				|

		52013PC0803

			Návrh ROZHODNUTIE RADY o usmerneniach pre politiky zamestnanosti členských štátov /* COM/2013/0803 final - 2013/0392 (NLE) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Európska rada 26. marca 2010 súhlasila
s návrhom Európskej komisie začať realizovať novú stratégiu
pre zamestnanosť a rast, stratégiu Európa 2020[1], založenú na posilnenej
koordinácii hospodárskych politík. Táto sa bude zameriavať na
kľúčové oblasti, v ktorých je potrebné konať v záujme zvýšenia
potenciálu udržateľného rastu a konkurencieschopnosti Európy. Na
tento účel sa Európska rada dohodla na stanovení spoločných hlavných
cieľoch EÚ, ktoré usmerňujú opatrenia členských štátov a Únie.
V Zmluve o fungovaní Európskej únie sa
stanovuje, že členské štáty majú považovať svoje hospodárske politiky
a podporu zamestnanosti za vec spoločného záujmu a koordinovať
ich v rámci Rady. V dvoch osobitných článkoch zmluvy sa stanovuje, že
Rada má prijať hlavné smery hospodárskych politík (článok 121) a
usmernenia pre zamestnanosť (článok 148), pričom tieto
usmernenia musia byť zlučiteľné s uvedenými hlavnými smermi.
Vzhľadom na tento právny základ sa smery hospodárskych politík
a usmernenia pre zamestnanosť predkladajú ako dva samostatné – avšak
vnútorne prepojené – právne nástroje:
–
odporúčanie Rady o hlavných smeroch
hospodárskych politík členských štátov a Únie – časť I
integrovaných usmernení stratégie Európa 2020,
–
rozhodnutie Rady o usmerneniach pre politiky zamestnanosti
členských štátov – časť II integrovaných usmernení stratégie
Európa 2020.
Tieto hlavné smery a usmernenia vykonávané
uvedenými právnymi nástrojmi spolu tvoria integrované usmernenia na vykonávanie
stratégie Európa 2020. Usmernenia pre zamestnanosť boli prijaté 21.
októbra 2010 a podľa rozhodnutia o ich prijatí by sa nemali meniť do
roku 2014, aby bolo zabezpečené ich nerušené vykonávanie.
Celkové ciele a priority vyjadrené v
usmerneniach pre politiky zamestnanosti zostávajú v platnosti. Podľa
článku 148 ods. 2 sa musí ich platnosť na rok 2014 potvrdiť
rozhodnutím Rady po konzultácii s Európskym parlamentom, Hospodárskym a
sociálnym výborom, Výborom regiónov a Výborom pre zamestnanosť.
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO
ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU
Neuvádza sa.
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
Ú. v. EÚ L 308, 24.11.2010, s. 46.
2013/0392 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTIE RADY
o usmerneniach pre politiky zamestnanosti
členských štátov
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 148 ods. 2,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskeho
parlamentu[2],
so zreteľom na stanovisko Výboru pre
zamestnanosť,
so zreteľom na stanovisko Európskeho
hospodárskeho a sociálneho výboru[3],
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[4],
keďže:
(1) V článku 145 Zmluvy o
fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovuje, že členské štáty a Únia
pracujú na rozvoji koordinovanej stratégie zamestnanosti, a najmä na podpore
kvalifikovanej, vyškolenej a pružnej pracovnej sily a na pracovných trhoch
reagujúcich na podmienky hospodárskych zmien so zreteľom na dosiahnutie
cieľov vymedzených v článku 3 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ).
(2) Komisiou navrhnutá stratégia Európa
2020 umožní Únii nasmerovať jej hospodárstvo smerom k inteligentnému,
udržateľnému a inkluzívnemu rastu, ktorý bude sprevádzať vysoká miera
zamestnanosti, produktivity a sociálnej súdržnosti. Bolo stanovených päť
hlavných spoločných cieľov uvedených v rámci príslušných usmernení,
ktoré usmerňujú opatrenia členských štátov a berú do úvahy ich
východiskovú situáciu a vnútroštátne okolnosti, ako aj situáciu a
okolnosti spoločné pre celú Úniu. Európska stratégia zamestnanosti má
vedúcu úlohu pri plnení cieľov novej stratégie v oblasti zamestnanosti
a pracovného trhu.
(3) Integrované usmernenia sú v súlade
so závermi Európskej rady zo 17. júna 2010. Poskytujú členským štátom
presné smerovanie, pokiaľ ide o vymedzenie národných programov reforiem a
uskutočnenie reforiem. Usmernenia zamestnanosti by mali byť základom
pre všetky odporúčania pre jednotlivé krajiny, ktoré môže Rada
adresovať členským štátom podľa článku 148 ods. 4 ZFEÚ, a
to popri odporúčaniach pre jednotlivé krajiny, ktoré sú adresované
členským štátom podľa článku 121 ods. 2 ZFEÚ. Usmernenia pre
zamestnanosť by mali byť aj základom vypracovania spoločnej
správy o zamestnanosti, ktorú Rada a Komisia každoročne zasielajú Európskej
rade.
(4) Preskúmanie navrhovaných národných
reformných programov členských štátov obsiahnutých v Spoločnej
správe o zamestnanosti prijatej Radou 28. februára 2013 poukazuje na to, že
členské štáty by mali aj naďalej vyvíjať maximálne úsilie na
riešenie týchto priorít: zvyšovanie účasti na pracovnom trhu a znižovanie
štrukturálnej nezamestnanosti, rozvíjanie kvalifikovanej pracovnej sily v
súlade s potrebami pracovného trhu a podporovanie kvality pracovných miest a
celoživotného vzdelávania, zlepšovanie výkonnosti systémov vzdelávania a odbornej
prípravy na všetkých úrovniach a zvyšovanie účasti na terciárnom
vzdelávaní, podpora sociálneho začlenenia a boj proti chudobe.
(5) Usmernenia pre zamestnanosť
prijaté v roku 2010 by mali zostať nezmenené až do roku 2014, aby sa
zabezpečilo ich vykonávanie. Do konca roka 2014 by možnosti aktualizácie
usmernení pre zamestnanosť mali zostať prísne obmedzené. V rokoch
2011, 2012 a 2013 zostali usmernenia pre zamestnanosť platné. Mali by
zostať naďalej platné v roku 2014,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Usmernenia pre politiky zamestnanosti
členských štátov, ktoré sú stanovené v prílohe k rozhodnutiu Rady z
21. októbra 2010 o usmerneniach pre politiky zamestnanosti členských
štátov[5],
sú naďalej platné v roku 2014 a členské štáty ich
zohľadňujú vo svojich politikách zamestnanosti.
Článok 2
Toto
rozhodnutie je určené členským štátom.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
[1]               KOM(2010) 2020, 3.3.2010.
[2]               Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].
[3]               Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].
[4]               Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].
[5]               Rozhodnutie Rady 2010/707/EÚ z 21. októbra 2010 o
usmerneniach pre politiky zamestnanosti členských štátov (Ú. v. EÚ L 308, 24.11.2010, s. 46).


				|

		52013PC0208

			Návrh ROZHODNUTIE RADY o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v rámci Medzinárodnej námornej organizácie (IMO) v súvislosti s prijatím určitých kódexov a s tým súvisiacich zmien dohovorov /* COM/2013/0208 final - 2013/0111 (NLE) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Tento návrh Komisie sa týka stanovenia pozície
Únie v jednotlivých orgánoch IMO v súvislosti s:
a)           prijatím kódexu na vykonávanie
nástrojov IMO (ďalej len „kódex III“),
b)           prijatím kódexu IMO pre uznané
organizácie (ďalej len „kódex RO“),
c)           prijatím zmien určitých
medzinárodných dohovorov a
d)           prijatím uvedených zmien v súlade s
príslušnými ustanoveniami príslušných dohovorov.
1.1.        Kódex III
Cieľom návrhu kódexu III je posilniť
celosvetovú námornú bezpečnosť a ochranu morského prostredia a
pomáhať štátom pri vykonávaní týchto nástrojov:
·
Medzinárodného dohovoru o bezpečnosti
ľudského života na mori z roku 1974 v znení zmien (SOLAS 1974) a jeho
protokolu z roku 1988,
·
Medzinárodného dohovoru o zabránení
znečisťovaniu z lodí z roku 1973 zmeneného jeho protokolmi z rokov 1978
a 1997 v znení zmien (MARPOL 73/78),
·
Dohovoru o medzinárodných pravidlách na zabránenie
zrážkam na mori z roku 1972 v znení zmien (COLREG 1972),
·
Medzinárodného dohovoru o nákladovej značke z
roku 1966 (LL 1966) a jeho protokolu z roku 1988,
·
Medzinárodného dohovoru o normách výcviku,
kvalifikácie a strážnej služby námorníkov z roku 1978 v znení zmien (STCW) a
·
Medzinárodného dohovoru o vymeriavaní lodí z roku 1969
(TONNAGE 1969).
Kódex obsahuje povinné ustanovenia, ako aj
odporúčania zaoberajúce sa aspektmi, ktoré sa považujú za potrebné pre
zmluvnú stranu, aby ustanovenia platných medzinárodných nástrojov, ktorých je
zmluvnou stranou, nadobudli úplnú účinnosť. Kódex sa vzťahuje na
tieto oblasti:
·
pokiaľ ide o vlajkové štáty, pobrežné štáty a
prístavné štáty: všeobecné ustanovenia o stratégii vykonávania, rozsah
pôsobnosti, počiatočné opatrenia, odovzdávanie informácií, vedenie
záznamov a zlepšovanie,
·
pokiaľ ide o vlajkové štáty: vykonávanie,
delegovanie právomoci, presadzovanie, inšpektori vlajkového štátu,
vyšetrovania, hodnotenie a preskúmanie činnosti vlajkového štátu,
·
pokiaľ ide o pobrežné štáty: vykonávanie,
presadzovanie, hodnotenie a preskúmanie,
·
pokiaľ ide o prístavné štáty: vykonávanie,
presadzovanie, hodnotenie a preskúmanie.
1.2.        Kódex RO
Cieľom návrhu kódexu RO je poskytnúť
vlajkovým štátom normu na hodnotenie a oprávňovanie uznaných
organizácií, ako aj mechanizmy na vykonávanie jednotného, účinného a
efektívneho dohľadu nad uznanými organizáciami a na objasnenie
zodpovedností organizácií, ktoré boli oprávnené ako uznané organizácie, a
rozsahu takéhoto oprávnenia.
Týka sa to týchto nástrojov:
·
Medzinárodného dohovoru o bezpečnosti
ľudského života na mori z roku 1974 v znení zmien (SOLAS 1974),
·
Protokolu z roku 1978 k Medzinárodnému dohovoru o
zabránení znečisťovaniu z lodí z roku 1973,
·
Protokolu z roku 1988 k Medzinárodnému dohovoru o
nákladovej značke z roku 1966.
Kódex sa vzťahuje na všetky organizácie,
o ktorých sa uvažuje, že ich vlajkový štát uzná, alebo ktoré boli
vlajkovým štátom uznané, aby v jeho mene vykonávali štatutárne
osvedčovanie a služby v rámci povinných nástrojov IMO a vnútroštátnych
právnych predpisov, a na všetky vlajkové štáty, ktoré majú v úmysle takéto
uznanie udeliť.
Kódex obsahuje záväzné ustanovenia týkajúce sa
delegovania právomoci a odovzdávania informácií a stanovuje:
·
povinné požiadavky, ktoré musí organizácia
spĺňať, aby bola vlajkovým štátom uznaná,
·
povinné požiadavky, ktoré musí uznaná organizácia
spĺňať pri štatutárnom osvedčovaní a službách v mene
vlajkových štátov, ktoré jej na to udelili oprávnenie,
·
povinné požiadavky, ktorými by sa vlajkové štáty
mali riadiť pri oprávňovaní uznaných organizácií,
·
usmernenia pre dohľad vlajkového štátu nad
uznanými organizáciami.
1.3.        Prijatie kódexov
1.3.1.     Prijatie kódexu III
Teraz, keď bol kódex III schválený
Výborom IMO pre ochranu morského prostredia na jeho 64. zasadnutí (MEPC 64,
október 2012) a Výborom IMO pre námornú bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí
(MSC 91, november 2012), sa očakáva, že kódex III bude prijatý na 28. zhromaždení
IMO v decembri 2013.
1.3.2.     Prijatie kódexu RO
Teraz, keď bol kódex RO schválený Výborom
IMO pre ochranu morského prostredia na jeho 64. zasadnutí (október 2012) a
Výborom IMO pre námornú bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí
(november 2012), očakáva sa, že kódex RO bude prijatý Výborom IMO pre
ochranu morského prostredia na jeho 65. zasadnutí v máji 2013 a Výborom IMO pre
námornú bezpečnosť na jeho 92. zasadnutí v júni 2013.
1.4.        Zmena príslušných
medzinárodných dohovorov
1.4.1.     Prijatie zmien týkajúcich sa
kódexu III
Výbor IMO pre ochranu morského prostredia na
svojom 64. zasadnutí schválil zmeny protokolov z rokov 1978 a 1997 k dohovoru
MARPOL s cieľom zabezpečiť, aby sa kódex III spolu so súvisiacim
systémom auditu vlajkového štátu stali povinnými. Očakáva sa, že výbor
prijme tieto zmeny na svojom 66. zasadnutí v roku 2014.
Výbor IMO pre námornú bezpečnosť na
svojom 91. zasadnutí schválil zmeny dohovoru SOLAS, ako aj protokolu z roku 1988
k dohovoru o nákladovej značke, s cieľom zabezpečiť,
aby sa kódex III spolu so súvisiacim systémom auditu vlajkového štátu stali
povinnými. Očakáva sa, že výbor na svojom 92. zasadnutí, ktoré sa bude
konať v júni 2013, schváli zmeny dohovoru STCW na rovnaký účel.
Očakáva sa, že výbor prijme zmeny uvedené v tomto odseku na svojom 93.
zasadnutí v roku 2014.
Výbor IMO pre námornú bezpečnosť na
svojom 91. zasadnutí schválil zmeny dohovoru o nákladovej značke a
dohovorov COLREG a TONNAGE s cieľom zabezpečiť, aby sa uvedený
kódex spolu so súvisiacim systémom auditu vlajkového štátu stali povinnými, na
zváženie a prijatie na 28. zhromaždení.
1.4.2.     Prijatie zmien týkajúcich sa
kódexu RO
Výbor IMO pre ochranu morského prostredia na
svojom 64. zasadnutí schválil zmeny protokolu z roku 1978 k dohovoru MARPOL s
cieľom zabezpečiť, aby sa kódex RO stal povinným. Očakáva
sa, že výbor prijme tieto zmeny na svojom 65. zasadnutí, ktoré sa bude
konať v máji 2013.
Výbor IMO pre námornú bezpečnosť na
svojom 91. zasadnutí schválil zmeny dohovoru SOLAS a protokolu z roku 1988 k
dohovoru o nákladovej značke s cieľom zabezpečiť, aby sa
kódex RO stal povinným. Očakáva sa, že výbor prijme tieto zmeny na svojom 92.
zasadnutí.
1.4.3.     Prijatie a nadobudnutie
účinnosti. Výhrady.
Po schválení a prijatí príslušným výborom IMO,
resp. zhromaždením IMO sa zmeny uvedených dohovorov predložia príslušným
zmluvným stranám na vyjadrenie súhlasu, buď tichého, alebo výslovného, s
tým, že budú uvedenými zmenami viazané v súlade s príslušnými ustanoveniami jednotlivých
dohovorov.
Žiadny z uvedených dohovorov neobsahuje
ustanovenia vylučujúce formuláciu výhrad, pokiaľ ide o zmeny.
1.4.4.     Súhrnná tabuľka
Ďalej je uvedená súhrnná tabuľka na
orientáciu, pokiaľ ide o udalosti opísané v predchádzajúcom odseku:
 Kódex alebo dohovor || Schválenie || Predpokladané prijatie || Typ prijatia || Obdobie cirkulácie || Predpokladané prijatie || Predpokladané nadobudnutie účinnosti zmien
 Kódex III || MEPC[1] 64, október 2012 MSC[2] 91, november 2012 || 28. zhromaždenie IMO, december 2013 || –/– || –/– || –/– || –/–
 Dohovor o nákladovej značke, 1966   (Kódex III)   || MSC 91, november 2012 || 28. zhromaždenie IMO, december 2013 || Jednomyseľné a tiché alebo || 3 roky   || 1. 1. 2017 || 1. 1. 2018[3]
 dvojtretinovou väčšinou a výslovné || Bude závisieť od dosiahnutia dostatočného počtu výslovných prijatí ||   || K dátumu 12 mesiacov po získaní potrebného počtu výslovných prijatí
 Dohovor TONNAGE, 1969 (Kódex III)   || MSC 91, november 2012 || 28. zhromaždenie IMO, december 2013 || Jednomyseľné a tiché alebo || 2 roky || 1. 1. 2016 || 1. 1. 2017[4]
 dvojtretinovou väčšinou a výslovné || Bude závisieť od dosiahnutia dostatočného počtu výslovných prijatí ||   || K dátumu 12 mesiacov po získaní potrebného počtu výslovných prijatí
 Pravidlá o zrážkach (Kódex III) || MSC 91, november 2012 || 28. zhromaždenie IMO, december 2013 || dvojtretinovou väčšinou tiché || 18 mesiacov || 1. 7. 2015 || 1. 1. 2016
 Kódex RO || MEPC 64, október 2012 MSC 91, november 2012 || MEPC 65, máj 2013 MSC 92, jún 2013 || –/– || –/– || –/– || –/–
 Protokol z roku 1978 k dohovoru MARPOL (Kódex RO)   || MEPC 64, október 2012 || MEPC 65, máj 2013 || dvojtretinovou väčšinou tiché || ≥ 10 mesiacov || 1. 4. 2014 || 1. 10. 2014
 Dohovor SOLAS a protokol z roku 1988 k dohovoru o nákladovej značke (Kódex RO) || MSC 91, november 2012 || MSC 92, jún 2013 || dvojtretinovou väčšinou tiché || ≥ 1 rok || 1. 7. 2014 || 1. 1. 2015
 Protokoly z roku 1978 a 1997 k dohovoru MARPOL (Kódex III)   || MEPC 64, október 2012 || MEPC 66, marec 2014 || dvojtretinovou väčšinou tiché || ≥ 10 mesiacov || 1. 2. 2015[5] || 1. 8. 2015[6]
 Dohovor SOLAS a protokol z roku 1988 k dohovoru o nákladovej značke (Kódex III) || MSC 91, november 2012 || MSC 93, máj 2014 || dvojtretinovou väčšinou tiché || ≥ 1 rok || 1. 7. 2015 || 1. 1. 2016
 Dohovor STCW a kódex STCW časť A (Kódex III) || MSC 92, jún 2013 || MSC 93, máj 2014 || dvojtretinovou väčšinou tiché || ≥ 1 rok || 1. 7. 2015 || 1. 1. 2016
1.5.        Príslušné právne predpisy EÚ
1.5.1.     Smernica 2009/15/ES
Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/15/ES
o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a
prehliadky lodí a pre príslušné činnosti námorných úradov[7] (ďalej len „smernica“) sa
zrušila a čiastočne nahradila smernica Rady 94/57/ES z 22. novembra
1994 o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce
inšpekcie a prehliadky a pre príslušné činnosti námorných úradov[8].
Touto smernicou sa upravuje vzťah medzi
členskými štátmi a uznanými organizáciami, ktoré členské štáty
oprávňujú, aby vykonávali štatutárne úlohy v ich mene.
1.5.2.     Nariadenie č. 391/2009
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES)
č. 391/2009 o spoločných pravidlách a normách pre organizácie
vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí[9]
(ďalej len „nariadenie“) upravilo a nahradilo systém uznávania a
hodnotenia klasifikačných spoločností, ktorý bol pôvodne stanovený v
smernici Rady 94/57/ES.
V nariadení sa stanovuje viacero kritérií
a povinností, ktoré musí organizácia spĺňať, aby získala a
následne si udržala uznanie EÚ. Tieto požiadavky sa týkajú štatutárnych, ako aj
klasifikačných činností a sú stanovené[10] v článku 8 ods. 4 a v
článkoch 9, 10 a 11, ako aj v prílohe I k tomuto nariadeniu.
Požiadavky stanovené v nariadení majú
konkrétny cieľ zvýšiť bezpečnosť všetkých lodí
v triede uznaných organizácií[11]
a predísť znečisťovaniu z týchto lodí. Sú formulované všeobecne
a nerobia žiadny rozdiel na základe vlajky.
V nariadení sa upravuje aj
udeľovanie a odnímanie uznania EÚ, ustanovuje pravidelné posudzovanie
uznaných organizácií Komisiou a stanovuje systém sankcií v prípade nesúladu.
1.5.3.     Smernica 2009/21/ES
V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2009/21/ES
o plnení povinností vlajkového štátu[12],
ktorá je zároveň súčasťou tretieho balíka o námornej
bezpečnosti, sa stanovuje viacero povinností pre členské štáty ako
vlajkové štáty. Ide najmä o povinnosť členských štátov prijať
opatrenia potrebné na to, aby sa audit ich úradov uskutočnený IMO vykonal
aspoň raz za sedem rokov. Platnosť tohto ustanovenia sa však
skončí: „najneskôr 17. júna 2017 alebo skôr, ak to ustanoví Komisia v
súlade s regulačným postupom uvedeným v článku 10 ods. 2, keď
nadobudne platnosť povinný systém auditu členských štátov IMO“.
1.5.4.     Smernica 2008/106/ES
V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/106/ES
o minimálnej úrovni prípravy námorníkov[13]
sa stanovuje okrem iného minimálna úroveň prípravy námorníkov v Únii na
základe noriem výcviku uvedených v dohovore STCW a súvisiacich usmerneniach
STCW, ako aj ustanovenia o minimálnej dĺžke odpočinku hliadkujúceho
personálu v súlade s týmto dohovorom.
V smernici 2008/106/ES sa stanovuje aj
niekoľko osobitných povinností pre členské štáty ako vlajkové a
prístavné štáty, ako sú: a) postupy a spoločné kritériá uznávania
osvedčení vydaných tretími krajinami zo strany členských štátov,
založené na takých požiadavkách na prípravu a osvedčovanie odbornej
spôsobilosti, aké sa uvádzajú v dohovore STCW, b) kritériá týkajúce sa kontroly
námorných inštitútov, programov prípravy a kurzov, c) ustanovenia
o kontrole plavidiel prístavnými orgánmi a o štátnom prístavnom dozore, d)
ustanovenia o presadzovaní prevencie podvodných praktík a systému sankcií
členskými štátmi.
1.6.        Právomoc EÚ
Komisia sa vzhľadom na uvedené príslušné
právne predpisy EÚ domnieva, že prijatie návrhu kódexu III a návrhu kódexu RO,
ako aj zmien dohovorov uvedených v oddieloch 1.1 a 1.2 vyššie patrí do
výlučnej právomoci EÚ, ktorú Únia nadobudla podľa článku 3 ods. 2
Zmluvy o fungovaní EÚ, pokiaľ prijatie príslušných medzinárodných
nástrojov môže ovplyvniť spoločné pravidlá alebo zmeniť ich
pôsobnosť. V tejto súvislosti:
1.           Návrh kódexu III má
nahradiť uznesenie A.973 (24) obsahujúce existujúci kódex na vykonávanie
záväzných nástrojov IMO, ktoré zas nahradilo uznesenie zhromaždenia A.847 (20),
ktoré sú členské štáty povinné uplatňovať so zreteľom na
článok 3 ods. 1 smernice 2009/15/ES.
2.           Kódex RO je
vyčerpávajúcim spôsobom upravený uvedenou smernicou a nariadením (ES)
č. 391/2009, a to buď priamo, alebo odkazom na viacero uznesení IMO.
3.           Podľa článku 7 ods.
2 prvého pododseku smernice 2009/15/ES: „Na základe prijatia nových nástrojov
alebo protokolov k medzinárodným dohovorom uvedeným v článku 2 písm. d)
Rada na návrh Komisie rozhodne s prihliadnutím na legislatívne postupy v
členských štátoch, ako aj relevantné postupy v IMO o podrobnostiach
ratifikácie týchto nových nástrojov alebo protokolov, pričom sa
ubezpečí o tom, že sa používajú jednotne a súčasne vo všetkých
členských štátoch.“
4.           Pojem „medzinárodné dohovory“
je vymedzený v smernici 2009/15/ES [článok 2 písm. d)] a nariadení (ES)
č. 391/2009 [článok 2 písm. b)] tak, aby zahŕňal dohovory
SOLAS a MARPOL a dohovor o nákladovej značke, spolu s ich príslušnými
protokolmi a zmenami a so súvisiacimi záväznými kódexmi v aktuálnom znení.

5.           Povinnosti, ktoré
členským štátom ako vlajkovým a prístavným štátom vyplývajú
z dohovoru STCW, sú vyčerpávajúcim spôsobom upravené smernicou 2008/106/ES.
V súlade s dobre konsolidovaným súborom judikatúry,
aj keď Únia nie je členom IMO, členské štáty nie sú oprávnené
prijímať povinnosti, ktoré by mohli mať vplyv na pravidlá EÚ
vyhlásené na dosiahnutie cieľov zmlúv, pokiaľ nie sú na to oprávnené
prostredníctvom rozhodnutia Rady na základe návrhu Komisie. Potreba oprávnenia
sa preto rozširuje na všetky takéto povinnosti, bez ohľadu na predmet
príslušných medzinárodných nástrojov.
1.7.        Oblasti konfliktu medzi
návrhmi kódexov IMO a právnymi predpismi EÚ
Komisia sa domnieva, že kódexy sú kompatibilné
s právnymi predpismi EÚ, s výnimkou týchto oblastí:
1.7.1.     Návrh kódexu III
1.7.1.1.  Osvedčenia o triede a
štatutárne osvedčenia
V časti 2 oddiele 16 kódexu sa ustanovuje
minimálny zoznam zdrojov a procesov, ktoré vlajkové štáty musia vytvoriť
na umožnenie správy programu bezpečnosti a ochrany životného
prostredia. Podľa bodu 1 tohto oddielu musí tento zoznam
zahŕňať „administratívne pokyny na vykonávanie príslušných
medzinárodných pravidiel a predpisov, ako aj vypracovanie a rozširovanie
akýchkoľvek výkladových vnútroštátnych predpisov, ktoré môžu byť
potrebné, vrátane osvedčení vydaných klasifikačnou
spoločnosťou uznanou vlajkovým štátom v súlade s pravidlom SOLAS XI-1/1,
ktoré vlajkový štát vyžaduje na preukázanie splnenia požiadaviek týkajúcich sa
štruktúry, mechaniky a elektrických inštalácií alebo iných požiadaviek
medzinárodného dohovoru, ktorého je daný vlajkový štát zmluvnou stranou, alebo
požiadavky vnútroštátnych predpisov vlajkového štátu“.
V nariadení (ES) č. 391/2009
a smernici 2009/15/ES sa vymedzujú dva typy osvedčení, ktoré môžu
byť vydané klasifikačnými spoločnosťami – „štatutárne
osvedčenia“, t. j. osvedčenia vydané vlajkovým štátom alebo v
mene vlajkového štátu v súlade s medzinárodnými dohovormi, a „osvedčenia
o triede“, t. j. doklady vydané uznanou organizáciou, ktorá osvedčuje
spôsobilosť lode na konkrétne použitie alebo prevádzku v súlade s
pravidlami a postupmi stanovenými a zverejnenými touto uznanou
organizáciou.
Na rozdiel od týchto ustanovení sa oddiel 16
návrhu kódexu III zrejme týka všetkých osvedčení vydávaných
klasifikačnými spoločnosťami podľa požiadaviek vlajkového
štátu, ktoré teda musia byť v zhode s administratívnymi pokynmi daného
štátu. To je potrebné chápať aj ako odkaz na to, čo sa v EÚ považuje
za klasifikáciu a vydávanie osvedčení o triede, najmä tých, ktoré sú
vyžadované ako dôkaz súladu s kapitolou II-1 časťou A-1 predpisom 3-1
dohovoru SOLAS[14],
ktoré ostávajú aktmi uznaných organizácií, a preto nemôžu požívať ochranu
ako akty štátu. Existuje preto riziko, že požiadavky obsiahnuté v uvedenom
nariadení týkajúce sa klasifikácie a vydávania osvedčení alebo opatrenia
prijaté na zabezpečenie plnenia týchto požiadaviek budú neoprávnene
spochybnené tretími štátmi alebo samými uznanými organizáciami na základe odlišných
administratívnych pokynov vydaných týmito štátmi.
1.7.1.2.  Oprávňovanie uznaných
organizácií
Podľa úvodnej časti oddielu 18
časti 2 návrhu kódexu III: „Vlajkový štát, ktorý oprávňuje uznanú
organizáciu, aby konala v jeho mene pri vykonávaní prehliadok, inšpekcií
a auditov, vydávala osvedčenia a doklady, označovala lode a
vykonávala ďalšie štatutárne činnosti požadované podľa dohovorov
IMO alebo v rámci svojich vnútroštátnych právnych predpisov, musí
upravovať takéto oprávnenie(-ia) v súlade s príslušnými požiadavkami
povinných medzinárodných nástrojov[…] iba vzhľadom na lode oprávnené
plávať pod jeho vlajkou.“
Podľa nariadenia (ES) č. 391/2009 sa
uznanie poskytuje na úrovni EÚ a uznaná klasifikačná spoločnosť
môže na základe takéhoto uznania plniť štatutárne aj klasifikačné
úlohy v EÚ. Okrem toho sa uznanie poskytuje pre celosvetové pôsobenie
klasifikačnej spoločnosti. Zoznam minimálnych kritérií a povinností
stanovený v nariadení (z ktorých mnohé majú štrukturálnu povahu) sa týka
všetkých činností organizácie, bez ohľadu na vlajku.
Uvedené obmedzenie v návrhu kódexu III
týkajúce sa možnosti vlajkového štátu upravovať činnosť
organizácie iba vzhľadom na lode plávajúce pod jeho vlajkou môže byť
vnímané ako v rozpore so súborom kritérií uplatňovaných na úrovni EÚ
ako podmienka sine qua non na udelenie a zachovanie uznania. Treba však
poznamenať, že uznanie poskytuje Komisia, zatiaľ čo členské
štáty môžu iba oprávňovať organizácie uznané na úrovni EÚ.
1.7.1.3.  Osobitné požiadavky
Zdá sa, že oddiel 18 návrhu kódexu III
poskytuje vyčerpávajúci zoznam oblastí, v ktorých štáty môžu
zasahovať do činnosti uznanej organizácie na zabezpečenie súladu
s určitými normami. Aj keď sú tieto požiadavky formulované v
širšom meradle, nepokrývajú všetky minimálne kritéria a povinnosti, ktoré
ustanovuje nariadenie – napr. kritérium B.5 (duševné vlastníctvo) alebo
povinnosti týkajúce sa harmonizácie pravidiel klasifikácie a vzájomného
uznávania podľa článku 10 ods. 1 nariadenia alebo ktoré vyplývajú z
povinností členských štátov podľa smernice 2009/15/ES – ako sú
ustanovenia o finančnej zodpovednosti stanovené v článku 5 ods. 2
písm. b).
Zdá sa však, že z povahy samého kódexu a
oblasti jeho pôsobnosti, ako sú uvedené v oddiele 6 („Kódex sa snaží
riešiť aspekty nevyhnutné pre zmluvnú vládu alebo zmluvnú stranu, aby
zabezpečili úplnú účinnosť ustanovení platných medzinárodných
nástrojov, ktorých sú zmluvnou vládou alebo zmluvnou stranou…“), okrem
prípadov, keď je formulovaný výslovný zákaz, jeho ustanovenia treba
chápať ako stanovenie minimálnych noriem, ktoré jednotlivé štáty môžu
rozpracovať a zlepšiť, čo je zámer uvedený v odôvodnení 4
nariadenia 391/2009.
1.7.1.4.  Uplatňovanie pravidiel
klasifikácie
Podľa časti 2 oddielu 19 návrhu
kódexu III „žiadny vlajkový štát nepoverí svoje uznané organizácie, aby
uplatňovali akékoľvek požiadavky týkajúce sa ich klasifikačných
pravidiel, požiadaviek, postupov alebo výkonu iných štatutárnych
certifikačných postupov nad rámec požiadaviek dohovoru a záväzných
nástrojov organizácie na lode, ktoré sa neplavia pod jeho vlajkou.“
Vlajkový štát teda nebude môcť
klasifikačným spoločnostiam, ktoré oprávňuje, ukladať
požiadavky, ktoré idú nad rámec požiadaviek dohovoru a povinných nástrojov IMO,
jedine v prípade lodí plávajúcich pod jeho vlajkou. Naopak, ktorýkoľvek
vlajkový štát môže uložiť také požiadavky, ktoré sú v súlade s dohovorom
IMO alebo inými záväznými nástrojmi IMO, vrátane kódexu III a kódexu RO.
Ako vidno z predchádzajúceho odseku, toto
ustanovenie nepokrýva viacero požiadaviek, ktoré sú obsiahnuté v nariadení a
smernici.
Okrem toho z precedensov pri vypracovaní
kódexov vyplynulo, že mnohé štáty majú sklon považovať niektoré z týchto
požiadaviek za zasahovanie do svojej zvrchovanosti. Tento dojem je však
neopodstatnený z týchto dôvodov:
·
klasifikačné spoločnosti majú aj
naďalej možnosť vypracovať si vlastné pravidlá a postupy,
ktoré považujú za vhodné, za predpokladu, že spĺňajú normy zamerané
na dosiahnutie cieľa stanovené IMO; uvedené pravidlá a postupy prijmú na
základe vlastnej a výlučnej právomoci,
·
z toho vyplýva, že vykonané klasifikačné
prehliadky a vydané klasifikačné osvedčenia na účely
zistenia a následného potvrdenia súladu s uvedenými pravidlami a postupmi
sú činnosti striktne súkromnej povahy, a preto nejde o akty
ktoréhokoľvek štátu ani o akty vykonané v mene ktoréhokoľvek štátu,
·
súkromná povaha klasifikácie a vydávania
osvedčení je skutočnosť, ktorá sa nemení ich zahrnutím do
vymedzenia „štatutárneho osvedčovania a služieb“; túto súkromnú povahu
nemení ani to, že v kapitole II-1 časti A-1 predpise 3-1 dohovoru
SOLAS sa vyžaduje, aby zmluvné strany zabezpečili, že lode plávajúce pod
ich vlajkou spĺňajú požiadavky klasifikačnej spoločnosti
uznanej úradmi týkajúce sa štruktúry, mechaniky a elektrických inštalácií; ako
je zrejmé zo znenia tohto ustanovenia, tieto požiadavky ostávajú požiadavkami
klasifikačnej spoločnosti, a nie uznávajúceho štátu;
·
každá klasifikačná spoločnosť sa
môže slobodne rozhodnúť, či uzatvorí dohody o oprávňovaní s
vlajkovými štátmi, alebo nie, a teda prijme alebo odmietne podmienky stanovené
týmito štátmi, ako podmienku uznania, pokiaľ ide o uvedené
klasifikačné pravidlá a postupy,
·
je preto povinnosťou každej uznanej
organizácie zabezpečiť, aby jej povinnosti na základe dohôd s
rozličnými vlajkovými štátmi boli navzájom kompatibilné. Aj keď je
celkom možné, že podmienky uznania organizácie, pokiaľ ide o klasifikáciu
a vydávanie osvedčení stanovené rozličnými štátmi môžu byť
navzájom nezlučiteľné, v žiadnom prípade to neznamená konflikt
zvrchovaných práv a nemá to žiadny iný dôsledok, len nemožnosť danej
organizácie udržať si súčasne uznanie všetkých alebo časti
týchto štátov.
Skúsenosti z minulých námorných katastrof, ako
boli nehody tankerov Erika a Prestige, ktoré sa plavili pod vlajkou (vtedy)
tretích krajín, ale boli klasifikované organizáciami uznanými EÚ,
zdôrazňujú, do akej miery námorná bezpečnosť a ochrana životného
prostredia v Európe závisia od dobrého výkonu klasifikačných
spoločností uznaných EÚ v oblasti štatutárneho osvedčovania a
klasifikácie, a to bez ohľadu na vlajku. Únia túto potrebu nemôže
ignorovať, lebo inak by nastal rozpor, keď organizácie oprávnené
udeľovať osvedčenia o bezpečnosti lodí EÚ, ktoré tým
získavajú prospech z voľného prístupu na trh značnej kvality a
veľkosti, by mohli uplatňovať nižší štandard pri
osvedčovaní lodí plávajúcich pod vlajkou tretích štátov, ktoré by mohli
predstavovať hrozbu pre legitímne, životne dôležité záujmy Únie, ako sú
bezpečnosť a ochrana životného prostredia. To je dôvod, prečo sa
v nariadení 391/2009, ako vyplýva z jeho článkov 1 a 4 v spojení s
odôvodnením 13, vyžaduje, aby sa dodržiavali vhodné kritériá a povinnosti
systémovej povahy týkajúce sa klasifikácie a štatutárneho
osvedčovania a aby sa nerobil žiaden rozdiel na základe vlajky, ako
podmienku sine qua non pre organizáciu, aby bola uznaná na úrovni EÚ a
následne si toto uznanie udržala.
1.7.2.     Návrh kódexu RO
1.7.2.1.  Osvedčenia o triede a
štatutárne osvedčenia
Podľa časti II oddielu 1.3 kódexu RO
„štatutárne osvedčovanie a služby“ znamenajú vydané osvedčenia a
poskytnuté služby na základe oprávnenia podľa zákonov, pravidiel a
predpisov stanovených vládou suverénneho štátu. To zahŕňa preskúmanie
plánu, prehliadku a/alebo audit vedúce k vydaniu osvedčenia alebo vykonané
na podporu vydania osvedčenia zo strany vlajkového štátu alebo v mene
vlajkového štátu, ako dôkaz súladu s požiadavkami uvedenými
v medzinárodnom dohovore alebo vo vnútroštátnych právnych predpisoch. To
zahŕňa osvedčenia vydané organizáciou uznanou vlajkovým štátom v
súlade s ustanoveniami pravidla SOLAS XI-1/1, pričom tieto osvedčenia
môžu obsahovať preukázanie splnenia požiadaviek klasifikačnej
spoločnosti týkajúcich sa štruktúry, mechaniky a elektrických inštalácií
podľa podmienok jej dohody o uznaní s vlajkovým štátom.“
Vzhľadom na vymedzenia pojmov „štatutárne
osvedčenie“ a „osvedčenie o triede“, ako sú stanovené v právnych
predpisoch EÚ, vyššie uvedené úvahy podľa odsekov 1.7.1.1 – 1.7.1.4
týkajúce sa návrhu kódexu III sú rovnako uplatniteľné aj pre návrh kódexu
RO.
1.7.2.2.  Spolupráca medzi uznanými
organizáciami
V odsekoch 3.9.3.1 a 3.9.3.2 časti
II návrhu kódexu RO sa stanovuje mechanizmus spolupráce medzi uznanými
organizáciami, ale v rámci, ktorý stanovil vlajkový štát.
Spolupráca medzi uznanými organizáciami sa
riadi článkom 10 ods. 1 nariadenia (ES) č. 391/2009 a týka sa
klasifikácie a vydávania osvedčení bez rozlišovania na základe vlajky. Zdá
sa, že na rozdiel od týchto ustanovení, ktoré sú obsiahnuté v právnych
predpisoch EÚ, odseky 3.9.3.1 a 3.9.3.2 časti II návrhu kódexu RO
vytvárajú isté obmedzenia v spolupráci medzi uznanými organizáciami, a to v tom
zmysle, že vykonávanie kódexu členskými štátmi by znamenalo, že a)
vzájomné uznávanie by bolo možné, len ak by v každom členskom štáte
existoval na tento účel rámec pre lode plávajúce pod jeho vlajkou,
pričom b) účinky tohto rámca by nemohli presahovať hranice
flotily plávajúcej pod vlajkami jednotlivých členských štátov.
Nariadenie 391/2009 je priamo
uplatniteľné vo všetkých členských štátoch, a preto spĺňa
podmienku a). Z dôvodov, ktoré sú uvedené v odsekoch 1.7.1.3 a 1.7.1.4, však
rámec spolupráce vytvorený nariadením 391/2009 presahuje hranice flotily
plávajúcej pod vlajkami jednotlivých členských štátov, a preto
nespĺňa podmienku b), čo znamená, že je v rozpore s odsekmi
3.9.3.1 a 3.9.3.2 časti II návrhu kódexu RO.
1.7.2.3.  Uplatňovanie pravidiel
klasifikácie
Vzhľadom na to, že ustanovenia odseku 3.9.3.3
časti II návrhu kódexu RO sú totožné s ustanoveniami zahrnutými v
časti 2 oddiele 19 návrhu kódexu III, úvahy uvedené v odseku 1.7.1.4
sú uplatniteľné aj na tieto ustanovenia.
1.7.2.4.  Oprávňovanie uznaných
organizácií
Podľa časti II oddiel 8.1.1 návrhu
kódexu RO „[...] vlajkový štát môže oprávniť RO, aby konala v jeho mene
pri štatutárnom osvedčovaní a službách a pri zisťovaní tonáže iba
v prípade lodí, ktoré sú oprávnené plaviť sa pod jeho vlajkou, ako je
požadované v týchto dohovoroch. Tieto oprávnenia nesmú požadovať, aby
uznané organizácie vykonávali činnosti, ktoré zasahujú do práv iného
vlajkového štátu.“
Toto ustanovenie by malo byť analyzované
v korelácii s vymedzením pojmu „štatutárne osvedčovanie a služby“ s
cieľom zistiť, či by rozšírenie požiadaviek vlajkového štátu za
rámec vydávania osvedčení o triede a minimálneho zoznamu kritérií, ktoré
musí spĺňať organizácia, aby bola uznaná na úrovni EÚ, mohli
spochybniť právomoci ostatných vlajkových štátov. V tejto súvislosti
sa na tomto mieste uplatňujú aj úvahy uvedené v odsekoch 1.7.1.3 a 1.7.1.4.
1.8.        Audit IMO
Predpokladané zmeny medzinárodných dohovorov
uvedených v tomto dokumente zavádzajú aj povinný systém auditu IMO
vymedzený ako „systém auditu členských štátov IMO vytvorený
organizáciou, ktorý zohľadňuje usmernenia vypracované organizáciou a
ktorého cieľom je zabezpečiť súdržné a účinné vykonávanie
nástrojov organizácie a napomáhať štátom pri zlepšovaní ich schopností a
celkovej výkonnosti v tomto ohľade“.
Podľa predložených zmien sa budú tieto
audity vykonávať v členských štátoch v pravidelných intervaloch.
Ako sa uvádza vo vymedzení, audit zohľadňuje súlad s nástrojmi IMO a
je založený na celkovom systéme, ktorý vypracoval generálny tajomník
organizácie s prihliadnutím na vypracované usmernenia.
Povinný audit IMO bude preto v zásade
posudzovať aj dodržiavanie požiadaviek medzinárodných dohovorov, ako sú
vymedzené v nariadení (ES) č. 391/2009 a smernici 2009/15/ES, vrátane
kódexu III a kódexu RO.
V tejto súvislosti je potrebné preskúmať,
či môže nastať stav nezlučiteľnosti medzinárodných
povinností členských štátov s povinnosťami, ktoré im vyplývajú
podľa práva EÚ.
Z analýzy vykonanej v oddieloch 1.7.1 a 1.7.2
vyplýva, že existuje viacero oblastí, v ktorých sú návrh kódexu III a návrh
kódexu RO v rozpore s platnými právnymi predpismi EÚ; preto je potrebné
zabezpečiť, aby boli povinnosti, ktoré členským štátom vyplývajú
z príslušných medzinárodných dohovorov v oblasti námornej bezpečnosti a v
súvislosti s ktorými budú auditované zo strany IMO zlučiteľné s ich
povinnosťami na úrovni EÚ.
1.9.        Smernica 2008/106/ES
Bez toho, aby boli dotknuté úvahy uvedené v
oddieloch 1.6 – 1.8, medzi návrhmi kódexov a smernicou 2008/106/ES neboli
zistené žiadne oblasti konfliktu.
1.10.      Záver
Vzhľadom na uvedené skutočnosti je
pre členské štáty jedinou možnosťou vyjadriť súhlas s tým, že
budú viazané kódexom III a kódexom RO, ak budú prijaté potrebné záruky na
zabezpečenie plného zachovania:
a)           úplnej účinnosti nariadenia 391/2009
a smernice 2009/15/ES, ako aj schopnosti Únie naďalej rozvíjať toto acquis
a
b)           schopnosti Komisie uznať iba
tie organizácie, ktoré spĺňajú kritériá a povinnosti ustanovené
v nariadení 391/2009, a odňať uznanie tým organizáciám, ktoré tieto
kritériá a povinnosti nespĺňajú,
Komisia sa domnieva, že na ochranu dosahovania
cieľov uvedenej smernice a nariadenia by členské štáty pri vyjadrení
súhlasu s tým, že budú viazané kódexom III a kódexom RO, mali uviesť
výslovnú výhradu vo vzťahu k svojim povinnostiam podľa práva EÚ a
podriadiť svoje námorné úrady povinnému systému auditu členských
štátov IMO.
Pokiaľ ide o otázky uvedené v odseku 1.7.1.3,
malo by postačovať, že členské štáty pri vyjadrení súhlasu s
tým, že budú viazané kódexom III a kódexom RO, objasnia, že príslušné
ustanovenia vykladajú určitým spôsobom – napr. ako poskytnutie len
minimálneho zoznamu požiadaviek, ktoré nebránia vlajkovým štátom ukladať
ďalšie požiadavky na uznané organizácie.
Na povinnosť členských štátov
podrobiť sa auditu IMO podľa ustanovenia článku 7 smernice 2009/21/ES
treba nazerať aj v kontexte povinností, ktoré im vyplývajú na
medzinárodnej úrovni a na úrovni EÚ. Preto by každý audit IMO mal overiť
súlad len s tými ustanoveniami medzinárodných dohovorov, ktoré členské
štáty prijali.
2013/0111 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTIE RADY
o pozícii, ktorá sa má prijať v mene
Európskej únie v rámci Medzinárodnej námornej organizácie (IMO) v súvislosti
s prijatím určitých kódexov a s tým súvisiacich zmien
dohovorov
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 100 ods. 2 v spojení
s jej článkom 218 ods. 9,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
keďže:
(1)       Teraz, keď bol kódex na
vykonávanie nástrojov IMO (kódex III) schválený Výborom IMO pre ochranu
morského prostredia na jeho 64. zasadnutí (MEPC 64, október 2012) a Výborom IMO
pre námornú bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí (MSC 91, november 2012),
očakáva sa, že kódex III bude prijatý na 28. zhromaždení IMO v decembri 2013.
(2)       Teraz, keď bol kódex IMO
pre uznané organizácie (kódex RO) schválený na zasadnutiach výborov IMO MEPC 64
a IMO MSC 91, očakáva sa, že kódex RO bude prijatý Výborom IMO pre ochranu
morského prostredia na jeho 65. zasadnutí v máji 2013 a Výborom IMO pre
námornú bezpečnosť na jeho 92. zasadnutí v júni 2013.
(3)       Výbor IMO MSC 91 schválil
zmeny Medzinárodného dohovoru o nákladovej značke z roku 1966
(ďalej len „dohovor o nákladovej značke“), Medzinárodných pravidiel
na zabránenie zrážkam na mori z roku 1972 a Medzinárodného dohovoru
o vymeriavaní lodí z roku 1969 s cieľom zabezpečiť, aby sa
kódex III spolu so súvisiacim systémom auditu vlajkového štátu stali povinnými,
na zváženie a prijatie na 28. zhromaždení IMO.
(4)       Výbor IMO MEPC 64 schválil
zmeny protokolov z rokov 1978 a 1997 k Medzinárodnému dohovoru o
zabránení znečisťovaniu z lodí z roku 1973 (ďalej len „dohovor
MARPOL“) s cieľom zabezpečiť, aby sa kódex III spolu so
súvisiacim systémom auditu vlajkového štátu stali povinnými. Očakáva sa,
že výbor prijme tieto zmeny na svojom 66. zasadnutí v roku 2014.
(5)       Výbor IMO MSC 91 schválil
zmeny Medzinárodného dohovoru o bezpečnosti ľudského života na
mori z roku 1974 (ďalej len „dohovor SOLAS“) a protokolu k nemu
z roku 1988, ako aj protokolu z roku 1988 k Medzinárodnému dohovoru
o nákladovej značke z roku 1966 s cieľom
zabezpečiť, aby sa kódex III spolu so súvisiacim systémom auditu
vlajkového štátu stali povinnými. Očakáva sa, že výbor na svojom 92.
zasadnutí, ktoré sa bude konať v júni 2013, schváli zmeny
Medzinárodného dohovoru o normách výcviku, kvalifikácie a strážnej služby
námorníkov z roku 1978 (ďalej len „dohovor STCW“) na rovnaký účel.
Očakáva sa, že výbor prijme zmeny uvedené v tomto odseku na svojom 93.
zasadnutí v roku 2014.
(6)       Výbor IMO MEPC 64 schválil
zmeny protokolu z roku 1978 k dohovoru MARPOL s cieľom
zabezpečiť, aby sa kódex RO stal povinným. Očakáva sa, že výbor
prijme tieto zmeny na svojom 65. zasadnutí.
(7)       Výbor IMO MSC 91 schválil
zmeny dohovoru SOLAS a protokolu z roku 1988 k dohovoru o nákladovej
značke, s cieľom zabezpečiť, aby sa kódex RO stal povinným.
Očakáva sa, že výbor prijme tieto zmeny na svojom 92. zasadnutí.
(8)       Po prijatí zmien uvedených
dohovorov generálny tajomník IMO predloží tieto zmeny príslušným zmluvným
stranám, aby vyjadrili svoj súhlas, buď tichý alebo výslovný, s tým, že
budú uvedenými zmenami viazané v súlade s príslušnými ustanoveniami
jednotlivých dohovorov.
(9)       Žiadny z uvedených dohovorov
neobsahuje ustanovenia vylučujúce formuláciu výhrad, pokiaľ ide o
zmeny.
(10)     Návrh kódexu III má
nahradiť uznesenie A.973 (24) obsahujúce existujúci kódex na vykonávanie
záväzných nástrojov IMO, ktoré zas nahradilo uznesenie zhromaždenia A.847 (20),
ktoré sú členské štáty povinné uplatňovať so zreteľom na
článok 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/15/ES o
spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce
inšpekcie a prehliadky lodí a pre príslušné činnosti námorných úradov[15].
(11)     Kódex RO je
vyčerpávajúcim spôsobom upravený uvedenou smernicou a nariadením
Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009 o spoločných pravidlách
a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí[16], a to buď priamo, alebo
odkazom na viacero uznesení IMO.
(12)     Okrem toho podľa
článku 7 ods. 2 prvého pododseku smernice 2009/15/ES na základe prijatia
nových nástrojov alebo protokolov k medzinárodným dohovorom uvedeným
v článku 2 písm. d) Rada na návrh Komisie rozhodne, s prihliadnutím
na legislatívne postupy v členských štátoch, ako aj na relevantné postupy
v IMO, o podrobnostiach ratifikácie týchto nových nástrojov alebo
protokolov, pričom sa ubezpečí o tom, že sa používajú jednotne a
súčasne vo všetkých členských štátoch. Pojem „medzinárodné dohovory“
je vymedzený v smernici 2009/15/ES aj v nariadení (ES) č. 391/2009
a zahŕňa dohovory SOLAS a MARPOL a dohovor o nákladovej
značke spolu s ich príslušnými protokolmi a zmenami a so súvisiacimi
záväznými kódexmi v aktuálnom znení.
(13)     Povinnosti, ktoré vlajkovým
štátom vyplývajú z dohovoru STCW, sú upravené smernicou 2008/106/ES o
minimálnej úrovni prípravy námorníkov[17]
zmenenej smernicou 2012/35/EÚ[18].
(14)     Je potrebné
zabezpečiť súlad povinností členských štátov, ktoré im vyplývajú
z uplatňovania kódexu III a kódexu RO na základe dohovorov uvedených
v predchádzajúcich odsekoch a na základe ďalších dohovorov,
podľa ktorých sú tieto kódexy pre zmluvné strany povinné, s právom Únie.
(15)     V smernici 2009/21/ES o
plnení povinností vlajkového štátu[19]
sa stanovuje viacero povinností pre členské štáty ako vlajkové štáty. Ide
najmä o povinnosť členských štátov prijať opatrenia potrebné na
to, aby sa audit ich úradov uskutočnený IMO vykonal aspoň raz za
sedem rokov. Platnosť tohto ustanovenia však uplynie najneskôr 17. júna 2017
alebo skôr, ak to ustanoví Komisia, keď nadobudne účinnosť
povinný systém auditu členských štátov IMO.
(16)     Z uvedených dôvodov kódex III
a kódex RO, ako aj príslušné zmeny dohovorov uvedených vyššie patria do
výlučnej právomoci EÚ, ktorú Únia získala podľa článku 3 ods. 2
Zmluvy o fungovaní EÚ, pokiaľ prijatie príslušných medzinárodných
nástrojov môže ovplyvniť spoločné pravidlá alebo zmeniť ich
pôsobnosť.
(17)     Viaceré ustanovenia v návrhu
kódexu III sú v rozpore s uvedenými nástrojmi práva EÚ, najmä pokiaľ ide
o: a) rozšírenie kódexu tak, aby sa vzťahoval na administratívne pokyny
vlajkového štátu, pokiaľ ide o klasifikáciu a vydávanie osvedčení,
čo prináša riziko, že požiadavky uvedené v nariadení (ES) 391/2009
týkajúce sa klasifikácie a vydávania osvedčení alebo opatrenia prijaté na
zabezpečenie plnenia týchto požiadaviek budú neoprávnene spochybnené, b)
obmedzenie možnosti vlajkového štátu upravovať činnosť uznaných
organizácií len na lode plávajúce pod jeho vlajkou, v rozpore s kritériami a
povinnosťami stanovenými v uvedenom nariadení, ktoré sa týkajú všetkých
činností uznaných organizácií, bez ohľadu na vlajku, c) zákaz pre
vlajkový štát poverovať svoje uznané organizácie, aby uplatňovali
požiadavky spojené s klasifikáciou alebo so štatutárnym osvedčovaním na
iné lode ako lode oprávnené plávať pod jeho vlajkou, nad rámec požiadaviek
dohovorov a záväzných nástrojov IMO, v rozpore s kritériami a povinnosťami
uvedenými vyššie.
(18)     Viaceré ustanovenia v návrhu
kódexu RO sú v rozpore s uvedenými nástrojmi práva EÚ, najmä pokiaľ ide o:
a) vymedzenie pojmu „štatutárne osvedčovanie a služby“, ktorý
zahŕňa služby a vydávanie osvedčení, ktoré sa v nariadení (ES) 391/2009
a smernici 2009/15/ES považujú za súčasť klasifikačných
činností uznaných organizácií, a teda sú súkromnej povahy, b) obmedzenie
požiadaviek na spoluprácu medzi uznanými organizáciami len v rámci, ktorý
stanovil vlajkový štát, v rozpore s povinnosťami stanovenými v
článku 10 nariadenia (ES) 391/2009, c) uplatňovanie
klasifikačných pravidiel, ako je uvedené vyššie. Okrem toho zákaz kladenia
požiadaviek na uznané organizácie, ktoré môžu zasahovať do práv iného
vlajkového štátu, uvedený v návrhu kódexu RO, môže, keď sa vykladá v
spojení so štatutárnym osvedčovaním a službami, ako sú vymedzené v
kódexe, viesť k nesprávnemu výkladu kódexu, a teda k neodôvodneným
obmedzeniam vykonávania požiadaviek stanovených v nariadení (ES) 391/2009 o
klasifikačných činnostiach uznaných organizácií.
(19)     Ani oblasti uvedené v návrhu
kódexu III, v ktorých zmluvné strany môžu zasahovať do činnosti
uznaných organizácií, ani požiadavky na uznané organizácie uvedené
v návrhu kódexu RO nepokrývajú všetky minimálne kritéria a povinnosti
ustanovené v nariadení 391/2009 alebo vyplývajúce z povinností
členských štátov v súlade so smernicou 2009/15/ES; tieto ustanovenia však
treba chápať, okrem prípadov, keď je formulovaný výslovný zákaz, ako
stanovenie minimálnych noriem, ktoré zmluvné strany môžu rozpracovať a
zlepšiť.
(20)     Schopnosť Únie
stanovovať, v súlade so zmluvami a s medzinárodným právom, vhodné
podmienky uznávania organizácií, ktoré si želajú byť členskými štátmi
oprávnené vykonávať prehliadky lodí a ich osvedčovanie v mene týchto
štátov, na dosiahnutie cieľov Únie a najmä na posilnenie námornej
bezpečnosti a ochrany životného prostredia, by nemala byť obmedzená
žiadnymi ustanoveniami návrhu kódexu III ani návrhu kódexu RO.
(21)     S výnimkou uvedených oblastí
potenciálneho konfliktu s právom EÚ oba návrhy kódexov sa musia celkovo
považovať za pozitívny vývoj, keďže vytvoria celosvetový vysoký
štandard pre činnosti vlajkových štátov a tiež uznaných organizácií; z
týchto dôvodov bolo vypracovanie kódexu RO IMO výslovne uvedené
v odôvodnení 4 nariadenia 391/2009. Únia by preto mala podporiť
prijatie oboch kódexov ako povinných nástrojov IMO.
(22)     Únia nie je členom IMO
ani zmluvnou stranou uvedených dohovorov. Je preto nevyhnutné, aby Rada
oprávnila členské štáty na vyjadrenie súhlasu s tým, že v záujme Únie
budú viazané zmenami k dohovorom, na ktorých základe sa kódex III a kódex RO
spolu so súvisiacim systémom auditu vlajkového štátu stanú povinnými,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
1.           Pozíciou Únie na 28.
zhromaždení IMO je súhlasiť s návrhom kódexu na vykonávanie nástrojov IMO,
ako bol schválený Výborom IMO pre námornú bezpečnosť na jeho 91.
zasadnutí a stanovený v dokumente IMO MSC 91/22 prílohe 16.
2.           Pozíciou Únie na 28.
zhromaždení IMO je súhlasiť:
a)      so zmenami Medzinárodného dohovoru o
nákladovej značke z roku 1966 s cieľom zabezpečiť, aby
sa kódex na vykonávanie nástrojov IMO spolu so súvisiacim systémom auditu
vlajkového štátu, ako boli schválené Výborom IMO pre námornú
bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí a stanovené v dokumente IMO MSC
91/22 prílohe 10, stali povinnými,
b)      so zmenami Medzinárodného dohovoru o
vymeriavaní lodí z roku 1969 s cieľom zabezpečiť, aby sa
kódex na vykonávanie nástrojov IMO spolu so súvisiacim systémom auditu
vlajkového štátu, ako boli schválené Výborom IMO pre námornú
bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí a stanovené v dokumente IMO MSC
91/22 prílohe 12, stali povinnými,
c)      so zmenami Medzinárodných pravidiel na
zabránenie zrážkam na mori z roku 1972 s cieľom zabezpečiť, aby
sa kódex na vykonávanie nástrojov IMO spolu so súvisiacim systémom auditu
vlajkového štátu, ako boli schválené Výborom IMO pre námornú
bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí a stanovené v dokumente
IMO MSC 91/22 prílohe 11, stali povinnými.
Článok 2
1.           Pozíciou Únie na 65.
zasadnutí Výboru IMO pre ochranu morského prostredia je súhlasiť s návrhom
kódexu IMO pre uznané organizácie, ako bol schválený uvedeným výborom na jeho 64.
zasadnutí a Výborom IMO pre námornú bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí
a stanovený v dokumente IMO MSC 91/22 prílohe 19.
2.           Pozíciou Únie na 65.
zasadnutí Výboru IMO pre ochranu morského prostredia je súhlasiť s
prijatím zmien protokolu z roku 1978 k Medzinárodnému dohovoru o zabránení
znečisťovaniu z lodí z roku 1973 s cieľom zabezpečiť,
aby sa kódex IMO pre uznané organizácie, ako bol schválený Výborom IMO pre
ochranu morského prostredia na jeho 64. zasadnutí a stanovený v dokumente IMO
MEPC 64/23 prílohe 23, stal povinným.
3.           Pozíciou Únie na 66.
zasadnutí Výboru IMO pre ochranu morského prostredia je súhlasiť s prijatím
zmien protokolov z rokov 1978 a 1997 k Medzinárodnému dohovoru o zabránení
znečisťovaniu z lodí z roku 1973 s cieľom zabezpečiť,
aby sa kódex na vykonávanie nástrojov IMO spolu so súvisiacim systémom auditu
vlajkového štátu, ako boli schválené Výborom IMO pre ochranu morského
prostredia na jeho 64. zasadnutí a stanovené v dokumente IMO MEPC 64/23 prílohe
20, stali povinnými.
Článok 3
1.           Pozíciou Únie na 92.
zasadnutí Výboru IMO pre námornú bezpečnosť je súhlasiť
s návrhom kódexu IMO pre uznané organizácie, ako bol schválený uvedeným
výborom na jeho 91. zasadnutí a Výborom IMO pre ochranu morského prostredia na
jeho 64. zasadnutí a stanovený v dokumente IMO MSC 91/22 prílohe 19.
2.           Pozíciou Únie na 92.
zasadnutí Výboru IMO pre námornú bezpečnosť je súhlasiť:
a)      so zmenami Medzinárodného dohovoru o
bezpečnosti ľudského života na mori z roku 1974 v znení zmien (SOLAS 1974)
s cieľom zabezpečiť, aby sa kódex IMO pre uznané
organizácie, ako bol schválený Výborom IMO pre námornú bezpečnosť na
jeho 91. zasadnutí a stanovený v dokumente IMO MSC 91/22 prílohe 20, stal
povinným,
b)      so zmenami protokolu z roku 1988 k
Medzinárodnému dohovoru o nákladovej značke z roku 1966 s cieľom
zabezpečiť, aby sa kódex IMO pre uznané organizácie, ako bol
schválený Výborom IMO pre námornú bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí a
stanovený v dokumente IMO MSC 91/22 prílohe 21, stal povinným.
3.           Pozíciou Únie na 93.
zasadnutí Výboru IMO pre námornú bezpečnosť je súhlasiť:
a)      so zmenami Medzinárodného dohovoru o
bezpečnosti ľudského života na mori z roku 1974 v znení zmien (SOLAS 1974)
s cieľom zabezpečiť, aby sa kódex na vykonávanie nástrojov IMO
spolu so súvisiacim systémom auditu vlajkového štátu, ako boli schválené
Výborom IMO pre námornú bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí
a stanovené v dokumente IMO MSC 91/22 prílohe 17, stali povinnými,
b)      so zmenami protokolu z roku 1988 k
Medzinárodnému dohovoru o nákladovej značke z roku 1966 s cieľom
zabezpečiť, aby sa kódex na vykonávanie nástrojov IMO spolu so
súvisiacim systémom auditu vlajkového štátu, ako boli schválené Výborom IMO pre
námornú bezpečnosť na jeho 91. zasadnutí a stanovené v dokumente IMO
MSC 91/22 prílohe 18, stali povinnými.
4.           Pozíciou Únie na 92. a 93.
zasadnutí Výboru IMO pre námornú bezpečnosť je súhlasiť so
schválením a s následným prijatím vhodných zmien dohovoru o normách
výcviku, kvalifikácie a strážnej služby námorníkov z roku 1978 s cieľom
zabezpečiť, aby sa kódex na vykonávanie nástrojov IMO spolu so
súvisiacim systémom auditu vlajkového štátu stali povinnými.
Článok 4
1.           Pozíciu Únie podľa
článkov 1 až 3 vyjadria členské štáty, ktoré sú členmi IMO,
konajúc spoločne v záujme Únie, a s výhradou uvedenou v prílohe k tomuto
rozhodnutiu.
2.           Formálne a drobné zmeny
pozície Únie, ktorá je stanovená v článkoch 1 až 3, môžu byť prijaté
bez nutnosti zmeny tejto pozície.
Článok 5
Členské štáty sú týmto oprávnené
vyjadriť svoj súhlas s tým, že budú viazané, v záujme Únie a s výhradou
uvedenou v prílohe k tomuto rozhodnutiu, zmenami uvedenými v článku 1
ods. 2, článku 2 ods. 2 a 3 a v článku 3 ods. 2 až 4.
Článok
6
Toto rozhodnutie je určené členským
štátom.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
PRÍLOHA
Výhrada [vložiť názov zmluvného
členského štátu]
V súvislosti s [vložiť názov
príslušného kódexu] chce [vložiť názov zmluvného členského štátu]
objasniť, že nič z uvedeného v tomto kódexe sa nesmie vykladať
ako akékoľvek obmedzenie ani ohraničenie plnenia jeho povinností,
ktoré mu vyplývajú z právnych predpisov EÚ. Konkrétne má [vložiť názov
zmluvného členského štátu] v úmysle aj naďalej dodržiavať
príslušné právne predpisy Únie o spoločných pravidlách a normách pre
organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí, najmä pokiaľ ide o:
–          vymedzenie pojmov „štatutárne
osvedčenia“ a „osvedčenia o triede“,
–          rozsah povinností a kritérií stanovených
pre uznané organizácie,
–          povinnosti, ktoré Európskej komisii
vyplývajú pri uznávaní organizácií, ich posudzovaní a prípadne ukladaní
nápravných opatrení alebo sankcií uznaným organizáciám.
Okrem toho sa [vložiť názov zmluvného
členského štátu] domnieva, že [vložiť názov príslušného
kódexu] obsahuje súbor minimálnych požiadaviek, ktoré jednotlivé štáty môžu
podľa potreby rozpracovať a zlepšiť s cieľom zvýšiť
námornú bezpečnosť a ochranu životného prostredia.
Každý audit IMO by mal overiť súlad len s
tými ustanoveniami medzinárodných dohovorov, ktoré prijal [vložiť názov
zmluvného členského štátu], vrátane podmienok tejto výhrady.
[1]               Výbor IMO pre ochranu morského prostredia.
[2]               Výbor IMO pre námornú bezpečnosť.
[3]               Alebo 12 mesiacov po dosiahnutí dostatočného
počtu výslovných prijatí.
[4]               Alebo 12 mesiacov po dosiahnutí dostatočného
počtu výslovných prijatí.
[5]               Lehota na prijatie by mohla byť odložená do 1. júla
2015 na účely zjednotenia so súčasnými zmenami dohovoru o nákladovej
značke a dohovorov SOLAS a STCW.
[6]               Nadobudnutie účinnosti by mohlo byť odložené
do 1. januára 2016 na účely zjednotenia so súčasnými zmenami dohovoru
o nákladovej značke a dohovorov SOLAS a STCW.
[7]               Ú. v. EÚ L 131, 28.5.2009, s. 47.
[8]               Ú. v. ES L 319, 12.12.1994, s. 20.
[9]               Ú. v. EÚ L 131, 28.5.2009, s. 11.
[10]             Článok 3 ods. 1.
[11]             Odôvodnenie 13.
[12]             Ú. v. EÚ L 131, 28.5.2009, s. 132.
[13]             Ú. v. EÚ L 323, 3.12.2008, s. 33; smernica naposledy
zmenená smernicou 2012/35/EÚ
[14]             Pozri ďalej odsek 1.7.1.4.
[15]             Ú. v. EÚ L 131, 28.5.2009, s. 47.
[16]             Ú. v. EÚ L 131, 28.5.2009, s. 11.
[17]             Ú. v. EÚ L 323, 3.12.2008, s. 33.
[18]             Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 78.
[19]             Ú. v. EÚ L 131, 28.5.2009, s. 132.