               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli11. 10. 2019
            COM(2019) 457 final
            2019/0217(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA zriadenom na základe Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej v súvislosti s plánovaným prijatím rozhodnutia upravujúceho administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia, ktorým sa stanovuje pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA zriadenom na základe Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej v súvislosti s plánovaným prijatím rozhodnutia upravujúceho administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu.

               2.Kontext návrhu

               2.1.Komplexná hospodárska a obchodná dohoda (CETA) medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kanadou na strane druhej

               Komplexná hospodárska a obchodná dohoda (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej (ďalej len „dohoda“) sa zameriava na liberalizáciu a uľahčenie obchodu a investícií, ako aj na podporu užších hospodárskych vzťahov medzi Európskou úniou a Kanadou (ďalej len „zmluvné strany“). Táto dohoda bola podpísaná 30. októbra 2016 a predbežne sa vykonáva od 21. septembra 2017.

               2.2.Spoločný výbor CETA

               Spoločný výbor CETA je zriadený podľa článku 26.1 dohody, v ktorom sa stanovuje, že Spoločný výbor CETA sa skladá zo zástupcov Európskej únie a zástupcov Kanady a spolupredsedajú mu minister Kanady pre medzinárodný obchod a člen Európskej komisie zodpovedný za obchod alebo nimi určené osoby. Spoločný výbor CETA sa stretáva raz za rok alebo na žiadosť ktorejkoľvek zmluvnej strany, pričom sa dohodne na svojom harmonograme zasadnutí a stanoví svoj program. Spoločný výbor CETA je zodpovedný za všetky otázky týkajúce sa obchodu a investícií medzi zmluvnými stranami a za vykonávanie a uplatňovanie tejto dohody. Zmluvná strana sa môže obrátiť na Spoločný výbor CETA, pokiaľ ide o akúkoľvek záležitosť týkajúcu sa vykonávania a výkladu tejto dohody, resp. o akúkoľvek inú otázku týkajúcu sa obchodu a investícií medzi zmluvnými stranami.

               V súlade s článkom 26.3 dohody má Spoločný výbor CETA právomoc na základe vzájomného súhlasu prijímať rozhodnutia týkajúce sa všetkých záležitostí, ak sa tak stanovuje v dohode. Rozhodnutia Spoločného výboru CETA budú pre zmluvné strany záväzné s výhradou splnenia akýchkoľvek nevyhnutných vnútorných požiadaviek a postupov, pričom zmluvné strany sú povinné tieto rozhodnutia vykonať.

               V súlade s článkom 26.2 ods. 4 dohody môžu špecializované výbory vrátane Výboru pre služby a investície predkladať návrhy rozhodnutí na ich prijatie Spoločným výborom CETA.

               V súlade s článkom 10.2 rokovacieho poriadku Spoločného výboru CETA a osobitných výborov
                  1
                v období medzi zasadnutiami môže Spoločný výbor CETA prijímať rozhodnutia alebo odporúčania písomným postupom, ak o tom zmluvné strany dohody rozhodnú formou vzájomného súhlasu. Na tento účel spolupredsedovia pošlú znenie návrhu v písomnej forme členom Spoločného výboru CETA podľa pravidla 7 s lehotou, do ktorej musia členovia vyjadriť akékoľvek výhrady alebo zmeny, ktoré navrhujú. Prijaté návrhy budú po uplynutí lehoty oznámené podľa pravidla 7 a budú uvedené v zápisnici z ďalšieho zasadnutia.

               2.3.Pripravovaný akt spoločného výboru CETA

               Spoločný výbor CETA má prijať rozhodnutie upravujúce administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu podľa článku 8.28 ods. 7 dohody (ďalej len „pripravovaný akt“).

               Cieľom pripravovaného aktu je preto vykonanie článku 8.28 ods. 7 dohody.

               Pripravovaný akt sa stane záväzným pre zmluvné strany. V článku 26.3 ods. 2 dohody sa stanovuje, že: „Rozhodnutia Spoločného výboru CETA budú pre zmluvné strany záväzné s výhradou ukončenia akýchkoľvek nevyhnutných vnútorných požiadaviek a postupov, pričom zmluvné strany sú povinné tieto rozhodnutia vykonať.“

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               Ako sa uvádza v odseku 6 písm. f) spoločnej listiny o výklade dohody, Európska únia a jej členské štáty a Kanada sa dohodli na bezodkladnom začatí ďalšej práce na vykonávaní ustanovení dohody o urovnávaní investičných sporov, tzv. „systému investičných súdov“
                  2
               .

               Podľa článku 8.28 ods. 7 dohody „Spoločný výbor CETA bezodkladne prijme rozhodnutie, v ktorom stanoví tieto administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu: a) administratívna podpora; b) postupy pre podávanie odvolaní a pre odvolacie konanie, postupy na vrátenie vecí späť Tribunálu, v príslušných prípadoch na úpravu výroku; c) postupy na obsadenie voľného miesta na Odvolacom tribunále a v senáte Odvolacieho tribunálu zriadeného na prejednanie prípadu; d) odmeny členov Odvolacieho tribunálu; e) ustanovenia súvisiace s nákladmi na odvolacie konania; f) počet členov Odvolacieho tribunálu a g) akékoľvek iné prvky, ktoré uzná za nevyhnutné pre účinné fungovanie Odvolacieho tribunálu.“

               V odseku 6 písm. g) spoločnej listiny o výklade dohody sa stanovuje: „CETA je prvou dohodou zahŕňajúcou odvolací mechanizmus, ktorým sa umožní korekcia chýb a zabezpečí súlad rozhodnutí súdu prvého stupňa.“ Okrem toho sa vo vyhlásení Komisie a Rady č. 36, ktoré sa uvádza v zápisnici Rady pri príležitosti prijatia rozhodnutia Rady o schválení podpisu CETA v mene Únie, uvádza: „Odvolací mechanizmus ustanovený v článku 8.28 dohody CETA sa usporiada a vylepší tak, aby v plnej miere umožňoval zaistenie vzájomného súladu rozhodnutí vydaných v prvom stupni, a prispieval tak k právnej istote. To si vyžaduje najmä, aby: sa zloženie Odvolacieho tribunálu usporiadalo tak, aby sa zaistil čo najväčší vzájomný súlad; sa stanovilo, že každý člen Odvolacieho tribunálu bude povinný sa neustále informovať o rozhodnutiach vydaných senátmi Odvolacieho tribunálu, ktorých nie je členom. Odvolací tribunál mal možnosť zasadať vo „veľkej komore“ vo veciach týkajúcich sa dôležitých zásadných otázok alebo otázok, na ktorých sa jednotlivé senáty Odvolacieho tribunálu nezhodnú“
                  3
               .

               Pripravovaný akt vykonáva tieto záväzky zahrnutím podrobných pravidiel zloženia Odvolacieho tribunálu a administratívnych dojednaní (článok 2 pripravovaného aktu) a úpravy odvolacieho konania (článok 3). Pripravovaný akt nadobudne platnosť dňom nadobudnutia platnosti dohody (článok 4).

               Tento návrh je v súlade s inými iniciatívami týkajúcimi sa vykonávania systému investičných súdov CETA. Komisia konkrétne od júna 2018  spolupracuje s členskými štátmi vo Výbore Rady pre obchodnú politiku pre služby a investície a s Kanadou na balíku štyroch návrhov rozhodnutí, ktoré sa týkajú:

               –pravidiel upravujúcich administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu v súlade s článkom 8.28 ods.7 dohody;

               –kódexu správania pre členov Tribunálu, Odvolacieho tribunálu a mediátorov v súlade s článkom 8.44 ods. 2 dohody;

               –pravidiel mediácie na účely ich využitia stranami sporu v súlade s článkom 8.44 ods. 3 písm. c) dohody a

               –pravidiel postupu prijímania výkladu v súlade s článkom 8.31 ods. 3 a článkom 8.44 ods. 3 písm. a) dohody.

               Ďalšia práca v ostatných oblastiach vykonávania systému investičných súdov pokračuje, a to aj pokiaľ ide o výber, vymenovanie a odmeňovanie členov Tribunálu a Odvolacieho tribunálu. Hoci výška odmeny členov Tribunálu a Odvolacieho tribunálu je predmetom diskusií s členskými štátmi a Kanadou, Komisia v minulosti odhadla, že ročné fixné náklady na systém investičných súdov CETA predstavujú približne 800 000 EUR, ktoré sa rovnomerne rozdelia medzi Kanadu a EÚ
                  4
               . Vplyv týchto fixných nákladov na rozpočet EÚ by preto predstavoval približne 400 000 EUR ročne. Tieto náklady sa zohľadnia v rozpočte EÚ na rok 2021.

               Preto je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA k zamýšľanému aktu s cieľom zabezpečiť účinné vykonávanie dohody.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                  5
               .

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Spoločný výbor CETA je orgán zriadený na základe dohody, konkrétne na základe Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej (ďalej len „dohoda“).

               Akt, ktorý má Spoločný výbor CETA prijať, predstavuje akt s právnymi účinkami. Pripravovaný akt bude pre zmluvné strany záväzný podľa medzinárodného práva v súlade s článkom 26.3 ods. 2 dohody.

               Pripravovaným aktom sa nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec dohody.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka sú len vedľajšie, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo hlavná alebo prevažujúca zložka.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah pripravovaného aktu sa týkajú spoločnej obchodnej politiky.

               Hmotnoprávnymi základmi navrhovaného rozhodnutia sú preto článok 207 ods. 3 a článok 207 ods. 4 prvý pododsek ZFEÚ.

               4.3.Záver

               Právnymi základmi navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 207 ods. 3 a článok 207 ods. 4 prvý pododsek ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               5.Autentické jazyky a uverejnenie pripravovaného aktu

               Keďže aktom Spoločného výboru CETA sa vykonáva dohoda, pokiaľ ide o riešenie investičných sporov medzi investormi a štátmi, je vhodné ho prijať vo všetkých autentických jazykoch dohody
                  6
                a uverejniť ho po jeho prijatí v Úradnom vestníku Európskej únie.

               2019/0217 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA zriadenom na základe Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej v súvislosti s plánovaným prijatím rozhodnutia upravujúceho administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 207 ods. 3 a článok 207 ods. 4 prvý pododsek v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Rozhodnutím Rady (EÚ) 2017/37
                  7
                sa stanovuje podpis Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej (ďalej len „dohoda“) v mene Európskej únie. Dohoda bola podpísaná 30. októbra 2016.

               (2)Rozhodnutím Rady (EÚ) 2017/38
                  8
                sa stanovuje predbežné vykonávanie dohody vrátane zriadenia Spoločného výboru CETA. Dohoda sa predbežne vykonáva od 21. septembra 2017.

               (3)Podľa článku 26.3 ods. 1 dohody má Spoločný výbor CETA na účely dosiahnutia cieľov tejto dohody právo prijímať rozhodnutia vo všetkých záležitostiach, v prípade ktorých tak stanovuje táto dohoda.

               (4)Podľa článku 26.3 ods. 2 dohod budú rozhodnutia Spoločného výboru CETA pre zmluvné strany záväzné s výhradou splnenia akýchkoľvek nevyhnutných vnútorných požiadaviek a postupov, pričom zmluvné strany sú povinné tieto rozhodnutia vykonať.

               (5)V súlade s článkom 8.28 ods. 7 dohody má Spoločný výbor CETA prijať rozhodnutie, v ktorom stanoví administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu.

               (6)Preto je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA na základe pripojeného návrhu rozhodnutia Spoločného výboru CETA vo veci Odvolacieho tribunálu s cieľom zabezpečiť účinné vykonávanie dohody,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA, pokiaľ ide o prijatie rozhodnutia upravujúceho administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu, je založená na návrhu rozhodnutia Spoločného výboru CETA pripojenom k tomuto rozhodnutiu Rady.

               Článok 2

               1.Rozhodnutie Spoločného výboru CETA sa prijme vo všetkých autentických jazykoch dohody.

               2.Rozhodnutie prijaté Spoločným výborom CETA sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Rozhodnutie Spoločného výboru CETA 001/2018 z 26. septembra 2018, ktorým sa prijíma jej rokovací poriadok a rokovací poriadok osobitných výborov ( Ú. v. EÚ L 190, 27.7.2018, s. 13 ), dostupné na webovej stránke GR TRADE
                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2019/february/tradoc_157677.pdf
                  .

                     (2)

                        Spoločná listina o výklade Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou a Európskou úniou a jej členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 11, 14.1.2017, s. 3).

                     (3)

                        Vyhlásenia, ktoré sa uvedú v zápisnici Rady (Ú. v. EÚ L 11, 14.1.2017, s. 9).

                     (4)

                        Ide o odhady fixných ročných nákladov systému investičných súdov CETA (pri neexistencii žiadnych sporov), t. j. základných odmien členov Tribunálu a Odvolacieho tribunálu.

                     (5)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (6)

                        V zmysle článku 30.11 (Autentické znenia) dohody je dohoda vyhotovená v dvoch pôvodných vyhotoveniach v anglickom, bulharskom, českom, dánskom, estónskom, fínskom, francúzskom, gréckom, holandskom, chorvátskom, litovskom, lotyšskom, maďarskom, maltskom, nemeckom, poľskom, portugalskom, rumunskom, slovenskom, slovinskom, španielskom, švédskom a talianskom jazyku, pričom každé znenie je rovnako autentické.

                     (7)

                        Rozhodnutie Rady (EÚ) 2017/37 z 28. októbra 2016 o podpise Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej v mene Európskej únie (Ú. v. EÚ L 11, 14.1.2017, s. 1).

                     (8)

                        Rozhodnutie Rady (EÚ) 2017/38 z 28. októbra 2016 o predbežnom vykonávaní Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej (Ú. v. EÚ L 11, 14.1.2017, s. 1080).

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli11. 10. 2019
            COM(2019) 457 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA zriadenom na základe Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej v súvislosti s plánovaným prijatím rozhodnutia upravujúceho administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu

               DODATOK

               NÁVRH

               ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU CETA Č. […/2019]

               z…,

               ktorým sa stanovujú administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu

               SPOLOČNÝ VÝBOR CETA,

               so zreteľom na článok 26.1 Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej (ďalej len „dohoda“).

               keďže podľa článku 8.28 ods. 7 dohody má Spoločný výbor CETA prijať rozhodnutie, v ktorom stanoví administratívne a organizačné záležitosti týkajúce sa fungovania Odvolacieho tribunálu.

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Vymedzenie pojmov

               Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

               a)vymedzenia pojmov v článku 1.1 (Všeobecne uplatniteľné vymedzenia pojmov) Prvej kapitoly (Všeobecné vymedzenie pojmov a úvodné ustanovenia) dohody;

               b)vymedzenia pojmov v článku 8.1 (Vymedzenie pojmov) Ôsmej kapitoly (Investície) dohody a

               c)„člen“ je člen Odvolacieho tribunálu zriadeného podľa oddielu F (Urovnávanie investičných sporov medzi investormi a štátmi) Ôsmej kapitoly (Investície) dohody.

               Článok 2

               Zloženie a administratívne dojednania

               1.Odvolací tribunál sa skladá zo šiestich členov vymenovaných Spoločným výborom CETA s cieľom dodržať zásady rozmanitosti a rodovej rovnosti. Na účely tohto vymenovania:

               a)dvaja členovia sa vyberú z nominantov navrhnutých Kanadou;

               b)dvaja členovia sa vyberú z nominantov navrhnutých Európskou úniou a

               c)dvaja členovia sa vyberú z nominantov navrhnutých Kanadou alebo Európskou úniou, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi Kanady ani žiadneho členského štátu Európskej únie.

               2.Spoločný výbor CETA sa môže rozhodnúť, že trojnásobne zvýši počet členov. Dodatočné vymenovania sa uskutočnia na rovnakom základe, ako sa uvádza v odseku 1.

               3.Členovia sa vymenúvajú na deväťročné funkčné obdobie, ktoré nie je obnoviteľné. Funkčné obdobie troch z prvých šiestich osôb vymenovaných podľa článku 8.28 ods. 3 dohody však bude obmedzené len na šesť rokov. Tieto tri osoby sa určia žrebovaním a vyberie sa jeden člen z každej zo skupín členov vymenovaných podľa odseku 1 písm. a ), odseku 1 písm. b) a odseku 1 písm. c). V zásade môže člen, ktorý je členom senátu Odvolacieho tribunálu, keď skončí jeho funkčné obdobie, pokračovať v práci v tomto senáte, až do ukončenia konania tohto senátu, pokiaľ predseda Odvolacieho tribunálu po porade s ostatnými členmi senátu nerozhodne inak, a iba na tento účel sa bude považovať ďalej za člena. Uvoľnené miesta v Odvolacom tribunále budú obsadzované tak, ako budú vznikať.

               4.Odvolací tribunál má predsedu a podpredsedu zodpovedného za organizačné otázky, ktorých vyberie žrebovaním predseda Spoločného výboru CETA na obdobie dvoch rokov spomedzi členov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín. Funkciu budú zastávať budú na rotačnom základe. Predsedu v prípade jeho neprítomnosti nahradí podpredseda.

               5.Senát Odvolacieho tribunálu zriadený podľa článku 8.28 ods. 5 dohody sa skladá z troch členov, z ktorých jeden člen bol vymenovaný podľa odseku 1 písm. a), jeden člen bol vymenovaný podľa odseku 1 písm. b) a jeden člen bol vymenovaný podľa odseku 1 písm. c). Senátu predsedá člen, ktorý bol vymenovaný podľa odseku 1 písm. c).

               6.Zloženie senátu Odvolacieho tribunálu, ktorý prejednáva každé odvolanie, stanoví na rotačnom základe v každej veci predseda Odvolacieho tribunálu, pričom zabezpečí, aby bolo zloženie senátov náhodné a nepredvídateľné a aby mali všetci členovia rovnakú príležitosť vykonávať svoju funkciu.

               7.Odvolací tribunál môže zasadať v šesťčlennom senáte, ak vec, ktorá je predmetom konania pred senátom, vyvoláva vážnu otázku, ktorá sa týka výkladu alebo uplatňovania Ôsmej kapitoly dohody. Odvolací tribunál zasadá v šesťčlennom senáte, ak o to obe strany sporu požiadajú, alebo ak väčšina členov rozhodne, že je to žiaduce. Šesťčlennému senátu predsedá predseda Odvolacieho tribunálu.

               8.Odvolací tribunál môže vypracovať svoj vlastný rokovací poriadok.

               9.Členovia zabezpečia, aby boli k dispozícii a boli schopní vykonávať funkcie stanovené v tomto rozhodnutí a v oddiele F (Urovnávanie investičných sporov medzi investormi a štátmi) Ôsmej kapitoly (Investície) dohody.

               10.S cieľom zabezpečiť, aby členovia boli k dispozícii, sa im budú vyplácať mesačné paušálne honoráre, ktorých výšku určí Spoločný výbor CETA.

               11.Mesačné paušálne honoráre uvedené v odseku 10 budú hradiť obe zmluvné strany na účet spravovaný sekretariátom ICSID. V prípade, že jedna zmluvná strana neuhradí paušálny honorár, môže sa rozhodnúť ho zaplatiť druhá zmluvná strana. Všetky takéto nedoplatky zostávajú splatnými, a to aj s príslušným úrokom.

               12.Odmeny a výdavky členov senátu zriadeného na prejednanie nároku, okrem honorárov uvedených v odseku 10, určí Spoločný výbor CETA, pričom ich strany sporu znášajú na rovnakom základe ako v článku 8.39 ods. 5 dohody.

               13.Rozhodnutím Spoločného výboru CETA možno paušálny honorár a odmeny za odpracované dni natrvalo zmeniť na pravidelnú mzdu. V takomto prípade členovia pracujú na plný úväzok a Spoločný výbor CETA stanoví ich odmenu a s tým súvisiace organizačné otázky. V uvedenom prípade členovia nemajú povolené vykonávať žiadne povolanie, platené ani neplatené, pokiaľ im predseda Odvolacieho tribunálu neudelí mimoriadnu výnimku.

               14.Sekretariát ICSID plní úlohy sekretariátu Odvolacieho tribunálu a poskytuje mu primeranú podporu. Výdavky vynaložené na takúto podporu hradia obe zmluvné strany rovnako.

               Článok 3

               Úprava odvolacieho konania

               1.Ktorákoľvek strana sporu sa môže pred Odvolacím tribunálom odvolať voči výroku Tribunálu podľa oddielu F (Urovnávanie investičných sporov medzi investormi a štátmi) Ôsmej kapitoly (Investície) v lehote stanovenej v článku 8.28 ods. 9 písm. a) dohody a pre dôvody uvedené v článku 8.28 ods. 2 dohody.

               2.Ak Odvolací tribunál vyhovie odvolaniu úplne alebo v časti, úplne alebo v časti zmení alebo zruší právne zistenia a závery Tribunálu. Odvolací tribunál presne uvedie rozsah zmien alebo zrušenia príslušných zistení a záverov Tribunálu.

               3.Ak to dovoľujú skutočnosti preukázané Tribunálom, Odvolací tribunál uplatní svoje vlastné právne zistenia a závery týkajúce sa týchto skutočností a vynesie konečný výrok. Ak to nie je možné, vydá rozhodnutie o vrátení veci Tribunálu, aby vydal výrok v súlade so zisteniami a závermi Odvolacieho tribunálu. Ak je to možné, Odvolací tribunál vráti vec tomu istému senátu Tribunálu, ktorý predtým vypracoval rozhodnutie v danej veci.

               4.Odvolací tribunál odvolanie zamietne, ak zistí, že odvolanie je nedôvodné. Takisto môže zamietnuť odvolanie v zrýchlenom konaní, ak je jasné, že odvolanie je zjavne nedôvodné. Ak Odvolací tribunál odvolanie zamietne, výrok vydaný Tribunálom sa stáva konečným výrokom.

               5.Vo všeobecnosti odvolacie konanie netrvá dlhšie ako 180 dní odo dňa, keď strana sporu formálne oznámi svoje rozhodnutie podať odvolanie, do dňa, keď Odvolací tribunál vydá svoje rozhodnutie alebo výrok. Ak Odvolací tribunál usúdi, že nemôže vydať rozhodnutie alebo výrok do 180 dní, písomne informuje strany sporu o dôvodoch odkladu, pričom uvedie odhadovanú lehotu, v akej rozhodnutie alebo výrok vydá. Malo by sa vyvinúť maximálne úsilie, aby sa zabezpečilo, že odvolacie konanie nepresiahne 270 dní.

               6.Strana sporu, ktorá podáva odvolanie, poskytne zábezpeku na trovy odvolacieho konania tak, ako to určí senát Odvolacieho tribunálu zriadený na prejednanie danej veci. Strana sporu poskytne aj každú ďalšiu zábezpeku, ktorú Odvolací tribunál prípadne nariadi.

               7.Ustanovenia článku 8.20 (Mediácia), článku 8.24 (Konanie podľa iných medzinárodných dohôd), článku 8.26 (Financovanie tretej strany), článku 8.31 (Rozhodné právo a tlmočenie), článku 8.34 (Predbežné ochranné opatrenia), článku 8.35 (Upustenie od konania), článku 8.36 (Transparentnosť konania)
                  1
               , článku 8.38 (Zmluvná strana nezúčastnená na spore), článku 8.39 (Konečný výrok) a článku 8.40 (Odškodnenie alebo iná kompenzácia) dohody sa uplatňujú mutatis mutandis v rámci odvolacieho konania.

               Článok 4

               Nadobudnutie platnosti

               Toto rozhodnutie sa uverejní a nadobudne platnosť dňom nadobudnutia platnosti oddielu F (Urovnávanie investičných sporov medzi investormi a štátmi) Ôsmej kapitoly (Investície) dohody s výhradou výmeny písomných oznámení zmluvných strán prostredníctvom diplomatických kanálov, ktoré potvrdzujú, že splnili potrebné vnútorné požiadavky a postupy.

               V … dňa …

                     (1)

                        V záujme väčšej istoty treba uviesť, že oznámenie o odvolaní, oznámenie o úmysle namietať člena Tribunálu a rozhodnutie o námietke voči členovi Tribunálu sa uvádzajú v zozname dokumentov, ktoré sa majú sprístupniť verejnosti podľa článku 3 ods. 1 Pravidiel transparentnosti UNCITRAL.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli26. 2. 2020
            COM(2020) 71 final
            2020/0031(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na 56. zasadnutí Výboru odborníkov pre prepravu nebezpečného tovaru v rámci Medzivládnej organizácie pre medzinárodnú železničnú dopravu, pokiaľ ide o určité zmeny dodatku C k Dohovoru o medzinárodnej železničnej preprave

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia stanovujúceho pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie na zasadnutí Výboru odborníkov medzivládnej organizácie pre medzinárodnú železničnú dopravu (OTIF) pre prepravu nebezpečného tovaru (ďalej len „výbor odborníkov RID“) v súvislosti s plánovaným prijatím určitých zmien technických a správnych opatrení obsiahnutých v prílohe k dodatku C k Dohovoru o medzinárodnej železničnej preprave (COTIF), o ktorých má rozhodnúť tento výbor.

               2.Kontext návrhu

               2.1.Dohovor o medzinárodnej železničnej preprave (COTIF)

               Dohovor o medzinárodnej železničnej preprave z 9. mája 1980, zmenený Vilniuskym protokolom z 3. júna 1999 (ďalej len „COTIF“), je medzinárodná dohoda, v rámci ktorej sú zmluvnými stranami tak Únia, ako aj 26 členských štátov (okrem Cypru a Malty).

               Európska únia pristúpila k dohovoru COTIF na základe rozhodnutia Rady 2013/103/EÚ zo 16. júna 2011
                  1
               . Prílohou III k uvedenému rozhodnutiu sa stanovujú interné dohody Rady, členských štátov a Komisie v súvislosti s postupmi v rámci OTIF. Podľa bodu 3.1 prílohy III k rozhodnutiu Rady 2013/103/EÚ, keď sa bod programu týka záležitostí, ktoré patria do výlučnej právomoci Únie, za Úniu sa vyjadruje a hlasuje Komisia.

               2.2.Poriadok pre medzinárodnú železničnú prepravu nebezpečného tovaru (RID)

               COTIF sa v súlade s jeho článkom 7 vzťahuje okrem iného na dodatky uvedené v jeho článku 6. Patrí sem „Poriadok pre medzinárodnú železničnú prepravu nebezpečného tovaru (RID)“, ktorý tvorí dodatok C k dohovoru. RID sa uplatňuje, pokiaľ sa nepodajú vyhlásenia v súlade s príslušnými ustanoveniami COTIF
                  2
               .

               Cieľom RID je regulovať medzinárodnú železničnú prepravu nebezpečného tovaru medzi tými členskými štátmi OTIF, ktoré uplatňujú poriadok RID (ďalej len „zmluvné štáty RID“)
                  3
               .

               2.3.Výbor odborníkov RID

               Výbor odborníkov RID je orgán zriadený podľa článku 13 ods. 1 písm. d) COTIF. V súlade s článkom 18 COTIF rozhoduje o návrhoch na úpravu dohovoru výbor odborníkov RID. Tvoria ho zástupcovia členských štátov OTIF, ktoré uplatňujú poriadok RID, a Európskej únie.

               2.4.Pripravovaný akt výboru odborníkov RID

               Očakáva sa, že výbor odborníkov RID prijme na svojom 56. zasadnutí 27. mája 2020 súbor zmien, ktorými sa aktualizuje príloha k RID s cieľom prispôsobiť ju vedecko-technickému pokroku (ďalej len „pripravovaný akt“).

               Cieľom pripravovaného aktu je zaistiť bezpečnú a chránenú železničnú prepravu nebezpečného tovaru, a to okrem iného aktualizáciou zoznamu nebezpečného tovaru schváleného na prepravu, pokynov na balenie, zoznamu uplatniteľných noriem, ako aj iných technických požiadaviek uplatniteľných na rôzne prostriedky uchovávania.

               Medzinárodné ustanovenia týkajúce sa prepravy nebezpečného tovaru sa stanovujú v rôznych medzinárodných organizáciách, ako napríklad OTIF, ale aj v rámci Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK OSN) a rôznych špecializovaných orgánov Organizácie Spojených národov, ako napríklad Podvýbor odborníkov Hospodárskej a sociálnej rady (ECOSOC) Organizácie Spojených národov pre prepravu nebezpečného tovaru. Keďže pravidlá musia byť navzájom zlučiteľné, bol vyvinutý komplexný medzinárodný systém na koordináciu a harmonizáciu tejto činnosti medzi organizáciami, ktoré sú do nej zapojené. Ustanovenia sa upravujú v dvojročnom cykle.

               Počas prípravy týchto zmien prebehli konzultácie s množstvom odborníkov z verejného i súkromného sektora. Počas prípravy týchto zmien sa uskutočnili tieto odborné stretnutia:

               –v rámci Podvýboru odborníkov Hospodárskej a sociálnej rady OSN pre prepravu nebezpečného tovaru na jeho

               1.51. zasadnutí v Ženeve 3. – 7. júla 2017;

               2.52. zasadnutí v Ženeve 27. novembra – 6. decembra 2017;

               3.53. zasadnutí v Ženeve 25. júna – 4. júla 2018;

               4.54. zasadnutí v Ženeve 26. novembra – 4. decembra 2018;

               –v rámci spoločného zasadnutia EHK OSN – OTIF medzi výborom odborníkov RID a pracovnou skupinou pre prepravu nebezpečného tovaru na ich

               1.jesennom zasadnutí v roku 2018 v Ženeve 17. – 21. septembra 2018;

               2.jarnom zasadnutí v roku 2019 v Berne 18. – 22. marca 2019;

               3.jesennom zasadnutí v roku 2019 v Ženeve 17. – 26. septembra 2019;

               4.ďalšom spoločnom zasadnutí, ktoré sa uskutoční 16. – 20. marca 2020 v Berne;

               –v rámci stálej pracovnej skupiny Výboru odborníkov RID na jej

               1.10. zasadnutí v Krakove 21. – 23. novembra 2018;

               2.11. zasadnutí vo Viedni 25. – 29. novembra 2019.

               Na týchto zasadnutiach odborníci z uvedených výborov analyzovali a spracovali jednotlivé návrhy na zmeny. Vo väčšine prípadov boli odporúčané opatrenia podporené jednomyseľne. Niektoré návrhy boli odporúčané na základe väčšinového názoru odborníkov.

               V článku 38 COTIF sa stanovuje, že na účely uplatňovania práva voliť a práva na vznášanie námietok podľa článku 35 ods. 2 a 4 má organizácia regionálnej hospodárskej integrácie ako Európska únia počet hlasov rovnajúci sa počtu tých svojich členov, ktorí sú aj členskými štátmi tejto organizácie.

               Podľa článku 35 COTIF zmeny, o ktorých najprv rozhodne výbor odborníkov RID, nadobudnú platnosť pre všetky zmluvné strany v prvý deň šiesteho mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom ich generálny tajomník oznámi zmluvným stranám. Zmluvná strana môže formulovať námietku v lehote štyroch mesiacov od dátumu oznámenia. Ak námietku podá štvrtina zmluvných strán, zmena nenadobudne platnosť.

               Ak strany nevznesú dostatočný počet námietok, možno očakávať, že príslušné zmeny podľa tohto návrhu nadobudnú platnosť 1. januára 2021 a stanú sa záväznými pre Úniu i členské štáty, pričom sa stanú neoddeliteľnou súčasťou acquis Únie.

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               3.1.Výlučná právomoc Únie

               Dodatok k prílohe I k rozhodnutiu Rady 2013/103/EÚ zo 16. júna 2011 obsahuje zoznam nástrojov Únie, prostredníctvom ktorých Únia vykonávala svoju právomoc a ktoré boli platné v čase uzavretia dohody medzi EÚ a OTIF. Smernica 2008/68/ES o vnútrozemskej preprave nebezpečného tovaru
                  4
                je na tomto zozname.

               V článku 1 smernice 2008/68/ES sa stanovuje, že príloha k RID sa vzťahuje na prepravu nebezpečného tovaru železničnou dopravou v členských štátoch alebo medzi členskými štátmi okrem tých, ktoré nemajú železničný systém. V článku 4 smernice 2008/68/ES, ktorý sa týka tretích krajín, sa stanovuje, že „preprava nebezpečného tovaru medzi členskými štátmi a tretími krajinami je povolená, pokiaľ je v súlade s požiadavkami ADR
                  5
               , RID alebo ADN
                  6
               , ak nie je v jej prílohách uvedené inak“.

               Na tento účel je Komisia podľa článku 8 smernice splnomocnená prispôsobiť prostredníctvom delegovaného aktu oddiel II.1 prílohy II k smernici 2008/68/ES.

               3.2.Pozícia, ktorá sa má zaujať

               Zmeny RID patria v plnej miere do výlučnej právomoci Únie a je potrebné stanoviť pozíciu Únie.

               V článku 1 návrhu rozhodnutia Rady sa stanovuje zoznam pripravovaných zmien.

               Ako sa už uviedlo, počas prípravy týchto zmien prebehli konzultácie s množstvom odborníkov z verejného i súkromného sektora. Vo väčšine prípadov boli odporúčané opatrenia schválené jednomyseľne.

               V súlade s bodom 2.4 prílohy III k rozhodnutiu Rady 2013/103/EÚ uskutočnil Výbor pre prepravu nebezpečného tovaru, zriadený podľa smernice 2008/68/ES, na svojom zasadnutí 16. decembra 2019 predbežnú diskusiu o pripravovaných zmenách a všetci účastníci tento návrh prijali pozitívne.

               Okrem toho Komisia zorganizovala koordinačné stretnutia EÚ vo všetkých fázach procesu rokovania o týchto zmenách.

               Tieto pripravované zmeny sa považujú za vhodné pre bezpečnú a nákladovo efektívnu prepravu nebezpečného tovaru pri zohľadnení technologického pokroku, a preto ich možno podporiť.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                  7
               .

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Akt, ktorý má výbor odborníkov RID prijať, predstavuje akt s právnym účinkom. Pripravovaný akt bude pre Úniu záväzný podľa medzinárodného práva v súlade s článkom 6 RID, podľa ktorého príloha, ktorá sa má zmeniť, má tvoriť neoddeliteľnú súčasť nariadenia.

               Okrem toho podľa článku 1 smernice 2008/68/ES sa príloha k RID vzťahuje na prepravu nebezpečného tovaru železničnou dopravou v členských štátoch alebo medzi členskými štátmi okrem tých, ktoré nemajú železničný systém. V článku 4 smernice 2008/68/ES, ktorý sa týka tretích krajín, sa stanovuje, že „preprava nebezpečného tovaru medzi členskými štátmi a tretími krajinami je povolená, pokiaľ je v súlade s požiadavkami ADR, RID alebo ADN, ak nie je v prílohách uvedené inak“.

               Pripravovaný akt nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec danej dohody.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah rozhodnutia sa týka železničnej prepravy nebezpečného tovaru.

               Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 91 ZFEÚ.

               4.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 91 v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               5.Uverejnenie pripravovaného aktu

               Keďže rozhodnutím výboru odborníkov RID sa mení príloha k poriadku RID, je po prijatí vhodné uverejniť informácie o výsledku zasadnutia v Úradnom vestníku Európskej únie.

               2020/0031 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na 56. zasadnutí Výboru odborníkov pre prepravu nebezpečného tovaru v rámci Medzivládnej organizácie pre medzinárodnú železničnú dopravu, pokiaľ ide o určité zmeny dodatku C k Dohovoru o medzinárodnej železničnej preprave

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 91 v spojení s jej článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Únia pristúpila k Dohovoru o medzinárodnej železničnej preprave z 9. mája 1980 zmenenému Vilniuskym protokolom z 3. júna 1999 (ďalej len „COTIF“) na základe rozhodnutia Rady 2013/103/EÚ
                  8
               1.

               (2)Členskými štátmi dohovoru COTIF sú všetky členské štáty s výnimkou Cypru a Malty.

               (3)V súlade s článkom 6 COTIF sa medzinárodná železničná doprava a schvaľovanie železničného materiálu v medzinárodnej preprave upravujú podľa pravidiel uvedených v tomto článku, najmä „Poriadkom pre medzinárodnú železničnú prepravu nebezpečného tovaru (RID)“, ktorý tvorí dodatok C k dohovoru.

               (4)V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/68/ES
                  9
               2 sa odkazom na RID stanovujú požiadavky na prepravu nebezpečného tovaru cestnou, železničnou alebo vnútrozemskou vodnou dopravou v členských štátoch alebo medzi nimi.

               (5)Podľa článku 13 ods. 1 písm. d) COTIF môže výbor odborníkov pre prepravu nebezpečného tovaru (ďalej len „výbor odborníkov RID“) medzivládnej organizácie pre medzinárodnú železničnú dopravu (ďalej len „OTIF“) prijať zmeny prílohy k RID.

               (6)Výbor odborníkov RID má na svojom 56. zasadnutí 27. mája 2020 prijať zmeny s cieľom prispôsobiť prílohu k RID vedeckému a technickému pokroku.

               (7)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie vo výbore odborníkov RID, keďže zmeny RID budú mať pre Úniu záväzný charakter.

               (8)Pripravované zmeny sa týkajú technických noriem, ktoré majú za cieľ zaistiť bezpečnú a efektívnu prepravu nebezpečného tovaru pri súčasnom zohľadnení vedecko-technického pokroku v sektore, ako aj vývoja nových látok a výrobkov, ktoré by počas prepravy mohli predstavovať nebezpečenstvo.

               (9)Tieto pripravované zmeny sa považujú za vhodné pre bezpečnú a nákladovo efektívnu prepravu nebezpečného tovaru, a preto ich možno podporiť,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie na 56. zasadnutí výboru odborníkov pre prepravu nebezpečného tovaru (ďalej len „výbor odborníkov RID“) medzivládnej organizácie pre medzinárodnú železničnú dopravu (ďalej len „OTIF“) v rámci Dohovoru o medzinárodnej železničnej preprave z 9. mája 1980 zmeneného Vilniuskym protokolom z 3. júna 1999, sa uvádza v prílohe k tomuto rozhodnutiu.

               Menšie zmeny v dokumentoch uvedených v prílohe môžu zástupcovia Únie vo výbore odborníkov RID dohodnúť bez ďalšieho rozhodnutia Rady.

               Článok 2

               Rozhodnutia výboru odborníkov RID sa po ich prijatí uverejnia v Úradnom vestníku Európskej únie s uvedením dňa nadobudnutia ich účinnosti.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie je určené Komisii.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Rozhodnutie Rady 2013/103/EÚ zo 16. júna 2011 o podpise a uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Medzivládnou organizáciou pre medzinárodnú železničnú prepravu o pristúpení Európskej únie k Dohovoru o medzinárodnej železničnej preprave (COTIF) z 9. mája 1980, zmenenému a doplnenému Vilniuským protokolom z 3. júna 1999 (Ú. v. EÚ L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (2)

                        Článok 42 ods. 1 COTIF.

                     (3)

                        V súčasnosti existuje 50 členských štátov OTIF a 45 zmluvných štátov RID.

                     (4)

                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/68/ES z 24. septembra 2008 o vnútrozemskej preprave nebezpečného tovaru (Ú. v. EÚ L 260, 30.9.2008, s. 13).

                     (5)

                        Európska dohoda o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí bola uzavretá v Ženeve 30. septembra 1957.

                     (6)

                        Európska dohoda o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách bola uzavretá v Ženeve 26. mája 2000.

                     (7)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (8)
                  1
                        Rozhodnutie Rady 2013/103 zo 16. júna 2011 o podpise a uzavretí Dohody medzi Európskou úniou a Medzivládnou organizáciou pre medzinárodnú železničnú prepravu o pristúpení Európskej únie k Dohovoru o medzinárodnej železničnej preprave (COTIF) z 9. mája 1980, zmenenému a doplnenému Vilniuským protokolom z 3. júna 1999 (Ú. v. EÚ L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (9)
                  2
                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/68/ES z 24. septembra 2008 o vnútrozemskej preprave nebezpečného tovaru (Ú. v. EÚ L 260, 30.9.2008, s. 13).

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli26. 2. 2020
            COM(2020) 71 final
            PRÍLOHA
            k
            rozhodnutiu Rady
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na 56. zasadnutí Výboru odborníkov pre prepravu nebezpečného tovaru v rámci Medzivládnej organizácie pre medzinárodnú železničnú dopravu, pokiaľ ide o určité zmeny dodatku C k Dohovoru o medzinárodnej železničnej preprave

               PRÍLOHA

                        Návrh

                        Referenčný dokument

                        Predmet

                        Poznámky

                        Pozícia EÚ

                        1.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/6

                        konsolidované texty prijaté na spoločnom zasadnutí v rokoch 2018 a 2019 a na zasadnutí stálej pracovnej skupiny výboru odborníkov RID v novembri 2018

                        technický konsenzus v stálej pracovnej skupine OTIF s cieľom prijať zmenený text

                        súhlasiť so zmenami v zmysle revízie v stálej pracovnej skupine

                        2.

                        tamtiež

                        zmeny ponechané na ďalšie preskúmanie stálou pracovnou skupinou

                        –

                        –

                        3.

                        tamtiež

                        vyžadujúce si spoločný názor na spoločnom zasadnutí EHK OSN – OTIF

                        treba uľahčiť efektívnu multimodálnu dopravu

                        súhlasiť so zmenami odporúčanými na spoločnom zasadnutí

                        4.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/8

                        aktualizácia prechodných ustanovení

                        technický konsenzus v stálej pracovnej skupine OTIF s cieľom prijať zmenený text

                        súhlasiť so zmenami v zmysle revízie stálej pracovnej skupiny

                        5.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/10

                        107. zasadnutie skupiny WP.15 (Ženeva, 11. – 15. novembra 2019)

                        technický konsenzus v stálej pracovnej skupine OTIF s cieľom prijať zmenený text

                        súhlasiť so zmenami v zmysle revízie stálej pracovnej skupiny

                        6.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/INF.4 + INF.10 + INF.12

                        odolnosť cisternových vozňov voči zaťaženiu v súlade s bodom 6.8.2.1.2 RID

                        technický konsenzus v stálej pracovnej skupine OTIF s cieľom prijať zmenený text

                        súhlasiť so zmenami v zmysle revízie stálej pracovnej skupiny


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli11. 3. 2019
            COM(2019) 131 final
            2019/0073(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Správnom výbore Dohovoru TIR, pokiaľ ide o návrh na zmenu Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia, ktorým sa stanovuje pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Správnom výbore TIR zriadenom Colným dohovorom o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR
                  1
                (ďalej len „Dohovor TIR“) v súvislosti s plánovaným prijatím zmien a doplnení týkajúcich sa združení TIR a colných úradov zapojených do operácií TIR.

               2.Kontext návrhu

               2.1.Colný dohovor o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR

               Cieľom Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR zo 14. novembra 1975 („Dohovor TIR“) je uľahčiť medzinárodnú prepravu tovaru z colných úradov odoslania do colných úradov určenia a cez toľko krajín, ako je potrebné. Dohovor TIR nadobudol platnosť v roku 1978. K januáru 2019 mal dohovor 76 zmluvných strán, pričom jednou z nich je aj Európska únia. Európska únia je zmluvnou stranou Dohovoru TIR
                  2
                od 20. júna 1983. Všetky členské štáty sú zmluvnými stranami Dohovoru TIR.

               2.2.Správny výbor TIR

               Správny výbor TIR koná v rámci Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR. Úlohou Správneho výboru TIR je zvážiť a prijať zmeny a doplnenia Dohovoru TIR. O návrhoch sa hlasuje a každý štát, ktorý je zmluvnou stranou a je zastúpený na zasadnutí Správneho výboru TIR, má jeden hlas. Únia má výlučnú právomoc v colnej oblasti, ktorú riadi Dohovor TIR. Únia ako medzinárodná organizácia však nemá hlasovacie práva. Všetky členské štáty sú zmluvnými stranami dohovoru s hlasovacími právami.

               Zmeny a doplnenia Dohovoru TIR sa prijímajú dvojtretinovou väčšinou prítomných a hlasujúcich zmluvných strán. Rozhodnutie musí prijať kvórum tvorené najmenej jednou tretinou štátov, ktoré sú zmluvnými stranami dohovoru.

               2.3.Pripravovaný akt Správneho výboru TIR

               Správny výbor TIR sa zíde v roku 2019 v týchto dňoch: 7. februára a 17. októbra. Na jednom zo svojich zasadnutí alebo počas mimoriadneho zasadnutia má Správny výbor TIR rozhodnúť o prijatí navrhovaných zmien a doplnení Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR (ďalej len „pripravovaný akt“).

               Účel pripravovaného aktu: i) objasniť, ktoré orgány môžu povoliť združeniu (združeniam) vystupovať ako ručiteľ; ii) zvýšiť počet colných úradov odoslania a/alebo určenia, ktoré sa môžu podieľať na operácii prepravy na podklade karnetov TIR; a iii) požadovať zverejnenie informácií o obmedzeniach počtu dostupných colných úradov odoslania a/alebo určenia otvorených pre operácie TIR.

               Pripravovaný akt bude záväzný pre zmluvné strany v súlade s článkami 59 a 60 Dohovoru TIR. Článok 59 sa týka zmien a doplnení hlavného textu Dohovoru TIR a stanovuje sa v ňom, že: „S výhradou ustanovení článku 60 každá navrhovaná zmena a doplnenie oznámené podľa ustanovenia predchádzajúceho odseku nadobudnú platnosť pre všetky zmluvné strany tri mesiace po uplynutí dvanástich mesiacov odo dňa, keď bolo oznámenie urobené, ak v tomto období žiaden štát, ktorý je zmluvnou stranou, neoznámil generálnemu tajomníkovi Organizácie spojených národov, že proti navrhovanej zmene a doplneniu vznáša námietku. Ak podľa ustanovenia odseku 3 tohto článku bola proti navrhovanej zmene a doplneniu vznesená námietka, považujú sa zmena a doplnenie za neprijaté a nemajú žiadny účinok.“

               Článok 60 sa týka zmien a doplnení príloh k Dohovoru TIR a stanovuje sa v ňom, že: „Každá navrhovaná zmena a doplnenie príloh 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 a 10, ktoré boli preskúmané v súlade s odsekmi 1 a 2 článku 59, nadobúdajú účinnosť dňom, ktorý určí Správny výbor TIR pri ich prijatí, ak pred skorším dňom, ktorý Správny výbor TIR určí v rovnakom čase, pätina štátov alebo päť štátov, ktoré sú zmluvnými stranami, podľa toho, ktorý z týchto počtov je menší, neoznámi generálnemu tajomníkovi Organizácie spojených národov, že proti zmene a doplneniu vznášajú námietky. Dni uvedené v tomto odseku určí Správny výbor TIR dvojtretinovou väčšinou prítomných a hlasujúcich členov.“

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               Únia súhlasí s cieľmi navrhovaných zmien a doplnení Dohovoru TIR a jeho vysvetliviek. Únia podporuje najmä objasnenie toho, ktoré orgány majú právomoc povoliť záručné združenia; zvýšenie počtu colných úradov zapojených do operácie TIR; a požiadavku zverejnenia informácií o obmedzeniach počtu dostupných colných úradov odoslania a/alebo určenia otvorených pre operácie TIR.

               Konkrétnejšie, návrh na zmenu a doplnenie článku 6 ods. 1 Dohovoru TIR, ktorým sa má nahradiť slovo „každá“ znením „colné orgány alebo iné príslušné orgány“, vychádza zo žiadosti Ruskej federácie zohľadniť skutočnosť, že vzhľadom na rôzne správne opatrenia, ktoré existujú v rôznych zmluvných stranách, príslušným orgánom, ktorý má udeliť povolenie záručnému združeniu, nemusí byť vždy colná správa. Navrhované znenie je kompromisným riešením, keďže viaceré zmluvné strany vrátane Európskej únie vyjadrili vzhľadom na požiadavky vnútroštátnych alebo medzinárodných právnych predpisov obavy v súvislosti s pôvodným návrhom úplne vypustiť pojem „colné orgány“. Navrhovaná zmena a doplnenie by rozšírila rozsah pôsobnosti ustanovenia, čím by sa zabezpečila potrebná flexibilita.

               Návrh na zmenu a doplnenie článku 18 riadku 3 Dohovoru TIR, ktorým sa má nahradiť slovo „štyri“ slovom „osem“ a doplniť nový odsek „Colné orgány môžu obmedziť maximálny počet colných úradov odoslania (alebo určenia) na ich území na menej ako sedem, ale nie na menej ako tri“, je významnou zmenou a doplnením. Zdvojnásobením počtu colných úradov, ktoré môžu byť zapojené do operácie TIR, by navrhovaná zmena a doplnenie posilnila konkurencieschopnosť systému TIR a zabezpečila výrazné zjednodušenie pre odvetvie dopravy. Zároveň by sa na základe návrhu Ruskej federácie mala ponechať zmluvným stranám možnosť obmedziť počet zapojených colných úradov na ich území s cieľom predchádzať potenciálnym rizikám pre ich štátny rozpočet. Táto navrhovaná zmena a doplnenie by sa mala posúdiť spolu s navrhovanou novou vysvetlivkou k článku 18.

               Návrh novej vysvetlivky k článku 18 Dohovoru TIR vypracoval Výkonný výbor TIR (na základe poverenia Správneho výboru TIR). Jeho cieľom je doplnenie navrhovanej zmeny a doplnenia článku 18, ktorá zmluvným stranám umožňuje, aby na svojom území mali menší počet colných úradov odoslania a/alebo určenia. V navrhovanej novej vysvetlivke sa vyžaduje, aby v prípade, že colné orgány v zmluvnej strane obmedzia maximálny počet colných úradov odoslania (alebo určenia) na svojom území, tieto informácie musia byť verejne dostupné a tiež poskytnuté Výkonnému výboru TIR. Tento mechanizmus by v prípade takýchto obmedzení zabránil právnym a logistickým ťažkostiam odvetviu dopravy.

               Cieľom návrhu na zmenu a doplnenie vysvetlivky k článku 6 ods. 2 Dohovoru TIR, ktorým sa majú nahradiť slová „krajiny môžu schváliť“ znením „zmluvnej strany môžu schváliť“, je zvýšiť koherenciu textu, pričom ide o zmenu a doplnenie technickej povahy.

               Cieľom navrhovanej zmeny a doplnenia odseku 1 časti I prílohy 9 k Dohovoru TIR je nahradiť slová „zmluvných strán“ znením „colných orgánov alebo iných príslušných orgánov zmluvnej strany“, čím sa má rozšíriť rozsah pôsobnosti ustanovenia, aby sa zabezpečila väčšia flexibilita vzhľadom na rôzne administratívne opatrenia, ktoré existujú v rôznych zmluvných stranách. Podobne ako v prípade uvedenej zmeny a doplnenia článku 6 ods. 1 sa táto navrhovaná zmena a doplnenie zakladá na návrhu Ruskej federácie. Návrh ako taký by rozšíril rozsah pôsobnosti ustanovenia, čím by sa zabezpečila potrebná flexibilita.

               Konzultácie o navrhovaných zmenách a doplneniach sa uskutočnili s členskými štátmi v rámci skupiny colných expertov pre TIR (koordinácia Ženeva). Ďalšie konzultácie sa uskutočnili počas zasadnutí pracovnej skupiny pre colné otázky týkajúce sa dopravy v rámci Európskej hospodárskej komisie OSN (EHK OSN).

               Vnútorná koordinácia, ako aj spoločné diskusie s členskými štátmi v rámci skupiny colných expertov pre TIR jasne ukázali, že proti navrhovaným zmenám a doplneniam neexistujú žiadne námietky.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                  3
               .

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Správny výbor TIR je orgánom stanoveným dohodou, konkrétne Colným dohovorom o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR.

               Akt, ktorý má Správny výbor TIR prijať, predstavuje akt s právnymi účinkami. Pripravovaný akt bude mať podľa medzinárodného práva v súlade s článkom 59 a 60 Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR záväzný charakter.

               Pripravovaným aktom sa nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec Dohovoru TIR.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka je len vedľajšia, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ, resp. hlavná alebo prevažujúca zložka.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah pripravovaného aktu sa týkajú spoločnej obchodnej politiky.

               Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 207 ZFEÚ.

               4.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 207 v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               5.Uverejnenie pripravovaného aktu

               Keďže aktom Správneho výboru TIR sa mení a dopĺňa Colný dohovor o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR a jeho prílohy, je vhodné uverejniť ho po jeho prijatí v Úradnom vestníku Európskej únie.

               2019/0073 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Správnom výbore Dohovoru TIR, pokiaľ ide o návrh na zmenu Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 207 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Colný dohovor o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR zo 14. novembra 1975 (ďalej len „Dohovor TIR“) bol schválený v mene Európskeho hospodárskeho spoločenstva nariadením Rady (EHS) č. 2112/78
                  4
                a v Spoločenstve nadobudol platnosť 20. júna 1983
                  5
               .

               (2)Podľa článku 59 a 60 Dohovoru TIR môže Správny výbor TIR prijať zmeny a doplnenia dvojtretinovou väčšinou prítomných a hlasujúcich zmluvných strán.

               (3)Správny výbor TIR by mal počas svojho mimoriadneho zasadnutia v júni 2019 prijať viaceré zmeny k Dohovoru TIR a jeho prílohám.

               (4)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Správnom výbore TIR, keďže zmeny a doplnenia budú mať pre Úniu záväzný charakter.

               (5)S cieľom zohľadniť rôzne administratívne opatrenia, ktoré existujú v rôznych zmluvných stranách, je potrebné rozšíriť rozsah pôsobnosti subjektov podľa článku 6 Dohovoru TIR, zodpovedajúcu vysvetlivku a prílohu 9 k Dohovoru TIR, aby orgány iné ako colné orgány mohli povoliť, aby združenie vystupovalo ako ručiteľ pre osoby používajúce režim TIR.

               (6)S cieľom uľahčiť uplatňovanie Dohovoru TIR v logistickom reťazci a zlepšiť konkurencieschopnosť medzinárodnej dopravy, na ktorú sa Dohovor TIR vzťahuje, je potrebné zmeniť článok 18 s cieľom zvýšiť počet colných úradov, ktoré môžu byť zapojené do operácie TIR. Zároveň sa colným orgánom zmluvnej strany poskytuje možnosť obmedziť počet colných úradov, ktoré môžu byť na jeho území zapojené do operácie TIR, za predpokladu, že informujú o takýchto obmedzeniach verejnosť a Výkonný výbor TIR,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie na 69. alebo 70. zasadnutí Správneho výboru TIR, vychádza z návrhu zmien a doplnení pripojeného k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie je určené Komisii.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        TIR je skratkou pre „Transports Internationaux Routiers“, resp. „Medzinárodnú cestnú dopravu“.

                     (2)

                        Nariadenie Rady (EHS) č. 2112/78 z 25. júla 1978, ktoré sa týka uzavretia Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR (Dohovor TIR) zo 14. novembra 1975 v Ženeve (Ú. v. ES L 252 zo 14.9.1978, s. 1).

                     (3)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, vec C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (4)

                        Nariadenie Rady (EHS) č. 2112/78 z 25. júla 1978, ktoré sa týka uzavretia Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR (Dohovor TIR) zo 14. novembra 1975 v Ženeve (Ú. v. ES L 252, 14.9.1978, s. 1).

                     (5)

                        Ú. v. ES L 31, 2.2.1983, s. 13.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli11. 3. 2019
            COM(2019) 131 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Správnom výbore Dohovoru TIR, pokiaľ ide o návrh na zmenu Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR

               PRÍLOHA 1

               Zmeny Colného dohovoru o medzinárodnej preprave tovaru na podklade karnetov TIR (Dohovor TIR z roku 1975)

               I Zmeny hlavného textu Dohovoru TIR v súlade s postupom pre zmeny a doplnenia podľa článku 59

               Článok 6 odsek 1

               Slovo „každá“ sa nahradzuje znením „colné orgány alebo iné príslušné orgány“.

               Článok 18 riadok 3

               Slovo „štyri“ sa nahradzuje slovom „osem“.

               Pridanie nového odseku v tomto znení: „Colné orgány môžu obmedziť maximálny počet colných úradov odoslania (alebo určenia) na ich území na menej ako sedem, ale nie na menej ako tri“.

               II Zmeny hlavného textu Dohovoru TIR v súlade s postupom pre zmeny a doplnenia podľa článku 60:

               Príloha 6, vysvetlivka k článku 6 ods. 2

               Slová „krajiny môžu schváliť“ sa nahradzujú znením „zmluvnej strany môžu schváliť“.

               Príloha 6, nová vysvetlivka k článku 18

               0.18.3 Zmluvné strany zverejňujú informácie o takýchto obmedzeniach a informujú Výkonný výbor TIR, a to aj prostredníctvom správneho používania elektronických aplikácií vyvinutých na tento účel sekretariátom TIR pod dohľadom Výkonného výboru TIR.

               Príloha 9 časť I odsek 1

               Slovo „zmluvných strán/zmluvnej strany“ sa nahradzuje znením „colných orgánov alebo iných príslušných orgánov zmluvnej strany“.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli18. 3. 2019
            COM(2019) 139 final
            2019/0080(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pridelení finančných prostriedkov, ktorých viazanosť bola v rámci projektov realizovaných z 10. Európskeho rozvojového fondu zrušená, na účely doplnenia mierového nástroja pre Afriku

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               •Dôvody a ciele návrhu

               Mierový nástroj pre Afriku bol pôvodne zriadený v roku 2003 v rámci Dohody z Cotonou
                  1
                a je financovaný z Európskeho rozvojového fondu (ERF), ktorý nepatrí do všeobecného rozpočtu Únie. Mierový nástroj pre Afriku sa stal jedným z hlavných nástrojov vykonávania spolupráce medzi Afrikou a EÚ v oblasti mieru a bezpečnosti.

               V rámci súčasného 11. ERF bola na mierový nástroj pre Afriku na obdobie 2014 – 2020 pôvodne pridelená suma 750 miliónov EUR. V tejto sume, ktorá vychádzala zo záväzkov mierového nástroja pre Afriku v rámci 10. ERF, nebol dostatočne zohľadnený prudký nárast finančného objemu mierového nástroja pre Afriku po roku 2012, ktorý pokračoval až do roku 2015, kedy Komisia obmedzila financovanie mierových operácií na 80 % vtedajšej miery OSN, pokiaľ ide o finančné príspevky vyplácané jednotkám a príslušníkom polície nasadeným v rámci mierových operácií pod africkým vedením. Zavedenie tohto stropu viedlo k stabilizácii úhrad z mierového nástroja pre Afriku, nie však k ich zníženiu, keďže úspory získané zavedením stropu pre uvedené finančné príspevky vyplácané z mierového nástroja pre Afriku boli vyvážené zvýšením celkového počtu financovaných mierových operácií. V dôsledku toho požiadavky na financovanie z mierového nástroja pre Afriku čoskoro prekročili dostupnú sumu. Mierový nástroj pre Afriku bol preto dosiaľ trikrát doplnený v celkovej výške 835 miliónov EUR: dve doplnenia, každé vo výške 150 miliónov EUR (rozhodnutia prijaté 24. septembra 2015
                  2
                a 2. augusta 2016
                  3
               ) pre akčný program na roky 2014 – 2016 a tretie doplnenie vo výške 535 miliónov EUR (rozhodnutie prijaté 2. augusta 2016
                  4
               ) na financovanie akčného programu na roky 2017 – 2018.  Zvýšenie dopytu spôsobilo najmä pokračovanie financovania existujúcich operácií (misia Africkej únie v Somálsku – AMISOM), ako aj zavedenie nových mierových operácií (misia Hospodárskeho spoločenstva západoafrických štátov v Guinei-Bissau – ECOMIB,  mnohonárodné spoločné zásahové jednotky proti Boko Haram – MNJTF, spoločné ozbrojené sily skupiny G5 Sahel). V rámci 11. ERF boli na mierový nástroj pre Afriku doteraz viazané prostriedky v celkovej výške 1 627,3 milióna EUR
                  5
               . Táto suma je podstatne vyššia ako záväzky v rámci predchádzajúcich ERF, čo svedčí o zvýšenom využívaní finančných prostriedkov ERF v oblasti mieru a bezpečnosti.

               V rozhodnutí výboru COREPER z 10. mája 2016 o doplnení mierového nástroja pre Afriku sa stanovili zdroje, ktoré sú pre mierový nástroj pre Afriku k dispozícii do konca roka 2018, avšak nepokryli sa v ňom finančné potreby na posledné dva roky 11. ERF, čo zodpovedá akčnému programu mierového nástroja pre Afriku na roky 2019 – 2020. Zdroje na obdobie 2019 – 2020 by takisto mali umožňovať reakciu na pokračujúce potreby Africkej únie a afrických regionálnych organizácií s cieľom riešiť prebiehajúce a vznikajúce bezpečnostné krízy v Afrike. Je potrebné zabezpečiť predvídateľnosť a udržateľnosť finančných potrieb mierového nástroja pre Afriku. Podľa súčasných odhadov dosahujú finančné potreby mierového nástroja pre Afriku do konca roka 2020 výšku 814 860 000 EUR.

               Cieľom tohto pripravovaného návrhu rozhodnutia Rady je získať od Rady povolenie použiť finančné prostriedky, ktorých viazanosť bola v rámci 10. ERF zrušená, na doplnenie mierového nástroja pre Afriku o ďalšiu sumu do výšky 445 860 000 EUR, z čoho 431 000 000 EUR bude určených na financovanie potrieb mierového nástroja pre Afriku do konca roka 2020 a 14 860 000 EUR bude určených na pokrytie podporných výdavkov, ktoré vzniknú Komisii. Tieto finančné prostriedky sa použijú pri uplatnení kľúča na určenie príspevkov členských štátov do 10. ERF
                  6
               . Na účel doplnenia týchto finančných prostriedkov z výkonnostnej rezervy („réserve non-mobilisable“) budú mobilizované dodatočné finančné prostriedky pre mierový nástroj pre Afriku z rezervy národných indikatívnych programov/regionálnych indikatívnych programov (NIP/RIP) 11. ERF (369 000 000 EUR).

               •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky

                  V globálnej stratégii EÚ
                     7
                   sa mier a bezpečnosť definujú ako jeden zo základných záujmov EÚ a ďalej sa v nej uvádza, že bezpečnosť v rámci Európy je úzko spojená s mierom v susedných a okolitých regiónoch. V obnovenom Európskom konsenze o rozvoji
                     8
                  , ktorý bol prijatý v roku 2017, sa „mier“ stanovuje ako jedna z jeho piatich oblastí záujmu a opätovne sa v ňom potvrdzuje záväzok EÚ k celosvetovému poriadku založenému na pravidlách, ktorého jadrom je multilateralizmus.

                  Mierový nástroj pre Afriku je jedným z hlavných nástrojov na vykonávanie spolupráce medzi Afrikou a EÚ v oblasti mieru a bezpečnosti v rámci spoločnej stratégie EÚ a Afriky, ktorá bola prijatá v Lisabone v roku 2007. Na 4. samite Afrika – EÚ v roku 2014 boli mier a bezpečnosť znovu potvrdené ako jedna z piatich prioritných oblastí vykonávania spoločnej stratégie. Na 5. samite AÚ – EÚ v novembri 2017 sa vedúci predstavitelia dohodli na štyroch spoločných strategických prioritách na obdobie do ďalšieho samitu, pričom jednou z nich je „posilnenie odolnosti, mieru, bezpečnosti a správy vecí verejných“. V nadväznosti na nový Európsky konsenzus o rozvoji, v ktorom sa pripomína súvislosť medzi bezpečnosťou a rozvojom, a na globálnu stratégiu EÚ, v ktorej sa zdôrazňuje potreba integrovaného prístupu ku konfliktom, je spolupráca v oblasti mieru a bezpečnosti preto aj naďalej základom partnerstva medzi Afrikou a EÚ. Práve v tejto súvislosti Európska komisia a Komisia Africkej únie podpísali 23. mája 2018 memorandum o porozumení o mieri, bezpečnosti a správe, ktoré poskytuje rámec pre posilnenú spoluprácu medzi AÚ a EÚ na riešenie výziev v oblasti mieru a bezpečnosti.

                  Tento návrh umožnením pokračovania činností mierového nástroja pre Afriku do roku 2020 prispeje aj k cieľom udržateľného rozvoja, najmä k cieľu udržateľného rozvoja č. 16 „Podporovať mierumilovnú a inkluzívnu spoločnosť v záujme trvalo udržateľného rozvoja, zabezpečiť prístup k spravodlivosti pre všetkých a vytvoriť účinné, zodpovedné a inkluzívne inštitúcie na všetkých úrovniach“.

                  Mierový nástroj pre Afriku je bežne financovaný z krytia ERF v rámci AKT. Činnosti financované z dodatočných finančných prostriedkov pridelených mierovému nástroju pre Afriku z výkonnostnej rezervy („réserve non-mobilisable“) budú aj naďalej v súlade so všeobecnými a konkrétnymi cieľmi mierového nástroja pre Afriku stanovenými v stratégii spolupráce v rámci AKT
                     9
                  .

                  Dodatočné finančné prostriedky sa použijú v súlade s pravidlami a postupmi platnými pre 11. ERF. Programovanie týchto finančných prostriedkov sa stanoví v rámci pripravovaného akčného programu mierového nástroja pre Afriku na roky 2019 – 2020, čo si vyžaduje, aby ho COREPER schválil pred jeho prijatím Komisiou, ako sa predpokladá v článku 15 písm. b) nariadenia o vykonávaní 11. ERF
                     10
                  .

               •Súlad s ostatnými politikami Únie

                  neuvádza sa

               2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právny základ

                  Článok 1 ods. 4 vnútornej dohody o 11. ERF
                     11
                  .

                  V článku 1 ods. 4 vnútornej dohody o 11. ERF sa vyžaduje, aby Rada prijala svoje rozhodnutie jednomyseľne.

               •Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci)

                  neuvádza sa

                     ERF je zriadený vnútornou dohodou medzi predstaviteľmi členských štátov a predpokladá možnosť používania finančných prostriedkov, ktorých viazanosť bola zrušená, ak sa na tom zhodne Rada
                     12
                  .

               •Proporcionalita

                  Návrh, a najmä navrhované sumy sú založené na komplexnej analýze útvarov Komisie a ESVČ. Návrh vychádza aj z predpokladu, že k finančnému úsiliu prispejú ostatní partneri vrátane toho, že členské štáty Africkej únie postupne splnia záväzok prijatý na samite Africkej únie v Johannesburgu v Južnej Afrike v júni 2015, ktorým je do roku 2020 dosiahnuť príspevok na mierové operácie vo výške 25 %; a že prispejú aj iní darcovia vrátane OSN. Okrem toho majú členské štáty EÚ možnosť poskytnúť prostredníctvom mierového nástroja pre Afriku dobrovoľné príspevky.

               AÚ prijala v júli 2016 rozhodnutie zaviesť na financovanie Africkej únie 0,2 % daň z oprávneného dovozu. Účelom tohto rozhodnutia je poskytnúť spoľahlivé a predvídateľné financovanie na podporu mieru a bezpečnosti na kontinente prostredníctvom mierového fondu Africkej únie. Vykonávanie potrebných právnych predpisov a praktických opatrení v členských štátoch AÚ napreduje, aj keď rôznym tempom.

               •Výber nástroja

               ERF je jedinečný zdroj financovania mierového nástroja pre Afriku na úrovni EÚ. Z dôvodu zákonných obmedzení nie je možné použiť existujúce nástroje EÚ financované zo všeobecného rozpočtu Únie na operácie s vojenskými alebo obrannými dôsledkami, ani na podporu vojenských príjemcov na iné účely než je budovanie kapacít na podporu rozvoja a bezpečnosti pre rozvoj.

               O návrhu Komisie rozhodne Rada v súlade s článkom 1 ods. 4 Vnútornej dohody medzi zástupcami vlád členských štátov Európskej únie zasadajúcimi v Rade o financovaní pomoci Európskej únie na základe viacročného finančného rámca na obdobie rokov 2014 – 2020 v súlade s Dohodou o partnerstve AKT – EÚ a o poskytnutí finančnej pomoci zámorským krajinám a územiam, na ktoré sa vzťahuje štvrtá časť Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „vnútorná dohoda“).

               3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

               •Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov

                  neuvádza sa

               •Konzultácie so zainteresovanými stranami

                  neuvádza sa

               •Získavanie a využívanie expertízy

                  neuvádza sa

               •Posúdenie vplyvu

                  neuvádza sa

               •Regulačná vhodnosť a zjednodušenie

                  neuvádza sa

               •Základné práva

               Posilnenie dimenzie ľudských práv v oblasti predchádzania konfliktom, krízového riadenia a procesov po skončení konfliktu je jednou z kľúčových oblastí spolupráce v rámci prioritnej oblasti „Mier a bezpečnosť“ spoločnej stratégie EÚ a Afriky (JAES). Memorandum o porozumení medzi AÚ a EÚ o mieri, bezpečnosti a správe, ktoré bolo podpísané v máji 2018, v súvislosti s dosiahnutím mieru a bezpečnosti na africkom kontinente ďalej zdôrazňuje ústrednú úlohu ľudských práv vrátane boja proti rodovo motivovanému násiliu súvisiacemu s konfliktom.

               V rámci akčného programu mierového nástroja pre Afriku na roky 2019 – 2020 sa osobitná pozornosť bude venovať všetkým príslušným opatreniam z hľadiska rodovej rovnosti a ľudských práv. Africkej únii a ďalším relevantným aktérom sa poskytne podpora na vytvorenie kontinentálneho rámca na dodržiavanie ľudských práv a medzinárodného humanitárneho práva, ktorý bude uplatniteľný na všetky mierové operácie pod africkým vedením.

               4.VPLYV NA ROZPOČET

                  neuvádza sa

                  ERF nie je súčasťou rozpočtu EÚ.

               5.ĎALŠIE PRVKY

               •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ

                  Spôsoby monitorovania, hodnotenia a podávania správ sú tie, ktoré sa uplatňujú na 11. ERF, a tie, ktoré sú uvedené v príslušných viacročných akčných programoch. Ďalšie relevantné opatrenia sú zahrnuté aj do tzv. Aide-Mémoire o opatreniach na posilnenie Komisie Africkej únie, ktoré bolo podpísané medzi Európskou komisiou a Komisiou Africkej únie 15. apríla 2016 a zmenené 24. mája 2017, ktoré má Komisia Africkej únie dodržiavať pri vykonávaní ERF v rámci nepriameho hospodárenia.

               •Vysvetľujúce dokumenty (v prípade smerníc)

                  neuvádza sa

               •Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu

                  V článku 1 ods. 1 návrhu sa stanovuje, že finančné prostriedky, ktorých viazanosť bola v rámci projektov realizovaných z 10. ERF zrušená, budú do maximálnej výšky 445 860 000 EUR pridelené na doplnenie mierového nástroja pre Afriku na riešenie odhadovaných finančných potrieb akčného programu mierového nástroja pre Afriku na obdobie rokov 2019 – 2020.

                  V článku 1 ods. 2 sa stanovuje, že na podporné výdavky bude Komisii pridelených maximálne 14 860 000 EUR zo sumy podľa odseku 1. Táto suma je vypočítaná s použitím rovnakého pomeru (3,45 %), aký sa predpokladá v hospodárení s finančnými prostriedkami 11. ERF v článku 1 ods. 2 písm. a) vnútornej dohody o 11. ERF.

                  V článku 1 ods. 3 sa stanovuje, že sa budú uplatňovať pravidlá 11. ERF (vykonávacie nariadenie a nariadenie o finančných pravidlách
                     13
                  ).

                  V článku 2 sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia.

               2019/0080 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pridelení finančných prostriedkov, ktorých viazanosť bola v rámci projektov realizovaných z 10. Európskeho rozvojového fondu zrušená, na účely doplnenia mierového nástroja pre Afriku

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,

               so zreteľom na Vnútornú dohodu medzi zástupcami vlád členských štátov Európskej únie zasadajúcimi v Rade o financovaní pomoci Európskej únie na základe viacročného finančného rámca na obdobie rokov 2014 – 2020 v súlade s Dohodou o partnerstve AKT – EÚ a o poskytnutí finančnej pomoci zámorským krajinám a územiam, na ktoré sa vzťahuje štvrtá časť Zmluvy o fungovaní Európskej únie
                  14
               , a najmä na jej článok 1 ods. 4,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)V rámci 11. ERF EÚ dosiaľ viazala prostriedky v celkovej výške 1 627,3 milióna EUR na mierový nástroj pre Afriku s cieľom poskytnúť finančnú podporu pre reakcie Africkej únie na prebiehajúce a vznikajúce bezpečnostné krízy v Afrike. Táto angažovanosť v oblasti mieru a bezpečnosti na africkom kontinente by mala pokračovať aj v období 2019 – 2020.

               (2)Požiadavky mierového nástroja pre Afriku na obdobie 2019 – 2020 sú odhadnuté na 814 860 000 EUR.

               (3)Je vhodné použiť finančné prostriedky, ktorých viazanosť bola v rámci projektov realizovaných z 10. ERF zrušená, na zabezpečenie financovania mierového nástroja pre Afriku do konca roku 2020.

               (4)Týmito dodatočnými finančnými prostriedkami by sa mali financovať činnosti mierového nástroja pre Afriku vrátane podpory zabezpečenia prevádzkyschopnosti africkej mierovej a bezpečnostnej štruktúry, podpory iniciatív zameraných na predchádzanie násilným konfliktom a ich riadenie v prípade naliehavých a nepredvídaných potrieb v krízových situáciách (mechanizmus včasnej reakcie) a podpory mierových operácií pod africkým vedením, a pokryť podporné výdavky, ktoré vznikli Komisii.

               (5)Tieto finančné prostriedky by sa mali použiť v súlade s príslušným viacročným akčným programom mierového nástroja pre Afriku a s pravidlami a postupmi uplatniteľnými na 11. ERF, ako sa stanovuje v nariadení Rady (EÚ) 2015/322 z 2. marca 2015 o vykonávaní 11. Európskeho rozvojového fondu
                  15
                a v nariadení Rady (EÚ) 2018/1877 z 26. novembra 2018 o finančných pravidlách, ktoré sa vzťahujú na 11. Európsky rozvojový fond
                  16
               ,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Na účely doplnenia mierového nástroja pre Afriku na obdobie 2019 – 2020 sa prideľuje suma do výšky maximálne 445 860 000 EUR z finančných prostriedkov, ktorých viazanosť bola v rámci projektov realizovaných z 10. Európskeho rozvojového fondu (ERF) zrušená.

               Z tejto sumy sa maximálne 14 860 000 EUR pridelí na podporné výdavky, ktoré vzniknú Komisii.

               Tieto finančné prostriedky sa použijú v súlade s pravidlami a postupmi uplatniteľnými na 11. ERF.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho prijatí.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Dohoda o partnerstve medzi členmi skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov na jednej strane a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na strane druhej, podpísaná v Cotonou 23. júna 2000.

                     (2)

                        Rozhodnutie Komisie C(2015) 8627 zo 7. decembra 2015.

                     (3)

                        Rozhodnutie Komisie C(2016) 7258 zo 17. novembra 2016.

                     (4)

                        Rozhodnutie Komisie C(2017) 2579 z 27. apríla 2017 zmenené rozhodnutím Komisie C(2018) 1258 z 23. februára 2018.

                     (5)

                        Táto suma zahŕňa dobrovoľné príspevky rôznych členských štátov vo výške 16,5 milióna EUR.

                     (6)

                        Nepredstavuje to precedens, pokiaľ ide o prípadné budúce použitie finančných prostriedkov, ktorých viazanosť bola v rámci predchádzajúcich ERF zrušená, keďže toto použitie aj naďalej podlieha rozhodnutiu členských štátov v každom jednotlivom prípade v súlade s článkom 55 nariadenia Rady (EÚ) 2018/1877 z 26. novembra 2018 o finančných pravidlách, ktoré sa vzťahujú na 11. Európsky rozvojový fond.

                     (7)

                        Spoločná vízia, spoločný postup: silnejšia Európa. Globálna stratégia pre zahraničnú a bezpečnostnú politiku Európskej únie, jún 2016.

                     (8)

                        Spoločné vyhlásenie Rady a zástupcov vlád členských štátov zasadajúcich v Rade, Európskeho parlamentu a Európskej komisie (2017/C 210/01): Nový Európsky konsenzus o rozvoji – „Náš svet, naša dôstojnosť, naša budúcnosť“, 7. júna 2017.

                     (9)

                        Rozhodnutie Komisie C(2015) 7766 z 13. novembra 2015 o prijatí strategického dokumentu na obdobie rokov 2014 – 2020 a indikatívneho programu pre spoluprácu v rámci krajín AKT medzi Európskou úniou a skupinou štátov AKT.

                     (10)

                        Nariadenie Rady (EÚ) 2015/322 z 2. marca 2015.

                     (11)

                        Vnútorná dohoda medzi zástupcami vlád členských štátov Európskej únie zasadajúcimi v Rade o financovaní pomoci Európskej únie na základe viacročného finančného rámca na obdobie rokov 2014 – 2020 v súlade s Dohodou o partnerstve AKT – EÚ a o poskytnutí finančnej pomoci zámorským krajinám a územiam, na ktoré sa vzťahuje štvrtá časť Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 210, 6.8.2013, s. 1).

                     (12)

                        Článok 1 ods. 4 vnútornej dohody o 11. ERF a článok 55 nariadenia Rady (EÚ) 2018/1877 z 26. novembra 2018 o finančných pravidlách, ktoré sa vzťahujú na 11. Európsky rozvojový fond.

                     (13)

                        Nariadenie Rady (EÚ) 2015/322 z 2. marca 2015 o vykonávaní 11. Európskeho rozvojového fondu a nariadenie Rady (EÚ) 2018/1877 z 26. novembra 2018 o finančných pravidlách, ktoré sa vzťahujú na 11. Európsky rozvojový fond.

                     (14)

                        Ú. v. EÚ L 210, 6.8.2013, s. 1.

                     (15)

                        Ú. v. EÚ L 58, 3.3.2015, s. 1. – 16.

                     (16)

                        Ú. v. EÚ L 307, 3.12.2018, s. 1. – 21.