				|

		52012PC0164

			Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorým sa zjednodušuje prevoz motorových vozidiel už zaevidovaných v inom členskom štáte v rámci jednotného trhu /* COM/2012/0164 final - 2012/0082 (COD) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Bez ohľadu na prehlbujúcu sa integráciu
jednotného trhu, problémy s evidenciou motorových vozidiel stále predstavujú
pre podnikateľské subjekty, ale aj občanov časté prekážky v
rámci jednotného trhu. V zozname vypracovanom Komisiou boli problémy s
evidenciou motorových vozidiel označené za jeden z 20 hlavných problémov
súčasnej podoby jednotného trhu. V správe o občianstve EÚ za rok 2010
„Odstránenie prekážok vykonávania práv občanov EÚ“[1],
Komisia identifikovala problémy s evidenciou vozidiel ako jednu z hlavných
prekážok, ktorým občania čelia pri výkone svojich práv v rámci práva
EÚ a oznámila, že medzi plánovanými opatreniami na odstránenie týchto prekážok
je aj zjednodušenie formalít a podmienok na evidenciu vozidiel už zaevidovaných
v inom členskom štáte (opatrenie 6 správy o občianstve EÚ).
Povinnosť zaevidovať motorové vozidlo
evidované v členskom štáte pôvodu v prijímajúcom členskom štáte
je už dlhé roky zdrojom sťažností a súdnych prípadov. Občania
a podnikateľské subjekty, ktoré si kúpia motorové vozidlo v inej
krajine a vezmú si ho so sebou späť do krajiny, kde žijú, obyčajne
čelia zložitému a namáhavému postupu evidencie a administratívnym úkonom
náročným na čas.
Výsledkom je, že problémy týkajúce sa evidencie motorového
vozidla majú negatívny vplyv na voľný pohyb tovaru – základnú
slobodu, ktorá tvorí jeden z pilierov Európskej únie. Táto
skutočnosť bola zdôraznená v stratégii „Európa 2020: stratégia na
zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu“[2],
ktorá upozornila na to, že podnikateľské subjekty a občania musia aj
napriek právnej existencii jednotného trhu každodenne zápasiť s
problémami, ktoré sťažujú ich cezhraničné aktivity.
Vo svojom stanovisku z 11. marca 2011 Skupina
nezávislých zainteresovaných strán na vysokej úrovni pre oblasť
administratívnej záťaže podporila iniciatívu Komisie na zjednodušenie
formalít a podmienok týkajúcich sa evidencie. Okrem toho skupina vyzvala
vnútroštátne orgány, aby sa čo najskôr usilovali o zlepšenie postupov
evidencie vozidiel, najmä pokiaľ ide o vzájomné uznávanie potrebnej
dokumentácie, a ustúpili od zaťažujúcich požiadaviek na dodatočnú
dokumentáciu.
Všetky členské štáty majú systém evidencie
motorových vozidiel. Slúži ako úradné povolenie na uvedenie motorových vozidiel
do prevádzky v cestnej premávke vrátane ich identifikácie a vydania
evidenčného čísla. Evidenčné údaje sú používané na
zdaňovanie motorových vozidiel. Na konci postupu evidencie vydá
členský štát osvedčenie o evidencii, ktoré osvedčuje, že dané
vozidlo bolo zaevidované v členskom štáte. Osvedčenie o evidencii
obsahuje tiež meno a adresu osoby, na ktorej meno je vozidlo evidované
(„držiteľ“ osvedčenia o evidencii, ktorý nemusí byť nevyhnutne
vlastníkom motorového vozidla).
Keď je však vozidlo zaevidované v jednom
členskom štáte a bežne používané v inom, vyskytnú sa často dva
hlavné problémy:
(1)
Občania, ktorí sa sťahujú do iného
členského štátu, cezhraniční pracovníci, požičovne áut a tí,
ktorí majú motorové vozidlo na lízing v inom členskom štáte, sú často
povinní ho evidovať na území, kde žijú, alebo kde sa vozidlo používa, i
keď už je evidované v inom členskom štáte. Toto je napr. prípad,
keď držitelia osvedčenia zmenia svoje bydlisko a natrvalo sa presťahujú
do iného členského štátu aj so svojím motorovým vozidlom. Pre
občanov, ktorí žijú časť roka v jednom členskom štáte a
druhú časť v inom, ako aj cezhraničných pracovníkov, ktorí vo
svojom členskom štáte používajú motorové vozidlo evidované ich zamestnávateľom
v inom členskom štáte, to však predstavuje značný problém. V tomto
prípade je motorové vozidlo evidované v jednom z členských štátov, ale iný
členský štát od držiteľa často požaduje, aby vozidlo zaevidoval
tam. Lízingové spoločnosti majú takisto problémy s evidenciou,
prinajmenšom vtedy, keď sú držiteľmi osvedčenia o evidencii a
motorové vozidlo používa osoba usadená v inom členskom štáte. Nakoniec,
požičovne áut, ktoré chcú presunúť časť svojho vozového
parku do iného členského štátu z dôvodu sezónneho dopytu, sú obyčajne
povinné evidovať vozidlá aj v tomto členskom štáte.
(2)
Formality opätovnej evidencie motorového vozidla
prevezeného z jedného členského štátu do druhého sú často veľmi
namáhavé a zdĺhavé. Prevoz motorového vozidla na dlhšie obdobie do iného
členského štátu vedie v prijímajúcom členskom štáte k novému
administratívnemu zaťaženiu a obyčajne aj k dodatočnej
administratívnej záťaži spôsobenej zrušením evidencie vozidla v
členskom štáte pôvodu. Dodatočné zaťaženie je spôsobené hlavne
tým, že orgány zodpovedné za evidenciu motorových vozidiel prijímajúceho
členského štátu majú o motorovom vozidle, okrem informácií, ktoré môžu
nájsť na osvedčení o evidencii, len veľmi málo alebo žiadne
informácie. Ak sa má vozidlo opätovne prihlásiť v tom istom členskom
štáte, orgány zodpovedné za evidenciu sa môžu spoliehať na informácie zo
svojich vnútroštátnych databáz.
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI
STRANAMI A POSÚDENIE VPLYVU
Tento návrh je sprevádzaný zhrnutím posúdenia
vplyvu a posúdením vplyvu, ktorého návrh posúdila Rada Európskej komisie
pre hodnotenie vplyvu a svoje stanovisko vydala 16. decembra
2011.Záverečné posúdenie vplyvu bolo náležite zmenené a doplnené.
Tento návrh by v prípade podnikateľských
subjektov, občanov a orgánov zodpovedných za evidenciu viedol k veľmi
výraznému administratívnemu zjednodušeniu. Zníženie administratívnej
záťaže by predstavovalo úspory v hodnote minimálne 1 445 miliónov EUR
za rok.
Od marca do mája 2011 prebiehali prostredníctvom
I.P.M. (Váš názor v Európe) verejné konzultácie zainteresovaných strán,
pozostávajúce z dotazníkov špeciálne pripravených pre potreby občanov,
hospodárskych subjektov a verejných orgánov. Zhrnutie výsledkov z verejných
konzultácií možno nájsť v prílohe 1 posúdenia vplyvu a je tiež k
dispozícii na internetovej stránke Európa[3]. Všetky minimálne
požiadavky Komisie boli splnené. Dňa 21. júna 2011 sa konala konferencia,
kde boli odprezentované predbežné výsledky verejných konzultácií a poskytol sa
ďalší priestor na diskusiu a výmenu informácií medzi rôznymi zainteresovanými
stranami, najmä pre verejné orgány zodpovedné za evidenciu v členských
štátoch.
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
3.1         Ciele návrhu
Všeobecným cieľom tejto iniciatívy je
zlepšiť fungovanie jednotného trhu odstránením administratívnych prekážok
týkajúcich sa postupu opätovnej evidencie motorových vozidiel, ktoré v
súčasnosti obmedzujú voľný pohyb tovaru.
Špecifickými cieľmi tejto iniciatívy sú
harmonizácia, zefektívnenie a zjednodušenie postupov opätovnej evidencie
vozidla evidovaného v inom členskom štáte v prospech občanov,
zamestnancov, zamestnávateľov, požičovne áut a lízingové
spoločnosti a orgány zodpovedné za evidenciu. Okrem toho sa táto
iniciatíva zameriava na zníženie administratívnej záťaže všetkých
zainteresovaných aktérov, bez toho, aby došlo k ohrozeniu bezpečnosti
cestnej premávky alebo predchádzania kriminalite a podvodom.
Plánované operačné ciele tejto iniciatívy sú:
–
určiť, v ktorom členskom štáte by sa
malo zaevidovať motorové vozidlo prevážané medzi členskými štátmi;
–
skrátiť čas postupov opätovnej evidencie;

–
znížiť administratívne zaťaženie
občanov a podnikateľských subjektov obmedzením počtu
dokladov potrebných na realizáciu postupu opätovnej evidencie a
uľahčením výmeny údajov medzi vnútroštátnymi orgánmi zodpovednými za
evidenciu.
3.2.        Právny základ – forma
právneho aktu
Súčasné problémy a rozdiely v
administratívnych pravidlách na vnútroštátnej úrovni, pokiaľ ide opätovnú
evidenciu motorových vozidiel, ktoré bolo zaevidované v inom členskom
štáte, bránia voľnému pohybu týchto vozidiel v EÚ. EÚ má preto na základe
článku 114 ZFEÚ právo zasiahnuť, aby sa zabezpečilo riadne
fungovanie jednotného trhu, pokiaľ ide o jazdené motorové vozidlá
nadobudnuté v inom členskom štáte. Okrem toho by bol tento návrh prínosom
pre občanov prevážajúcich motorové vozidlo do iného členského štátu
ich pobytu, pre občanov používajúcich motorové vozidlo zaevidované v
členskom štáte ich zamestnania, ako aj pre požičovne áut (a do
určitej miery pre lízingové firmy), ktoré sa z dôvodu požiadaviek na evidenciu
vozidla pre vlastné potreby alebo potreby svojich klientov, stretávajú s
prekážkami v cezhraničnom používaní týchto vozidiel.
Navrhovaný právny nástroj má formu nariadenia z
týchto dôvodov. Nariadenie je priamo uplatniteľné v členských štátoch
bez potreby transpozície do rôznych vnútroštátnych právnych predpisov.
Keďže by sa legislatívny nástroj uplatňoval len v cezhraničných
situáciách v rámci EÚ, nariadenie by zabezpečilo právnu istotu a
zjednodušenie v rámci vnútorného trhu. Okrem toho je nariadenie účinnejší
nástroj na organizovanie elektronickej výmeny informácií medzi vnútroštátnymi
orgánmi zodpovednými za evidenciu. Nakoniec ak by mal právny akt formu
nariadenia, odstránila by sa hrozba pridávania ďalších požiadaviek zo
strany členských štátov.
3.3         Obsah návrhu
Článkom 1 sa
potvrdzuje zásada, že členský štát je oprávnený vyňať
určité kategórie motorových vozidiel z povinnosti evidencie.
Skutočnosť, že motorové vozidlo bolo zaevidované v inom členskom
štáte neznamená, že to isté motorové vozidlo má byť predmetom povinnosti
prihlásiť sa do evidencie v členskom štáte, do ktorého bolo
prevezené. V článku 1 sa tiež výslovne zdôrazňuje, že na motorové
vozidlá zaevidované v tretích krajinách sa nevzťahuje rozsah pôsobnosti
tohto návrhu. Okrem toho je tento návrh vypracovaný tak, aby
nezahŕňal evidenciu motorových vozidiel, ktoré boli zaevidované v tom
istom členskom štáte. Opätovné evidencie motorových vozidiel v rámci toho
istého štátu sú teda aj naďalej predmetom vnútroštátnych pravidiel
členských štátov a nebudú dotknuté týmto návrhom. Navyše členské
štáty môžu, pokiaľ ide o motorové vozidlá, aj naďalej vykonávať
svoju daňovú právomoc v súlade s právom Únie.
Článok 2 obsahuje
vymedzenia pojmov, ktoré podrobne odrážajú existujúce definície stanovené v
práve Únie, najmä v smernici 1999/37/ES z 29. apríla o registračných
dokumentoch pre vozidlá[4]. Táto smernica sa
vzťahuje na motorové vozidlá, ktoré sú predmetom rámcovej smernice
Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES z 5. septembra ktorou sa zriaďuje
rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel,
systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre
tieto vozidlá[5] a smernice Európskeho
parlamentu a Rady 2002/24/ES z 18. marca 2002 o typovom schválení dvoj- a
trojkolesových motorových vozidiel, ktorou sa zrušuje smernica Rady 92/61/EHS[6]
a nevzťahuje sa na poľnohospodárske alebo lesné traktory. Smernica
1999/37/ES však podľa nedávneho rozsudku Súdneho dvora[7]
neustanovuje úplnú harmonizáciu.
V článku 3 sa
stanovuje, že členský štát môže vyžadovať na svojom území evidenciu
vozidla zaevidovaného v inom členskom štáte len v prípade, ak držiteľ
osvedčenia o evidencii má svoj obvyklý pobyt na jeho území. Článkom 3
sa navrhuje niekoľko kritérií na určenie obvyklého pobytu. V prípade
fyzických osôb, ktoré nevykonávajú svoju podnikateľskú činnosť,
sa navrhujú kritériá stanovené v článku 7 nariadenia Rady 83/182/EHS z 28.
marca 1983 o oslobodení od daní, ktoré platia v rámci Spoločenstva pre
dočasný dovoz určitých dopravných prostriedkov[8].
V prípade spoločností odkazujú navrhované kritériá na sídlo
spoločnosti alebo miesto podnikania, čo znamená, že ak ide o
vozidlách evidované na meno spoločnosti v jednom členskom štáte, v
ktorom má sídlo, a používané zamestnancom, ktorý má svoj obvyklý pobyt v druhom
členskom štáte, nemôže druhý členský štát požadovať evidenciu na
svojom území. Týmto prístupom sa zabráni tomu, aby sa v každom jednom prípade
muselo v členskom štáte, v ktorom má zamestnanec obvyklý pobyt,
posudzovať, či vozidlo spoločnosti je používané hlavne na
súkromné alebo pracovné účely a či sa dochádzanie z domu do práce
počíta ako súkromné alebo pracovné použitie.
Článkom 4 sa
stanovuje jasné a jednoduché pravidlo: v prípade, že držiteľ
osvedčenia o evidencii zmení svoj obvyklý pobyt z jedného členského
štátu do druhého členského štátu, mal by požiadať o evidenciu svojho
vozidla do šiestich mesiacov po svojom príchode. Počas tohto obdobia
nesmie členský štát príchodu obmedziť používanie tohto vozidla.
Článok 4 tiež obsahuje výrazné zjednodušenie postupov evidencie v prípade
motorových vozidiel, ktoré už boli zaevidované v inom členskom štáte.
Uplatňuje ustálenú judikatúru Súdneho dvora o voľnom pohybe tovaru,
podľa ktorej by členské štáty mali uľahčiť obchod v
rámci EÚ uznávaním dokladu vydaného iným členským štátom, ktorý
preukazuje, že napr. vozidlo evidované na území daného štátu absolvovalo
kontrolu technického stavu. Súdny dvor tiež uvádza, že súčasťou tejto
zásady vzájomného uznávania evidencie a informácií o technickom stave by mala
byť aj spolupráca medzi orgánmi členských štátov, pokiaľ ide o
doplnenie prípadných chýbajúcich údajov[9]. Článkom 4 sa však
táto spolupráca riadi elektronicky tak, že orgán zodpovedný za evidenciu
vozidla by mal vyhľadávať údaje v evidencii vozidiel členského
štátu, v ktorom bolo motorové vozidlo zaevidované, prostredníctvom
softvérovej aplikácie uvedenej v článku 7 a v prílohe II. Táto zásada
administratívnej spolupráce elektronickou cestou funguje aj naopak: keď
členský štát eviduje vozidlo, ktoré už bolo zaevidované v inom
členskom štáte, orgán zodpovedný za evidenciu motorového vozidla v
cieľovom členskom štáte je podľa článku 4 povinný
informovať orgán zodpovedný za evidenciu členského štátu, v ktorom
bolo vozidlo evidované predtým. Nakoniec sa článkom 4 tohto návrhu v
určitých špecifických prípadoch umožňujú doplnkové kontroly
motorového vozidla.
V článku 5 je
presne vymedzené, v ktorých prípadoch sú orgány zodpovedné za evidenciu
oprávnené zamietnuť evidenciu motorového vozidla, ktoré už bolo
zaevidované v inom členskom štáte. Hlavným cieľom článku 5 je
zabrániť podvodom a zabezpečiť bezpečnosť cestnej
premávky, keďže opätovná evidencia motorového vozidla evidovaného v inom
členskom štáte sa niekedy využíva na legalizáciu odcudzených vozidiel
alebo dokladov vozidla. Odcudzené vozidlá sa často predávajú so zmenenou
identitou napr. prostredníctvom „klonovania“ (prípad, keď je vozidlo
odcudzené a potom sú identifikátory jeho originality odstránené a zmenené tak,
aby zodpovedali identite iného vozidla, ktoré je v súčasnosti legitímne v
prevádzke, takže odcudzené vozidlo preberie tohto legitímneho vozidla, ktoré je
legitímne v prevádzke a teraz sa používajú dve vozidlá s rovnakým
evidenčným číslom) alebo tzv. „ringing“ (spôsob, keď je identita
odcudzeného vozidla vymenená za identitu z vážne poškodeného vozidla). Tomuto
sa dá zabrániť len úzkou spoluprácou medzi orgánmi zodpovednými za
evidenciu. Preto by tento článok mal prispieť k vykonávaniu:
·
smernice Európskeho parlamentu a Rady
2000/53/ES z 18. septembra 2000 o vozidlách po dobe
životnosti[10]. Touto smernicou sa
členské štáty zaväzujú, aby, okrem iného, vykonali potrebné opatrenia s
cieľom zabezpečiť, že sa všetky vozidlá po dobe životnosti
prevezú do autorizovaných spracovateľských zariadení. Podľa smernice
musia členské štáty vytvoriť systém, podľa ktorého je
predloženie osvedčenia o likvidácii podmienkou na odhlásenie vozidla z
evidencie vozidla po jeho dobe životnosti. Toto osvedčenie sa vystavuje
držiteľovi a/alebo vlastníkovi vtedy, keď sa vozidlo po dobe životnosti
prevezie do spracovateľského zariadenia.
·
Rozhodnutie Rady 2004/919/ES z 22. decembra 2004 o
potláčaní trestnej činnosti súvisiacej s vozidlami, ktorá má
cezhraničné dôsledky[11], ktoré sa zameriava na
dosahovanie lepšej spolupráce v rámci Európskej únie s cieľom
predchádzať a bojovať s cezhraničnou trestnou
činnosťou súvisiacou s vozidlami, pričom sa pozornosť
venuje najmä súvislosti medzi krádežami vozidiel a ilegálnym obchodom s
vozidlami. Týmto rozhodnutím sa každý členský štát zaväzuje
zabezpečiť, aby jeho príslušné orgány prijali potrebné kroky s
cieľom zabrániť zneužívaniu a krádeži dokladov o evidencii vozidiel.
Týmto rozhodnutím sa pre orgány činné v trestnom konaní stanovuje
povinnosť informovať vnútroštátne orgány zodpovedné za evidenciu vozidiel
o tom, či je vozidlo, ktoré je prihlasované, vedené ako odcudzené.
Cieľom tohto rozhodnutia je tiež zabrániť zneužívaniu osvedčení
o evidencii vozidla: každý členský štát musí zabezpečiť, aby
jeho príslušné orgány prijali potrebné kroky na odobratie vlastníkovho alebo
držiteľovho osvedčenia o evidencii vozidla v prípade, že bolo vozidlo
vážne poškodené pri havárii (úplné zničenie vozidla). Osvedčenie o
evidencii musí byť tiež odobraté vtedy, ak počas kontroly orgánu činného
v trestnom konaní vzniklo podozrenie, že došlo k porušeniu identifikátorov
vozidla, ako je napr. identifikačné číslo vozidla.
Článkom 6 sa
zabezpečuje, aby bol obchod s jazdenými vozidlami v rámci EÚ jednoduchší,
a to prostredníctvom harmonizovaných pravidiel o dočasnej evidencii motorových
vozidiel. Takéto pravidlá sú potrebné najmä pre osoby kupujúce motorové vozidlo
v inom členskom štáte, aby mohli previezť vozidlo do svojho
členského štátu a nechať ho tam zaevidovať. Keď je vozidlo,
ktoré už bolo zaevidované v jednom členskom štáte, predané osobe usadenej
v inom členskom štáte, predajca pravdepodobne okamžite po predaji odhlási
motorové vozidlo z evidencie. Predajca pravdepodobne neumožní kupujúcemu
jazdiť na motorovom vozidle s číslom, pod ktorým ho predajca zaevidoval.
Dočasný evidenčný systém je nevyhnutný preto, aby zlepšil fungovanie
trhu s jazdenými motorovými vozidlami a zabezpečil, aby sa dočasne
preklenulo obdobie medzi evidenciou v prvom členskom štáte a novou
evidenciou v druhom členskom štáte. Dočasný evidenčný systém tiež
umožní orgánom zodpovedným za evidenciu garantovať kvalitu
evidenčných údajov v svojej evidencii, takže môže dôjsť k ich
jednoduchej výmene prostredníctvom softvéru uvedeného v článku 7. V
článku 6 sa navrhuje obmedziť platnosť dočasnej evidencie
na 30 dní, aby to bolo v súlade s článkom 15 smernice Európskeho
parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za
škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti
poistenia tejto zodpovednosti[12]. Článkom 15
smernice 2009/103/ES sa upravuje poistenie motorového vozidla odoslaného z
jedného členského štátu do druhého tak, že sa v takýchto prípadoch za
členský štát, v ktorom je umiestnené riziko, považuje členský štát
určenia okamžite po prijatí zásielky kupujúcim na obdobie tridsiatich dní,
hoci vozidlo nebolo formálne zaevidované v členskom štáte určenia. V
prípade, že sa vozidlo stane účastníkom nehody počas obdobia a je
nepoistené, orgán zodpovedný za náhradu škody v členskom štáte
určenia bude zodpovedný za náhradu škody stanovenú v článku 10
smernice 2009/103/ES.
Článkom 7 tohto
návrhu sa upravuje elektronická výmena evidenčných údajov vozidla medzi
členskými štátmi, na účely opätovnej evidencie motorového vozidla.
Článkom 7 sa Komisia oprávňuje prijímať vykonávacie akty,
ktorými sa ustanovia spoločné postupy a špecifikácie pre softvérovú
aplikáciu vrátane formátu vymieňaných údajov, technických postupov na
elektronické vyhľadávanie v a prístup do vnútroštátnych elektronických evidencií,
postupov týkajúcich sa prístupov a bezpečnostných mechanizmov.
Elektronická výmena údajov o evidencii vozidiel medzi členskými štátmi by
sa mala vykonávať v súlade s európskym rámcom interoperability (EIF)[13].
Článok 8 sa
zameriava na uľahčeniu obchodu s jazdenými vozidla v rámci EÚ, a to
prostredníctvom harmonizovaných pravidiel o „evidencii motorových vozidiel na
osobitné účely“. V súčasnosti existujú systémy „evidencie na osobitné
účely“ vo väčšine členských štátov, aby umožnili predajcom jazdiť
s motorovými vozidlami po verejných komunikáciách na krátke časové obdobie
bez povinnosti ich riadne zaevidovať. Systémy „evidencie na osobitné
účely“ sú obyčajne vyhradené pre výrobcov, montážne závody,
distribútorov a obchodníkov v súvislosti s motorovými vozidlami, ktoré vlastnia,
alebo na skúšobné účely. Väčšina členských štátov nevydáva
osvedčenia o evidencii na osobitné účely ako také, ktoré by
zahŕňali identifikáciu motorového vozidla. Často poskytujú iný
typ dokladu, kde sa uvádza spojenie medzi tabuľkami s evidenčným
číslom a ich držiteľom, a/alebo vyžadujú, aby si držiteľ viedol
denník jázd, v ktorom by bolo zaznamenané kam s týmito tabuľkami s
evidenčným číslom jazdil. Prax však ukazuje že „evidenciu na osobitné
účely“ ostatné členské štáty neuznávajú, obyčajne z dôvodu absencie
riadneho osvedčenia o evidencii, takže väčšina distribútorov a
obchodníkov mimo územia svojho štátu túto evidenciu na osobitné účely
nevyužíva. Cieľom článku 8 je odstrániť tieto prekážky obchodu s
jazdenými motorovými vozidlami v rámci EÚ prostredníctvom spoločného
systému, kde by „evidencie na osobitné účely“ udelené výrobcom, montážnym
závodom, distribútorom a obchodníkom so sídlom v jednom členskom štáte
boli uznávané v druhom členskom štáte. Článkom 8 sa Komisia oprávňuje
prijať vykonávacie akty na stanovenie formátu a vzoru osvedčenia o
evidencii na osobitné účely.
Článkom 9 sa pre
členské štáty stanovuje povinnosť informovať Komisiu o názvoch a
kontaktných údajoch orgánov zodpovedných za evidenciu vozidiel, ktoré majú na
starosti vedenie úradných evidencií vozidiel na svojom území a
uplatňovanie tohto nariadenia. Komisia potom uverejní zoznam orgánov
zodpovedných za evidenciu a všetky aktualizácie tohto zoznamu na svojej webovej
stránke. Okrem toho sa článkom 9 stanovuje pre orgány zodpovedné za
evidenciu vozidiel povinnosť zabezpečiť, aby informácie o
evidencii vozidiel v členskom štáte príslušného orgánu a názvy a kontaktné
údaje o tomto orgáne boli ľahko prístupné verejnosti.
Článkami 10 a 11
sa na Komisiu deleguje právomoc prijímať zmeny a doplnenia príloh I a II
so zreteľom na technický pokrok, najmä s cieľom zohľadniť
príslušné zmeny a doplnenia smernice 1999/37/ES alebo zmeny a doplnenia k iným
aktom Únie priamo súvisiacim s aktualizáciou príloh I a II. Týmito článkami
sa tiež deleguje na Komisiu právomoc stanoviť podmienky, ktoré by mali
podnikateľské subjekty používajúce osvedčenia o evidencii vozidiel na
osobitné účely splniť, aby vyhoveli požiadavkám na dobrú povesť
a požadovanú odbornú spôsobilosť a špecifikovať dĺžku platnosti
osvedčení o evidencii na osobitné účely:
–
Príloha I by mala zodpovedať obsahu
harmonizovaného osvedčenia o evidencii stanoveného v smernici 1999/37/ES,
pokiaľ ide o údaje o vozidle. Keďže ani osobné údaje držiteľa
predchádzajúceho osvedčenia o evidencii, ani osobné údaje
ktorejkoľvek inej osoby uvedenej na osvedčení (t.j. vlastníka,
používateľa atď.) nie sú potrebné na účely opätovnej evidencie,
tieto údaje nie sú obsahom prílohy I, napriek tomu, že sú súčasťou
povinných informácií stanovených v harmonizovanom osvedčení o evidencii,
ustanovenom v smernici 1999/37/ES. Nemožno však vylúčiť budúce zmeny
týkajúce sa napr. obsahu osvedčenia o zhode, ktoré tvorí základ prvej
evidencie. Takéto zmeny by mohli byť dôsledkom napr. zmeny a doplnenia
rámcovej smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES
z 5. septembra 2007, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové
schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov,
komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto
vozidlá. Delegovanie právomoci by malo umožniť Komisii prispôsobiť
prílohu I takýmto zmenám a doplneniam.
–
Príloha II odkazuje výslovne na softvérovú
aplikáciu, ktorá si bude pravdepodobne vyžadovať niekoľko
ďalších technických aktualizácii, aby sa zohľadnil technologický
pokrok v oblasti informačných technológií. Delegovanie právomoci by malo
umožniť Komisii zodpovedajúcim spôsobom prispôsobiť prílohu II.
–
Delegovanie právomoci by malo umožniť Komisii
stanoviť podmienky, ktoré by mali podnikateľské subjekty používajúce
osvedčenia o evidencii na osobitné účely splniť, aby vyhoveli
požiadavkám na dobrú povesť a požadovanú odbornú spôsobilosť
podľa článku 8 ods. 1 písm. c). Komisii by mala zároveň
umožniť špecifikáciu dĺžky platnosti osvedčení o evidencii na
osobitné účely.
Článkom 12 sa
stanovuje postup výboru na vykonávanie článku 7 a 8, t.j. vykonávacie akty
pre spoločné postupy a špecifikácie pre softvérovú aplikáciu uvedenú v
článku 7 vrátane formátu vymieňaných údajov, technických postupov na
elektronické vyhľadávanie v a prístupu do vnútroštátnych elektronických
evidencií, postupov týkajúcich sa prístupných práv a bezpečnostných
mechanizmov, ako aj vykonávacích aktov na stanovenie formátu a vzoru
osvedčenia o evidencii na osobitné účely. Tieto vykonávacie akty by
mali všeobecný rozsah, takže postup preskúmania by sa mal uplatniť v
súlade s článkom 2 ods. 2 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady
(EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a
všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú
vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie[14].
Článkom 13 sa
upravuje hodnotenie tohto nariadenia, ktorého výsledkom by štyri roky po
nadobudnutí jeho účinnosti mala byť správa pre Európsky parlament a
Radu. V hodnotení by sa mali identifikovať možné problémy a nedostatky
nariadenia a toto hodnotenie by mohlo predstavovať základ pre ďalšie
opatrenia vrátane možného návrhu na zmenu a doplnenie tohto nariadenia,
pokiaľ ide o ďalšie administratívne zjednodušenie pre občanov a
podnikateľské subjekty a lepšiu integráciu jednotného trhu s jazdenými
motorovými vozidlami.
V článku 14 sa
uvádza, že nariadenie sa začne uplatňovať jeden rok po
nadobudnutí účinnosti.
4.           VPLYV NA ROZPOČET
Vplyv tohto návrhu na rozpočet je stanovený
vo finančnom výkaze priloženom k tomuto návrhu. Tento návrh si vyžaduje
len administratívne rozpočtové prostriedky. Nevyžaduje si použitie
operačných rozpočtových prostriedkov.
2012/0082 (COD)
Návrh
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY
ktorým sa zjednodušuje prevoz motorových
vozidiel už zaevidovaných v inom členskom štáte v rámci jednotného trhu
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ
ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 114,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po predložení návrhu legislatívneho aktu
parlamentom jednotlivých štátov,
so zreteľom na stanovisko Európskeho
hospodárskeho a sociálneho výboru[15],
po porade s európskym dozorným úradníkom pre
ochranu údajov,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym
postupom,
keďže:
(1)       Všetky členské štáty
majú systém evidencie motorových vozidiel, ktorý je úradným povolením na ich
uvedenie do prevádzky v cestnej premávke, v rámci ktorého je vozidlo
identifikované a je mu pridelené evidenčné číslo. Avšak veľa
vnútroštátnych pravidiel o evidencii vozidiel je rozporuplných, zložitých a
zaťažujúcich. Výsledkom je, že problémy súvisiace s evidenciou vozidiel
vytvárajú prekážky v rámci vnútorného trhu a vedú k problémom týkajúcim sa
voľného pohybu motorových vozidiel už zaevidovaných v inom členskom
štáte v rámci Únie.
(2)       V správe o občianstve EÚ
za rok 2010 „Odstránenie prekážok vykonávania práv občanov EÚ“[16]
boli problémy s evidenciou vozidiel identifikované ako jedna z hlavných
prekážok, ktorým občania čelia pri výkone svojich práv. V tejto
správe Komisia zdôraznila potrebu odstrániť túto prekážku zjednodušením
formalít a podmienok na evidenciu vozidiel evidovaných v inom členskom
štáte.
(3)       Smernicou Rady 1999/37/ES z
29. apríla 1999 o registračných dokumentoch pre vozidlá[17]
sa harmonizuje forma a obsah osvedčenia o evidencii, aby sa
uľahčila jeho zrozumiteľnosť a tým aj voľný pohyb
vozidiel evidovaných v jednom členskom štáte na cestách na území iných
členských štátov. Podľa uvedenej smernice by malo byť
osvedčenie o evidencii vydané členským štátom na účely
identifikácie vozidla v medzinárodnej doprave alebo opätovnej evidencie v inom
členskom štáte uznané ostatnými členskými štátmi. Smernica 1999/37/ES
však neobsahuje žiadne ustanovenia, kde by sa určil členský štát,
zodpovedný za evidenciu a príslušné formality a postupy. Preto je z dôvodu
odstránenia prekážok voľnému pohybu motorových vozidiel v rámci vnútorného
trhu potrebné stanoviť samostatné harmonizované pravidlá týkajúce sa
určenia členského štátu, v ktorom musia byť motorové vozidlá
zaevidované, a zjednodušeného postupu opätovnej evidencie motorových vozidiel
už zaevidovaných v inom členskom štáte.
(4)       Vnútroštátne pravidlá
členských štátov často od podnikateľských subjektov a
občanov so sídlom, resp. pobytom na ich území vyžadujú, aby si tu
zaevidovali motorové vozidlá evidované treťou osobou s pobytom v inom
členskom štáte, a to aj keď sa vozidlo v podstate trvalo nepoužíva v
členskom štáte vyžadujúcom jeho evidenciu a neexistuje ani úmysel ho tam
používať. Preto je potrebné stanoviť, v ktorom členskom štáte by
malo byť motorové vozidlo zaevidované, ak je držiteľom osoba so
sídlom, resp. pobytom v inom členskom štáte, ako je členský štát, v
ktorom má sídlo, resp. pobyt vlastník vozidla. Za týchto okolností je vhodné,
aby si členské štáty navzájom uznávali evidencie platné v inom
členskom štáte.
(5)       Evidenciu motorových vozidiel
evidovaných v inom členskom štáte obmedzujú namáhavé prihlasovacie
formality v členských štátoch, najmä povinnosť poskytnúť tieto
vozidlá na doplnkové skúšky, ktorých cieľom je posúdiť ich všeobecný
stav pred evidenciou alebo ich identifikovať. Preto je potrebné
obmedziť tieto formality s cieľom zabezpečiť voľný
pohyb motorových vozidiel a znížiť administratívne zaťaženie
občanov, podnikateľských subjektov a orgánov zodpovedných za
evidenciu. Najmä v prípade občanov alebo podnikateľských subjektov,
ktoré nadobudli motorové vozidlo už zaevidované v inom členskom štáte, je
vhodné stanoviť zjednodušený postup evidencie, ktorý by zahŕňal
uznávanie dokladov a kontrol technického stavu vydaných v inom členskom
štáte a ktorý by upravoval administratívnu spoluprácu týkajúcu sa výmeny
chýbajúcich údajov medzi príslušnými orgánmi.
(6)       Toto nariadenie by malo
zohľadniť rozhodnutie Rady 2004/919/ES z 22. decembra 2004 o
potláčaní trestnej činnosti súvisiacej s vozidlami, ktorá má
cezhraničné dôsledky[18], ktorého cieľom je
dosiahnutie zlepšenia spolupráce v rámci Únie na účely prevencie a boja s
cezhraničnou trestnou činnosťou súvisiacou s vozidlami.
Podľa tohto rozhodnutia každý členský štát musí zabezpečiť,
aby jeho príslušné orgány prijali potrebné kroky s cieľom zabrániť
zneužívaniu a krádeži dokladov o evidencii vozidiel. Preto by sa týmto
nariadením malo umožniť členským štátom zamietnuť evidenciu
motorového vozidla evidovaného v inom členskom štáte v prípade trestnej
činnosti súvisiacej s vozidlami vrátane zneužitia a krádeže dokladov o
evidencii vozidla.
(7)       Cieľom tohto nariadenia
by malo byť zjednodušiť administratívne konanie pre občanov,
podnikateľské subjekty a orgány zodpovedné za evidenciu, najmä
prostredníctvom elektronickej výmeny údajov o evidencii vozidla. Preto je v
rámci administratívneho zjednodušenia evidenčných formalít potrebné, aby
si členské štáty navzájom udeľovali právo prístupu k svojim údajom o
evidencii vozidiel s cieľom zlepšiť výmenu informácií a urýchliť
postup evidencie.
(8)       Spracovanie osobných údajov
pri uplatňovaní tohto nariadenia je predmetom smernice Európskeho
parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri
spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov[19].
V kontexte súčasného nariadenia sa na spracovanie osobných údajov Komisiou
vzťahuje nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z
18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie
osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe
takýchto údajov[20].
(9)       Prevoz motorového vozidla
evidovaného v jednom členskom štáte do druhého členského štátu si, z
hľadiska jeho evidencie v druhom členskom štáte, vyžaduje široko
dostupnú dočasnú evidenciu, aby sa zabezpečila bezpečnosť
cestnej premávky a elektronický prenos spoľahlivých údajov o evidencii
vozidla. Z tohto dôvodu je potrebné vytvoriť systém, v ktorom by mohli
byť dočasne evidované vozidlá.
(10)     Prevoz motorových vozidiel do
iného členského štátu podnikateľskými subjektmi distribuujúcimi
motorové vozidlá alebo zabezpečujúcimi opravu a údržbu motorových
vozidiel, sa obyčajne realizuje s vnútroštátnymi evidenčnými
číslami na osobitné účely. Tieto evidenčné čísla na
osobitné účely často iné členské štáty neuznávajú, čím
bránia cezhraničnému obchodu s jazdenými motorových vozidlami, najmä v
pohraničných regiónoch. Preto je potrebné prijať systém, v rámci
ktorého by podnikateľské subjekty distribuujúce motorové vozidlá alebo
zabezpečujúce skúšanie, opravu a údržbu motorových vozidiel mohli
prevážať tieto vozidlá do iného členského štátu s evidenčným
číslom na osobitné účely.
(11)     Keďže ciele tohto
nariadenia, konkrétne obmedziť evidenčných formalít s cieľom zabezpečiť
voľný pohyb motorových vozidiel evidovaných v inom členskom štáte a
zníženie administratívneho zaťaženia pre občanov, podnikateľské
subjekty a orgány zodpovedné za evidenciu, nemôžu byť v dostatočnej
miere dosiahnuté členskými štátmi kvôli protichodným vnútroštátnym
pravidlám a môžu byť preto z dôvodu rozsahu a účinkov tohto
nariadenia lepšie dosiahnuté na úrovni Únie, Únia môže prijať opatrenia v
súlade so zásadou subsidiarity stanovenej v článku 5 Zmluvy o Európskej
únii. V súlade so zásadou proporcionality, stanovenou v uvedenom
článku, toto nariadenie nepresahuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto
cieľov.
(12)     V tomto nariadení sú
rešpektované základné práva a dodržované zásady uznané v Charte základných práv
Európskej únie.
(13)     S cieľom dosiahnuť
cieľ výmeny informácií medzi členskými štátmi prostredníctvom
interoperabilných prostriedkov, v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní
Európskej únie by na Komisiu mala byť v súvislosti s zmenami a doplneniami
príloh I a II k tomuto nariadeniu delegovaná právomoc prijímať akty na
základe technického pokroku, najmä s cieľom zohľadniť príslušné
zmeny a doplnenia smernice 1999/37/ES alebo zmeny a doplnenia iných aktov Únie,
ktoré priamo súvisia s aktualizáciou príloh I a II tohto nariadenia,
pokiaľ ide o podmienky, ktoré by mali podnikateľské subjekty
využívajúce osvedčenia o evidencii na osobitné účely splniť, aby
vyhoveli požiadavkám na dobrú povesť a požadovanú odbornú spôsobilosť
a takisto o špecifikáciu dĺžky platnosti osvedčení o evidencii na osobitné
účely. Je mimoriadne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác
uskutočňovala primerané konzultácie aj na úrovni expertov. Komisia by
pri príprave a tvorbe delegovaných aktov mala zaistiť včasné,
ako aj náležité postúpenie príslušných dokumentov Európskemu parlamentu
a Rade.
(14)     S cieľom
zabezpečiť jednotné podmienky na vykonávanie tejto smernice, by sa na
Komisiu mali previesť vykonávacie právomoci, aby mohla stanoviť
spoločné postupy a špecifikácie pre softvérovú aplikáciu, ktorá je
potrebná na elektronickú výmenu údajov o evidencii vozidiel vrátane formátu
vymieňaných údajov, technických postupov na elektronické vyhľadávanie
v a prístup do vnútroštátnych elektronických evidencií, postupov týkajúcich sa
prístupových práv a bezpečnostných mechanizmov, a na stanovenie formátu a
vzoru osvedčenia o evidencii na osobitné účely. Tieto právomoci by sa
mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu
a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa
ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého
členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie[21].

PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Rozsah
1.           Toto nariadenie sa
uplatňuje na tieto vozidlá:
(a)
každé vozidlo alebo prípojné vozidlo uvedené
v článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES[22];

(b)
každé dvoj alebo trojkolesové vozidlo, so
zdvojenými kolesami alebo iné, určené k premávke na ceste, ako je uvedené
v článku 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/24/ES[23].

2.           Toto nariadenia sa
nevzťahuje na evidenciu motorových vozidiel evidovaných v tretej krajine.
3.           Toto nariadenie sa nedotýka
práv členských štátov vyňať motorové vozidlá z evidencie
podľa smernice 1999/37/ES.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia sa
uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
(1)          „evidencia“ je úradné
povolenie na uvedenie vozidla do prevádzky v cestnej premávke, pri ktorom je
vozidlo identifikované a je mu pridelené sériové číslo, známe ako
evidenčné číslo;
(2)          „vozidlo evidované v inom
členskom štáte“ je vozidlo s platným osvedčením o evidencii vydaným
iným členským štátom;
(3)          „držiteľ osvedčenia
o evidencii“ je osoba, na ktorej meno je vozidlo v členskom štáte
zaevidované;
(4)          „evidencia na osobitné
účely“ je úradné povolenie na uvedenie vozidla do prevádzky v cestnej
premávke, pri ktorom je vozidlo identifikované a je mu pridelené sériové
číslo, známe ako evidenčné číslo na osobitné účely; ktoré
môžu používať rôzne vozidlá.
Článok 3
Miesto evidencie vozidiel evidovaných v inom členskom štáte
1.           Členský štát môže
vyžadovať na svojom území evidenciu vozidla evidovaného v inom
členskom štáte len v prípade, ak držiteľ osvedčenia o evidencii
má svoj obvyklý pobyt na jeho území.
2.           Členský štát, v ktorom
má držiteľ osvedčenia o evidencii svoj obvyklý pobyt, je:
(a)
v prípade obchodnej spoločnosti alebo iného
subjektu s právnou subjektivitou alebo bez nej, členský štát, v ktorom sa
nachádza jeho hlavné sídlo;
(b)
v prípade pobočky, agentúry alebo
akéhokoľvek iného zriadenia spoločnosti alebo iného subjektu,
členský štát, v ktorom sa nachádza pobočka, agentúra alebo
akékoľvek iné zriadenie;
(c)
v prípade fyzickej osoby vykonávajúcej svoju
podnikateľskú činnosť, členský štát, v ktorom sa nachádza
hlavné miesto jej podnikania;
(d)
v prípade každej inej fyzickej osoby:
i)        miesto, kde určitá osoba
zvyčajne žije, t. j. aspoň 185 dní v každom kalendárnom roku, pre
svoje osobné a pracovné väzby, alebo u osoby, ktorá nemá žiadne pracovné väzby,
pre osobné väzby, z ktorých vyplývajú úzke väzby medzi dotyčnou osobou a
miestom, kde žije;
ii)       v prípade osoby, ktorú pracovné väzby
spájajú s iným miestom ako väzby osobné, a ktorá preto striedavo žije na
rôznych miestach nachádzajúcich sa v dvoch alebo viacerých členských
štátoch, miesto, ku ktorému má osobné väzby, ak sa tam taká osoba pravidelne vracia.

Podmienka stanovená v bode ii) sa nevzťahuje
na prípad, keď osoba žije v členskom štáte preto, aby vykonávala
úlohu určitého trvania. Dochádzanie na vysokú školu alebo do školy,
neznamená zmenu obvyklého pobytu.
Článok 4
Postup evidencie motorových vozidiel evidovaných v inom členskom
štáte
1.           V prípade, že držiteľ
osvedčenia o evidencii zmení svoj obvyklý pobyt z jedného do druhého
členského štátu, musí požiadať o evidenciu svojho vozidla v inom
členskom štáte do šiestich mesiacov po svojom príchode.
Počas obdobia uvedeného v prvom pododseku sa
nesmie použitie vozidla obmedzovať.
2.           Žiadosť o prihlásenie
vozidla evidovaného v inom členskom štáte musí byť predložená orgánu
zodpovednému za evidenciu a obsahovať príslušné časti osvedčenia
o evidencii v súlade s článkom 5 ods. 2 smernice 1999/37/ES alebo
akýkoľvek dôkaz o predchádzajúcej evidencii v inom členskom štáte.
3.           Po prijatí žiadosti o
prihlásenie do evidencie vozidla evidovaného v inom členskom štáte musí
orgán zodpovedný za evidenciu vozidiel bezodkladne zhromaždiť informácie o
údajoch uvedených v prílohe I priamo od orgánu zodpovedného za evidenciu v
členskom štáte, v ktorom je vozidlo evidované, v súlade s článkom 7 a
previesť tieto údaje do svojej vlastnej evidencie.
4.           Orgány zodpovedné za
evidenciu vozidiel môžu vykonať fyzické kontroly vozidla evidovaného v
inom členskom štáte predtým ako vykonajú svoju vlastnú evidenciu len v
niektorom z týchto prípadov:
(e)
ak sa informácie poskytnuté žiadateľom
počas procesu prihlasovania nedajú nájsť v evidencii vozidiel
členského štátu, kde by malo byť vozidlo zaevidované;
(f)
ak sa informácie poskytnuté žiadateľom
počas procesu prihlasovania vozidla líšia od informácií uložených v
evidencii vozidiel členského štátu, v ktorom je vozidlo zaevidované;
(g)
ak majú orgány zodpovedné za evidenciu vážny dôvod
sa domnievať, že technické ustanovenia, na základe ktorých bolo vozidlo
schválené podľa článku 23 alebo 24 smernice 2007/46/ES alebo
podľa článku 15 smernice 2002/24/ES, nie sú rovnocenné s ich
vlastnými;
(h)
ak sa vyžadujú kontroly technického stavu v prípade
každej zmeny vlastníctva vozidla, alebo v prípade vážne poškodených vozidiel.
5.           Pri prihlasovaní vozidla
evidovaného v inom členskom štáte, o tom príslušný orgán zodpovedný za
evidenciu vozidiel v súlade s článkom 7 bezodkladne informuje orgán
zodpovedný za evidenciu vozidiel v členskom štáte, v ktorom bolo vozidlo
naposledy zaevidované.
Článok 5
Zamietnutie evidencie vozidla evidovaného v inom členskom štáte
1.           Orgány zodpovedné za
evidenciu vozidiel môžu zamietnuť evidovať vozidlo evidované v inom
členskom štáte len v niektorom z týchto prípadov:
(i)
ak nie sú splnené podmienky stanovené v článku
4 ods. 2;
(j)
ak v tomto prípade neboli zaplatené odvody alebo
poplatky zavedené členským štátom týkajúce sa evidencie uvedenej v
článku 4;
(k)
ak vozidlo neprešlo fyzickými kontrolami uvedenými
v článku 4 ods. 4;
(l)
ak informácie získané podľa článku 7
uvádzajú, že:
i)        dané vozidlo je vážne poškodené,
odcudzené alebo zničené;
ii)       doklady o evidencii vozidla boli
odcudzené, pokiaľ držiteľ osvedčenia o evidencii nevie jasne
dokázať, že je vlastníkom vozidla;
iii)      uplynul dátum ďalšej povinnej
kontroly technického stavu.
2.           Každé rozhodnutie orgánu
zodpovedného za evidenciu zamietnuť evidenciu vozidla evidovaného v inom
členskom štáte musí byť riadne odôvodnené. Príslušná osoba môžu do
jedného mesiaca od prijatia zamietavého rozhodnutia požiadať príslušný
orgán zodpovedný za evidenciu vozidiel o preskúmanie tohto rozhodnutia.
Súčasťou tejto žiadosti musia byť dôvody na takéto preskúmanie.
Do jedného mesiaca od prijatia žiadosti musí príslušný orgán zodpovedný za
evidenciu vozidiel potvrdiť alebo zmeniť svoje rozhodnutie.
Článok 6
Dočasná evidencia na prevoz do iného členského štátu
1.           Každá osoba, ktorá kúpila
vozidlo v inom členskom štáte a v prípade, že vozidlo nemá osvedčenie
o evidencii, môže požiadať orgán zodpovedný za evidenciu vozidiel o
vydanie dočasného osvedčenia o evidencii vozidla v súvislosti s jeho
prevozom do iného členského štátu. Dočasné osvedčenie o
evidencii je platné 30 dní.
2.           Po prijatí žiadosti o
dočasné osvedčenie o evidencii uvedené v odseku 1, musí orgán
zodpovedný za evidenciu vozidiel bezodkladne zhromaždiť informácie o
údajoch uvedených v prílohe I priamo od orgánu zodpovedného za evidenciu v
členskom štáte, v ktorom je vozidlo evidované, v súlade s článkom 7 a
previesť tieto údaje do svojej vlastnej evidencie.
3.           Orgány zodpovedné za
evidenciu môžu zamietnuť vydanie dočasného osvedčenia o
evidencii, ako je uvedené v odseku 1, v niektorom z týchto prípadov:
(m)
ak v prípade potreby, neboli zaplatené odvody alebo
poplatky zavedené členskými štátmi týkajúce sa dočasnej evidencie;
(n)
v prípade, že informácie zhromaždené v súlade s
článkom 7 alebo informácie vo vnútroštátnych úradných evidenciách
uvádzajú, že:
i)        dané vozidlo je vážne poškodené,
odcudzené alebo zničené;
ii)       doklady o evidencii vozidla boli
odcudzené, pokiaľ držiteľ osvedčenia o evidencii nevie jasne
dokázať, že je vlastníkom vozidla;
iii)      uplynul dátum ďalšej povinnej
kontroly technického stavu.
Článok 7
Výmena informácií o údajoch týkajúcich sa evidencie vozidiel
1.           Na účely evidencie
vozidla evidovaného v inom členskom štáte, orgány zodpovedné za evidenciu
musia udeliť orgánom zodpovedným za evidenciu v inom členskom štáte
prístup k údajom uloženým v úradnej evidencii vozidiel uvedeným v prílohe I.
2.           Na účely odseku 1,
orgány zodpovedné za evidenciu musia používať softvérovú aplikáciu uvedenú
v prílohe II.
Len orgány zodpovedné za evidenciu vozidiel môžu
mať priamy prístup k údajom uloženým a dostupným prostredníctvom
softvérovej aplikácie. Orgány zodpovedné za evidenciu musia vykonať
potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa predišlo:
(o)
prístupu neoprávnených osôb k zariadeniu na
spracovanie údajov;
(p)
tomu, že informácie budú čítať,
kopírovať, meniť alebo vymazávať neoprávnené osoby;
(q)
neoprávnenej manipulácii alebo presunu informácií;
(r)
neoprávnenému čítaniu alebo kopírovaniu
informácií počas prenosu.
3.           Spracovanie osobných údajov
orgánmi zodpovednými za evidenciu v členských štátoch prebieha v súlade so
smernicou 95/46/ES a pod dohľadom verejného nezávislého orgánu
členského štátu uvedeného v článku 28 tejto smernice.
Orgány zodpovedné za evidenciu používajú
informácie prenesené v súlade s týmto nariadením len na účely evidencie
vozidla evidovaného v inom členskom štáte.
V prípade, že sa vymieňajú informácie medzi
orgánmi zodpovednými za evidenciu vozidiel v súlade s týmto nariadením, je
orgán zodpovedný za evidenciu, ktorý informácie poskytuje, v prípade, že o to
požiada, informovaný o tom, aké sa prijmú následné opatrenia.
Orgán zodpovedný za evidenciu vozidiel poskytujúci
informácie zohľadní presnosť informácii, ktoré majú byť
poskytnuté, ako aj to, či sú potrebné a primerané cieľu, na ktorý
majú byť poskytnuté. Pritom dodržiava príslušné predpisy týkajúce sa
ochrany osobných údajov.
Ak je zrejmé, že boli poskytnuté nesprávne
informácie alebo informácie, ktoré nemali byť poskytnuté, orgán zodpovedný
za evidenciu vozidiel, ktorý tieto informácie prijíma, je o tom bezodkladne
informovaný. Orgán zodpovedný za evidenciu vozidiel, ktorý informácie prijíma,
prijaté informácie vymaže alebo opraví.
4.           Komisia prijme vykonávacie
akty, ktorými sa ustanovia spoločné postupy a špecifikácie pre softvérovú
aplikáciu uvedenú v odseku 2 vrátane formátu vymieňaných údajov,
technických postupov na elektronické vyhľadávanie v a prístup do
vnútroštátnych elektronických evidencií, postupov týkajúcich sa prístupových
práv a bezpečnostných mechanizmov. Tieto vykonávacie akty sa prijmú
v súlade s postupom preskúmania uvedenom v článku 12 ods. 2.
Článok 8
Evidencia na osobitné účely
1.           Orgán zodpovedný za evidenciu
vozidiel môže vydať jednu alebo niekoľko osvedčení o evidencii
na osobitné účely každému podnikateľskému subjektu, ktorý
spĺňa tieto kritériá:
(s)
má sídlo na jeho území;
(t)
distribuuje vozidlá alebo zabezpečuje opravu,
údržbu alebo skúšanie vozidiel;
(u)
má dobrú povesť a požadovanú odbornú
spôsobilosť.
2.           Orgány zodpovedné za
evidenciu vozidiel zabezpečia, aby v prípade každej evidencie na osobitné
účely boli údaje o vozidle uvedené v prílohe I, zaznamenané v ich
evidencii.
3.           Vozidlá s osvedčením o
evidencii na osobitné účely sa môžu používať len vtedy, ak vozidlo
nepredstavuje priame a bezprostredné ohrozenie bezpečnosti cestnej
premávky. Tieto vozidlá nemôžu byť používané na komerčný prevoz osôb
alebo tovaru.
4.           Členský štát nesmie z
dôvodov súvisiacich s evidenciou vozidla narušiť voľný pohyb
vozidiel, na ktoré sa vzťahuje osvedčenie o evidencii na osobitné
účely.
5.           Komisia prijme vykonávacie
akty na stanovenie formátu a vzoru osvedčenia o evidencii na osobitné
účely.
Tieto vykonávacie akty sa prijmú v súlade s
postupom preskúmania uvedenom v článku 12 ods. 2.
Článok 9
Orgány zodpovedné za evidenciu vozidiel
1.           Členské štáty informujú
Komisiu o názvoch a kontaktných údajoch orgánov zodpovedných za evidenciu
vozidiel, ktoré majú na starosti vedenie úradných evidencií vozidiel na svojom
území a uplatňovanie tohto nariadenia.
Komisia uverejní zoznam orgánov zodpovedných za
evidenciu a všetky aktualizácie tohto zoznamu na svojej webovej stránke.
2.           Orgány zodpovedné za
evidenciu musia zabezpečiť, aby boli verejnosti ľahko dostupné
tieto informácie:
(v)
informácie o evidencii vozidiel v členskom
štáte príslušného orgánu;
(w)
názov a kontaktné údaje orgánu, aby mohol byť
kontaktovaný priamo.
Článok 10
Delegované akty
Komisia je oprávnená prijať delegované
akty v súlade s článkom 11, pokiaľ ide o:
(1)          zmeny a doplnenia príloh I a
II k tomuto nariadeniu so zreteľom na technický pokrok, najmä s
cieľom zohľadniť príslušné zmeny a doplnenia smernice 1999/37/ES
alebo zmeny a doplnenia k iným aktom Únie priamo súvisiacich s aktualizáciou
príloh I a II k tomuto nariadeniu.
(2)          podmienky, ktoré musia
podnikateľské subjekty splniť, aby vyhoveli požiadavkám stanoveným v
článku 8 ods. 1 písm. c);
(3)          dĺžku platnosti
osvedčenia o evidencii na osobitné účely uvedeného v článku 8
ods. 1.
Článok 11
Výkon delegovanej právomoci
1.           Právomoc prijímať
delegované akty sa Komisii udeľuje s výhradou splnenia podmienok
stanovených v tomto článku.
2.           Delegovanie právomoci
uvedenej v článku 10 sa udeľuje Komisii na presne neurčené
obdobie od dátumu nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia.
3.           Delegovanie právomoci uvedené
v článku 10 môžu Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek
odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončí delegovanie právomoci
uvedenej v danom rozhodnutí. Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť
dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie
alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nemá vplyv na
platnosť akýchkoľvek delegovaných aktov, ktoré už nadobudli
účinnosť.
4.           Komisia hneď po prijatí
delegovaného aktu oznámi túto skutočnosť súčasne Európskemu
parlamentu a Rade.
5.           Delegovaný akt prijatý
podľa článku 10 nadobudne účinnosť, len ak Európsky
parlament alebo Rada voči nemu nevznesú námietku v lehote dvoch mesiacov
odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak
pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o
svojom rozhodnutí námietku nevzniesť. Z iniciatívy Európskeho parlamentu
alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 12
 Postup výboru
1.           Komisii pomáha výbor. Uvedený
výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2.           Ak sa odkazuje na tento
odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
3.           V prípade, že sa
stanovisko výboru má získať písomným postupom, tento postup sa ukončí
bez výsledku, ak tak v lehote určenej na zaslanie stanoviska rozhodne
predseda výboru, alebo ak o to požiada jednoduchá väčšina členov
výboru.
Článok 13
Hodnotenie
Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade
správu o hodnotení tohto nariadenia do [štyroch rokov po nadobudnutí
účinnosti tohto nariadenia]. V prípade potreby Komisia predloží vhodné
návrhy z hľadiska zmeny a doplnenia tohto nariadenia a jeho zosúladenia s
inými aktmi Únie, najmä so zreteľom na možnosti ďalšieho
administratívneho zjednodušenia pre občanov a podnikateľské subjekty.
Článok 14
Nadobudnutie účinnosti a uplatniteľnosť
Toto nariadenie nadobúda účinnosť
dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od xxxx [vložiť
dátum: jeden rok po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia].
Toto nariadenie je záväzné v celom
rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 4. 4. 2012
Za Európsky parlament                                 Za
Radu
predseda                                                        predseda
PRÍLOHA I
Dátový súbor pre automatické
vyhľadávanie údajov o evidencii vozidla podľa článku 7
ods. 1
 Položka || Označenia harmonizované smernicou 1999/37/ES
 1. Krajina evidencie vozidla || --
 2. Evidenčné číslo || (A)
 3. Dátum prvej evidencie vozidla || (B)
 4. Identifikačné číslo(-a) osvedčenia o evidencii || --
 5. Názov orgánu, ktorý osvedčenie o evidencii vydal || --
 6. Vozidlo: značka || (D.1)
 7. Vozidlo: typ - variant (ak je k dispozícii); - verzia (ak je k dispozícii) || (D.2)
 8. Vozidlo: obchodný názov(-vy) || (D.3)
 9. Identifikačné číslo vozidla (VIN) || (E)
 10. Hmotnosť: najväčšia technicky prípustná hmotnosť naloženého vozidla, okrem motocyklov || (F.1)
 11. Hmotnosť: najväčšia prípustná hmotnosť naloženého vozidla v prevádzke v členskom štáte, v ktorom je evidované || (F.2)
 12. Hmotnosť vozidla v prevádzke s karosériou a so spojovacím zariadením v prípade ťažného vozidla kategórie inej než M1 || (G)
 13. Obdobie platnosti, ak nie je obmedzené || (H)
 14. Dátum evidencie, na ktorú sa toto osvedčenie vzťahuje || (I)
 15. Číslo typového schválenia (ak je k dispozícii) || (K)
 16. Počet náprav || (L)
 17. Rázvor (v mm) || (M)
 18. V prípade vozidiel s celkovou prípustnou hmotnosťou nad 3500 kg, rozloženie najväčšej technicky prípustnej naloženej hmotnosti na nápravy: náprava 1 (v kg) || (N.1)
 19. V prípade vozidiel s celkovou prípustnou hmotnosťou nad 3500 kg, rozloženie najväčšej technicky prípustnej naloženej hmotnosti na nápravy: náprava 2 (v kg), podľa potreby || (N.2)
 20. V prípade vozidiel s celkovou prípustnou hmotnosťou prevyšujúcou 3500 kg, rozloženie najväčšej technicky prípustnej naloženej hmotnosti na nápravy: náprava 3 (v kg), podľa potreby || (N.3)
 21. V prípade vozidiel s celkovou prípustnou hmotnosťou nad 3500 kg, rozloženie najväčšej technicky prípustnej naloženej hmotnosti na nápravy: náprava 4 (v kg), podľa potreby || (N.4)
 22. V prípade vozidiel s celkovou prípustnou hmotnosťou nad 3500 kg, rozloženie najväčšej technicky prípustnej naloženej hmotnosti na nápravy: náprava 5 (v kg), podľa potreby || (N.5)
 23. Najväčšia technicky prípustná prípojná hmotnosť prípojného vozidla: brzdeného (v kg) || (O.1)
 24. Najväčšia technicky prípustná prípojná hmotnosť prípojného vozidla: nebrzdeného (v kg) || (O.2)
 25. Motor: objem (v cm3) || (P.1)
 26. Motor: maximálny čistý výkon (v kW) (ak je k dispozícii) || (P.2)
 27. Motor: typ paliva alebo zdroja energie || (P.3)
 28. Motor: menovité otáčky (v min -1) || (P.4)
 29. Identifikačné číslo motora || (P.5)
 30. Pomer výkon/hmotnosť (v kW/kg) (len v prípade motocyklov) || (Q)
 31. Farba vozidla || (R)
 32. Počet miest: počet sedadiel, vrátane sedadla vodiča || (S.1)
 33. Počet miest: na státie (podľa potreby) || (S.2)
 34. Maximálna rýchlosť (v km/h) || (T)
 35. Hladina zvuku vozidla stojaceho (v dB A)) || (U.1)
 36. Hladina zvuku vozidla: pri otáčkach (v min -1) || (U.2)
 37. Hladina zvuku vozidla: za jazdy (v dB A)) || (U.3)
 38. Výfukové emisie: CO (v g/km alebo g/kWh) || (V.1)
 39. Výfukové emisie: HC (v g/km alebo g/kWh) || (V.2)
 40. Výfukové emisie: NOx (v g/km alebo g/kWh) || (V.3)
 41. Výfukové emisie: HC + NOx (v g/km) || (V.4)
 42. Výfukové emisie: častice z naftových motorov (v g/km alebo g/kWh) || (V.5)
 43. Výfukové emisie: korekčný súčiniteľ absorpcie pre naftové motory (v min -1) || (V.6)
 44. Výfukové emisie: CO2 (v g/km) || (V.7)
 45. Výfukové emisie: kombinovaná spotreba paliva (v l/100 km) || (V.8)
 46. Výfukové emisie: označenie environmentálnej kategórie typovej skúšky ES; odkaz na verziu platnú podľa smernice 70/220/EHS alebo smernice 88/77/EHS || (V.9)
 47. Objem palivovej nádrže, resp. nádrží (v litroch). || (W)
 48. Dátum poslednej kontroly technického stavu || --
 49. Dátum nasledujúcej kontroly technického stavu || --
 50. Stav najazdených kilometrov (ak je k dispozícii) || --
 51. Likvidácia vozidla (áno/nie) || --
 52. Dátum vydania osvedčenia o likvidácii[24] || --
 53. Zariadenie alebo podnik, ktorý vydal osvedčenie o likvidácii || --
 54. Dôvod likvidácie || --
 55. Odcudzené vozidlo (áno/nie) || --
 56. Odcudzené osvedčenie o evidencii a/alebo ŠPZ (áno/nie) || --
 57. Evidencia zrušená || --
 58. Evidencia pozastavená || --
 59. Zmena evidenčného čísla || --
 60. Povinnosť vykonať kontrolu technického stavu po závažnej nehode || --
 61. Povinnosť vykonať dodatočné skúšky po úprave alebo zmene v niektorej z položiek 9 až 47 ||
PRÍLOHA II
Používanie softvérovej aplikácie
podľa článku 7
1.           Informácie sa vymieňajú
interoperabilným elektronickým spôsobom bez toho, aby dochádzalo k výmene
údajov aj z iných databáz. Je potrebné, aby výmena prebiehala nákladovo
efektívnym a bezpečným spôsobom a aby bola v najväčšej
možnej miere zaručená bezpečnosť a ochrana vymieňaných
údajov prostredníctvom existujúcich softvérových aplikácií.
2.           Na účely tohto
nariadenia umožňuje softvérová aplikácia režim on-line výmeny informácií
v reálnom čase a/alebo režim ich hromadnej výmeny. Režim hromadnej
výmeny umožňuje výmenu viacerých informačných požiadaviek alebo
odpovedí v jedinej správe.
3.           Každý členský štát si
hradí svoje náklady vyplývajúce zo správy, používania a údržby softvérovej
aplikácie uvedenej v bode 1.
4.           Orgány evidencie majú
prostredníctvom automatizovaných postupov uvedených v bodoch 1 a 2
prístup k informáciám o dátových položkách uvedených v prílohe I
z elektronickej evidencie vozidiel jedného či viacerých
členských štátov.
5.           Softvérová aplikácia
umožňuje bezpečnú komunikáciu s inými členskými štátmi
a komunikuje s ich koncovými pôvodnými systémami pomocou protokolu
XML. Členské štáty si vymieňajú správy prostredníctvom ich
priameho odoslania prijímateľovi.
7.           Správy vo formáte XML, ktoré
sa cez sieť posielajú, sú šifrované.
LEGISLATÍVNY FINANČNÝ VÝKAZ PRE
NÁVRHY
1.           RÁMEC NÁVRHU/INICIATÍVY
              1.1.    Názov návrhu/iniciatívy
              1.2.    Príslušné
oblasti politiky v rámci ABM/ABB
              1.3.    Druh
návrhu/iniciatívy
              1.4.    Ciele

              1.5.    Dôvody
návrhu/iniciatívy
              1.6.    Trvanie
akcie a jej finančný vplyv
              1.7.    Plánované
metódy riadenia
2.           OPATRENIA V OBLASTI RIADENIA
              2.1.    Pravidlá
monitorovania a predkladania správ
              2.2.    Systémy
riadenia a kontroly
              2.3.    Opatrenia
na predchádzanie podvodom a nezrovnalostiam
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÝ VPLYV
NÁVRHU/INICIATÍVY
              3.1.    Príslušné
okruhy viacročného finančného rámca a rozpočtové riadky
výdavkov
              3.2.    Odhadovaný
vplyv na výdavky
              3.2.1. Zhrnutie odhadovaného vplyvu na výdavky
              3.2.2. Odhadovaný
vplyv na operačné rozpočtové prostriedky
              3.2.3. Odhadovaný
vplyv na administratívne rozpočtové prostriedky
              3.2.4. Zlučiteľnosť
s aktuálnym viacročným finančným rámcom
              3.2.5. Účasť
tretích strán na financovaní
              3.3.    Odhadovaný vplyv na príjmy
LEGISLATÍVNY
FINANČNÝ VÝKAZ PRE NÁVRHY
1.           RÁMEC NÁVRHU/INICIATÍVY
1.1.        Názov návrhu/iniciatívy
Návrh
nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o zjednodušení prevozu
motorových vozidiel evidovaných v inom členskom štáte v rámci
jednotného trhu
1.2.        Príslušné oblasti politiky v
rámci ABM/ABB[25]
Hlava
2 – Podnikanie – Kapitola 02 03: Vnútorný trh s tovarom a odvetvové politiky
1.3.        Druh návrhu/iniciatívy
Návrh/iniciatíva sa týka novej
akcie
1.4.        Ciele
1.4.1.     Viacročné strategické
ciele Komisie, ktoré sú predmetom návrhu/iniciatívy
1a.
Konkurencieschopnosť pre rast a zamestnanosť
1.4.2.     Konkrétne ciele a príslušné
činnosti v rámci ABM/ABB
Špecifický
cieľ č. 1: Priebežne skúmať
existujúce acquis v oblasti vnútorného trhu a v prípade potreby navrhovať
nové legislatívne a nelegislatívne opatrenia.
1.4.3.     Očakávané výsledky
a vplyv
Uveďte, aký vplyv
by mal mať návrh/iniciatíva na príjemcov/cieľové skupiny.
Očakávaným
výsledkom tejto iniciatívy má byť zlepšenie fungovania jednotného trhu
odstránením administratívnych prekážok v postupoch súvisiacich
s opätovnou evidenciou motorových vozidiel, ktoré v súčasnosti
bránia voľnému pohybu motorových vozidiel. Týmto návrhom by sa mali
zosúladiť, zjednotiť a zjednodušiť postupy opätovnej
evidencie motorových vozidiel evidovaných v inom členskom štáte
v prospech občanov, zamestnancov, zamestnávateľov,
požičovní áut a lízingových spoločností. Tento návrh by mal
zároveň znížiť administratívnu záťaž všetkých zapojených
subjektov bez toho, aby bola ohrozená bezpečnosť premávky alebo
prevencia trestných činov a podvodov.
Tento
návrh sa dotkne občanov, ktorí sa sťahujú z jednej krajiny do
druhej, alebo ľudí, ktorí majú víkendové domy v inom členskom
štáte, ako aj osôb žijúcich v jednom členskom štáte a jazdiacich
na motorovom vozidle evidovanom ich zamestnávateľom v inom
členskom štáte. Občania sú tiež hlavnou spotrebiteľskou skupinou
pre vnútorný trh EÚ s jazdenými automobilmi. Tento návrh sa priamo týka aj
obchodníkov s jazdenými automobilmi, lízingových spoločností
a požičovní áut. A napokon sa tento návrh dotýka aj orgánov
zodpovedných za evidenciu motorových vozidiel. Konkrétne vplyvy sú podrobnejšie
opísané v sprievodnom posúdení vplyvu.
1.4.4.     Ukazovatele výsledkov
a vplyvu
Uveďte
ukazovatele, pomocou ktorých je možné sledovať uskutočňovanie
návrhu/iniciatívy.
- Počet sťažností;
- Počet prípadov SOLVIT;
- Počet súdnych prípadov;
- Počet žiadostí adresovaných Európskym
spotrebiteľským centrám;
- Počet opätovných a ukončených evidencií;
- Verejné konzultácie, zvlášť pokiaľ ide
o administratívnu záťaž;
- Prieskum zameraný špecificky na toto odvetvie;
- Prieskum zameraný špecificky na vnútroštátne orgány
zodpovedné za evidenciu;
- Štatistiky zo systému EUCARIS.
1.5.        Dôvody návrhu/iniciatívy
1.5.1.     Požiadavky, ktoré treba
splniť v krátkodobom alebo dlhodobom horizonte
Hlavným
cieľom tejto iniciatívy je zlepšiť fungovanie jednotného trhu
odstránením administratívnych prekážok v postupoch súvisiacich
s opätovným prihlasovaním motorových vozidiel, ktoré
v súčasnosti bránia voľnému pohybu motorových vozidiel.
1.5.2.     Pridaná hodnota účasti EÚ
Cezhraničné
aspekty evidencie áut spôsobujú neustále problémy na vnútornom trhu. Napríklad
v prípadoch prekážok súvisiacich s evidenciou áut, voľným
pohybom tovaru, služieb a osôb bolo od roku 2000 vydaných Súdnym dvorom 17
rozsudkov a uznesení. Rozdiely vo vnútroštátnych administratívnych
pravidlách opätovného prihlasovania motorových vozidiel evidovaných v inom
členskom štáte bránia vo voľnom pohybe týchto vozidiel v rámci
EÚ. EÚ má preto na základe článku 114 ZFEÚ právo zasiahnuť, aby sa
zabezpečilo riadne fungovanie jednotného trhu, pokiaľ ide o jazdené
motorové vozidlá nadobudnuté v inom členskom štáte, o občanov,
ktorí prevážajú motorové vozidlo do inej členskej krajiny ich pobytu,
o občanov, ktorí používajú motorové vozidlo evidované
v členskom štáte ich zamestnania, ako aj o požičovne áut (a
do určitej miery aj o lízingové spoločnosti), ktoré sa
z dôvodu požiadaviek na evidenciu vozidla pre vlastné potreby alebo
potreby svojich klientov, stretávajú s prekážkami v cezhraničnom
používaní týchto vozidiel. V snahe dodržať zásadu subsidiarity sa
však tento návrh netýka opätovného prihlasovania vozidiel v tom istom
členskom štáte, ani prepisu motorového vozidla v rámci jedného
členského štátu.
1.5.3.     Poznatky získané
z podobných skúseností v minulosti
Okrem
iniciovania konaní o porušení právnych predpisov Komisia uverejnila
výkladové oznámenia, v ktorých zhrnula právne predpisy EÚ v tejto
oblasti. Právne predpisy EÚ a judikatúra Súdneho dvora v tejto
oblasti sa však neustále vyvíjajú, a preto prestáva byť väčšina
výkladových oznámení týkajúcich sa evidencie áut pomerne rýchlo aktuálna
vrátane oznámení publikovaných v roku 2007. Navyše výkladové oznámenie nie
je právne záväzné a členské štáty ho stále nevnímajú ako účinný
návod alebo obmedzenie. Napokon i napriek tomu, že Komisia už uverejnila
mnohé zo spomínaných výkladových oznámení, nemožno tvrdiť, že by sa tým
podstatne znížil počet pretrvávajúcich problémov. Štátne orgány evidencie
vedia, alebo by mali vedieť, o existencii najnovšieho výkladového
oznámenia, ak je však takéto oznámenie v rozpore s vnútroštátnymi
pravidlami, tak sa zväčša držia vnútroštátnych právnych predpisov.
Neexistujú dôkazy o tom, že by verejnosť a obchodné
spoločnosti vedeli o existencii výkladových oznámení a je
nereálne očakávať, že takéto oznámenie, v ktorom sú zhrnuté
hlavné prvky právnych predpisov EÚ a judikatúry Súdneho dvora, by
v sporných prípadoch považovali za veľmi užitočné.
1.5.4.     Súdržnosť a možná
súčinnosť s inými súvisiacimi nástrojmi
Táto
iniciatíva je plne v súlade s inými relevantnými nástrojmi,
predovšetkým so smernicou 1999/37/ES z 29. apríla 1999 o
registračných dokumentoch pre vozidlá, smernicou Európskeho parlamentu
a Rady 2000/53/ES z 18. septembra 2000 o vozidlách po dobe
životnosti, smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16.
septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou
motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto
zodpovednosti, s rozhodnutím Rady 2004/919/ES z 22. decembra 2004 o
potláčaní trestnej činnosti súvisiacej s vozidlami, ktorá má cezhraničné
dôsledky, rozhodnutím Rady 2008/615/SVV z 23. júna 2008
o zintenzívnení cezhraničnej spolupráce, najmä v boji proti terorizmu
a cezhraničnej trestnej činnosti a s rozhodnutím Rady
2008/616/SVV z 23. júna 2008 o vykonávaní rozhodnutia 2008/615/SVV o zintenzívnení
cezhraničnej spolupráce, najmä v boji proti terorizmu a cezhraničnej
trestnej činnosti.
1.6.        Trvanie akcie a jej
finančný vplyv
Návrh/iniciatíva s neobmedzeným trvaním
1.7.        Plánované metódy riadenia
Priame centralizované hospodárenie na úrovni Komisie
2.           OPATRENIA V OBLASTI RIADENIA
2.1.        Pravidlá monitorovania a
predkladania správ
Pravidlá monitorovania
a predkladania správ
V článku
13 tohto návrhu sa počíta s hodnotením tohto nariadenia, ktoré by
malo mať podobu správy adresovanej Európskemu parlamentu a rade štyri
roky po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia. Týmto hodnotením by sa
mali identifikovať možné problémy a nedostatky v nariadení
a mohlo by slúžiť ako východisko pre ďalšie opatrenia
vrátane možného návrhu na zmenu a doplnenie tohto nariadenia
s úmyslom výraznejšie zjednodušiť administratívu
pre občanov a firmy a lepšie zjednotiť jednotný trh
s jazdenými motorovými vozidlami.
2.2.        Systémy riadenia
a kontroly
2.2.1.     Zistené riziká
Neboli
zistené žiadne finančné riziká.
2.2.2.     Plánované metódy kontroly
Plánované
metódy kontroly sú stanovené v nariadení o rozpočtových pravidlách
a v nariadení (ES, Euratom) č. 2342/2002.
2.3.        Opatrenia na predchádzanie
podvodom a nezrovnalostiam
Uveďte existujúce
a plánované opatrenia na predchádzanie podvodom a nezrovnalostiam a existujúce
a plánované opatrenia ochrany pred podvodmi a nezrovnalosťami.
Komisia
musí zabezpečiť ochranu finančných záujmov Únie prostredníctvom
uplatňovania opatrení na predchádzanie podvodom, korupcii a
akejkoľvek inej protiprávnej činnosti formou účinných kontrol a
vymáhania neoprávnene vyplatených súm a v prípade zistenia nezrovnalostí
uplatňovaním účinných, primeraných a odrádzajúcich sankcií
v súlade s nariadením (ES, Euratom) č. 2988/95, nariadením
(Euratom, ES) č. 2185/96 a
nariadením (ES) č. 1073/1999.
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÝ VPLYV
NÁVRHU/INICIATÍVY
3.1.        Príslušné okruhy
viacročného finančného rámca a rozpočtové riadky výdavkov
·      Existujúce rozpočtové riadky
V poradí, v akom za
sebou nasledujú okruhy viacročného finančného rámca a rozpočtové
riadky.
 Okruh viacročného finančného rámca || Rozpočtový riadok || Druh výdavkov || Príspevky
 Počet [Opis………………………...……….] || DRP/NRP ([26]) || krajín EZVO[27] || kandidátskych krajín[28] || tretích krajín || v zmysle článku 18 ods. 1 písm. aa) nariadenia o rozpočtových pravidlách
 1a. Konkurencieschopnosť pre rast a zamestnanosť || [XX.YY.YY.YY]   || DRP/NRP || ÁNO || NIE || NIE || NIE
3.2.        Odhadovaný vplyv na výdavky
3.2.1.     Zhrnutie odhadovaného vplyvu
na výdavky
v mil. EUR (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)
 Okruh viacročného finančného rámca: || Počet || 1a. Konkurencieschopnosť pre rast a zamestnanosť ||
 || GR ENTR ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || SPOLU
 ||  Operačné rozpočtové prostriedky || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || SPOLU pre GR ENTR || Záväzky || =1+1a +3 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || Platby || =2+2a +3 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
   ||
 Okruh viacročného finančného rámca: || 5 || „Administratívne výdavky“ ||
 || GR ENTR ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || SPOLU
 ||  Ľudské zdroje || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 1,0
 ||  Ostatné administratívne výdavky || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,5
 || GR ENTR SPOLU || Rozpočtové prostriedky || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5
 || SPOLU z OKRUHU 5 viacročného finančného rámca || (Záväzky spolu = platby spolu) || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5
 || SPOLU z OKRUHOV 1 až 5 viacročného finančného rámca || Záväzky || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5
 || Platby || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5
3.2.2.     Odhadovaný vplyv na
operačné rozpočtové prostriedky
Návrh/iniciatíva si nevyžaduje použitie
operačných rozpočtových prostriedkov
3.2.3.     Odhadovaný vplyv na
administratívne rozpočtové prostriedky
3.2.3.1.  Zhrnutie
Návrh/iniciatíva si vyžaduje použitie administratívnych
rozpočtových prostriedkov, ako je uvedené v nasledujúcej
tabuľke:
v mil. EUR
(zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || SPOLU
 OKRUH 5 viacročného finančného rámca ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ľudské zdroje || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 1,0
 Ostatné administratívne výdavky || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,1 || 0,5
 Medzisúčet OKRUHU 5 viacročného finančného rámca || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5
 Mimo OKRUHU 5[29] viacročného finančného rámca   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ľudské zdroje || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 Ostatné administratívne výdavky || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 Medzisúčet mimo OKRUHU 5 viacročného finančného rámca || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 SPOLU || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 0,3 || 1,5
3.2.3.2.  Odhadované potreby
ľudských zdrojov
Návrh/iniciatíva si vyžaduje použitie
ľudských zdrojov, ako je uvedené v nasledujúcej tabuľke:
odhady sa zaokrúhľujú na celé čísla
(alebo najviac na jedno desatinné miesto)
 ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018
  Plán pracovných miest (úradníci a dočasní zamestnanci) ||
 || 02 01 01 01 (sídlo a zastúpenia Komisie) || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2
 || FTE = 1,5 || FTE = 1,5 || FTE = 1,5 || FTE = 1,5 || FTE = 1,5
 || XX 01 01 02 (delegácie) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || XX 01 05 01 (nepriamy výskum) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || 10 01 05 01 (priamy výskum) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 ||  Externí zamestnanci (ekvivalent plného pracovného času: FTE)[30] ||
 || XX 01 02 01 (ZZ, PADZ, VNE, z celkového finančného krytia) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || XX 01 02 02 (ZZ, PADZ, PED, MZ a VNE v delegáciách) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || XX 01 04 yy[31] || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 ||
 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 ||
 || XX 01 05 02 (ZZ, PADZ, VNE – Nepriamy výskum) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || 10 01 05 02 (ZZ, PADZ, VNE – Priamy výskum) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || Iné rozpočtové riadky (uveďte) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 || SPOLU || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2 || 0,2
 || FTE = 1,5 || FTE = 1,5 || FTE = 1,5 || FTE = 1,5 || FTE = 1,5
Potreby ľudských
zdrojov budú pokryté úradníkmi GR, ktorí už boli pridelení na riadenie akcie
a/alebo boli interne prerozdelení v rámci GR, a v prípade potreby budú doplnené
zdrojmi, ktoré sa môžu prideliť riadiacemu GR v rámci ročného postupu
prideľovania zdrojov v závislosti od rozpočtových obmedzení.
Opis úloh, ktoré sa
majú vykonať:
 Úradníci a dočasní zamestnanci || Riadiť vykonávanie nariadenia okrem iného vypracovaním vykonávacích, prípadne delegovaných aktov a iniciovaním hodnotenia.
3.2.4.     Zlučiteľnosť
s aktuálnym viacročným finančným rámcom
Návrh/iniciatíva je v súlade s platným
viacročným finančným rámcom.
3.2.5.     Účasť tretích strán
na financovaní
Návrh nebude zahŕňať spolufinancovanie
tretími stranami.
3.3.        Odhadovaný vplyv na príjmy
Návrh nemá finančný vplyv na príjmy.
[1]               KOM(2010) 603 z 27.10.2010.
[2]               KOM(2010) 2020 z 3.3.2010.
[3]               http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/free-movement-non-harmonised-sectors/car-registration/view_contributions_en.htm
[4]               Ú.v. ES L 138, 1.6.1999, s.
57.
[5]               Ú.v. EÚ L 263, 9.10.2007, s.
1.
[6]               Ú.v. ES L 124, 9.5.2002, s. 1.
[7]               Rozsudok Súdneho dvora zo 6. októbra 2011 vo veci
C-443/10, Philippe Bonnarde/Agence de Services et de Paiement.
[8]               Ú.v. ES L 105, 23.4.1983, s.
59.
[9]               Rozsudok z 20. septembra 2007 vo veci C-297/05 Komisia
Európskych spoločenstiev/Holandské kráľovstvo.
[10]             Ú.v. ES L 269, 21.10.2000, s.
34.
[11]             Ú.v. EÚ L 389, 30.12.2004, s.
28.
[12]             Ú. v. EÚ L 263, 7.10.2009, s.
11.
[13]             KOM(2010) 744 z 16.12.2010.
[14]             Ú.v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13.
[15]             Ú. v. EÚ C , , s. .
[16]             KOM(2010) 603 z 27.10.2010.
[17]             Ú.v. ES L 138, 1.6.1999, s. 57.
[18]             Ú.v. EÚ L 389, 30.12.2004, s.
28.
[19]             Ú. v. ES L 281, 23.11.1995,
s. 31.
[20]             Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1.
[21]             Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13.
[22]             Ú.v. EÚ L 263, 9.10.2007, s. 1.
[23]             Ú.v. ES L 124, 9.5.2002, s. 1.
[24]             Podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady
2000/53/ES z 18. septembra 2000 o vozidlách po dobe životnosti (Ú. v. ES L
269, 21.10.2000, s. 0,34) v znení zmien a doplnení.
[25]             ABM: riadenie podľa činností – ABB: zostavovanie
rozpočtu podľa činností.
[26]             DRP – diferencované rozpočtové prostriedky/NRP –
nediferencované rozpočtové prostriedky.
[27]             EZVO: Európske združenie voľného obchodu.
[28]             Kandidátske krajiny a prípadne potenciálne kandidátske
krajiny západného Balkánu.
[29]             Technická a/alebo administratívna pomoc a výdavky
určené na podporu realizácie programov a/alebo akcií Európskej únie
(pôvodné rozpočtové riadky „BA“), nepriamy výskum, priamy výskum.
[30]             ZZ = zmluvný zamestnanec; PADZ = pracovníci agentúr
dočasného zamestnávania; PED = pomocný expert v delegácii; MZ = miestny
zamestnanec; VNE = vyslaný národný expert.
[31]             Pod stropom pre externých zamestnancov z operačných
rozpočtových prostriedkov (pôvodné rozpočtové riadky „BA“).


|

52010PC0774

/* KOM/2010/0774 v konečnom znení - COD 2010/0374*/  Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o Európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii

	[pic] | EURÓPSKA KOMISIA |Brusel, 20.12.2010KOM(2010) 774 v konečnom znení2010/0374 (COD)NávrhNARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADYo Európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii(Text s významom pre EHP)DÔVODOVÁ SPRÁVA1. KONTEXT NÁVRHUHlavným zámerom projektu je revízia ESA 95, aby sa národné účty v Európskej únii zosúladili s novými hospodárskymi podmienkami, pokrokom v metodologickom výskume a potrebami používateľov.Preto je mimoriadne dôležité mať nariadenie Európskeho parlamentu a Rady o európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii z roku 2010 (ESA 2010).Revidovaný systém ESA by mal byť vhodnou referenčnou metodikou na tvorbu kvalitných údajov národných účtov, ktoré sú potrebné na realizáciu dôležitých politík EÚ.Revízia poskytne aj príležitosť ďalej zlepšovať štandardy ESA 95 a lepšie ich zamerať na jednotlivé účely použitia v EÚ.ESA je významný nástroj na európskej úrovni používaný na dôležité administratívne účely (napr. vlastné zdroje, postup pri nadmernom deficite, štrukturálne fondy), ako aj na analýzu koordinácie a konvergencie hospodárskych politík členských štátov.Aby sa dosiahli ciele Zmluvy o Európskej únii, Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a najmä hospodárskej a menovej únie, ESA poskytuje inštitúciám, verejnej správe a hospodárskym a sociálnym subjektom súbor harmonizovaných a spoľahlivých štatistických ukazovateľov, na základe ktorých môžu prijímať svoje rozhodnutia.Revízii ESA predchádzala revízia Medzinárodného systému národných účtov (SNÚ 93). Nový systém SNÚ (SNÚ 2008) uverejnilo v roku 2009 päť medzinárodných organizácií, ktoré sa podieľali na vypracovaní novej príručky (MMF, OECD, štatistická divízia OSN, Svetová banka a Eurostat).Systém ESA je do veľkej miery konzistentný so systémom SNÚ, pokiaľ ide o vymedzenia pojmov, účtovné pravidlá a klasifikácie. ESA však obsahuje aj určité rozdiely, najmä v prezentácii, ktorá je v ESA viac prispôsobená použitiu v rámci Európskej únie. Tento osobitný spôsob použitia si v skutočnosti vyžaduje presnejšie vymedzenia pojmov, klasifikácie a účtovné pravidlá. Na rozdiel od SNÚ vychádza systém ESA z nariadenia, ktoré obsahuje záväzné pravidlá s cieľom zabezpečiť porovnateľnosť na úrovni EÚ a program povinného zasielania údajov.2. VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENIE VPLYVUO revízii ESA sa diskutovalo vo niekoľkých skupinách:Bola vytvorená riadiaca skupina riaditeľov pre národné účty, ktorá má podporovať skupinu riaditeľov pre národné účty pri plnení týchto úloh:-  poskytovanie strategického usmernenia potrebného pre úspech projektu;-  poskytovanie poradenstva v rôznych fázach projektu;-  rozhodovanie o dôležitých metodických otázkach.Základný význam pre úspech projektu revízie ESA 95 má v prípade všeobecnejších otázok expertíza pracovnej skupiny pre národné účty („PSNÚ“) a v prípade odbornejších otázok expertíza pracovnej skupiny pre finančné účty („PSFÚ“) . Na zabezpečenie technickej kvality projektu boli potrebné intenzívne diskusie prostredníctvom stretnutí a písomných konzultácií. Popri pracovnej skupine PSNÚ sa vo forme spoločných stretnutí PSNÚ a PSFÚ vytvorila skupina pre revíziu ESA 95 s cieľom riešiť otázky, ktoré boli s spoločnom záujme oboch skupín.Technická skupina ECB – Eurostat, ktorá sa zaoberala otázkami konzistentnosti, pracovala na harmonizácii finančných a nefinančných častí systému.V každej fáze procesu revízie sa pravidelne podávali správy Výboru pre európsky štatistický systém (VEŠS). Pravidelne bol informovaný Výbor pre menovú a finančnú štatistiku a štatistiku platobnej bilancie (VMFŠPB).Uskutočňoval sa pravidelný kontakt s ostatnými generálnymi riaditeľstvami, najmä GR pre hospodárske a finančné záležitosti a GR pre rozpočet.V septembri 2009 zorganizoval Eurostat v Bruseli konferenciu na tému národné účty, na ktorej sa zúčastnili používatelia a zainteresované strany.POSÚDENIE VPLYVUAk by sa systém ESA nerevidoval, zhoršila by sa tým porovnateľnosť národných účtov a agregátov na jednej strane medzi členskými štátmi, keďže revízia poskytne príležitosť stanoviť nové metodické pravidlá pre otázky, ktoré vznikli za posledných pätnásť rokov, a na druhej strane na medzinárodnej úrovni, keďže systém SNÚ bol nedávno revidovaný.Systém ESA by mal naďalej predstavovať verziu SNÚ prispôsobenú ekonomickým štruktúram členských štátov a mal by byť v čo najväčšom rozsahu v súlade s formátom SNÚ, aby boli údaje Európskej únie porovnateľné s údajmi, ktoré zostavujú jej hlavní medzinárodní partneri.Analýzu dôsledkov zavedenia revidovaného systému ESA pre najdôležitejšie agregáty národných účtov, ktorá má byť v novembri 2010 predmetom diskusie o smerovaní v Rade ECOFIN, prediskutoval Podvýbor pre štatistiku Hospodárskeho a finančného výboru.3. PRÁVNE PRVKY NÁVRHUCieľom nariadenia je revidovať systém ESA, pokiaľ ide o metodiku spoločných štandardov, vymedzenia pojmov, klasifikácie a účtovné pravidlá, aj pokiaľ ide o program zasielania účtov a tabuliek zostavených podľa tejto metodiky na účely Únie.Právny základ pre európsku štatistiku predstavuje článok 338 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, Európsky parlament a Rada prijímajú opatrenia na tvorbu štatistiky, ak je potrebná, o vykonávaní činností Únie. V tomto článku sa stanovujú požiadavky na tvorbu európskej štatistiky, ktorá musí byť v súlade s požiadavkami nestrannosti, spoľahlivosti, objektivity, vedeckej nezávislosti, hospodárnosti a štatistického utajenia dôverných dát.Návrh je v súlade so zásadou subsidiarity aj so zásadou proporcionality.Pokiaľ ide o zásadu subsidiarity, ciele návrhu nie sú vo výlučnej kompetencii Európskej únie a zároveň ich uspokojivo nie je možné dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov.Členské štáty nemôžu v potrebnom rozsahu splniť základné požiadavky na kvalitu bez jasného európskeho rámca, t. j. bez európskych právnych predpisov, ktorými sa stanovuje spoločná metodika národných účtov a program zasielania.Má to mimoriadny význam v oblasti národných účtov, v ktorých sa agregáty používajú na viaceré účely na regionálnej a celoštátnej úrovni, ako aj na úrovni Európskej únie (napr. vlastné zdroje, postup pri nadmernom deficitu, štrukturálne fondy).Ciele návrhu sa môžu lepšie dosiahnuť na úrovni Európskej únie na základe európskeho právneho aktu, keďže iba Komisia môže koordinovať potrebnú harmonizáciu metodiky národných účtov a štatistických informácií na úrovni Európskej únie; naproti tomu samotný zber údajov a zostavovanie porovnateľnej štatistiky národných účtov môžu organizovať členské štáty. Európska únia môže preto prijať zodpovedajúce opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy.Pokiaľ ide o zásadu proporcionality, toto nariadenie sa obmedzuje na minimum potrebné na dosiahnutie jeho cieľa a neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na tento účel. V tomto nariadení sa jednotlivým členským štátom neurčuje mechanizmus zberu údajov národných účtov, stanovujú sa v ňom len údaje, ktoré sa majú poskytovať s cieľom zabezpečiť harmonizovanú štruktúru a časový plán.Navrhovaným právnym nástrojom v prípade ESA 2010 je nariadenie Európskeho parlamentu a Rady. Nariadenie sa uprednostňuje preto, že sa ním stanovuje rovnaký právny predpis v celej Európskej únii, pričom členským štátom sa neponecháva žiadny priestor na jeho neúplné alebo selektívne uplatňovanie. Je priamo uplatniteľné, čo znamená, že sa nemusí transponovať do vnútroštátnych právnych predpisov.4. VPLYV NA ROZPOČETNávrh nemá žiadny vplyv na rozpočet EÚ.5. ĎALŠIE INFORMÁCIENavrhovaný akt sa týka záležitostí EHP, a preto by sa mal rozšíriť na Európsky hospodársky priestor.2010/0374 (COD)NávrhNARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADYo Európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii(Text s významom pre EHP)EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 338 ods. 1,so zreteľom na návrh Komisie[1],po postúpení návrhu legislatívneho aktu parlamentom jednotlivých štátov,so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky[2],konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom[3],keďže:(1) Monitorovanie ekonomík členských štátov a hospodárskej a menovej únie (HMÚ) si vyžaduje porovnateľné, aktualizované a spoľahlivé informácie o štruktúre a vývoji ekonomickej situácie každého členského štátu alebo regiónu.(2) Komisia by mala zohrávať svoju úlohu pri monitorovaní ekonomík členských štátov a HMÚ a musí najmä pravidelne podávať Rade správy o pokroku dosiahnutom členskými štátmi pri plnení ich záväzkov v rámci HMÚ.(3) Občania Únie potrebujú ekonomické účty ako základný nástroj na analyzovanie ekonomickej situácie členského štátu alebo regiónu. V záujme porovnateľnosti by mali byť takéto účty založené na jednom súbore zásad, ktoré neumožňujú rozdielny výklad.(4) Komisia by mala používať agregáty národných účtov na administratívne účely Únie a najmä na výpočty týkajúce sa rozpočtu.(5) V roku 1970 bol uverejnený administratívny dokument s názvom „Európsky systém integrovaných ekonomických účtov“ (ESA), ktorý sa vzťahoval na oblasť, ktorá sa riadi týmto nariadením, a ktorý vypracoval Štatistický úrad Európskych spoločenstiev samostatne a na svoju vlastnú zodpovednosť. Uvedený dokument bol výsledkom viacročnej spolupráce Štatistického úradu Európskych spoločenstiev s národnými štatistickými úradmi členských štátov s cieľom vybudovať systém národných účtov, ktorý spĺňa požiadavky hospodárskej a sociálnej politiky Európskych spoločenstiev. Predstavoval v rámci Spoločenstva ekvivalent systému národných účtov Organizácie spojených národov, ktorý Spoločenstvo dovtedy používalo. S cieľom aktualizovať pôvodné znenie bolo v roku 1979 uverejnené druhé vydanie dokumentu[4].(6) Nariadením Rady (ES) č. 2223/96 z 25. júna 1996 o Európskom systéme národných a regionálnych účtov v Spoločenstve[5] sa zaviedol systém národných účtov spĺňajúci požiadavky hospodárskej, sociálnej a regionálnej politiky Únie. Uvedený systém bol vo veľkej miere konzistentný s medzinárodným systémom národných účtov, ktorý prijala Štatistická komisia Organizácie spojených národov vo februári 1993 (SNÚ 1993) s cieľom zabezpečiť medzinárodnú porovnateľnosť výsledkov vo všetkých krajinách Organizácie spojených národov.(7) Systém SNÚ 1993 bol aktualizovaný vo forme nového systému národných účtov (SNÚ 2008), ktorý prijala Štatistická komisia Organizácie spojených národov vo februári 2009 s cieľom lepšie prispôsobiť národné účty novej ekonomickej situácii, pokroku v metodickom výskume a potrebám používateľov.(8) V záujme zohľadnenia tohto nového vývoja je potrebné Európsky systém účtov (ESA 95) zavedený nariadením (ES) č. 2223/96 zrevidovať, aby uvedený systém predstavoval verziu SNÚ 2008 prispôsobenú štruktúram ekonomík členských štátov a aby boli údaje týkajúce sa Únie porovnateľné s údajmi zostavovanými jej hlavnými medzinárodnými partnermi.(9) V prípade environmentálnych a sociálnych účtov by sa mala venovať pozornosť oznámeniu Komisie Európskemu parlamentu a Rade z 20. augusta 2009 s názvom „Viac ako HDP − Meradlo pokroku v meniacom sa svete“[6]. Preto sa môžu vyžadovať ďalšie metodické štúdie a testy údajov.(10) Revidovaný Európsky systém účtov zavedený týmto nariadením (ESA 2010) obsahuje metodiku a program zasielania (v ktorom sa uvádzajú účty a tabuľky, ktoré majú poskytovať všetky členské štáty v stanovených lehotách). Komisia by mala uvedené účty a tabuľky dať k dispozícii používateľom v presne stanovených termínoch najmä v záujme monitorovania ekonomickej konvergencie a dosiahnutia úzkej koordinácie hospodárskych politík členských štátov.(11) ESA 2010 má postupne nahradiť všetky ostatné systémy ako referenčný rámec spoločných štandardov, vymedzení pojmov, klasifikácií a účtovných pravidiel na zostavovanie účtov členských štátov pre potreby Únie, aby bolo možné získať výsledky, ktoré sú porovnateľné medzi členskými štátmi.(12) V súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 z 26. mája 2003 o zostavení spoločnej nomenklatúry územných jednotiek pre štatistické účely (NUTS)[7] všetky štatistiky členských štátov zasielané Komisii v členení podľa územných jednotiek majú vychádzať z klasifikácie NUTS. Na účely tvorby porovnateľnej regionálnej štatistiky by sa teda územné jednotky mali vymedziť podľa klasifikácie NUTS.(13) Bola zriadená akčná skupina, ktorá má ďalej preskúmať problematiku nepriamo meraných služieb finančného sprostredkovania (Fisim) v národných účtoch. Zo zistení akčnej skupiny môže vyplynúť potreba zmeniť a doplniť metodiku výpočtu a rozdelenia Fisim do konca roku 2012 pomocou delegovaného aktu, aby sa dosiahli spoľahlivejšie výsledky.(14) Výdavky na výskum a vývoj majú povahu investícií, a preto by sa mali zaznamenávať ako tvorba fixného kapitálu. Je však potrebné špecifikovať formát údajov, ktoré sa majú zaznamenávať ako tvorba fixného kapitálu pomocou delegovaného aktu, ak sa testovaním, pre ktoré sa majú vyvinúť ďalšie tabuľky, zabezpečí dostatočná spoľahlivosť údajov.(15) Je potrebné uskutočňovať štúdie a prácu najmä v súvislosti s programami Viac ako HDP a Európa 2020 s cieľom vytvoriť komplexnejšiu metódu merania blahobytu a pokroku, aby sa podporil rozvoj inteligentnej, udržateľnej a inkluzívnej ekonomiky. Tieto štúdie a práce pomôžu ďalej zlepšovať dostupnosť, zasielanie a kvalitu údajov a zlepšiť metodiku, aby sa pripravila pôda pre budúci vývoj.(16) V súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie by sa na Komisiu mala preniesť právomoc prijímať delegované akty s cieľom meniť a dopĺňať prílohy k tomuto nariadeniu. Je mimoriadne dôležité, aby Komisia počas svojej prípravnej práce uskutočňovala relevantné konzultácie aj na úrovni expertov.(17) Keďže vykonávanie tohto nariadenia si môže vyžiadať väčšie úpravy vnútroštátnych štatistických systémov, Komisia môže členským štátom udeliť výnimky.(18) Opatrenia potrebné na vykonávanie tohto nariadenia by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu[8].(19) Keďže cieľ tohto nariadenia, a to zavedenie revidovaného európskeho systému účtov (ESA 2010), nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie uvedeného cieľa.(20) Prebehli konzultácie s Výborom pre európsky štatistický systém zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009 z 11. marca 2009 o európskej štatistike[9].(21) Prebehli konzultácie s Výborom pre menovú a finančnú štatistiku a štatistiku platobnej bilancie zriadeným rozhodnutím Rady 2006/856/ES z 13. novembra 2006[10] a Výborom pre hrubý národný dôchodok (ďalej len „Výbor pre HND“) zriadeným nariadením Rady (ES, Euratom) č. 1287/2003 z 15. júla 2003 o harmonizácii hrubého národného dôchodku v trhových cenách (nariadenie o HND)[11].PRIJALI TOTO NARIADENIE:Článok 1Predmet úpravy1. Týmto nariadením sa zavádza európsky systém účtov 2010 (ESA 2010).2. V systéme ESA 2010 sa stanovuje:a) metodika (príloha A) pre spoločné štandardy, vymedzenia pojmov, klasifikácie a účtovné pravidlá, ktoré sa budú používať na zostavovanie účtov a tabuliek na porovnateľných základoch na účely Únie a výsledkov podľa článku 3;b) program (príloha B), v ktorom sa stanovujú lehoty, v rámci ktorých členské štáty zasielajú Komisii (Eurostatu) účty a tabuľky zostavované podľa metodiky uvedenej v písm. a).3. Toto nariadenie sa s ohľadom na články 5 a 12 uplatňuje na všetky akty Únie, ktoré odkazujú na systém ESA alebo jeho vymedzenia pojmov.4. Toto nariadenie nezaväzuje žiadny členský štát používať ESA 2010 pri zostavovaní účtov na svoje vlastné účely.Článok 2Metodika1. Metodika ESA 2010 uvedená v článku 1 ods. 2 písm. a) je stanovená v prílohe A.2. Komisia môže prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkami 7, 8 a 9 prijímať zmeny a doplnenia metodiky systému ESA 2010, ktorých cieľom je špecifikovať a zlepšiť jeho obsah, ak nemenia základné koncepcie, nevyžadujú si dodatočné zdroje na ich vykonávanie a nespôsobujú zvýšenie vlastných zdrojov.3. V prípade pochybností týkajúcich sa správneho uplatňovania účtovných pravidiel ESA 2010 príslušný členský štát požiada Komisiu (Eurostat) o objasnenie. Komisia (Eurostat) bezodkladne preverí záležitosť a príslušnému členskému štátu oznámi svoje rozhodnutie týkajúce sa vyžiadaného objasnenia.4. Členské štáty uskutočňujú výpočet a rozdelenie nepriamo meraných služieb finančného sprostredkovania (Fisim) v národných účtoch v súlade s metodikou uvedenou v prílohe A. Komisia môže do konca roku 2012 v súlade s článkami 7, 8 a 9 prostredníctvom delegovaného aktu stanoviť metodiku výpočtu a rozdelenia Fisim.5. Výdavky na výskum a vývoj zaznamenávajú členské štáty ako tvorbu fixného kapitálu. Komisia môže prijímať delegované akty v súlade s článkami 7, 8 a 9 s cieľom zabezpečiť spoľahlivosť údajov, ktoré sa majú zaznamenávať ako tvorba fixného kapitálu. V týchto delegovaných aktoch sa stanoví formát uvedených údajov.Článok 3Zasielanie údajov Komisii1. Členské štáty zasielajú Komisii (Eurostatu) účty a tabuľky stanovené v prílohe B v lehotách určených pre každú tabuľku.Komisia po konzultácii s Výborom pre európsky štatistický systém podá Európskemu parlamentu a Rade najneskôr do 1. júla 2018 správu o uplatnení udelených výnimiek v súlade s článkom 6, aby sa overilo, či sú stále opodstatnené.2. Členské štáty zasielajú Komisii (Eurostatu) údaje a metaúdaje požadované podľa tohto nariadenia v súlade so štandardom na výmenu údajov stanoveným Komisiou (Eurostatom).Údaje sa zasielajú alebo nahrávajú elektronicky na jedno miesto vstupu pre údaje v Komisii (Eurostate).3. Komisia prijíma delegované akty v súlade s článkami 7, 8 a 9 s cieľom zmeniť, doplniť alebo nahradiť tabuľky a lehoty v prílohe B s ohľadom na metodický, hospodársky a technický rozvoj. Uvedené akty sú založené najmä na hodnotení Komisie týkajúcom sa výsledkov dobrovoľných štúdií alebo zasielania údajov členskými štátmi. Pri vypracúvaní uvedeného hodnotenia Komisia náležite porovná výhody dostupnosti údajov s nákladmi na zber a zaťažením respondentov.Článok 4Hodnotenie kvality1. Na účely tohto nariadenia sa na údaje, ktoré sa majú zasielať, vzťahujú kritériá kvality uvedené v článku 12 ods. 1 nariadenia (ES) č. 223/2009.2. Členské štáty predkladajú Komisii (Eurostatu) správu o kvalite údajov zasielaných v súlade s článkom 3.3. Pri uplatňovaní kritérií kvality uvedených v odseku 1 na údaje, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, sa forma, štruktúra a periodicita správ o kvalite údajov vymedzia v súlade s postupom uvedeným v článku 10.4. Kvalitu zasielaných údajov posudzuje Komisia (Eurostat).Článok 5Dátum uplatňovania a dátum prvého zaslania údajov1. ESA 2010 sa po prvýkrát uplatní na údaje zostavované v súlade s prílohou B, ktoré sa majú zaslať v septembri 2014.2. Údaje sa zasielajú Komisii (Eurostatu) v rámci lehôt stanovených v prílohe B.3. V súlade s odsekom 1 budú členské štáty Komisii (Eurostatu) až do prvého zaslania na základe ESA 2010 aj naďalej zasielať účty a tabuľky zostavované na základe ESA 95.4. Bez toho, aby bol dotknutý článok 19 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000[12], Komisia a príslušné členské štáty si overia uplatňovanie tohto nariadenia a predložia výsledky tohto overenia výboru uvedenému v článku 10 ods. 1 tohto nariadenia.Článok 6Výnimky1. Pre prípad, že vnútroštátny štatistický systém si bude vyžadovať väčšie úpravy na uplatňovanie tohto nariadenia, Komisia môže členským štátom udeliť výnimky z jeho uplatňovania do 1. januára 2020 v súlade s postupom uvedeným v článku 10.2. Na uvedený účel príslušný členský štát predloží Komisii riadne odôvodnenú žiadosť najneskôr tri mesiace od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia.Článok 7Vykonávanie delegovania právomocí1. Právomoci prijímať delegované akty uvedené v článku 2 ods. 2, 4 a 5 a článku 3 ods. 3 sa udeľujú Komisii na obdobie piatich rokov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia. Komisia predloží správu týkajúcu sa delegovaných právomocí najneskôr do šiestich mesiacov pred uplynutím obdobia piatich rokov. Delegovanie právomocí sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia s výnimkou prípadov, keď ich Európsky parlament alebo Rada v súlade s článkom 8 zruší.2. Hneď ako Komisia prijme delegovaný akt, oznámi to súčasne Európskemu parlamentu a Rade.3. Právomoci prijímať delegované akty sa prenášajú na Komisiu podľa podmienok stanovených v článkoch 8 a 9.Článok 8Zrušenie delegovania právomocí1. Delegovanie právomocí uvedené v článku v článku 2 ods. 2, 4 a 5 a článku 3 ods. 3 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek zrušiť.2. Inštitúcia, ktorá začala vnútorný postup s cieľom rozhodnúť, či delegovanie právomocí odvolať, o tom v primeranej lehote pred prijatím konečného rozhodnutia informuje druhú inštitúciu a Komisiu, pričom uvedie nielen delegované právomoci, ktorých by sa odvolanie mohlo týkať, ale aj možné dôvody tohto odvolania.3. Rozhodnutím o zrušení sa ukončuje delegovanie právomocí, ktoré sú stanovené v uvedenom rozhodnutí. Účinnosť nadobúda okamžite alebo k neskoršiemu dátumu stanovenému v uvedenom rozhodnutí. Neovplyvní účinnosť už platných delegovaných aktov. Uverejní sa v Úradnom vestníku Európskej únie .Článok 9Námietky voči delegovaným aktom1. Európsky parlament alebo Rada môžu vzniesť námietky voči delegovanému aktu v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia.Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa môže uvedená lehota predĺžiť o dva mesiace.2. Ak do uplynutia lehoty uvedenej v odseku 1 ani Európsky parlament ani Rada voči delegovanému aktu nevznesú námietky, uverejní sa v Úradnom vestníku Európskej únie a nadobúda účinnosť dňom, ktorý je v ňom stanovený.Delegované akty sa môžu uverejniť v Úradnom vestníku Európskej únie a nadobudnúť účinnosť pred uplynutím uvedenej lehoty, ak Európsky parlament aj Rada informovali Komisiu o svojom úmysle nevzniesť námietky.3. Delegovaný akt nenadobúda účinnosť v prípade, že Európsky parlament alebo Rada voči nemu vznesú námietky. Inštitúcia, ktorá vznesie námietky proti delegovanému aktu, vysvetlí dôvody takéhoto konania.Článok 10Výbor1. Komisii pomáha Výbor pre európsky štatistický systém.2. V prípade odkazu na tento odsek sa uplatňujú články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES so zreteľom na ustanovenia článku 8 tohto rozhodnutia.Lehota ustanovená v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES je tri mesiace.Článok 11Spolupráca s ostatnými výbormi1. Komisia si vyžiada stanovisko Výboru pre menovú a finančnú štatistiku a štatistiku platobnej bilancie vo všetkých veciach spadajúcich do jeho právomoci v súlade s článkom 2 rozhodnutia 2006/856/ES.2. Komisia oznámi Výboru pre hrubý národný dôchodok (Výbor pre HND), zriadenému nariadením (ES, Euratom) č. 1287/2003, všetky informácie týkajúce sa vykonávania tohto nariadenia, ktoré sú potrebné na plnenie jeho úloh.Článok 12Prechodné ustanovenia1. Na účely rozpočtových a vlastných zdrojov a odchylne od článku 1 ods. 3 a článku 5 je platným znením európskeho systému národných účtov v zmysle článku 1 ods. 1 nariadenia (EC, Euratom) č. 1287/2003 a súvisiacich právnych aktov − najmä nariadenia (ES, Euratom) č. 1150/2000 a nariadenia Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89[13] − ESA 95, kým ostáva účinné rozhodnutie Rady 2007/436/ES, Euratom[14].2. Na stanovenie vlastných zdrojov založených na DPH a odchylne od odseku 1 môžu členské štáty v prípade, že požadované podrobné údaje podľa ESA 95 nie sú k dispozícii, používať údaje založené na ESA 2010, kým ostáva účinné rozhodnutie 2007/436/ES, Euratom.Článok 13Nadobudnutie účinnostiToto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie .Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.V BruseliZa Európsky parlament Za Radupredseda predseda [1] Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].[2] Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].[3] Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].[4] Eurostat: „Európsky systém integrovaných ekonomických účtov“ (ESA), druhé vydanie, Štatistický úrad Európskych spoločenstiev, Luxemburg, 1979[5] Ú. v. ES L 310, 30.11.1996, s.1.[6] KOM(2009) 433 v konečnom znení.[7] Ú. v. EÚ L 154, 21.6.2003, s. 1.[8] Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23.[9] Ú. v. EÚ L 87, 31.3.2009, s. 164.[10] Ú. v. EÚ L 332, 30.11.2006, s. 21.[11] Ú. v. EÚ L 181, 19.7.2003, s. 1.[12] Ú. v. ES L 130, 31.5.2000, s. 1.[13] Ú. v. ES L 155, 7.6.1989, s. 9.[14] Ú. v. EÚ L 163, 23.6.2007, s. 17.