšie opatrenie, sú primeranými referenčnými
hodnotami, ktoré už boli zavedené bez toho, aby bolo spochybnené fungovanie
medzinárodných kartových režimov a záujmy poskytovateľov platobných
služieb, maloobchodníkov a spotrebiteľov, pričom zároveň
poskytujú právnu istotu.
Druhá časť nariadenia obsahuje
pravidlá týkajúce sa obchodných pravidiel, ktoré sa budú vzťahovať na
všetky kategórie kartových transakcií a platobných transakcií viazaných
na kartu založených takýchto transakciách. Od nadobudnutia účinnosti
nariadenia napríklad:
·
bude obmedzené uplatňovanie „pravidla
rešpektovania všetkých kariet“. Napriek tomu nebude povolená diskriminácia na
základe vydávajúcej banky alebo pôvodu držiteľa karty
ani diskriminácia medzi kartami, na ktoré sa vzťahuje rovnaká
úroveň výmenného poplatku.
·
uplatňovanie akéhokoľvek pravidla, ktoré
by bránilo obchodníkovi v usmerňovaní spotrebiteľov smerom k
efektívnejším platobným nástrojom („pravidlá proti usmerňovaniu“), alebo
by ho v tom obmedzovalo, bude zakázané.
·
prijímajúci poskytovatelia platobných služieb budú
poskytovať obchodníkom aspoň mesačne výpisy poplatkov,
v ktorých budú spresnené poplatky hradené obchodníkom počas
príslušného mesiaca za každú kategóriu kariet a každú jednotlivú
značku, pre ktorú prijímateľ poskytuje služby prijímania;
·
uplatňovanie akéhokoľvek pravidla, ktoré
by bránilo obchodníkovi v tom, aby poskytoval svojim zákazníkom informácie
o poplatkoch, ktoré platia prijímateľom platobných služieb, bude
zakázané.
Posúdenie vplyvu bolo zmenené po zasadnutí
Rady pre posudzovanie vplyvu 20. marca 2013. Významné zmeny sa týkajú
poskytnutia doplňujúcich informácií o kartovom trhu, jeho fungovaní
a o judikatúre EÚ súvisiacej s výmennými poplatkami spolu so
zhrnutím ekonomickej literatúry súvisiacej s výmennými poplatkami. Možný
vplyv uloženia maximálnych výmenných poplatkov na poplatky pre držiteľov
kariet, celkové záujmy spotrebiteľov a príjmy bánk bol prezentovaný
zreteľnejšie, aby sa zjednodušila prezentácia vplyvov najdôležitejších
možností v hlavnom texte. Vzájomné závislosti medzi rôznymi
možnosťami a balíkmi boli lepšie vysvetlené spolu so zdôvodnením
všetko zahŕňajúceho balíka vrátane výmenných poplatkov
s uvedením dôvodov na regulovanie výmenných poplatkov prostredníctvom
právnych predpisov.
Právny základ
Článok 114 ods. 1 Zmluvy o fungovaní
EÚ.
Zásada subsidiarity
Zásada subsidiarity sa uplatňuje
v rozsahu, v ktorom návrh nepatrí do výhradnej právomoci Únie.
Ciele návrhu nemožno uspokojivo dosiahnuť
členskými štátmi z týchto príčin:
Vzhľadom na povahu si integrovaný trh
platieb založený na sieťach presahujúcich štátne hranice vyžaduje prístup
platný v rámci celej Únie, keďže príslušné zásady, pravidlá, postupy
a normy musia byť jednotné vo všetkých členských štátoch,
aby sa dosiahla právna istota a rovnaké podmienky pre všetkých
účastníkov trhu. Alternatívou k prístupu platného v rámci celej
Únie by bol systém vnútroštátnych regulačných opatrení
a vnútroštátnych opatrení na presadzovanie hospodárskej súťaže, ktorý
by bol menej účinný ako opatrenie na úrovni EÚ a zložitejší
a nákladnejší ako právne predpisy na európskej úrovni. Možný zásah na úrovni
EÚ je preto v súlade so zásadou subsidiarity. Takýto prístup podporuje
jednotnú oblasť platieb v eurách (SEPA) a je v súlade
s digitálnou agendou, najmä pokiaľ ide o vytvorenie digitálneho
jednotného trhu. Podporuje technologické inovácie a prispieva k rastu
a tvorbe pracovných miest, najmä v oblastiach elektronického
a mobilného obchodu.
Okrem toho, vzhľadom na cezhraničný
charakter trhov s platbami by akékoľvek opatrenie prijaté verejnými
orgánmi v snahe upraviť alebo znížiť úroveň veľkoobchodných
poplatkov (výmenných poplatkov) v jednotlivých členských štátoch narušilo
bezproblémové fungovanie platobného trhu v rámci Spoločenstva
a neprispievalo by k integrácii trhu, keďže by nevyústilo do
rovnakých podmienok pre všetkých v rámci EÚ. Tak by to bolo napríklad
v prípade odlišných vnútroštátnych opatrení zameraných na regulovanie
výmenných poplatkov alebo určenie ich stropov, ktoré sa
v súčasnosti plánujú v niekoľkých členských štátoch.
Návrh je preto v súlade so zásadou
subsidiarity.
Zásada proporcionality
Návrh je v súlade so zásadou proporcionality
z týchto dôvodov:
Návrh neprekračuje rámec nevyhnutný na
dosiahnutie jeho cieľov, konkrétne napomôcť rozvoj trhu pre platby
v rámci celej EÚ, ktorý umožní spotrebiteľom, maloobchodníkom
a iným podnikom, aby plne využívali výhody vnútorného trhu EÚ vrátane
elektronického obchodu. Tieto zlepšené možnosti vstupu celoeurópskych
účastníkov na trh, viac inovácií a väčší priestor pre
vnútroštátne (všeobecne lacnejšie) kartové režimy spolu s obmedzeným
používaním hotovosti poskytujú maloobchodníkom a poskytovateľom
platobných služieb príležitosti bez ohľadu na to, či ide o banky
alebo nových účastníkov na trhu. Účinná hospodárska súťaž
na trhoch s platobnými kartami a s platbami viazanými na kartu
vyústi do efektívnych výsledkov trhu, širšieho výberu spomedzi
poskytovateľov platobných služieb vrátane celoeurópskych
a inovatívnych účastníkov a do nižších nákladov pre
maloobchodníkov a spotrebiteľov. Tieto úspory nákladov by sa zase mali
preniesť z obchodníkov na spotrebiteľov prostredníctvom nižších maloobchodných
cien.
Výmenné poplatky ako také a ich
veľmi odlišné úrovne predstavujú prekážku brániacu trhovej integrácii
a účinnej hospodárskej súťaži, a ich účinky sú umocnené
niekoľkými obchodnými pravidlami, ktoré znižujú transparentnosť pre
maloobchodníkov a spotrebiteľov, obmedzujú schopnosť
maloobchodníkov vybrať si prijímateľa v inom členskom štáte
a schopnosť maloobchodníkov usmerňovať spotrebiteľov
k efektívnejším platobným prostriedkom.
Na základe konzultácií so zainteresovanými
stranami, ktoré sú zhrnuté v posúdení vplyvu, Komisia navrhuje spojenie
opatrení na zlepšenie účinného fungovania trhu, stanovenia stropu
výmenných poplatkov za cezhraničné transakcie so spotrebiteľskými
debetnými a kreditnými kartami (v prvej fáze) a stanovením stropu
úrovne výmenných poplatkov aj pre domáce transakcie so spotrebiteľskými
kreditnými kartami a spotrebiteľskými debetnými kartami v druhej
fáze.
Bez regulácie by sa nevyriešili problémy,
ktoré súvisia so zvýšeným spoliehaním sa na dvoch medzinárodných účastníkov
trhu, a problém postupného zániku (všeobecne lacnejších) domácich kartových
režimov. Úspory z rozsahu a rozšírenia sortimentu pre potenciálnych
nových celoeurópskych účastníkov a inovatívnych účastníkov by
zostal obmedzený, zatiaľ čo obchodníci a spotrebitelia budú
naďalej doplácať na fragmentovaný a drahý trh platieb v EÚ
(podľa ECB viac ako 1 % HDP EÚ alebo 130 miliárd EUR ročne). Ak sa
tieto problémy budú riešiť pomocou opatrení na presadzovanie hospodárskej
súťaže, najmä na základe rozsudku vo veci Mastercard, pravdepodobne to
bude trvať mnoho rokov a vždy pôjde o riešenia od prípadu
k prípadu, takže sa nebudú môcť zabezpečiť rovnaké
podmienky pre všetkých.
Je nevyhnutné a primerané pokryť aj
domáce transakcie a nielen cezhraničné transakcie, z čoho by
mali prospech najmä veľkí maloobchodníci. Cezhraničné transakcie môžu
byť vybavené rýchlo, čím sa vytvárajú príležitosti pre
maloobchodníkov, aby hľadali lacnejšie cezhraničné služby
prijímania, a domáce bankové komunity alebo režimy sa stimulujú, aby znížili
svoje poplatky za prijímanie. Podobné opatrenia sa nedávno uplatnili
v prípade inkás. Nariadením o konečných termínoch prechodu na
SEPA sa obmedzujú výmenné poplatky za inkaso, zrušujú sa cezhraničné
výmenné poplatky za inkaso, pričom sa umožňuje zachovanie domácich
výmenných poplatkov do roku 2017. V dôsledku toho a vzhľadom na
to, že mnohí obchodníci prešli k prijímateľom v susedných krajinách, sa
banky zaviazali zrušiť svoje výmenné poplatky za inkaso už
1. septembra 2013[13][14].
V dôsledku jednostranných záväzkov
prijatých v rámci konaní vo veci porušenia právnych predpisov na ochranu
hospodárskej súťaže sa veľký počet cezhraničných transakcií
platieb kartou v Únii už vykonáva za dodržiavania maximálnych
výmenných poplatkov platných v prvej fáze tohto nariadenia. Tieto prvky sa
preto môžu zaviesť rýchlo. Bolo by však potrebné zmeniť domáce
výmenné poplatky. Je preto nevyhnutné poskytnúť prechodné obdobie pre
domáce platobné transakcie. Okrem toho sa návrhom nebráni členským štátom v tom,
aby zachovali alebo zaviedli nižšie stropy alebo opatrenia s rovnakým
cieľom alebo účinkom pomocou vnútroštátnych právnych predpisov.
Stanovenie stropu pre výmenné poplatky by
okrem toho bolo prospešné pre maloobchodníkov, u ktorých je pravdepodobnejšie,
že postúpia tieto výhody na svojich zákazníkov, ako u bánk, vzhľadom na
nízku mieru hospodárskej súťaže a mobilitu zákazníkov v bankovom
sektore.
Zároveň platí, že spotrebitelia platia
výmenné poplatky už nepriamo v maloobchodných cenách a spotrebitelia
používajúci hotovosť alebo debetné karty v súčasnosti dotujú
používanie drahších kariet inými spotrebiteľmi. Mohlo by sa namietať,
že znižovaním výmenných poplatkov by sa banky nabádali k zvýšeniu
poplatkov pre držiteľov kariet. Neexistuje však dôkaz o takomto
prepojení. Zdá sa, že kartové poplatky sú primárne
určované úrovňou hospodárskej súťaže v retailovom
bankovníctve.
Aj keď sa týmto návrhom
uľahčuje integrácia trhu, vstup na trh a záujmy
spotrebiteľov a maloobchodníkov, negatívny vplyv na existujúcich
poskytovateľov platobných služieb a bánk nie je istý. Očakáva
sa, že stanovenie stropu pre výmenné poplatky na týchto úrovniach bude mať
pozitívny vplyv na prijímanie kariet obchodníkmi, čím sa podporí zvýšené
využívanie kariet spotrebiteľmi. Zvýšenie objemu kartových transakcií
(vďaka vyššej miere prijímania) a úspory z manipulácie
s hotovosťou by mohli aspoň čiastočne nahradiť
bankám možné straty v dôsledku stanovenia stropov pre výmenné poplatky.
Ďalšie úspory nákladov by mohli vzniknúť vzhľadom na nižší
počet výberov hotovosti z bankomatov.
Plánované stropy na úrovni 0,2 % a 0,3 %
sú založené na takzvanom „teste ľahostajnosti obchodníkov“, v ktorom
sa určuje úroveň poplatkov, ktorú by bol obchodník ochotný
zaplatiť, ak by mal porovnať náklady na používanie platobnej karty
zákazníkom s nekartovými platbami (v hotovosti). Číselné údaje boli
vypočítané na základe tohto testu s použitím údajov zhromaždených
štyrmi národnými centrálnymi bankami. Tieto číselné údaje akceptovali
Visa, MasterCard a francúzsky domáci kartový režim Groupement Cartes
Bancaires. Návrh je preto primeraný uvedeným cieľom. Všetky navrhované
pravidlá boli podrobené testu primeranosti, aby sa zabezpečila vhodná
a primeraná regulácia.
Výber nástrojov
Navrhované nástroje: nariadenie.
Iné nástroje by neboli primerané z týchto
dôvodov:
Úrovne výmenných poplatkov a obmedzujúce
obchodné pravidlá si vyžadujú normalizáciu na technickej úrovni a čo
najúplnejšiu harmonizáciu. Je to argument v prospech nariadenia, nie
smernice. Okrem toho vzhľadom na sieťový charakter platobného
odvetvia sa väčšina výhod prejaví až vtedy, keď sa vo všetkých
členských štátoch EÚ uskutoční prechod z domácich platobných
nástrojov na platobné nástroje v rámci celej Únie. Smernica s potenciálne
odlišným vnútroštátnym vykonávaním predstavuje riziko zhoršenia súčasnej fragmentácie
trhu platieb. Nakoniec, oneskorila by sa migrácia z dôvodu času
potrebného na vnútroštátnu transpozíciu. Odporúča sa preto použiť
právny nástroj nariadenia na regulovanie výmenných poplatkov
a obmedzujúcich obchodných pravidiel na trhu platieb kartou a na
mobilnom a internetovom trhu transakcií vykonávaných kartou.
Nariadenie je v súlade so základnými
právami a dodržiava zásady uznané najmä v Charte základných práv
Európskej únie, najmä slobodu podnikania, právo na účinný prostriedok
nápravy a na spravodlivý proces a musí sa uplatňovať
v súlade s uvedenými právami a zásadami.
4.           Vplyvy na rozpočet
Návrh nemá vplyv na rozpočet EÚ.
5.           NEPOVINNÉ PRVKY
Doložka
o preskúmaní/revízii/ukončení platnosti
Návrh zahŕňa doložku
o preskúmaní.
Európsky hospodársky priestor
Navrhovaný právny akt sa týka záležitostí EHP
a mal by sa preto rozšíriť na Európsky hospodársky priestor.
Podrobné vysvetlenie návrhu
Cieľom nasledujúceho krátkeho zhrnutia je
uľahčiť rozhodovací proces načrtnutím hlavnej podstaty
nariadenia.
V článku 1 – predmet úpravy a rozsah
pôsobnosti – sa uvádza, že nariadenie sa týka pravidiel pre výmenné
poplatky týkajúce sa transakcií s platobnými kartami a platobných
transakcií viazaných na kartu v rámci EÚ v prípade, že príjemca platby aj jeho
poskytovateľ platobných služieb v rámci platobnej transakcie sa
nachádzajú v EÚ, a obchodných pravidiel týkajúcich sa uvedených
platieb.
V článku 2 – vymedzenia pojmov – sú pojmy
v maximálnom možnom rozsahu zosúladené s vymedzeniami pojmov
použitými v smernici 2007/64/ES. Vzhľadom na obmedzený rozsah
pôsobnosti nariadenia v porovnaní so smernicou o platobných službách
boli niektoré vymedzenia pojmov prispôsobené potrebám tohto návrhu.
V článku 3 – (Maximálny výmenný
poplatok za cezhraničné transakcie spotrebiteľskou debetnou a
kreditnou kartou) sa stanovili stropy pre výmenné poplatky poskytovateľom
platobných služieb vo výške 0,2 % a 0,3 % za cezhraničné
spotrebiteľské debetné a kreditné transakcie, ktoré nadobudnú platnosť
2 mesiace po uverejnení.
V článku 4 – (Maximálne výmenné
poplatky za všetky transakcie spotrebiteľskou debetnou a kreditnou kartou)
sa stanovili stropy výmenných poplatkov poskytovateľom platobných služieb
vo výške 0,2 % a 0,3 % z hodnoty transakcie za všetky spotrebiteľské
debetné a kreditné transakcie, ktoré nadobudnú platnosť 2 mesiace po
uverejnení.
V článku 5 – (Zákaz obchádzania
pravidiel) sa stanovuje, že na účely uplatňovania stropov
v súlade s článkami 3 a 4 je čistá kompenzácia
poplatkov prijatých a zaplatených medzi vydavateľom a režimom
zahrnutá do výpočtu zaplatených a prijatých výmenných poplatkov na
účely posúdenia možného obchádzania.
V článku 6 – (Udeľovanie
povolení) sa stanovuje, že povolenia získané režimami na účely vydávania
alebo prijímania by nemali byť obmedzené na konkrétne územie, ale mali by
sa vzťahovať na celé územie Únie.
V článku 7 – (Oddelenie medzi
režimom a spracovaním) sa stanovuje, že režimy a subjekty, ktoré
spracúvajú transakcie, by mali byť organizačne oddelené, a zakazuje
sa územná diskriminácia v pravidlách spracovania a zároveň sa
nariaďuje technická interoperabilita systémov spracovateľských
subjektov.
V článku 8 – (Spoločné
označenie a výber aplikácie) – sa uvádza, že vydavateľ
platobného nástroja rozhoduje o tom, či platobná aplikácia môže
byť na rovnakej karte alebo v rovnakej peňaženke. Výber platobnej
aplikácie, ktorá sa použije, ostáva na spotrebiteľovi a vydavateľ ho
nemôže vopred predpísať prostredníctvom automatických mechanizmov v
nástroji alebo vybavení na mieste predaja.
V článku 9 – (Zákaz spájania poplatkov) –
sa objasňuje, že prijímacie banky ponúkajú a účtujú poplatky
príjemcom platby za rôzne kategórie a rôzne značky platobných kariet
jednotlivo a neukladajú jednotnú cenu a poskytujú príslušné informácie
týkajúce sa súm vzťahujúcich sa na rôzne kategórie a značky.
V článku 10 – (Pravidlo
rešpektovania všetkých kariet) Týmto článkom sa objasňuje, že
platobné režimy a poskytovatelia platobných služieb nemôžu nariadiť,
aby obchodník prijal kategóriu alebo značku, ak prijíma inú kategóriu
alebo značku, okrem prípadu, keď daná značka alebo kategória
podlieha rovnakému regulovanému výmennému poplatku. Napríklad obchodníci
prijímajúci spotrebiteľské debetné karty nemôžu byť nútení, aby
prijímali spotrebiteľské kreditné karty, ale môže im byť nariadené,
aby prijímali iné spotrebiteľské debetné karty.
V článku 11 – (Riadiace pravidlá) –
sa objasňuje, že platobné režimy a režimy poskytovateľov
platobných služieb nemôžu brániť maloobchodníkom v tom, aby
usmerňovali spotrebiteľov k používaniu konkrétnych platobných
nástrojov, ktoré uprednostňuje maloobchodník. Uplatňuje sa to bez
toho, aby boli dotknuté pravidlá o rabatoch a príplatkoch stanovené
podľa smernice o platobných službách a článku 19 smernice o
právach spotrebiteľa. Platobné režimy a režimy poskytovateľov
platobných služieb nemôžu obchodníkom brániť, aby informovali
spotrebiteľov o výmenných poplatkoch a poplatkoch za obchodnícke
služby.
V článku 12 – (Informácie pre
príjemcu platby o jednotlivých platobných transakciách) sa uvádzajú informácie,
ktoré poskytovateľ platobných služieb poskytne obchodníkovi po vykonaní
konkrétnej platobnej transakcie, a stanovuje sa možnosť pravidelného
poskytovania týchto informácií.
V článku 13 – Príslušné orgány
regulujú postupy na určenie vnútroštátnych orgánov zodpovedných za
uplatňovanie ustanovení v nariadení.
V článku 14 – Sankcie – sa vyžaduje,
aby členské štáty stanovili pravidlá týkajúce sa sankcií za porušenia
ustanovení nariadenia a aby ich oznámili Komisii.
V článku 15 – Mimosúdne postupy
sťažností a nápravy – sa od členských štátov vyžaduje, aby
stanovili osobitné požiadavky na urovnávanie sporov medzi príjemcami platby a
poskytovateľmi platobných služieb.
V článku 16 – (Doložka o preskúmaní) – sa
stanovuje, že štyri roky po nadobudnutí účinnosti sa predloží správa,
ktorá bude riešiť najmä úroveň výmenného poplatku. Týmto článkom
sa stanovujú mechanizmy na posudzovanie účinného uplatňovania
ustanovení v smernici a v prípade potreby sa navrhujú jej zmeny.
V článku 17 – (nadobudnutie
účinnosti) – sa uvádza dátum, kedy nariadenie nadobúda účinnosť.
2013/0265 (COD)
Návrh
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY
o výmenných poplatkoch za platobné
transakcie viazané na kartu
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ
ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 114 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu
národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho
hospodárskeho a sociálneho výboru[15],
so zreteľom na stanovisko Európskej
centrálnej banky[16],
konajúc v súlade s riadnym
legislatívnym postupom,
keďže:
(1)       Fragmentácia vnútorného trhu
má škodlivý vplyv na konkurencieschopnosť, rast a tvorbu pracovných
miest v Únii. Odstránenie priamych a nepriamych prekážok brániacich
správnemu fungovaniu a dokončeniu integrovaného trhu
s elektronickými platbami, v rámci ktorého by neexistovali rozdiely medzi
vnútroštátnymi a cezhraničnými platbami, je nevyhnutným predpokladom
správneho fungovania vnútorného trhu.
(2)       Smernicou Európskeho
parlamentu a Rady 2007/64/ES[17]
sa zaistil právny základ pre vytvorenie vnútorného trhu pre platby v rámci
celej Únie, keďže sa podstatne zjednodušila činnosť
poskytovateľov platobných služieb vytvorením jednotných pravidiel,
pokiaľ ide o poskytovanie platobných služieb.
(3)       Nariadením Európskeho
parlamentu a Rady (ES) č. 924/2009[18] sa stanovila zásada, že poplatky hradené
používateľmi za cezhraničnú platbu v eurách sú rovnaké ako za
príslušnú platbu v rámci členského štátu vrátane kartových platieb,
na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie.
(4)       Nariadením Európskeho
parlamentu a Rady (ES) č. 260/2012[19] sa stanovili pravidlá fungovania úhrad
a inkás v eurách na vnútornom trhu, z jeho rozsahu pôsobnosti sa
však vylúčili platby viazané na kartu.
(5)       Smernicou Európskeho
parlamentu a Rady 2011/83/EÚ[20]
sa harmonizujú určité pravidlá zmlúv uzatváraných medzi
spotrebiteľmi a obchodníkmi vrátane pravidiel týkajúcich sa poplatkov
za používanie platobných prostriedkov, na základe ktorých sú členské štáty
povinné zakázať obchodníkom, aby účtovali spotrebiteľom za
použitie určitého platobného prostriedku poplatky, ktoré prevyšujú náklady
znášané obchodníkom na použitie daného spôsobu platby.
(6)       Bezpečné, efektívne,
konkurencieschopné a inovatívne elektronické platby sú nevyhnutné, ak majú
spotrebitelia, maloobchodníci a spoločnosti plne využívať výhody
vnútorného trhu, a to o to viac, že vo svete sa čoraz viac využíva
elektronický obchod.
(7)       Vo
viacerých členských štátoch[21]
sa pripravujú právne predpisy na regulovanie výmenných poplatkov, ktoré
upravujú viacero otázok vrátane stropov pre výmenné poplatky na rôznych
úrovniach, obchodníckych poplatkov, pravidiel rešpektovania všetkých kariet
alebo opatrení na usmerňovanie spotrebiteľov. Existujúce administratívne
rozhodnutia v niektorých členských štátoch sa výrazne líšia. Vzhľadom
na škodlivosť výmenných poplatkov pre maloobchodníkov
a spotrebiteľov sa predpokladá ďalšie zavádzanie
regulačných opatrení na vnútroštátnej úrovni zamerané na úpravu úrovne
alebo rozdielov týchto poplatkov. Tieto vnútroštátne opatrenia by pravdepodobne
viedli k významným prekážkam brániacim dokončeniu vnútorného trhu
v oblasti kartových, internetových a mobilných platieb viazaných na
kartu, a v dôsledku toho by obmedzovali slobodu poskytovať služby.
(8)       Platobné karty sú
najčastejšie používaným elektronickým platobným nástrojom
pri maloobchodných nákupoch. Integrácia trhu s platobnými kartami
v Únii však ešte zďaleka nie je dokončená, keďže mnohé
platobné riešenia sa nemôžu rozvíjať za štátnymi hranicami alebo sa novým
poskytovateľom s pôsobnosťou v celej Únii bráni vo vstupe na trh.
Nedostatočná integrácia trhu sa v súčasnosti prejavuje vyššími
cenami a menším výberom platobných služieb pre spotrebiteľov
a maloobchodníkov, ako aj obmedzenejšími príležitosťami na využívanie
výhod vnútorného trhu. Z uvedeného dôvodu je potrebné odstrániť prekážky
účinného fungovania kartového trhu vrátane mobilných a internetových
platieb založených na kartových transakciách, ktoré ešte stále bránia rozvoju
plne integrovaného trhu.
(9)       V snahe umožniť
účinné fungovanie vnútorného trhu by sa malo propagovať
a zjednodušiť používanie elektronických platieb v prospech
maloobchodníkov a spotrebiteľov. Karty a iné elektronické platby
sa môžu používať viacúčelovejším spôsobom vrátane možnosti
platiť online, aby sa mohli využiť výhody vnútorného trhu
a elektronického obchodu, pričom elektronické platby navyše
zabezpečujú maloobchodníkom aj potenciálne bezpečné platby. Platby
kartou a platby viazané na kartu namiesto používania platieb v hotovosti
by preto mohli byť pre maloobchodníkov a spotrebiteľov prínosné
za predpokladu, že poplatky za používanie platobných systémov budú stanovené na
ekonomicky efektívnej úrovni a zároveň budú prispievať
k inováciám a vstupu nových subjektov na trh.
(10)     Jedným z hlavných
postupov brániacich fungovaniu vnútorného trhu platieb kartou a platieb
viazaných na kartu je rozšírené ukladanie výmenných poplatkov, ktoré vo
väčšine členských štátov nepodliehajú žiadnym právnym predpisom.
Výmenné poplatky sú medzibankové poplatky, ktoré sa zvyčajne
uplatňujú medzi poskytovateľmi platobných služieb prijímajúcimi kartu
a poskytovateľmi platobných služieb vydávajúcimi kartu, ktorí patria
do určitého režimu platobných kariet. Výmenné poplatky sú hlavnou
súčasťou poplatkov, ktoré prijímajúci poskytovatelia platobných
služieb účtujú obchodníkom za každú kartovú transakciu. Obchodníci
následne tieto kartové náklady zahrnú do celkových cien tovaru a služieb.
Zdá sa, že hospodárska súťaž medzi režimami platobných kariet je
v praxi väčšinou zameraná na presvedčenie čo
najväčšieho počtu vydávajúcich poskytovateľov platobných služieb
(napr. bánk), aby vydávali ich karty, čo zvyčajne vedie k vyšším,
nie nižším výmenným poplatkom na trhu, čo je v rozpore s
cenovou disciplínou, ktorú zvyčajne zaisťuje hospodárska súťaž
v trhovom hospodárstve. Regulovaním výmenných poplatkov by sa zlepšilo
fungovanie vnútorného trhu.
(11)     V súčasnosti
existujúca široká škála výmenných poplatkov a ich výška bráni tomu, aby na
trh vstúpili „noví“ účastníci s pôsobnosťou v celej Únii, ktorí by
fungovali na základe obchodných modelov s nižšími výmennými poplatkami,
čo je na úkor možných úspor z rozsahu a sortimentu a s tým
spojenej výslednej efektívnosti. Táto skutočnosť má nepriaznivý vplyv
na maloobchodníkov a spotrebiteľov a bráni inováciám.
Skutočnosť, že účastníci s pôsobnosťou v celej Únii by
museli ponúknuť vydávajúcim bankám minimálne najvyššiu úroveň
výmenného poplatku existujúceho na trhu, na ktorý chcú vstúpiť, takisto
vedie k pretrvávajúcej fragmentácii trhu. Existujúce domáce režimy
s nižšími alebo nulovými výmennými poplatkami môžu byť takisto
donútené opustiť trh vzhľadom na tlak, ktorý vyvíjajú banky s
cieľom získať vyššie príjmy z výmenných poplatkov.
V dôsledku toho spotrebitelia a obchodníci čelia obmedzenému
výberu, vyšším cenám a nižšej kvalite platobných služieb, zatiaľ
čo ich schopnosť používať platobné služby
s pôsobnosťou v celej Únii je obmedzená. Maloobchodníci navyše
nemôžu prekonať problém rozdielov v poplatkoch tak, že by využili
služby prijímania kariet, ktoré ponúkajú banky v iných členských
štátoch. Osobitné pravidlá uplatňované platobnými režimami vyžadujú
uplatňovanie výmenného poplatku „miesta predaja“ (krajina maloobchodníka)
pre každú platobnú transakciu. To bráni prijímajúcim bankám v tom, aby
úspešne ponúkali svoje služby cezhranične. Rovnako to bráni aj
maloobchodníkom v znižovaní ich platobných nákladov v prospech
spotrebiteľov.
(12)     Uplatňovaním existujúcich
právnych predpisov Komisiou a vnútroštátnymi orgánmi na ochranu
hospodárskej súťaže sa nepodarilo napraviť túto situáciu.
(13)     V snahe zabrániť
fragmentácii vnútorného trhu a výraznému narušeniu hospodárskej
súťaže z dôvodu odlišných zákonov a administratívnych rozhodnutí
je preto potrebné prijať v súlade s článkom 114 ZFEÚ
opatrenia na riešenie problému vysokých a odlišných výmenných poplatkov,
aby poskytovatelia platobných služieb mohli poskytovať svoje služby
cezhranične a aby spotrebitelia a maloobchodníci mohli
využívať cezhraničné služby.
(14)     Uplatnením tohto nariadenia
nie je dotknuté uplatňovanie pravidiel Únie na ochranu hospodárskej
súťaže a vnútroštátnych pravidiel na ochranu hospodárskej
súťaže. Členským štátom by sa nemalo brániť v tom, aby
zachovali alebo zaviedli nižšie stropy alebo opatrenia s rovnakým
cieľom alebo účinkom pomocou vnútroštátnych právnych predpisov.
(15)     Toto nariadenie sa riadi
postupným prístupom. V prvom kroku je potrebné prijať opatrenia na
zjednodušenie cezhraničného vydávania a prijímania transakcií prostredníctvom
platobnej karty. Tým, že sa obchodníkom umožní, aby si zvolili prijímateľa
mimo vlastného členského štátu („cezhraničné prijímanie“), a že
sa uloží maximálna úroveň cezhraničných výmenných poplatkov pre cezhranične
prijímané transakcie, by sa mala zaistiť potrebná právna
zrozumiteľnosť. Okrem toho by povolenia na vydávanie alebo prijímanie
platobných nástrojov mali byť platné v rámci Únie bez zemepisných
obmedzení. Týmito opatreniami by sa zjednodušilo bezproblémové fungovanie
vnútorného trhu kartových, internetových a mobilných platieb
v prospech spotrebiteľov a maloobchodníkov.
(16)     V dôsledku jednostranných
opatrení a záväzkov prijatých v rámci konaní vo veci porušenia právnych
predpisov na ochranu hospodárskej súťaže sa mnohé cezhraničné transakcie
s platobnou kartou v Únii už vykonávajú za dodržiavania
maximálnych výmenných poplatkov, ktoré sú platné pre prvú fázu tohto
nariadenia. Ustanovenia týkajúce sa týchto transakcií by preto mali rýchlo
nadobudnúť účinnosť, vďaka čomu sa vytvoria príležitosti
pre maloobchodníkov, aby mohli hľadať lacnejšie cezhraničné
služby prijímania, a budú sa stimulovať domáce bankové komunity alebo
režimy, aby znížili svoje poplatky za prijímanie.
(17)     V prípade domácich
transakcií je nutné zaviesť prechodné obdobie, aby sa poskytovateľom
a režimom platobných služieb poskytol čas na prispôsobenie sa novým
požiadavkám. Z toho dôvodu by sa po uplynutí dvojročnej lehoty od
nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia a s cieľom
zabezpečiť dokončenie vnútorného trhu pre platby viazané na
kartu mali stropy pre výmenné poplatky pre spotrebiteľské kartové
transakcie rozšíriť tak, aby zahŕňali všetky, t. j.
cezhraničné aj domáce platby.
(18)     S cieľom
zjednodušiť cezhraničné prijímanie by sa na všetky (cezhraničné
aj domáce) transakcie so „spotrebiteľskými“ debetnými kartami
a platobné transakcie viazané na kartu mal vzťahovať
maximálny výmenný poplatok 0,20 % a na všetky (cezhraničné
aj domáce) transakcie so spotrebiteľskými kreditnými kartami a
platobné transakcie viazané na takéto karty by sa mal
vzťahovať maximálny výmenný poplatok 0,30 %.
(19)     Uvedené stropy sú založené na
takzvanom „teste ľahostajnosti obchodníkov“ (merchant indifference test)
vypracovanom v ekonomickej literatúre, na základe ktorého sa určuje
úroveň poplatku, ktorú by bol obchodník ochotný uhradiť, ak by mal
porovnať náklady na použitie platobnej karty zákazníkom s nákladmi na
platby bez kariet (v hotovosti) (so zohľadnením poplatku za služby hradené
prijímajúcim bankám, t. j. obchodnícky poplatok, ktorý sa uhrádza popri
výmennom poplatku). Stimuluje sa tak používanie efektívnych platobných
nástrojov, keďže sa propagujú karty, ktoré poskytujú väčšie
transakčné výhody, pričom sa zároveň zabraňuje neprimeraným
obchodníckym poplatkom, ktorými by sa prenášali skryté náklady na ostatných
spotrebiteľov. Nadmerné obchodnícke poplatky môžu vzniknúť aj
z dôvodu kolektívnych dohôd o výmenných poplatkoch, keďže
obchodníci sa zdráhajú odmietnuť nákladné platobné nástroje zo strachu pred
stratou obchodu. Zo skúseností vyplynulo, že uvedené úrovne sú primerané,
pretože nespochybňujú fungovanie medzinárodných kartových režimov
a poskytovateľov platobných služieb. Prinášajú takisto výhody
maloobchodníkom a spotrebiteľom a poskytujú právnu istotu.
(20)     Toto nariadenie by sa malo
vzťahovať na všetky transakcie, v rámci ktorých sú
poskytovateľ platobnej služby platiteľa, ako
aj poskytovateľ platobnej služby príjemcu platby usadení v Únii.

(21)     V súlade so zásadou
technickej neutrality stanovenou v Digitálnej agende pre Európu by sa toto
nariadenie malo vzťahovať na platobné transakcie viazané na použitie
karty bez ohľadu na prostredie, v ktorom sa transakcia vykonáva,
a to aj pomocou maloobchodných platobných nástrojov a služieb, ktoré
môžu byť offline, online alebo mobilné.
(22)     Transakcie s platobnou
kartou sa všeobecne vykonávajú na základe dvoch hlavných obchodných modelov,
takzvaných režimov platobných kariet s tromi účastníkmi (držiteľ
karty – prijímajúci a vydávajúci režim – obchodník) a režimov
platobných kariet so štyrmi účastníkmi (držiteľ karty – vydávajúca
banka – prijímajúca banka – obchodník). Mnohé platobné kartové režimy so štyrmi
účastníkmi využívajú explicitný výmenný poplatok, ktorý je väčšinou mnohostranný.
Výmenné poplatky (poplatky, ktoré hradia prijímajúce banky, aby stimulovali
vydávanie kariet a ich používania) sú v režimoch platobných kariet
s tromi účastníkmi implicitné. S cieľom uznať
existenciu implicitných výmenných poplatkov a prispieť
k vytvoreniu rovnakých podmienok pre všetkých by sa mali režimy platobných
kariet s tromi účastníkmi, ktoré používajú poskytovateľov
platobných služieb ako vydavateľov alebo prijímateľov, považovať
za režimy platobných kariet so štyrmi účastníkmi a riadiť sa
rovnakými pravidlami, pričom transparentnosť a ostatné opatrenia
týkajúce sa obchodných pravidiel by sa mali uplatňovať na všetkých
poskytovateľov.
(23)     Je dôležité
zabezpečiť, aby ustanovenia o výmenných poplatkoch, ktoré majú
uhrádzať alebo účtovať poskytovatelia platobných služieb, neboli
obchádzané alternatívnymi tokmi poplatkov uhrádzaných vydávajúcim
poskytovateľom platobných služieb. Aby sa tomu zabránilo, „čisté
saldo“ poplatkov, ktoré vydávajúci poskytovateľ platobných služieb uhradí
v prospech režimu a prijme od režimu platobných kariet, by sa malo považovať
za výmenný poplatok. Pri výpočte výmenného poplatku na účely
kontroly, či dochádza k obchádzaniu pravidiel, sa do úvahy vezme celková
výška platieb alebo stimulov, ktoré prijal vydávajúci poskytovateľ
platobných služieb od režimu platobných kariet v súvislosti s regulovanými
transakciami, mínus poplatky hradené vydávajúcim poskytovateľom platobných
služieb do režimu. Zohľadňované platby, stimuly a poplatky môžu
byť priame (t. j. na základe objemu alebo podľa transakcií) alebo
nepriame (vrátane marketingových stimulov, bonusov, rabatov za splnenie
určitých objemov transakcií).
(24)     Spotrebitelia si väčšinou
nie sú vedomí poplatkov, ktoré platia obchodníci za platobný nástroj, ktorí
využívajú. Rôzne motivačné praktiky, ktoré uplatňujú vydávajúci
poskytovatelia platobných služieb (ako sú cestovné poukážky, bonusy, rabaty,
reverzné transakcie, poistenia zdarma atď.), môžu usmerňovať
spotrebiteľov k využívaniu platobných nástrojov, z ktorých
vydávajúcim poskytovateľom platobných služieb plynú vysoké poplatky. Aby
sa tomu zabránilo, opatrenia, ktorými sa ukladajú obmedzenia výmenných
poplatkov, by sa mali uplatňovať len na platobné karty, ktoré sa
stali masovými výrobkami a ktoré obchodníci všeobecne ťažko odmietajú
z dôvodu ich všeobecného vydávania a používania (t. j.
spotrebiteľské debetné a kreditné karty). S cieľom
zlepšiť účinné fungovanie trhu v neregulovaných častiach
sektora a obmedziť presun obchodu z regulovaných do
neregulovaných častí sektora je potrebné prijať súbor opatrení, ktoré
okrem iného zahŕňajú oddelenie režimu od infraštruktúry,
usmerňovanie platiteľa zo strany príjemcu platby a možnosť
selektívneho prijímania platobných nástrojov zo strany príjemcu platby.
(25)     Oddelenie režimu od infraštruktúry
by umožnilo všetkým spracovateľom súťažiť o zákazníkov
režimov. Keďže náklady na spracovanie tvoria významnú časť
celkových nákladov na prijímanie kariet, je dôležité, aby bola táto
časť hodnotového reťazca otvorená pre účinnú hospodársku
súťaž. Na základe oddelenia režimu od infraštruktúry by mali byť
kartové režimy a spracovateľské subjekty nezávislé
z hľadiska právnej formy, organizácie a procesu rozhodovania.
Nemali by sa dopúšťať diskriminácie, napríklad tak, že si vzájomne
poskytnú preferenčné zaobchádzanie alebo vyhradené informácie, ktoré nie sú
dostupné ich konkurentom v príslušnom segmente trhu, že uložia neúmerné
informačné požiadavky na svojho konkurenta v príslušnom segmente
trhu, že budú uplatňovať krížové subvencovanie svojich príslušných
činností alebo že budú uzatvárať dohody o spoločnom riadení.
Tieto diskriminačné postupy prispievajú k fragmentácii trhu,
nepriaznivo ovplyvňujú vstup nových účastníkov na trh a bránia
vstupu účastníkov s pôsobnosťou v celej Únii na trh, keďže
bránia dokončeniu vnútorného trhu s kartovými, internetovými a mobilnými
platbami, a to na úkor maloobchodníkov, spoločností
a spotrebiteľov.
(26)     Pravidlá uplatňované v
rámci režimov platobných kariet a postupy, ktoré uplatňujú poskytovatelia
platobných služieb, väčšinou udržiavajú obchodníkov
a spotrebiteľov v nevedomosti o rozdieloch
v poplatkoch a znižujú transparentnosť trhu, napríklad
„spájaním“ poplatkov alebo tým, že zakazujú obchodníkom, aby si vybrali
lacnejšiu značku karty spomedzi kariet spájajúcich značky
(„co-branded cards“) alebo aby usmerňovali spotrebiteľov
k využívaniu týchto lacnejších kariet. Aj keď obchodníci vedia
o odlišných nákladoch, pravidlá režimu im často bránia v tom,
aby konali v záujme zníženia poplatkov.
(27)     Platobné nástroje prinášajú
príjemcovi platby rôzne náklady, pričom určité nástroje sú
drahšie ako iné. S výnimkou prípadu, keď je použitie platobného
nástroja pre určité kategórie platieb uložené zákonom alebo platobný
nástroj nemôže byť odmietnutý z dôvodu jeho štatútu zákonného
platidla, by príjemca platby mal mať možnosť slobodne
usmerňovať platiteľov k používaniu konkrétneho platobného
nástroja. Kartové režimy a poskytovatelia platobných služieb ukladajú v
tomto smere príjemcom platieb niekoľko obmedzení, ako napríklad obmedzenie
odmietania konkrétnych platobných nástrojov v prípade nízkych súm zo
strany príjemcu platby, obmedzenie poskytovania informácií platiteľovi
o poplatkoch, ktoré vznikli príjemcovi platby pri použití konkrétneho
platobného nástroja, alebo obmedzenie uložené príjemcovi platby týkajúce sa počtu
pokladní v jeho obchode, v ktorých sú prijímané konkrétne platobné
nástroje. Uvedené obmedzenia by sa mali zrušiť.
(28)     V súlade
s článkom 55 návrhu COM (2013)547 môže príjemca platby usmerniť
platiteľa, aby použil konkrétny platobný nástroj. Príjemca platby by však
nemal požadovať poplatky za použitie platobných nástrojov, ktorých výmenné
poplatky sú regulované v rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, keďže
sa v týchto situáciách výhody prirážok stávajú obmedzenými a situácia
na trhu sa stáva zložitou.
(29)     Pravidlo rešpektovania
všetkých kariet je dvojitá povinnosť, ktorú ukladajú vydávajúci
poskytovatelia platobných služieb a režimy platobných kariet príjemcom
platby, aby na jednej strane prijímali všetky karty rovnakej značky (prvok
„rešpektovania všetkých produktov“) bez ohľadu na rôzne náklady
týchto kariet a na druhej strane bez ohľadu na konkrétnu vydávajúcu
banku, ktorá vydala kartu (prvok „rešpektovania všetkých vydávajúcich subjektov“).
Je v záujme spotrebiteľa, aby v prípade rovnakej kategórie
kariet príjemca platby nemohol diskriminovať medzi vydavateľmi alebo
držiteľmi karty a aby platobné režimy a poskytovatelia platobných
služieb mohli uložiť túto povinnosť príjemcom platby. Z toho
dôvodu napriek tomu, že prvok „rešpektovania všetkých vydavateľov“
v rámci pravidla rešpektovania všetkých kariet je opodstatneným pravidlom
v rámci systému platobných kariet, keďže bráni prijímateľom
platby v tom, aby diskriminovali jednotlivé banky, ktoré vydali kartu,
prvok „prijímania všetkých produktov“ je v zásade postup viazania,
ktorý má účinok viazania prijímania kariet s nízkymi poplatkami na
prijímanie kariet s vysokými poplatkami. Odstránenie prvku „rešpektovania
všetkých produktov“ z pravidla prijímania všetkých kariet by
umožnilo obchodníkom, aby obmedzili výber platobných kariet, ktoré prijímajú,
na platobné karty s nízkymi (nižšími) poplatkami, z čoho by mali
prospech aj spotrebitelia vďaka zníženým nákladom obchodníkov. Obchodníci
prijímajúci debetné karty by potom neboli nútení prijímať aj kreditné
karty a tí, ktorí prijímajú kreditné karty, by neboli nútení prijímať
komerčné karty. V záujme ochrany spotrebiteľa a jeho schopnosti
používať platobné karty čo najčastejšie by však obchodníci mali
byť povinní prijímať všetky karty, ktoré podliehajú rovnakému
regulovanému výmennému poplatku. Výsledkom tohto obmedzenia by bolo
konkurenčnejšie prostredie aj v prípade kariet, ktorých výmenné poplatky
nie sú regulované týmto nariadením, keďže obchodníci by získali silnejšiu
vyjednávaciu pozíciu, pokiaľ ide o podmienky, za ktorých tieto karty
prijmú.
(30)     Na účely účinného
fungovania obmedzení pravidla rešpektovania všetkých kariet sú nevyhnutné
určité informácie. Po prvé, príjemcovia platby by mali mať
možnosť identifikovať všetky kategórie kariet. Z toho dôvodu by
mali byť rôzne kategórie identifikovateľné vizuálne
a elektronicky na zariadení. Po druhé, aj platiteľ by mal
byť informovaný o prijatí svojho platobného prostriedku (svojich
platobných prostriedkov) na danom predajnom mieste. Je potrebné, aby
akékoľvek obmedzenie používania danej značky príjemca platby oznámil
platiteľovi v rovnakom čase a za rovnakých podmienok ako
informáciu o tom, že je určitá značka prijímaná.
(31)     S cieľom
zabezpečiť, aby bola možná náprava v prípade nesprávneho
uplatnenia tohto nariadenia alebo v prípade výskytu sporov medzi
používateľmi platobných služieb a poskytovateľmi platobných
služieb, by členské štáty mali zaviesť primerané a účinné
mimosúdne postupy sťažností a nápravy. Členské štáty by mali
stanoviť pravidlá, pokiaľ ide o sankcie za porušenie tohto
nariadenia, a mali by zabezpečiť, aby uvedené sankcie boli
účinné, primerané a odrádzajúce a aby sa uplatňovali.
(32)     Keďže ciele tohto
nariadenia, a to stanoviť jednotné požiadavky na transakcie
s platobnými kartami a internetové a mobilné transakcie založené
na platbách kartou, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni
členských štátov, ale z dôvodu ich rozsahu a dôsledkov ich možno lepšie
dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so
zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade
so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie
neprekračuje rámec potrebný na dosiahnutie týchto cieľov.
(33)     Toto nariadenie je
v súlade so základnými právami a dodržiava zásady uznané najmä
v Charte základných práv Európskej únie, najmä právo na účinný
prostriedok nápravy alebo na spravodlivý proces, slobodu podnikania,
ochranu spotrebiteľa a musí sa uplatňovať v súlade
s uvedenými právami a zásadami.
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Rozsah pôsobnosti
1.           Týmto nariadením sa stanovujú
jednotné technické a obchodné požiadavky na transakcie s platobnými
kartami uskutočňované v rámci Únie, v prípade ktorých je
poskytovateľ platobných služieb platiteľa, ako aj poskytovateľ platobných
služieb príjemcu platby usadený v Únii.
2.           Toto nariadenie sa
nevzťahuje na platobné nástroje, ktoré sa môžu používať len
v obmedzenej sieti určenej na plnenie konkrétnych potrieb
prostredníctvom platobných nástrojov, ktoré sa môžu používať iba obmedzeným
spôsobom, buď preto, že držiteľovi tohto špecifického nástroja
umožňujú nakupovať tovar alebo služby iba v priestoroch
vydavateľa, v obmedzenej sieti poskytovateľov služieb na základe
priamej obchodnej dohody s profesionálnym vydavateľom, alebo preto, že sa
môžu používať iba na kúpu obmedzeného sortimentu tovaru alebo služieb.
3.           Kapitola II sa
nevzťahuje na:
(a)
transakcie s komerčnými kartami;
(b)
výbery hotovosti z bankomatov a
(c)
transakcie s kartami vydanými režimami
platobných kariet s tromi účastníkmi.
4.           Článok 7 sa
nevzťahuje na režimy platobných kariet s tromi účastníkmi.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia sa
uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
(1)
„prijímateľ (acquirer)“ je poskytovateľ
platobných služieb, ktorý priamo alebo nepriamo uzatvára zmluvu
s príjemcom platby s cieľom spracovať platobné transakcie
príjemcu platby;
(2)
„vydavateľ“ je poskytovateľ platobných
služieb, ktorý priamo alebo nepriamo uzatvára zmluvu s platiteľom
s cieľom iniciovať, spracovať a zúčtovať platobné
transakcie platiteľa;
(3)
„spotrebiteľ“ je fyzická osoba, ktorá v rámci
zmlúv o poskytovaní platobných služieb, na ktoré sa vzťahuje toto
nariadenie, koná na iné účely, než je jej obchodná, podnikateľská
alebo profesijná činnosť;
(4)
„transakcia s debetnou kartou“ je platobná
transakcia s kartou vrátane predplatených kariet spojených s prístupom k
bežnému alebo vkladnému účtu, z ktorého je suma transakcie stiahnutá
najneskôr do 48 po tom, ako bola transakcia schválená/iniciovaná;
(5)
„transakcia s kreditnou kartou“ je platobná
transakcia s kartou, ktorá je zúčtovaná za viac ako 48 hodín po
schválení/iniciovaní transakcie;
(6)
„komerčná karta“ je akákoľvek platobná
karta vydaná pre podniky alebo subjekty verejného sektora, ktorá má obmedzené
využitie na služobné výdavky zamestnancov alebo štátnych zamestnancov, alebo
karta vydaná samostatne zárobkovo činným osobám vykonávajúcim
podnikateľskú činnosť, ktorá má obmedzené využitie na služobné
výdavky týchto samostatne zárobkovo činných osôb alebo ich zamestnancov;
(7)
„platobná transakcia viazaná na kartu“ je služba
používaná na uskutočnenie platobnej transakcie prostredníctvom akejkoľvek
karty alebo akéhokoľvek telekomunikačného, digitálneho alebo IT
zariadenia alebo softvéru, pokiaľ je jej výsledkom transakcia
s platobnou kartou. K platobným transakciám viazaným na kartu nepatria
transakcie založené na iných druhoch platobných služieb;
(8)
„cezhraničná platobná transakcia“ je platobná
transakcia s kartou alebo platobná transakcia viazaná na kartu iniciovaná
platiteľom alebo príjemcom platby v prípade, že poskytovateľ
platobných služieb platiteľa a poskytovateľ platobných služieb
príjemcu platby sú usadení v rôznych členských štátoch, alebo
v prípade, že platobnú kartu vydal vydávajúci poskytovateľ platobných
služieb usadený v inom členskom štáte, než je miesto predaja;
(9)
„výmenný poplatok“ je poplatok, ktorý sa priamo
alebo nepriamo (t. j. prostredníctvom tretej strany) uhrádza za každú
transakciu medzi poskytovateľmi platobných služieb platiteľa a
príjemcu platby, ktorí sa zúčastňujú na platobnej transakcii s kartou
alebo na platobnej transakcii viazanej na kartu;
(10)
„obchodnícky poplatok“ je poplatok, ktorý platí
príjemca platby prijímateľovi za každú transakciu a ktorý
zahŕňa výmenný poplatok, poplatok za platobný režim a za
spracovanie a maržu prijímateľa;
(11)
„príjemca platby“ je fyzická alebo právnická osoba,
ktorá je zamýšľaným príjemcom finančných prostriedkov, ktoré sú
predmetom platobnej transakcie;
(12)
„platiteľ“ je fyzická alebo právnická osoba,
ktorá je majiteľom platobného účtu a ktorá povolí platobný príkaz z
tohto platobného účtu, alebo v prípade, že taký účet neexistuje,
fyzická alebo právnická osoba, ktorá dáva platobný príkaz;
(13)
„režim platobných kariet“ je jednotný súbor
pravidiel, postupov, noriem a/alebo vykonávacích usmernení na vykonávanie
platobných transakcií v Únii a v členských štátoch, ktorý je oddelený od
akejkoľvek infraštruktúry alebo platobného systému, ktorý zabezpečuje
jeho fungovanie;
(14)
„režim platobných kariet so štyrmi účastníkmi“
je režim platobných kariet, v rámci ktorého sa uskutočňujú
platby z platobného účtu držiteľa karty na platobný účet
príjemcu platby prostredníctvom tohto režimu, poskytovateľa platobných
služieb vydávajúceho platobnú kartu (na strane držiteľa karty) a prijímajúceho
poskytovateľa platobných služieb (na strane príjemcu platby), ako
aj transakcie viazané na kartu založené na rovnakej štruktúre;
(15)
„režim platobných kariet s tromi
účastníkmi“ je režim platobných kariet, v rámci ktorého sa uskutočňujú
platby z platobného účtu vedeného režimom v mene držiteľa karty
na platobný účet vedený režimom v mene príjemcu platby, ako
aj transakcie viazané na kartu založené na rovnakej štruktúre.
Keď režim platobných kariet s tromi účastníkmi vydá povolenie
iným poskytovateľom platobných služieb na vydávanie a/alebo prijímanie
platobných kariet, považuje sa za režim platobných kariet so štyrmi
účastníkmi;
(16)
„platobný nástroj“ je každé personalizované
zariadenie (zariadenia) a/alebo súbor postupov dohodnutý medzi
používateľom platobných služieb a poskytovateľom platobných služieb,
ktorý používa používateľ platobných služieb alebo ktorý sa používa v jeho
mene na iniciovanie platobného príkazu;
(17)
„platobný nástroj viazaný na kartu“ je
akýkoľvek platobný nástroj vrátane karty, mobilného telefónu,
počítača alebo akéhokoľvek iného technologického zariadenia
obsahujúceho náležitú aplikáciu, ktorý používa platiteľ na iniciovanie
platobného príkazu, ktorý nie je úhradou ani inkasom v zmysle článku 2
nariadenia (EÚ) č. 260/2012;
(18)
„platobná aplikácia“ je počítačový
softvér alebo jeho ekvivalent nahratý do zariadenia, ktorý umožňuje
iniciovanie platobných transakcií viazaných na kartu a umožňuje
platiteľovi zadávať platobné príkazy;
(19)
„platobný príkaz“ je každý pokyn platiteľa
svojmu poskytovateľovi platobných služieb, ktorým žiada o vykonanie
platobnej transakcie;
(20)
„transakcia s platobnou kartou“ je platobná
transakcia uskutočnená s platobnou kartou alebo s využitím infraštruktúry pre
transakcie s platobnou kartou a na základe obchodných pravidiel, ktorými
sa riadia transakcie s platobnou kartou;
(21)
„poskytovateľ platobných služieb“ je fyzická
alebo právnická osoba oprávnená poskytovať platobné služby
poskytovateľa uvedené v prílohe k smernici 2007/64/ES.
Poskytovateľ platobných služieb môže byť vydavateľom alebo prijímateľom,
alebo súčasne jedným aj druhým;
(22)
„používateľ platobných služieb“ je fyzická
alebo právnická osoba, ktorá využíva platobné služby ako platiteľ alebo
príjemca platby alebo obaja;
(23)
„platobná transakcia“ je úkon prevodu
finančných prostriedkov iniciovaný platiteľom alebo v jeho mene,
alebo príjemcom finančných prostriedkov, bez ohľadu na akékoľvek
základné povinnosti medzi platiteľom a príjemcom;
(24)
„spracovanie“ je poskytovanie služieb spracovania
platobnej transakcie z hľadiska úkonov potrebných na spracovanie platobného
pokynu medzi prijímateľom a vydavateľom;
(25)
„spracovateľský subjekt“ je akákoľvek
fyzická alebo právnická osoba poskytujúca služby spracovania platobnej
transakcie.
Kapitola II
Výmenné poplatky
Článok 3
Výmenné poplatky za cezhraničné transakcie so spotrebiteľskou
debetnou alebo kreditnou kartou
1.           S účinnosťou
od uplynutia dvoch mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia
poskytovatelia platobných služieb nesmú za cezhraničné transakcie
uskutočňované s debetnou kartou ponúkať ani vyžadovať
výmenný poplatok za jednotlivú transakciu ani inú dohodnutú náhradu
s rovnocenným zámerom alebo účinkom vo výške viac ako 0,2 %
hodnoty transakcie.
2.           S účinnosťou
od uplynutia dvoch mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia
poskytovatelia platobných služieb nesmú za cezhraničné transakcie
uskutočňované s kreditnou kartou ponúkať ani vyžadovať
výmenný poplatok za jednotlivú transakciu ani inú dohodnutú náhradu
s rovnocenným zámerom alebo účinkom vo výške viac ako 0,3 % hodnoty
transakcie.
Článok 4
Výmenné poplatky za všetky transakcie so spotrebiteľskou debetnou alebo
kreditnou kartou
1.           S účinnosťou
od uplynutia dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia
poskytovatelia platobných služieb nesmú ponúkať ani vyžadovať výmenný
poplatok za jednotlivú transakciu ani inú dohodnutú náhradu
s rovnocenným zámerom alebo účinkom vo výške viac ako 0,2 % hodnoty
transakcie v prípade transakcií viazaných na debetnú kartu.
2.           S účinnosťou
od uplynutia dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia poskytovatelia
platobných služieb nesmú ponúkať ani vyžadovať výmenný poplatok za
jednotlivú transakciu ani inú dohodnutú náhradu s rovnocenným zámerom
alebo účinkom vo výške viac ako 0,3 % hodnoty transakcie v prípade
transakcií viazaných na kreditnú kartu.
Článok 5
Zákaz obchádzania predpisov
3.           Na účely
uplatňovania stropov uvedených v článku 3 a článku 4
sa akákoľvek čistá kompenzácia, ktorú prijme vydávajúca banka z
režimu platobných kariet vo vzťahu k platobným transakciám alebo
súvisiacim činnostiam, považuje za súčasť výmenného poplatku.
Kapitola III
Obchodné pravidlá
Článok 6
Udeľovanie povolení
1.           Akékoľvek územné
obmedzenia v rámci Únie alebo pravidlá s rovnocenným účinkom
obsiahnuté v dohodách o udeľovaní povolení na vydávanie platobných kariet
alebo na prijímanie transakcií s platobnou kartou sú zakázané.
2.           Akékoľvek územné
obmedzenia v rámci Únie alebo pravidlá s rovnocenným účinkom
uplatňované v rámci režimov platobných kariet so štyrmi účastníkmi sú
zakázané.
3.           Akákoľvek požiadavka
alebo povinnosť získať osobitné povolenie alebo oprávnenie špecifické
pre danú krajinu na vykonávanie činnosti na cezhraničnom základe
alebo pravidlo s rovnocenným účinkom obsiahnuté v dohodách o
udeľovaní povolení na vydávanie platobných kariet alebo na prijímanie
transakcií s platobnou kartou sú zakázané.
4.           Akákoľvek požiadavka
alebo povinnosť získať osobitné povolenie alebo oprávnenie špecifické
pre danú krajinu na vykonávanie činnosti na cezhraničnom základe
alebo pravidlá s rovnocenným účinkom uplatňované v rámci
režimov platobných kariet so štyrmi účastníkmi sú zakázané.
Článok 7
Oddelenie režimu platobných kariet od spracovateľských subjektov
1.           Režimy platobných kariet
a spracovateľské subjekty musia byť z hľadiska právnej
formy, organizácie a rozhodovania nezávislé. Nesmú robiť žiadne
rozdiely medzi dcérskymi spoločnosťami alebo akcionármi na jednej
strane a používateľmi týchto režimov a inými zmluvnými partnermi na druhej
strane, a najmä nesmú žiadnym spôsobom podmieňovať poskytovanie
akejkoľvek služby, ktorú ponúkajú, tým, aby ich zmluvná strana
akceptovala akúkoľvek inú službu, ktorú ponúkajú.
2.           Režimy platobných kariet
musia umožniť, aby správy o autorizácii a zúčtovaní jednotlivých
transakcií kartou boli oddelené a spracované rôznymi spracovateľskými
subjektmi.
3.           Akákoľvek územná
diskriminácia v pravidlách spracovania uplatňovaných režimami
platobných kariet je zakázaná.
4.           Spracovateľské subjekty
v rámci Únie zabezpečia, aby bol ich systém technicky interoperabilný
s inými systémami spracovateľských subjektov v rámci Únie
prostredníctvom uplatňovania noriem vypracovaných medzinárodnými alebo
európskymi normalizačnými orgánmi. Okrem toho spracovateľské subjekty
nesmú prijať ani uplatňovať obchodné pravidlá, ktorými sa
obmedzuje interoperabilita s inými spracovateľskými subjektmi v rámci
Únie.
Článok 8
Spoločné označovanie (co-badging) a výber aplikácie
1.           Akékoľvek pravidlá
uplatňované v rámci režimov a pravidlá obsiahnuté v dohodách
o udeľovaní povolení, ktoré bránia tomu, aby vydavateľ umiestnil
dve alebo viac rozdielnych značiek platobných nástrojov na kartu alebo
telekomunikačné, digitálne alebo IT zariadenie, sú zakázané.
2.           Akékoľvek rozdiely
v zaobchádzaní s vydavateľmi alebo prijímateľmi
v pravidlách uplatňovaných v rámci režimov a v pravidlách
obsiahnutých v dohodách o udeľovaní povolení, pokiaľ ide o
spoločné označovanie na karte alebo telekomunikačnom, digitálnom
alebo IT zariadení, musia byť objektívne zdôvodnené
a nediskriminačné.
3.           Režimy platobných kariet
nesmú poskytovateľom platobných služieb vydávajúcim kartu
ani poskytovateľom platobných služieb prijímajúcim kartu ukladať
povinnosť, aby za transakcie, ktoré sa vykonajú s akýmkoľvek
zariadením, na ktorom sa nachádza ich značka, no neuskutočnia sa
prostredníctvom daného režimu, podávali správy a aby za ne platili poplatky, a
nesmú im ukladať ani iné povinnosti s rovnakým cieľom alebo
účinkom.
4.           Akékoľvek zásady,
ktorými sa riadi smerovanie transakcií cez osobitný kanál alebo proces,
a ďalšie technické a bezpečnostné normy a požiadavky,
pokiaľ ide o nakladanie s kartou a telekomunikačným, digitálnym
alebo IT zariadením, na ktorom je umiestnená viac ako jedna značka
platobnej karty, musia byť nediskriminačné
a uplatňovať sa nediskriminačným spôsobom.
5.           V prípade, že platobné
zariadenie ponúka na výber medzi rôznymi značkami platobných nástrojov,
značku uplatnenú na predmetnú platobnú transakciu určí platiteľ
na mieste predaja.
6.           Režimy platobných kariet,
vydavatelia, prijímatelia a poskytovatelia infraštruktúry na obsluhu platobných
kariet nesmú vkladať automatické mechanizmy, softvér alebo zariadenia do
platobného nástroja alebo vybavenia použitého na mieste predaja, ktorým sa
obmedzuje výber aplikácie platiteľom v prípade používania platobného
nástroja označeného viacerými značkami.
Článok 9
Zákaz spájania poplatkov
1.           Prijímatelia ponúkajú
a účtujú príjemcom platby obchodnícke poplatky, ktoré sú samostatne
stanovené pre jednotlivé kategórie a jednotlivé značky platobných kariet,
pokiaľ obchodníci písomne nepožiadajú prijímajúcich poskytovateľov
platobných služieb, aby účtovali spojené obchodnícke poplatky.
2.           Dohody medzi prijímajúcimi
poskytovateľmi platobných služieb a príjemcami platby zahŕňajú samostatne
špecifikované údaje o výške príslušných obchodníckych poplatkov, výmenných
poplatkov a poplatkov režimu za každú kategóriu a značku platobných
kariet.
Článok 10
Pravidlo rešpektovania všetkých kariet
1.           Platobné režimy a
poskytovatelia platobných služieb nesmú uplatňovať pravidlo, ktorým
sa príjemcovia platby akceptujúci karty a iné platobné nástroje vydané
jedným vydávajúcim poskytovateľom platobných služieb v rámci režimu
platobných nástrojov zaväzujú, aby prijímali aj iné platobné nástroje tej istej
značky a/alebo kategórie vydané inými vydávajúcimi poskytovateľmi
platobných služieb v rámci rovnakého režimu, okrem prípadu, keď
podliehajú rovnakému regulovanému výmennému poplatku.
2.           Obmedzením pravidiel
rešpektovania všetkých kariet podľa odseku 1 nie je dotknutá možnosť,
aby platobné režimy a poskytovatelia platobných služieb stanovili, že
určité karty nesmú byť odmietnuté na základe identity vydávajúceho
poskytovateľa platobných služieb alebo držiteľa karty.
3.           Obchodníci, ktorí sa rozhodnú
neprijímať všetky karty alebo iné platobné nástroje režimu platobných
kariet, o tom spotrebiteľov informujú jasným a jednoznačným
spôsobom súčasne s tým, ako informujú spotrebiteľa
o prijímaní iných kariet a platobných nástrojov režimu. Uvedené informácie
sú zreteľne zobrazené pri vstupe do obchodu, pri pokladni alebo na webovej
lokalite alebo na inom príslušnom elektronickom alebo mobilnom médiu a musia
byť platiteľovi poskytnuté v dostatočnom predstihu pred
uzavretím kúpnej zmluvy s príjemcom platby.
4.           Vydávajúci poskytovatelia
platobných služieb zabezpečia, aby ich platobné nástroje boli
viditeľne a elektronicky identifikovateľné, čím sa umožní
príjemcom platby jednoznačne identifikovať, ktoré značky
a kategórie predplatených, debetných, kreditných alebo komerčných
kariet, alebo platieb viazaných na takéto karty si platiteľ vybral.
Článok 11
Pravidlá usmerňovania spotrebiteľov
1.           Akékoľvek pravidlá
obsiahnuté v dohodách o udeľovaní povolenia, pravidlá
uplatňované v rámci režimov platobných kariet a v dohodách uzavretých
medzi poskytovateľmi platobných služieb prijímajúcimi kartu a príjemcami
platby, ktoré bránia príjemcom platby v tom, aby usmerňovali
spotrebiteľov k využívaniu akéhokoľvek platobného nástroja
uprednostňovaného príjemcom platby, je zakázané. Tento zákaz sa
vzťahuje aj na akékoľvek pravidlo, ktorým sa zakazuje príjemcom platby
zaobchádzať s platobnými zariadeniami daného režimu výhodnejšie alebo
menej výhodne v porovnaní s inými.
2.           Akékoľvek pravidlá
obsiahnuté v dohodách o udeľovaní povolenia, pravidlá
uplatňované v rámci režimov platobných kariet a v dohodách uzavretých medzi
poskytovateľmi platobných služieb prijímajúcimi kartu a príjemcami platby,
ktoré bránia príjemcom platby v tom, aby informovali spotrebiteľov
o výmenných poplatkoch a obchodníckych poplatkoch, je zakázané.
3.           Odsekmi 1 a 2 nie sú
dotknuté pravidlá o poplatkoch, zníženiach alebo inom usmerňovaní
stanovenom v článku 55 návrhu COM (2013)547 a v článku
19 smernice 2011/83/EÚ[22].

Článok 12
Informácie pre príjemcu platby o jednotlivých platobných transakciách
1.           Po vykonaní jednotlivej
platobnej transakcie poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby
poskytne príjemcovi platby tieto informácie:
(a)
odkaz umožňujúci príjemcovi platby
identifikovať platobnú transakciu;
(b)
sumu platobnej transakcie uvedenú v mene, v ktorej
sa pripísala na platobný účet príjemcu platby;
(c)
sumu akýchkoľvek poplatkov za platobnú
transakciu, pričom suma výmenného poplatku je uvedená samostatne.
S predchádzajúcim výslovným súhlasom príjemcu
platby môžu byť informácie uvedené v prvom pododseku zlúčené
podľa značky, aplikácie, kategórií platobného nástroja a sadzieb
výmenných poplatkov vzťahujúcich sa na transakciu.
2.           Zmluvy medzi
prijímateľmi a príjemcami platby môžu obsahovať ustanovenie o
tom, že informácie uvedené v prvom pododseku odseku 1 sa poskytujú alebo
sprístupňujú pravidelne, a to najmenej raz mesačne, dohodnutým
spôsobom, ktorý umožňuje príjemcom platby ukladať a reprodukovať
informácie v nezmenenej podobe.
Kapitola IV
Záverečné ustanovenia
Článok 13
Príslušné orgány
1.           Členské štáty určia
príslušné orgány, ktoré budú splnomocnené zabezpečovať presadzovanie
tohto nariadenia a ktorým budú udelené právomoci na vyšetrovanie
a presadzovanie práva.
2.           Členské štáty môžu za
príslušné orgány určiť existujúce orgány.
3.           Členské štáty môžu za
príslušné orgány určiť viaceré orgány.
4.           Členské štáty informujú
Komisiu o uvedených príslušných orgánoch do dvoch mesiacov po nadobudnutí
účinnosti tohto nariadenia. O akejkoľvek následnej zmene
týkajúcej sa uvedených orgánov bezodkladne informujú Komisiu.
5.           Určené príslušné orgány
uvedené v odseku 1 musia mať primerané zdroje na výkon svojich
povinností.
6.           Členské štáty vyžadujú,
aby príslušné orgány účinne monitorovali dodržiavanie súladu s týmto
nariadením, a prijmú všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie
dodržiavania tohto súladu.
7.           Členské štáty
zabezpečia, aby určenia uvedené v odseku 1 podliehali právu na
odvolanie.
Článok 14
Sankcie
1.           Členské štáty stanovia
pravidlá týkajúce sa sankcií za porušenie tohto nariadenia a prijmú všetky
potrebné opatrenia, aby zabezpečili ich uplatňovanie. Tieto sankcie
musia byť účinné, primerané a odradzujúce.
2.           Členské štáty oznámia
uvedené ustanovenia Komisii najneskôr do dvoch mesiacov po nadobudnutí
účinnosti tohto nariadenia a bezodkladne jej oznámia
akúkoľvek následnú zmenu, ktorá sa ich týka.
Článok 15
Postupy urovnávania sporov, mimosúdne postupy sťažností a nápravy
1.           Členské štáty stanovia
primerané a účinné mimosúdne postupy sťažností a nápravy v
súvislosti s urovnávaním sporov, ktoré vznikli na základe tohto nariadenia
medzi príjemcami platby a ich poskytovateľmi platobných služieb. Na tieto
účely členské štáty určia existujúce orgány, ak je to vhodné,
alebo zriadia nové orgány.
2.           Členské štáty informujú
o uvedených orgánoch Komisiu do dvoch rokov po nadobudnutí účinnosti
tohto nariadenia. O akejkoľvek následnej zmene týkajúcej sa uvedených
orgánov bezodkladne informujú Komisiu.
Článok 16
Doložka o preskúmaní
Štyri roky po nadobudnutí účinnosti tohto
nariadenia Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu
o vykonávaní tohto nariadenia. V správe Komisie sa predovšetkým
preskúma primeranosť úrovní výmenných poplatkov a mechanizmov
usmerňovania, ako napríklad poplatkov, pričom sa zohľadní
využívanie a náklady rôznych platobných prostriedkov, ako aj miera vstupu
nových účastníkov a nových technológií na trh.
Článok 17
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť
dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej
únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a
priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli
Za Európsky parlament                                 Za
Radu
predseda                                                        predseda
[1]               Pozri
napríklad nedávny návrh o prístupe k platobným účtom so
základnými funkciami (COM(2013) 266 final z 8. mája 2013).
[2]               http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2007:319:0001:01:EN:HTML
[3]               Všeobecný
súd 24. mája 2012, vec T 111/08, MasterCard a ostatní/Komisia, nyr.
[4]               Vec COMP/34.579, MasterCard, rozhodnutie Komisie
z 19. decembra 2007.
http://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/dec_docs/34579/34579_1889_2.pdf
[5]                      Článok 80
dánskeho zákona o platobných službách a elektronických peniazoch,
konsolidačný zákon č. 365 z 26. apríla 2011, http://www.finanstilsynet.dk/en/Regler-og-praksis/Translated-regulations/~/media/Regler-og-praksis/2012/C_Act365_2011_new.ashx. Upravujú
sa ním MVP pre transakcie medzi dvomi účastníkmi a stanovuje sa v
ňom, že obchodníci, ktorí sú rozdelení do 8 rôznych nákladových
kategórií, majú uhrádzať ročný poplatok, pričom o ich výške
rozhoduje ministerstvo hospodárstva.
[6]               https://www.gov.uk/government/consultations/opening-up-uk-payments
[7]               http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52011DC0941:SK:NOT
[8]               http://ec.europa.eu/internal_market/payments/docs/cim/gp_feedback_statement_en.pdf
[9]               http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2012-0426+0+DOC+XML+V0//SK
[10]             http://ec.europa.eu/internal_market/payments/docs/cim/gp_feedback_statement_en.pdf
[11]             COM(2013)
266 final.
[12]             Pozri
posúdenie vplyvu, s. 208.
[13]             http://www.autoritedelaconcurrence.fr/user/standard.php?id_rub=418&id_article=1895
[14]             http://www.autoritedelaconcurrence.fr/user/standard.php?id_rub=418&id_article=1895
[15]             Ú. v. EÚ C
, , s. .
[16]             Ú. v. EÚ C
, , s. .
[17]             Smernica
Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES z 13. novembra 2007 o platobných
službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice
97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a ktorou sa zrušuje smernica
97/5/ES (Ú. v. EÚ L 319, 5.12.2007, s. 1).
[18]             Nariadenie
Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 924/2009 zo 16. septembra 2009
o cezhraničných platbách v Spoločenstve, ktorým sa zrušuje
nariadenie (ES) č. 2560/2001 (Ú.
v. EÚ L 266, 9.10.2009, s. 11).
[19]                    Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 260/2012 zo 14.
marca 2012, ktorým sa ustanovujú technické a obchodné požiadavky na úhrady a
inkasá v eurách a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES)
č. 924/2009 (Ú. v. EÚ L 94,
30.3.2012, s. 22).
[20]                    Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ z 25.
októbra 2011 o právach spotrebiteľov, ktorou sa mení a dopĺňa
smernica Rady 93/13/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/44/ES a
ktorou sa zrušuje smernica Rady 85/577/EHS a smernica Európskeho parlamentu a
Rady 97/7/ES (Ú. v. EÚ L 304, 22.11.2011, s. 64).
[21]             Taliansko,
Maďarsko, Poľsko a Spojené kráľovstvo.
[22]             Smernica
Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/ES z 25. októbra 2011
o právach spotrebiteľov...