				|

		52012PC0773

			Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o výkone práv Únie na účely uplatňovania a presadzovania pravidiel medzinárodného obchodu /* COM/2012/0773 final - 2012/0359 (COD) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Dôvody a ciele
Tento návrh nariadenia Európskeho parlamentu
a Rady odráža prioritu Únie, ktorá spočíva v účinnom
presadzovaní jej obchodných práv. Daný cieľ bol stanovený v oznámení
Komisie pod názvom „Obchod, rast a svetové záležitosti“[1]
a potvrdený v záveroch Rady z 21. decembra 2010[2].
Únia v súčasnosti nemá spoločný
legislatívny rámec[3]
na presadzovanie svojich práv podľa dohôd o medzinárodnom obchode.
Cieľom súčasného návrhu je tento stav napraviť.
Všeobecný kontext
Za určitých okolností môže byť
nutné, aby Únia v záujme presadenia a ochránenia svojich práv
a záujmov podľa dohôd o medzinárodnom obchode prijala jednostranné
opatrenia. Je to tak podľa pravidiel Svetovej obchodnej organizácie
(ďalej len „WTO“) týkajúcich sa urovnávania sporov, ako aj podľa
dvojstranných či regionálnych mechanizmov urovnávania sporov. Podobná
situácia panuje aj v prípade opatrení na ochranu obchodu a tzv.
postupov rekonsolidácie záväzkov podľa medzinárodných dohôd. Všetky takéto
opatrenia si vyžadujú urýchlené konanie, pretože len tak môžu fungovať ako
účinný a dôveryhodný nástroj na zabezpečenie dodržiavania záväzkov a
len tak môžu byť dodržané lehoty stanovené v príslušných
medzinárodných záväzkoch Únie. To si vyžaduje rýchle, efektívne a pružné
prijímanie rozhodnutí v rámci štruktúr vytvorených na základe Lisabonskej
zmluvy.
Pred vstupom Lisabonskej zmluvy do platnosti
riešila Únia presadzovanie práv spôsobom ad hoc, a to vo forme
nariadení prijatých Radou na základe návrhu Komisie, pričom sa opierala
o bývalý článok 133. Na druhej strane, od nadobudnutia platnosti
Lisabonskej zmluvy majú Rada a Európsky parlament postavenie
spoluzákonodarcov, ktorí v súlade s riadnym legislatívnym postupom
spoločne prijímajú opatrenia vymedzujúce rámec pre
uskutočňovanie spoločnej obchodnej politiky (článok 207
Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ďalej len „ZFEÚ“). Presadzovanie
práv zakotvených v dohodách o medzinárodnom obchode je typickou
vykonávacou činnosťou, ktorá si môže vyžadovať, aby sa opatrenia
prijímali a vykonávali v presne vymedzených lehotách. Je vhodné, aby
Rada a Európsky parlament stanovili jasný a predvídateľný rámec
na prijímanie všetkých takýchto aktov.
Prax pred vstupom ZFEÚ do platnosti slúži na
ilustráciu toho, aké potrebné je uplatňovať postupy, ktoré
umožňujú rýchle a efektívne prijímanie rozhodnutí v záujme presadzovania
práv Únie:
–
V konaní o urovnanie sporu v rámci WTO vo veci
US-Foreign Sales Corporation trvalo prijatie nariadenia Rady (ES) č. 2193/2003
z 8. decembra 2003, ktorým sa zvýšili clá na niektoré dovozy z USA, osem
mesiacov od prijatia návrhu Komisie. Pozastavenie uvedeného opatrenia
prostredníctvom nariadenia Rady (ES) č. 728/2006 z 15. mája 2006
trvalo tri dni od prijatia návrhu Komisie.
–
V konaní o urovnanie sporu v rámci WTO vo veci
US-Byrd trvalo prijatie nariadenia Rady (ES) č. 673/2005 z 25. apríla
2005, ktorým sa zvýšili clá na určité výrobky s pôvodom v USA,
približne dva mesiace od prijatia návrhu Komisie.
–
V konaní o urovnanie sporu v rámci WTO vo veci
US-wheat gluten si EÚ nariadením Rady (ES) č. 1804/98 zo 14. augusta 1998
vyhradila právo vyvážiť nepriaznivé účinky ochranných opatrení
uplatnených USA v súlade s článkom 8 dohody WTO
o ochranných opatreniach. Prijatie uvedeného nariadenia trvalo jeden
mesiac od prijatia návrhu Komisie.
–
Vo veci US-Steel trvalo prijatie nariadenia Rady
(ES) č. 1031/2002 z 13. júna 2002 o ochranných vyrovnávacích
opatreniach dva mesiace; zrušenie vyrovnávacích opatrení v tej istej veci
trvalo iba štyri dni.
Ak by v situáciách podobných vyššie
uvedeným prípadom nebol k dispozícii vhodný legislatívny rámec na
uskutočňovanie opatrení obchodnej politiky, bolo by v záujme
prijatia opatrení v určitých situáciách potrebné uplatniť riadny
legislatívny postup. Prijatie legislatívneho aktu trvá v priemere 15 až 31
mesiacov, pričom takýto dlhý čas by mohol nepriaznivo ovplyvniť
schopnosť Únie účinne vykonávať svoje práva v lehotách,
ktoré sú vymedzené v medzinárodných obchodných dohodách.
Súčasný návrh nariadenia vychádza z
úvahy, že a) prijímanie opatrení obchodnej politiky na presadzovanie práv Únie
podľa medzinárodných dohôd je typickou funkciou výkonnej moci, ktorá sa
musí vykonávať v rámci spoločných pravidiel; b) ak vhodný
legislatívny rámec nebude k dispozícii, môže byť ohrozená
schopnosť Únie účinne presadzovať svoje práva; c) môže
vzniknúť konflikt medzi pomerne dlhými lehotami na prijímanie rozhodnutí
Únie a lehotami na presadzovanie práv podľa dohôd o medzinárodnom
obchode.
V tejto
súvislosti sa v súčasnom návrhu nariadenia navrhuje, aby sa
v súlade s Lisabonskou zmluvou vytvoril spoločný legislatívny
rámec na presadzovanie práv Únie vyplývajúcich z dohôd o medzinárodnom
obchode. V nariadení sa navrhuje, aby sa Komisii udelilo splnomocnenie na
prijímanie vykonávacích aktov v súlade s článkom 291 ZFEÚ, a to
v rámci rozsahu pôsobnosti vymedzeného v tomto návrhu nariadenia
a v lehotách a v súlade s kritériami, ktoré sú
výslovne stanovené v návrhu. Rozsah pôsobnosti nariadenia zahŕňa
prijatie, pozastavenie, zmenu a zrušenie vykonávacích aktov vo vzťahu
k:
a)           presadzovaniu práv Únie podľa
záväzných mnohostranných a dvojstranných pravidiel urovnávania sporov;
b)           vyrovnávacím opatreniam podľa
ustanovení mnohostranných a dvojstranných dohôd týkajúcich sa ochranných
opatrení;
c)           vyrovnávacím opatreniam
v prípadoch, keď tretia krajina zmení svoje koncesie podľa
článku XXVIII dohody GATT z roku 1994.
Podľa
súčasného návrhu nariadenia môže Komisia prijať nasledujúce typy
opatrení obchodnej politiky: clá, množstevné obmedzenia na dovoz alebo vývoz
tovaru a opatrenia v oblasti verejného obstarávania. Tento prístup
vychádza zo skúseností nadobudnutých v priebehu uplynulých rokov pri
prijímaní opatrení obchodnej politiky a odráža skutočnosť, že
opatrenia vo vybraných oblastiach sú možné a spravidla účinné. V súčasnej
fáze vývoja práva Únie je, najmä s prihliadnutím na predpisy jednotlivých
štátov týkajúce sa služieb a duševného vlastníctva a na obmedzenia
účinného konania, ktoré sú dané povahou týchto odvetví, vhodné zamerať
sa na účely splnomocnenia Komisie na iné oblasti obchodnej politiky. Je
potrebné poznamenať, že tzv. „krížové odvetné opatrenia“ (t. j.
pozastavenie koncesií alebo iných záväzkov v inom odvetví ako je to,
v súvislosti s ktorým sa rozhodlo o tom, že došlo k porušeniu)
sú podľa pravidiel WTO v zásade možné, a že dohody o voľnom
obchode uzatvorené Úniou neobsahujú žiadne obmedzenia, pokiaľ ide
o takéto opatrenia. Ak by sa ukázalo byť potrebné, aby Únia uplatnila
opatrenia obchodnej politiky, ktoré v tomto návrhu nariadenia nie sú
zahrnuté, a to aj v súvislosti s obchodom so službami alebo s obchodnými
aspektmi práv duševného vlastníctva, mohla by Komisia predložiť návrhy na
legislatívny akt na základe článku 207 ZFEÚ alebo by mohla využiť iné
uplatniteľné postupy.
V ustanovení o preskúmaní sa stanovuje, že
Komisia posúdi uplatňovanie tohto nariadenia po troch rokoch od momentu,
keď po prvýkrát dôjde k vykonaniu navrhovaného nariadenia. Komisia
vypracuje o tomto hodnotení správu a, ak si to budú okolnosti
vyžadovať, môže navrhnúť vhodné opatrenia na zlepšenie efektívnosti
nariadenia. V tejto súvislosti je možné uvažovať o celej škále opatrení
obchodnej politiky podľa tohto nariadenia, ktoré sa netýkajú len tovaru,
ale aj obchodu so službami a práv duševného vlastníctva.
Pokiaľ ide o vládne obstarávanie,
podľa ustanovení v súčasnosti platnej Dohody WTO o vládnom
obstarávaní, ako aj podľa jej prepracovaného znenia platí, že ak jedna
strana tejto dohody nedodrží svoje záväzky, ostatné strany môžu pozastaviť
koncesie alebo iné záväzky, ale iba v súvislosti s trhmi verejného
obstarávania. Vzhľadom na túto skutočnosť je dôležité
stanoviť v predkladanom návrhu nariadenia možnosť prijímania
opatrení obchodnej politiky týkajúcich sa verejného obstarávania, čím sa
Únii umožní, aby vo vzťahu k vládnemu obstarávaniu, na ktoré sa
vzťahujú medzinárodné záväzky Únie, účinne presadzovala svoje právne
nároky. Popri systéme urovnávania sporov v rámci WTO, ktorý sa pri viacerých
príležitostiach použil na riešenie praktík, ktoré boli v rozpore s Dohodou o vládnom
obstarávaní, môže potreba prijatia opatrení na presadzovanie záväzkov v oblasti
obstarávania vzniknúť aj v súvislosti s dvojstrannými dohodami,
pretože dvojstranné dohody, ktoré Únia nedávno uzatvorila, zahŕňajú
komplexné mechanizmy urovnávania sporov. Únia má skúsenosti s vykonávaním
opatrení obchodnej politiky, ktorými sa v prípade potreby obmedzí prístup
tretích krajín na trhy verejného obstarávania Únie[4]. Vzhľadom na osobitosti
verejného obstarávania, najmä na existenciu administratívneho postupu, ktorým
sa upravuje a stanovuje účasť na konkrétnych výzvach na predkladanie
ponúk, je možné stanoviť opatrenia týkajúce sa obstarávania tovaru aj
služieb. Okrem toho, opatrenia obchodnej politiky podľa tohto návrhu
nariadenia by zodpovedali rozsahu pozastavených záväzkov v oblasti
obstarávania, t. j. uplatňovali by sa iba na určité subjekty a
iba v prípade prekročenia určitých prahových hodnôt. Na záver je
potrebné opísať vzťah medzi súčasným návrhom a návrhom nariadenia
Európskeho parlamentu a Rady o prístupe tovaru a služieb tretích krajín na
vnútorný trh verejného obstarávania Únie (COM(2012) 124 z 21. marca 2012),
ktorý predložila Komisia. Druhým návrhom sa má zlepšiť pozícia Únie pri
rokovaniach o podmienkach prístupu tovaru, služieb a dodávateľov z Únie na
trhy verejného obstarávania tretích krajín: uvedený návrh sa teda zameriava na
prístup tovaru a služieb tretích krajín, ktoré nemajú žiadne výhody vyplývajúce
zo záväzkov v oblasti prístupu na trh na základe platných medzinárodných
dohôd v oblasti verejného obstarávania, na trh verejného obstarávania
Únie. Na rozdiel od toho sa súčasný návrh horizontálnym spôsobom zaoberá
presadzovaním takýchto dohôd: dopĺňa teda nariadenie o medzinárodných
aspektoch verejného obstarávania, a to do tej miery, že poskytuje rámec
pravidiel, ktoré umožnia presadzovanie ustanovení o obstarávaní
v medzinárodných obchodných dohodách.
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO
ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU
Pri príprave súčasného návrhu boli výboru
Rady pre obchodnú politiku a výboru Európskeho parlamentu pre medzinárodný
obchod (INTA) predložené dva neoficiálne dokumenty, jeden 19. septembra 2011
a druhý 11. novembra 2011. Konzultácie s členskými štátmi sa
uskutočnili počas dvoch technických stretnutí, ktoré sa konali 27. septembra
a 28. novembra 2011.
Efektívne a účinné presadzovanie
práv Únie, ktoré je cieľom tohto návrhu, sa stretáva s rozsiahlou
podporou.
Posúdenie vplyvu súčasného návrhu sa
neuskutočnilo, pretože súčasná iniciatíva nemá priamy ekonomický,
sociálny ani environmentálny dosah a povaha (jednotlivých) predmetných
opatrení v žiadnom prípade neumožňuje hodnotenie ex ante.
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
Zhrnutie
Únia nemá spoločný legislatívny rámec na
presadzovanie svojich práv vyplývajúcich z dohôd o medzinárodnom obchode.
Súčasná iniciatíva sa uskutočňuje so zámerom napraviť tento
stav prostredníctvom navrhnutia vytvorenia legislatívneho nástroja, ktorý by
Únii umožnil presadzovať a hájiť jej práva v súlade
s jej medzinárodnými záväzkami. Cieľom tejto iniciatívy je efektívne
a rýchle vykonávanie na účely ochrany záujmu Únie. V súlade
s tým sa na základe článku 207 ZFEÚ v rámci tejto iniciatívy
navrhuje splnomocniť Komisiu na prijímanie, pozastavovanie, zmenu alebo
rušenie vykonávacích aktov s cieľom presadzovať práva Únie
v rámci štruktúry danej Lisabonskou zmluvou, t. j. v súlade
s článkom 291 ZFEÚ.
Podľa pravidiel urovnávania sporov
v rámci WTO a dvojstranne dohodnutých pravidiel urovnávania sporov,
ako aj na základe mnohostranných a dvojstranných ochranných opatrení môže
byť nutné, aby Únia na ochranu svojich práv a záujmov prijala
jednostranné opatrenia. Aby boli opatrenia na presadzovanie nárokov podľa
ustanovení o urovnávaní sporov alebo vyrovnávacie opatrenia účinným
nástrojom na dosiahnutie dodržiavania záväzkov, je potrebné pomerne rýchle
konanie v súlade s príslušnými pravidlami obchodu.
Nariadenie sa musí prijať na úrovni Únie.
Spoločná obchodná politika patrí do výlučnej právomoci Únie.
Právny základ
Článok 207 ZFEÚ.
Štruktúra nariadenia
Cieľom návrhu nariadenia je stanoviť
pravidlá a postupy, ktorými sa zabezpečí, aby Únia mohla
v reakcii na porušenie pravidiel medzinárodného obchodu zo strany tretej
krajiny účinne vykonávať svoje práva týkajúce sa pozastavenia alebo
odvolania koncesií a tak zaistiť uspokojivé riešenie; a tiež aby
mohla vyvážiť koncesie alebo iné záväzky v rámci obchodných vzťahov s
tretími krajinami, keď dôjde k zmene zaobchádzania s tovarom pri dovoze z
Únie.
Rozsah pôsobnosti návrhu nariadenia stanovený
v článku 3 sa vzťahuje na tieto situácie:
a)           Po rozhodnutí obchodných sporov
podľa Dohovoru WTO o pravidlách a postupoch pri urovnávaní sporov,
keď bola Únia oprávnená pozastaviť koncesie alebo iné záväzky
podľa mnohostranných alebo viacstranných dohôd, na ktoré sa vzťahuje
Dohovor o pravidlách a postupoch pri urovnávaní sporov.
Pozastavenie koncesií alebo iných záväzkov v rámci
WTO upravuje článok 22 ods. 3 Dohovoru o pravidlách a postupoch pri
urovnávaní sporov; v prípade zakázaných subvencií sa uplatňuje článok
4.10 Dohody WTO o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach[5] a v prípade tzv.
napadnuteľných subvencií článok 7.9 Dohody WTO o subvenciách a
vyrovnávacích opatreniach.
b)           Po rozhodnutí obchodných sporov
podľa iných dohôd o medzinárodnom obchode vrátane regionálnych alebo
dvojstranných dohôd, keď má Únia na základe takýchto dohôd právo
pozastaviť koncesie alebo iné záväzky.
V takýchto dohodách o medzinárodnom obchode
uzatvorených Úniou sa stanovujú pravidlá urovnávania sporov, ktoré
oprávňujú strany na to, aby presadzovali svoje práva v súlade s pravidlami
stanovenými v príslušnej dohode.
c)           Na vyrovnávanie koncesií alebo iných
záväzkov, právo na ktoré môže vyplynúť z uplatnenia ochranného
opatrenia zo strany tretej krajiny, a to buď v zmysle článku 8 Dohody
WTO o ochranných opatreniach alebo v zmysle ustanovení týkajúcich sa
ochranných opatrení zahrnutých v regionálnych alebo dvojstranných dohodách
Únie.
V článku 8 Dohody
o ochranných opatreniach, ktorá sa vzťahuje len na tovar[6], sa stanovuje, že členovia
uplatňujúci ochranné opatrenia musia po konzultáciách uskutočnených
pred uplatnením alebo predĺžením ochranných opatrení a v súlade
s článkom 12 ods. 3 danej dohody vo všeobecnosti ponúknuť
krajinám dotknutým nepriaznivými účinkami ochranných opatrení obchodné
vyrovnanie. Ak sa nedosiahne žiadna dohoda, potom môžu dotknutí vyvážajúci
členovia individuálne prijať vyrovnávacie opatrenia, a to
najneskôr do 90 dní od uplatnenia opatrenia. Právo prijať vyrovnávacie
opatrenia voči členovi uplatňujúcemu ochranné opatrenie sa môže
vykonať a) buď tri roky po nadobudnutí účinnosti opatrenia,
alebo b) hneď ako orgán WTO na urovnávanie sporov rozhodne, že opatrenie
je nezlučiteľné s pravidlami WTO (trojročné obdobie odkladu
stanovené v článku 8 Dohody o ochranných opatreniach sa
neuplatňuje, ak je opatrenie založené na relatívnom náraste dovozu).
Vyrovnávacie opatrenia môžu tiež vyplynúť z uplatňovania ustanovení
týkajúcich sa ochranných opatrení, ktoré sú zakotvené v dvojstranných alebo
regionálnych dohodách o voľnom obchode[7].
Existujúce právne predpisy Únie, ktorými sa
vykonávajú mnohostranné a dvojstranné ochranné opatrenia, neupravujú tieto
aspekty článku 8 Dohody o ochranných opatreniach ani príslušných
pravidiel stanovených v dohodách o voľnom obchode, ale skôr
stanovujú postupy na uplatňovanie ochranných opatrení zo strany Únie.
Všetky vyrovnávacie opatrenia, na ktoré by sa nevzťahoval súčasný
jednotný legislatívny rámec, by v zásade podliehali riadnemu legislatívnemu
postupu.
d)           V prípadoch zmeny koncesií zo strany
člena WTO na základe článku XXVIII Všeobecnej dohody o clách a
obchode (ďalej len „dohoda GATT“) z roku 1994, ak nebolo dohodnuté žiadne
kompenzačné vyrovnanie.
Ak sa v prípade zmeny koncesie zo strany
ďalšieho člena WTO uskutočnenej podľa článku XXVIII
dohody GATT z roku 1994 nedosiahne dohoda s členmi, ktorí majú rokovacie
práva alebo dodávateľský záujem, má zmluvná strana, ktorá navrhne zmenu
svojej koncesie, možnosť tak urobiť. V
tom prípade môžu členovia[8],
ktorí majú dané právo alebo záujem, prijať vyrovnávacie opatrenia, a to
najneskôr do šiestich mesiacov od uskutočnenia takejto zmeny koncesie. Takéto vyrovnávacie opatrenia by zahŕňali
odvolanie koncesií v podstate rovnocenných koncesiám, o ktorých sa so
zmluvnou stranou, ktorá koncesiu zmení alebo odvolá, pôvodne rokovalo, a to po
uplynutí tridsiatich dní odo dňa doručenia písomného oznámenia
o odvolaní koncesie zmluvným stranám. Únia
doteraz neodvolala postupom podľa článku XXVIII dohody GATT z roku 1994
žiadne koncesie. Ak by však takáto
možnosť nastala, k obnoveniu rovnováhy obchodu v dôsledku zmeny
koncesií zo strany ostatných členov WTO uskutočnenej na základe
článku XXVIII GATT by došlo v pomerne krátkom čase (najneskôr 6
mesiacov potom, ako daný člen zmení alebo odvolá svoju koncesiu). Účinné postupy prijímania rozhodnutí vo
vzťahu k uplatňovaniu vyrovnávacích opatrení by umožnili Únii,
aby v rokovaniach o rekonsolidácii záväzkov vystupovala voči
svojím partnerom hodnoverne, čo by mohlo ovplyvniť priebeh rokovaní o
kompenzačnom vyrovnaní v prospech Únie.
Týmto nariadením nie je dotknuté prijímanie
opatrení obchodnej politiky podľa iných postupov, napríklad opatrení
obchodnej politiky v oblasti služieb a práv duševného vlastníctva v
nadväznosti na rozhodnutie sporov v rámci mnohostranných a regionálnych alebo
dvojstranných konaní o urovnanie sporov.
Z článku 291 ZFEÚ vyplýva, že ak je na
presadzovanie práv EÚ za vyššie uvedených okolností potrebné prijať
určité opatrenia, Komisia prijme vykonávacie akty v súlade
s postupom preskúmania (článok 4 „Výkon práv Únie“). V súvislosti s vykonávacími aktmi je
potrebné dodržiavať pravidlo, podľa ktorého by rozsah protiopatrení
nemal presiahnuť rozsah zrušenia alebo zmenšenia výhod, ktoré sa vo
všeobecnosti chápu ako negatívne účinky opatrenia tretej krajiny na Úniu,
ako sa vymedzuje v príslušnej dohode (článok 2 „Vymedzenie pojmov“).
Pri stanovovaní rozsahu pôsobnosti vykonávacieho aktu, ktorý sa má prijať,
Komisia vychádza zo záujmov vyjadrených v rámci verejných konzultácií a zo
všeobecných záujmov Únie, ako aj z týchto kritérií: účinnosť
opatrení z hľadiska zabezpečenia dodržiavania pravidiel
medzinárodného obchodu zo strany tretích krajín; potenciál opatrení,
pokiaľ ide o poskytnutie úľavy hospodárskym subjektom v rámci
Únie, ktoré boli dotknuté opatreniami tretej krajiny;
dostupnosť alternatívnych zdrojov dodávok príslušných výrobkov v
záujme predídenia alebo minimalizácie akéhokoľvek nepriaznivého vplyvu na
nadväzujúce odvetvia alebo konečných spotrebiteľov v rámci Únie; akékoľvek osobitné kritériá, ktoré je možné
stanoviť v dohodách o medzinárodnom obchode v súvislosti so
situáciami upravenými v článku 3.
Prostredníctvom vykonávacieho aktu možno
prijať opatrenia obchodnej politiky týkajúce sa dovozu alebo vývozu tovaru
a opatrenia v oblasti verejného obstarávania.
Opatrenia v oblasti dovozu alebo vývozu
zahŕňajú pozastavenie colných koncesií a uloženie nových alebo
vyšších ciel; zavedenie alebo zvýšenie
množstevných obmedzení na dovoz alebo vývoz, bez ohľadu na to, či
budú zavedené prostredníctvom kvót, dovozných alebo vývozných licencií či
iných opatrení.
V Dohode WTO o vládnom obstarávaní sa stanovuje,
že žiadny spor, ktorý vznikne na základe tejto dohody, nebude mať za
následok pozastavenie koncesií alebo iných záväzkov podľa akejkoľvek
inej uvedenej dohody WTO. Vzhľadom na
túto skutočnosť je dôležité v navrhovanom nariadení
stanoviť možnosť prijímania opatrení obchodnej politiky týkajúcich sa
verejného obstarávania, čím sa Únii umožní, aby účinne presadzovala
svoje právne nároky. Vzhľadom na osobitosti verejného obstarávania, najmä
na existenciu administratívneho postupu, ktorým sa upravuje a stanovuje
účasť na konkrétnych výzvach na predkladanie ponúk, je možné
stanoviť opatrenia týkajúce sa obstarávania tovaru aj služieb.
V tejto súvislosti sa môžu prijať opatrenia
obchodnej politiky vo forme vylúčenia ponúk, ktorých celková hodnota
pozostáva z viac než 50 % z tovaru alebo služieb s pôvodom v
príslušnej tretej krajine, z účasti na výberových konaniach a/alebo
vo forme uloženia povinnej cenovej sankcie na tú časť verejnej
zákazky, ktorej predmetom sú tovar alebo služby s pôvodom
v príslušnej tretej krajine (článok 5 „Opatrenia obchodnej
politiky“).
Na prijatie, pozastavenie, zmenu a zrušenie
vykonávacích aktov, ktorými sa stanovia vhodné opatrenia obchodnej politiky na
účely výkonu práv Únie, by sa mal používať postup preskúmania
(článok 4 „Výkon práv Únie“ a článok 7 „Pozastavenie, zmena
a zrušenie opatrení“). Aby nedochádzalo k vytváraniu ďalších
štruktúr, Komisii by pri prijímaní vykonávacích aktov mal pomáhať
existujúci výbor pre prekážky obchodu ustanovený nariadením (ES) č. 3286/94.
4.           VPLYV NA ROZPOČET
Žiadny.
Navrhované nariadenie stanovuje mechanizmus na
presadzovanie práv Únie a rozdeľuje zodpovednosť medzi všetky
inštitúcie.
2012/0359 (COD)
Návrh
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY
o výkone práv Únie na účely
uplatňovania a presadzovania pravidiel medzinárodného obchodu
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ
ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 207,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu
národným parlamentom,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym
postupom,
keďže:
(1)       Únia uzavrela viacero
mnohostranných, regionálnych a dvojstranných dohôd o medzinárodnom
obchode, na základe ktorých vznikajú práva a záväzky ku všeobecnému
prospechu zúčastnených strán.
(2)       V záujme ochrany
hospodárskych záujmov Únie je nevyhnutné, aby Únia mala k dispozícii
vhodné nástroje, ktorými by zabezpečila účinný výkon svojich práv
vyplývajúcich z dohôd o medzinárodnom obchode. Týka sa to najmä situácií,
keď tretie krajiny prijmú opatrenia obmedzujúce obchod, ktorými znížia
výhody vyplývajúce hospodárskym subjektom z Únie z dohôd o medzinárodnom
obchode. Únia by mala byť schopná reagovať rýchlo a pružne v
rámci postupov a lehôt stanovených v dohodách o medzinárodnom obchode, ktoré
uzavrela. Preto by mala prijať právne predpisy vymedzujúce rámec na výkon
práv Únie v určitých špecifických situáciách.
(3)       Cieľom mechanizmu
urovnávania sporov v rámci WTO a iných mechanizmov urovnávania sporov
vrátane regionálnych alebo dvojstranných je nájsť pozitívne riešenie
všetkých sporov, ku ktorým dôjde medzi Úniou a druhou stranou, resp. stranami
týchto dohôd. Ak sa však iné spôsoby hľadania pozitívneho riešenia sporu
ukázali byť neúspešné, Únia by mala v súlade s týmito pravidlami
urovnávania sporov pozastaviť koncesie alebo iné záväzky. Opatrenia Únie v
takých prípadoch slúžia na to, aby sa v záujme obnovenia stavu vzájomných výhod
dotknuté tretie krajiny podnietili k dodržiavaniu príslušných pravidiel
medzinárodného obchodu.
(4)       Podľa Dohody WTO o
ochranných opatreniach by sa člen WTO navrhujúci uplatniť ochranné
opatrenie alebo usilujúci sa o predĺženie ochranného opatrenia mal
snažiť zachovať v podstate rovnocennú úroveň koncesií a iných záväzkov
medzi ním a vyvážajúcimi členmi, ktorí by boli takýmto ochranným
opatrením nepriaznivo dotknutí. Podobné pravidlá sa uplatňujú aj v rámci
iných dohôd o medzinárodnom obchode, ktoré Únia uzavrela, vrátane regionálnych
alebo dvojstranných. Pokiaľ dotknutá tretia krajina neprijme uspokojivé
úpravy, Únia by mala prijať vyrovnávacie opatrenia spočívajúce v
pozastavení koncesií alebo iných záväzkov. Opatrenia Únie v takých
prípadoch majú za cieľ podnietiť tretie krajiny, aby v záujme
obnovenia stavu vzájomných výhod zaviedli opatrenia na podporu obchodu.
(5)       Článkom XXVIII dohody
GATT z roku 1994 a súvisiacim dohovorom sa upravuje zmena alebo
odvolanie koncesií stanovených v colných sadzobníkoch členov WTO.
Členovia WTO dotknutí takouto zmenou sú za určitých podmienok
oprávnení odvolať v podstate rovnocenné koncesie. Pokiaľ sa v takých
prípadoch nedohodnú kompenzačné úpravy, mala by Únia prijať
vyrovnávacie opatrenia. Opatrenia Únie by v takých prípadoch mali za cieľ
podnietiť tretie krajiny, aby v záujme obnovenia stavu vzájomných výhod
zaviedli opatrenia na podporu obchodu.
(6)       Vzhľadom na
skutočnosť, že v Dohode WTO o vládnom obstarávaní sa stanovuje, že
žiadny spor, ktorý vznikne na základe tejto dohody, nebude mať za následok
pozastavenie koncesií či iných záväzkov podľa akejkoľvek inej
uvedenej dohody WTO, mala by Únia mať možnosť presadzovať svoje
práva v oblasti vládneho obstarávania.
(7)       Toto nariadenie by sa malo
zameriavať na opatrenia, s navrhovaním a uplatňovaním ktorých má Únia
skúsenosti; možnosť rozšíriť rozsah pôsobnosti tohto nariadenia na
oblasti služieb a práv duševného vlastníctva by sa mala posúdiť v
primeranom čase a s prihliadnutím na osobitosti každej oblasti.
(8)       Pri presadzovaní práv Únie by
sa mal pôvod tovaru stanoviť v súlade s nariadením Rady (EHS)
č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex
Spoločenstva[9];
pri presadzovaní práv Únie v nadväznosti na urovnanie sporu v oblasti
vládneho obstarávania by sa pôvod služby mal stanoviť na základe pôvodu
fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá ju poskytuje.
(9)       V záujme posúdenia
a prípadného zlepšenia efektívnosti tohto nariadenia by Komisia mala
vyhodnotiť uplatňovanie tohto nariadenia, a to najneskôr tri roky od
momentu, keď po prvý raz dôjde k jeho vykonaniu.
(10)     Vykonávacie akty podľa
tohto nariadenia by sa mali prijímať na základe osobitných kritérií
vhodnosti stanovených v tomto nariadení.
(11)     Nariadenie Rady (ES)
č. 3286/94 z 22. decembra 1994 stanovujúce postupy
Spoločenstva v oblasti spoločnej obchodnej politiky s cieľom
zaistenia uplatňovania práv Spoločenstva podľa pravidiel
medzinárodného obchodu, najmä tých, ktoré boli vytvorené pod záštitou Svetovej
obchodnej organizácie (známe aj ako „nariadenie o prekážkach obchodu“) by
sa malo zmeniť a doplniť tak, aby sa zohľadnilo prijatie
tohto nariadenia, pokiaľ ide o vykonávanie opatrení obchodnej politiky.
(12)     S cieľom
zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali
na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Tieto právomoci by sa mali
vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ)
č. 182/2011 zo 16. februára 2011[10], ktorým sa ustanovujú pravidlá
a všeobecné zásady mechanizmov, na základe ktorých členské štáty
kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie.
(13)     Keď to v riadne
odôvodnených prípadoch týkajúcich sa nutnosti prispôsobiť opatrenia
obchodnej politiky správaniu príslušnej tretej strany bude na základe závažných
naliehavých dôvodov nevyhnutné, Komisia by mala v záujme ochrany záujmov Únie
prijať okamžite uplatniteľné vykonávacie akty,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Cieľ
V tomto nariadení sa stanovujú pravidlá
a postupy na zabezpečenie účinného vykonávania práv Únie
týkajúcich sa pozastavenia alebo odvolania koncesií či iných záväzkov
podľa dohôd o medzinárodnom obchode s cieľom:
a)           odpovedať na prípady porušenia
pravidiel medzinárodného obchodu zo strany tretích krajín, ktorými sú dotknuté
záujmy Únie, s cieľom dosiahnuť uspokojivé riešenie;
b)           vyrovnať koncesie alebo iné
záväzky v rámci obchodných vzťahov s tretími krajinami, keď dôjde k
zmene zaobchádzania s tovarom pri dovoze z Únie.
Článok 2
Vymedzenie
pojmov
Na účely tohto nariadenia sa
uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
a)           „krajina“ je akýkoľvek štát
alebo samostatné colné územie;
b)           „koncesie alebo iné záväzky“ sú
colné koncesie alebo akékoľvek iné výhody, ktoré sa Únia zaviazala
uplatňovať pri obchode s tretími krajinami na základe dohôd
o medzinárodnom obchode, ktorých je stranou;
c)           „rozsah zrušenia alebo zmenšenia
výhod“ je miera, v ktorej sú dotknuté záujmy Únie podľa dohody o
medzinárodnom obchode. Pokiaľ nie je v
príslušnej dohode vymedzené inak, rozsah zrušenia alebo zmenšenia výhod
zahŕňa akýkoľvek nepriaznivý hospodársky vplyv vyplývajúci z
opatrenia tretej krajiny;
d)           „povinná cenová sankcia“ je
povinnosť obstarávateľov alebo subjektov uplatňujúcich postupy
verejného obstarávania zvýšiť, s určitými výnimkami, cenu služieb
a/alebo tovarov s pôvodom v určitých tretích krajinách, ktoré boli
ponúknuté v rámci postupov zadávania verejných zákaziek.
Článok 3
Rozsah
pôsobnosti
1.           Toto nariadenie sa
uplatňuje:
a)      po rozhodnutí obchodných sporov
podľa Dohovoru WTO o pravidlách a postupoch pri urovnávaní sporov,
keď bola Únia oprávnená pozastaviť koncesie alebo iné záväzky
vyplývajúce z mnohostranných alebo viacstranných dohôd, na ktoré sa
vzťahuje Dohovor o pravidlách a postupoch pri urovnávaní sporov;
b)      po rozhodnutí obchodných sporov
podľa iných dohôd o medzinárodnom obchode vrátane regionálnych alebo
dvojstranných dohôd, keď má Únia na základe takýchto dohôd právo
pozastaviť koncesie alebo iné záväzky;
c)      na účely vyrovnania koncesií alebo
iných záväzkov, právo na ktoré môže vyplynúť z uplatnenia ochranného
opatrenia zo strany tretej krajiny, a to buď v zmysle článku 8
Dohody WTO o ochranných opatreniach alebo na základe ustanovení týkajúcich sa
ochranných opatrení, ktoré sú zahrnuté v iných dohodách o medzinárodnom
obchode vrátane regionálnych alebo dvojstranných dohôd;
d)      v prípade zmeny koncesií zo strany
člena WTO na základe článku XXVIII Všeobecnej dohody o clách a
obchode z roku 1994, ak nebolo dohodnuté žiadne kompenzačné vyrovnanie.
2.           Týmto nariadením nie je
dotknuté prijímanie opatrení obchodnej politiky podľa iných relevantných
postupov v prípadoch, keď opatrenia stanovené v článku 5 nie je možné
uplatniť, alebo keď by tieto opatrenia neposkytovali primeranú alebo
účinnú odpoveď na situácie uvedené v odseku 1.
Článok 4
Výkon
práv Únie
1.           Ak je v prípadoch uvedených v
článku 3 ods. 1 potrebné prijať opatrenia na ochranu záujmov Únie,
Komisia prijme vykonávací akt, v ktorom stanoví vhodné opatrenia obchodnej
politiky. Takýto vykonávací akt sa prijme v súlade s postupom preskúmania
uvedeným v článku 8 ods. 2.
2.           Vykonávacie akty prijaté
podľa prvého odseku musia spĺňať tieto podmienky:
a)      Ak sa koncesie alebo iné záväzky
pozastavia v nadväznosti na rozhodnutie obchodného sporu podľa Dohovoru
WTO o pravidlách a postupoch pri urovnávaní sporov, ich rozsah nesmie
presiahnuť rozsah schválený orgánom WTO na urovnávanie sporov.
b)      Ak sa koncesie alebo iné záväzky
pozastavia v nadväznosti na uskutočnenie konania o urovnaní
medzinárodného sporu podľa dvojstrannej alebo regionálnej dohody, ich
rozsah nesmie prekročiť rozsah zrušenia alebo zmenšenia vyplývajúceho
z predmetného opatrenia tretej krajiny stanovený Komisiou alebo prípadne
v rozhodcovskom konaní.
c)      V prípade vyrovnávania koncesií alebo
iných záväzkov podľa ustanovení o ochranných opatreniach zahrnutých v
dohodách o medzinárodnom obchode musia v súlade s podmienkami Dohody WTO o
ochranných opatreniach alebo ustanovení o ochranných opatreniach zahrnutých
v regionálnych alebo dvojstranných dohodách o obchode, na základe ktorých
sa ochranné opatrenie uplatňuje, opatrenia Únie v podstate zodpovedať
rozsahu koncesií alebo iných záväzkov dotknutých ochranným opatrením.
d)      Koncesie odvolané v rámci obchodu s
treťou krajinou v súvislosti s článkom XXVIII dohody GATT z roku 1994
a súvisiacim dohovorom musia byť v súlade s podmienkami stanovenými v
článku XXVIII dohody GATT z roku 1994 a v súvisiacom dohovore
v podstate rovnocenné koncesiám, ktoré daná tretia krajina zmenila alebo
odvolala.
3.           Opatrenia obchodnej politiky
v súlade s odsekom 1 sa stanovia na základe týchto kritérií s prihliadnutím na
dostupné informácie a všeobecný záujem Únie:
a)      účinnosť opatrení, pokiaľ
ide o podnietenie tretích krajín k tomu, aby dodržiavali pravidlá
medzinárodného obchodu;
b)      potenciál opatrení, pokiaľ ide o
poskytnutie úľavy hospodárskym subjektom v Únii, ktoré boli dotknuté
opatreniami tretej krajiny;
c)      dostupnosť
alternatívnych zdrojov dodávok príslušných výrobkov v záujme predídenia alebo
minimalizácie akéhokoľvek nepriaznivého vplyvu na nadväzujúce výrobné
odvetvia alebo konečných spotrebiteľov v rámci Únie;
d)      akékoľvek
osobitné kritériá, ktoré je možné stanoviť v dohodách o medzinárodnom
obchode v súvislosti so situáciami upravenými v článku 3.
Článok 5
Opatrenia
obchodnej politiky
Bez toho, aby bola dotknutá akákoľvek
medzinárodná dohoda, ktorej je Únia stranou, opatrenia obchodnej politiky,
ktoré možno zaviesť prostredníctvom vykonávacieho aktu podľa
článku 4 ods. 1, sú:
a)           pozastavenie colných koncesií
a uloženie nových alebo vyšších ciel vrátane opätovného zavedenia ciel na
úrovni stanovenej doložkou najvyšších výhod alebo uloženia ciel presahujúcich
úroveň stanovenú doložkou najvyšších výhod, či prípadne zavedenie
akýchkoľvek dodatočných poplatkov na dovoz alebo vývoz tovaru;
b)           zavedenie alebo zvýšenie
množstevných obmedzení na dovoz alebo vývoz tovaru bez ohľadu na to,
či budú zavedené prostredníctvom kvót, dovozných alebo vývozných licencií
či iných opatrení;
c)           pozastavenie koncesií v oblasti
verejného obstarávania prostredníctvom:
i)       vylúčenia ponúk, ktorých celková
hodnota pozostáva z viac než 50 % z tovaru alebo služieb s pôvodom v
príslušnej tretej krajine, z verejného obstarávania; a/alebo
ii)       uloženia povinnej cenovej sankcie na tú
časť ponuky, ktorej predmetom sú tovar alebo služby s pôvodom
v príslušnej tretej krajine.
Článok 6
Pravidlá
pôvodu
1.           Pôvod tovaru sa stanoví
v súlade s nariadením Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992,
ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva[11].
2.           Pôvod služby sa stanoví na
základe pôvodu fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá ju poskytuje. Za pôvod
poskytovateľa služieb sa považuje:
a)      v prípade fyzickej osoby krajina, ktorej
je táto osoba občanom alebo v ktorej má právo na trvalý pobyt,
b)      v prípade právnickej osoby
ktorákoľvek z týchto možností:
i)        ak sa služba poskytuje inak než
prostredníctvom obchodnej prítomnosti v rámci Únie, krajina, v ktorej je
právnická osoba zriadená alebo inak organizovaná podľa právnych predpisov
uvedenej krajiny a na území ktorej sa daná právnická osoba výrazným spôsobom
podieľa na podnikateľskej činnosti;
ii)       ak sa služba poskytuje prostredníctvom
obchodnej prítomnosti v rámci Únie, členský štát, v ktorom je právnická
osoba zriadená a na území ktorého sa výrazným spôsobom podieľa na
podnikateľskej činnosti, a to tak, že je priamo a bezprostredne
prepojená s hospodárstvom príslušného členského štátu.
Na účely bodu ii), ak sa právnická osoba
výrazným spôsobom nepodieľa na podnikateľskej činnosti tak, že
je priamo a bezprostredne prepojená s hospodárstvom príslušného
členského štátu, pôvod fyzických alebo právnických osôb, ktoré vlastnia
alebo ovládajú právnickú osobu poskytujúcu službu.
Právnická osoba poskytujúca dotknutú službu sa
považuje za „vlastnenú“ osobami z danej krajiny, ak viac než 50 %
základného imania v nej vlastnia osoby z uvedenej krajiny, a za „ovládanú“
osobami z danej krajiny, ak takéto osoby majú právomoc vymenúvať väčšinu
jej riaditeľov alebo inak zo zákona riadiť jej činnosť.
Článok 7
Pozastavenie,
zmena a zrušenie opatrení
1.           Ak v nadväznosti na prijatie
vykonávacieho aktu podľa článku 4 ods. 1 dotknutá tretia krajina
prizná v prípadoch uvedených v článku 3 ods. 1 písm. a) a b) Únii
uspokojivé vyrovnanie, Komisia môže pozastaviť uplatňovanie
vykonávacieho aktu na čas, počas ktorého sa takéto vyrovnanie
poskytuje. Rozhodnutie o pozastavení sa prijme v súlade s postupom preskúmania
uvedeným v článku 8 ods. 2.
2.           Komisia zruší vykonávací akt
prijatý podľa článku 4 ods. 1, ak nastane niektorá z týchto
okolností:
a)      ak tretia krajina, o
nezlučiteľnosti opatrení ktorej s pravidlami medzinárodného obchodu
sa rozhodlo v rámci konania o urovnaní sporu, zabezpečí opätovný súlad s
týmito pravidlami, alebo ak sa inak dosiahne vzájomne uspokojivé riešenie;
b)      v prípadoch vyrovnávania koncesií alebo
iných záväzkov v nadväznosti na prijatie ochranného opatrenia zo strany tretej
krajiny, keď bolo ochranné opatrenie odvolané alebo keď uplynula jeho
platnosť, alebo keď dotknutá tretia krajina v nadväznosti na
prijatie vykonávacieho aktu podľa článku 4 ods. 1 priznala Únii
uspokojivé vyrovnanie;
c)      v prípadoch zmeny koncesií zo strany
člena WTO podľa článku XXVIII Všeobecnej dohody o clách a
obchode z roku 1994, keď dotknutá tretia krajina v nadväznosti na prijatie
vykonávacieho aktu podľa článku 4 ods. 1 priznala Únii uspokojivé
vyrovnanie.
Rozhodnutie o zrušení sa prijme v súlade s
postupom preskúmania uvedeným v článku 8 ods. 2.
3.           Ak je potrebné vykonať
úpravy opatrení obchodnej politiky prijatých podľa tohto nariadenia,
Komisia môže zaviesť všetky príslušné zmeny v súlade s postupom
preskúmania stanoveným v článku 8 ods. 2, pričom prihliada na
podmienky a kritériá stanovené v článku 4 ods. 2 a 3.
4.           V riadne odôvodnených
závažných a naliehavých prípadoch týkajúcich sa zrušenia alebo zmeny dotknutého
opatrenia tretej krajiny Komisia prijme okamžite uplatniteľné vykonávacie
akty, ktorými pozastaví, zmení alebo zruší vykonávacie akty prijaté podľa
článku 4 ods. 1, ako sa stanovuje v tomto článku, a to v súlade
s postupom uvedeným v článku 8 ods. 3.
Článok 8
Postup
výboru
1.           Komisii pomáha výbor zriadený
nariadením Rady (ES) č. 3286/94. Tento výbor je výborom v zmysle
článku 3 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2.           Pri odkaze na tento odsek sa
uplatňuje článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
3.           Ak sa odkazuje na tento
odsek, uplatňuje sa článok 8 nariadenia (EÚ) č. 182/2011
v spojení s jeho článkom 5.
Článok 9
Zhromažďovanie
informácií
1.           Komisia si pri
uplatňovaní tohto nariadenia vyžiada informácie a stanoviská týkajúce
sa hospodárskych záujmov Únie, pokiaľ ide o konkrétne výrobky alebo
odvetvia, a to prostredníctvom oznámenia uverejneného v Úradnom
vestníku Európskej únie alebo prostredníctvom iných vhodných verejných
komunikačných prostriedkov.
2.           Informácie získané podľa
tohto nariadenia sa použijú iba na účel, na ktorý boli vyžiadané.
3.           Komisia, Rada, Európsky
parlament, členské štáty ani ich zamestnanci nezverejnia žiadne informácie
dôverného charakteru, ktoré získali podľa tohto nariadenia, bez výslovného
povolenia od osoby, ktorá takéto informácie poskytla.
4.           Osoba, ktorá informácie
poskytla, môže požadovať, aby sa s poskytnutými informáciami
zaobchádzalo ako s dôvernými. V takých prípadoch musí byť
k informáciám pripojený súhrn nedôverného charakteru alebo odôvodnenie,
prečo nie je súhrn daných informácií možné vypracovať.
5.           Ak sa zdá, že žiadosť
o dôverné zaobchádzanie nie je opodstatnená a ak osoba, ktorá informácie
poskytla, nie je ochotná informácie zverejniť ani povoliť ich
zverejnenie v zovšeobecnenej alebo súhrnnej forme, nemusí sa na predmetné
informácie prihliadať.
6.           Odsekmi 2 až 5 sa orgánom
Únie nebráni zverejniť všeobecné informácie. Pri tomto zverejnení sa musí
zohľadniť oprávnený záujem dotknutých strán na zachovaní ich
obchodných tajomstiev.
Článok 10
Preskúmanie
Komisia najneskôr
tri roky od prijatia prvého vykonávacieho aktu podľa tohto nariadenia
preskúma jeho vykonávanie a podá o ňom správu Európskemu
parlamentu a Rade.
Článok 11
Zmeny
a doplnenia iných aktov
Článok 13 ods. 3 nariadenia Rady (ES)
č. 3286/94 [nariadenie o prekážkach obchodu] sa nahrádza týmto
znením:
„Ak musí Únia, ktorá konala v súlade s
článkom 12 ods. 2, prijať rozhodnutie o opatreniach obchodnej politiky,
ktoré sa majú prijať podľa článku 11 od. 2 písm. c) alebo
podľa článku 12, urobí tak bezodkladne a v súlade s článkom 207
zmluvy a podľa potreby v súlade s nariadením (EÚ)
č. XX/XX alebo inými uplatniteľnými postupmi.“
Článok 12
Toto nariadenie nadobúda účinnosť
[…] dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné
v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských
štátoch.
V Bruseli
Za Európsky parlament                                 Za
Radu
predseda                                                        predseda
[1]               Pozri KOM(2010) 612 v konečnom
znení z 9.11.2010, oddiel 4.
[2]               Pozri závery Rady k obchodnej
politike EÚ z 21.12.2010, odsek 8.
[3]               EÚ v minulosti vždy konala
v závislosti od konkrétneho prípadu (nariadenie Rady na návrh Komisie,
podľa bývalého článku 133).
[4]               V tejto
súvislosti pozri nariadenie Rady (EHS) č. 1461/93 o prístupe
uchádzačov zo Spojených štátov amerických k verejným
zmluvám a nariadenie Rady (ES)
č. 1836/95, ktorým sa dopĺňa príloha k nariadeniu
(EHS) č. 1461/93 o prístupe
uchádzačov zo Spojených štátov amerických k verejným
zmluvám.
[5]               Článkom 4.10 Dohody o
subvenciách a vyrovnávacích opatreniach sa sťažujúcemu sa členovi
priznáva právo prijať za špecifických okolností „primerané
protiopatrenia“.
[6]               Dohoda WTO o ochranných opatreniach
a ustanovenia o ochranných opatreniach podľa dohôd
o voľnom obchode sa týkajú iba obchodu s tovarom. Členovia WTO sa ešte nedohodli na
mimoriadnych ochranných opatreniach týkajúcich sa služieb, pričom mandát
na mnohostranné rokovania sa udelil článkom X Všeobecnej dohody o obchode
so službami (ďalej len „GATS“).
[7]               Napr. článok 3.4 Dohody o
voľnom obchode medzi EÚ a Kóreou: « 1. A. Strana, ktorá uplatňuje dvojstranné ochranné opatrenie,
konzultuje s druhou stranou s cieľom vzájomne sa dohodnúť
na primeranej kompenzácii liberalizujúcej obchod vo forme úľav, ktoré majú
v podstate rovnocenný vplyv na obchod alebo zodpovedajú hodnote
dodatočného cla, ktoré sa očakáva v dôsledku prijatia ochranného
opatrenia. Strana poskytne
príležitosť na takéto konzultácie najneskôr do 30 dní od začatia
uplatňovania dvojstranného ochranného opatrenia. 2. Ak nedôjde na základe konzultácií podľa
odseku 1 k dohode o kompenzácii liberalizujúcej obchod do 30 dní od
začatia konzultácií, strana, na ktorej tovar sa vzťahuje ochranné
opatrenie, môže pozastaviť uplatňovanie v podstate rovnocenných
úľav voči strane, ktorá uplatňuje ochranné opatrenie. 3. Právo na pozastavenie
uvedené v odseku 2 sa neuplatňuje prvých 24 mesiacov, počas
ktorých je v platnosti dvojstranné ochranné opatrenie za predpokladu, že
ochranné opatrenie je v súlade s ustanoveniami tejto dohody“.
[8]               Pod podmienkou, že majú „pôvodné
rokovacie právo“, „hlavný dodávateľský záujem“ alebo „podstatný záujem“.
[9]               Ú. v. ES L 302, 19.10.1992, s. 1.
[10]             Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13.
[11]             Ú. v. ES L 302, 19.10.1992, s. 1.


|

52011PC0486

Návrh NARIADENIE RADY ktorým sa ukončuje čiastočné predbežné preskúmanie antidumpingových opatrení na dovoz určitého polyetyléntereftalátu (PET) s pôvodom v Indii  /* KOM/2011/0486 v konečnom znení - 2011/0219 (NLE) */

	DÔVODOVÁ SPRÁVAKONTEXT NÁVRHU |Dôvody a ciele návrhu Tento návrh sa týka uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (ďalej len „základné nariadenie“), v konaní týkajúcom sa dovozu polyetyléntereftalátu s pôvodom okrem iného v Indii. |Všeobecný kontext Tento návrh sa predkladá v kontexte vykonávania základného nariadenia a je výsledkom prešetrovania, ktoré sa uskutočnilo v súlade s hmotnými a procesnými požiadavkami ustanovenými v základnom nariadení. |Existujúce ustanovenia v oblasti návrhu V súčasnosti platné opatrenia boli uložené nariadením Rady (ES) č. 192/2007 na dovoz určitého polyetyléntereftalátu (PET) s pôvodom okrem iného v Indii, zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 1286/2008. |Súlad s ostatnými politikami a cieľmi Únie Neuplatňuje sa. |KONZULTÁCIE SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENIE VPLYVU |Konzultácie so zainteresovanými stranami |Zainteresované strany dotknuté týmto konaním mali možnosť obhajovať svoje záujmy počas prešetrovania v súlade s ustanoveniami základného nariadenia. |Získavanie a využívanie expertízy |Externá expertíza nebola potrebná. |Posúdenie vplyvu Tento návrh je výsledkom vykonávania základného nariadenia. V základnom nariadení sa nestanovuje všeobecné posúdenie vplyvu, toto nariadenie však obsahuje úplný zoznam podmienok, ktoré sa musia posúdiť. |PRÁVNE PRVKY NÁVRHU |Zhrnutie navrhovaného opatrenia Dňa 10. júna 2010 Komisia v nadväznosti na žiadosť vyvážajúceho výrobcu z Indie začala predbežné preskúmanie platných opatrení vzťahujúcich sa na polyetyléntereftalát s pôvodom v Indii. Žiadosť vychádzala z dôkazov prima facie o tom, že došlo k zmene okolností, na základe ktorých sa opatrenia zaviedli, t. j. že došlo k významným zmenám výrobných nákladov spoločnosti a že tieto zmeny od uloženia existujúcich opatrení viedli k značne nižšiemu dumpingovému rozpätiu, a preto na vyrovnanie dumpingu už nie je potrebné naďalej uplatňovať opatrenia na existujúcich úrovniach. Pripojený návrh nariadenia Rady vychádza zo zistení z uskutočneného prešetrovania, ktoré sa obmedzilo na preskúmanie dumpingu v súvislosti so žiadateľom. Počas prešetrovania sa zistilo, že normálna hodnota sa, v rozpore s tvrdeniami žiadateľa, zvýšila, a nie znížila. Ceny dovozu do Únie boli navyše ovplyvnené cenovým záväzkom spoločnosti voči Komisii, a pretože ceny pre iné vývozné trhy boli sústavne nižšie, novo vypočítané dumpingové rozpätie by teda nemalo trvalý charakter. Navrhuje sa preto, aby Rada prijala pripojený návrh nariadenia, ktorým by sa prešetrovanie ukončilo. |Právny základ Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva. |Zásada subsidiarity Návrh patrí do výlučnej právomoci Spoločenstva. Zásada subsidiarity sa preto neuplatňuje. |Zásada proporcionality Návrh je v súlade so zásadou proporcionality z týchto dôvodov: |Forma opatrenia je opísaná v uvedenom základnom nariadení a neumožňuje prijímanie rozhodnutí členskými štátmi. |Uvedenie údajov o spôsobe, akým sa finančná a administratívna záťaž Spoločenstva, vlád členských štátov, regionálnych a miestnych orgánov, hospodárskych subjektov a občanov minimalizuje a ako je úmerná cieľu návrhu, sa neuplatňuje. |Výber nástrojov |Navrhované nástroje: nariadenie. |Iné prostriedky by neboli primerané z tohto dôvodu: Uvedené základné nariadenie nestanovuje alternatívne možnosti. |VPLYV NA ROZPOčET |Návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet Spoločenstva. |2011/0219 (NLE)NávrhNARIADENIE RADYktorým sa ukončuje čiastočné predbežné preskúmanie antidumpingových opatrení na dovoz určitého polyetyléntereftalátu (PET) s pôvodom v IndiiRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva[1] (ďalej len „základné nariadenie“), a najmä na jeho článok 11 ods. 3,so zreteľom na návrh, ktorý predložila Európska komisia (ďalej len „Komisia“) po porade s poradným výborom,keďže:1.  POSTUP2.  Platné opatrenia3.  Nariadením (ES) č. 2604/2000[2] Rada uložila konečné antidumpingové clo na dovoz polyetyléntereftalátu (ďalej len „PET“) s pôvodom okrem iného v Indii (ďalej len „príslušná krajina“) (ďalej len „pôvodné prešetrovanie“). Po preskúmaní pred uplynutím platnosti Rada nariadením (ES) č. 192/2007[3] uložila konečné antidumpingové clo na ďalšie obdobie piatich rokov. Antidumpingové opatrenia boli po čiastočnom predbežnom preskúmaní (ďalej len „posledné revízne prešetrovanie“) zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 1286/2008[4]. Opatrenia boli stanovené na úrovni odstránenia ujmy a spočívajú v osobitnom antidumpingovom cle. Sadzba cla sa pohybuje vo výške od 87,5 do 200,9 EUR za tonu pre jednotlivo uvedených indických výrobcov so sadzbou zostatkového cla vo výške 153,6 EUR za tonu uloženého na dovoz od ostatných výrobcov (ďalej len „súčasné clo“).4.  Nariadením (ES) č. 2603/2000[5] Rada uložila konečné vyrovnávacie clo na dovoz polyetyléntereftalátu s pôvodom okrem iného v Indii. Po preskúmaní pred uplynutím platnosti Rada nariadením (ES) č. 193/2007[6] uložila konečné vyrovnávacie clo na ďalšie obdobie piatich rokov. Vyrovnávacie opatrenia boli po poslednom revíznom prešetrovaní zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 1286/2008. Uvedené vyrovnávacie opatrenia spočívajú v osobitnom cle. Sadzba cla sa pohybuje od 0 do 106,5 EUR za tonu pre jednotlivo uvedených indických výrobcov so sadzbou zostatkového cla vo výške 69,4 EUR za tonu uloženého na dovoz od ostatných výrobcov (ďalej len „súčasné vyrovnávacie opatrenia“).5.  Rozhodnutím Komisie 2000/745/ES z 29. novembra 2000[7] Komisia prijala ponuky záväzkov predložené niekoľkými vyvážajúcimi výrobcami, pričom stanovila minimálnu dovoznú cenu (ďalej len „záväzok“).6.  Žiadosť o preskúmanie7.  Žiadosť o čiastočné predbežné preskúmanie (ďalej len „súčasné preskúmanie“) podľa článku 11 ods. 3 základného nariadenia podala spoločnosť Reliance Industries Limited, indický vyvážajúci výrobca PET (ďalej len „žiadateľ“ alebo „spoločnosť Reliance“). Žiadosť bola obmedzená na preskúmanie dumpingu v súvislosti so žiadateľom. Žiadateľ súčasne požiadal o preskúmanie súčasných vyrovnávacích opatrení. Na dovoz výrobkov vyrábaných spoločnosťou Reliance sa uplatňuje zostatkové antidumpingové clo a zostatkové vyrovnávacie clo a na predaj žiadateľa do Únie sa vzťahuje uvedený záväzok.8.  Žiadateľ poskytol dôkazy prima facie , že na vyrovnanie dumpingu už nie je potrebné ďalej uplatňovať súčasné clo na súčasnej úrovni. Žiadateľ najmä tvrdil, že došlo k významným zmenám výrobných nákladov spoločnosti a že tieto zmeny od uloženia súčasného cla viedli k podstatne nižšiemu dumpingovému rozpätiu. Zo žiadateľovho porovnania jeho cien na domácom trhu a jeho vývozných cien do Únie vyplynulo podstatne nižšie dumpingové rozpätie, ako je súčasná úroveň súčasného cla.9.  Začatie čiastočného predbežného preskúmania10.  Po porade s poradným výborom Komisia stanovila, že žiadosť obsahuje dostatočné dôkazy prima facie na začatie čiastočného predbežného preskúmania, a prostredníctvom oznámenia o začatí preskúmania uverejneného v Úradnom vestníku Európskej únie[8] 10. júna 2010 informovala o začatí čiastočného predbežného preskúmania podľa článku 11 ods. 3 základného nariadenia, obmedzeného na preskúmanie dumpingu v súvislosti so žiadateľom.11.  Príslušný výrobok a podobný výrobok12.  Výrobok, ktorý je predmetom preskúmania, je polyetyléntereftalát (PET) s viskozitou 78 ml/g alebo vyššou, v súlade s normou ISO 1628-5, v súčasnosti zaradený v rámci číselného znaku KN 3907 60 20 a s pôvodom v Indii (ďalej len „príslušný výrobok“).13.  Prešetrovaním sa ukázalo, že príslušný výrobok vyrábaný v Indii a predávaný do Únie je zhodný, pokiaľ ide o fyzikálne a chemické vlastnosti a použitia, s výrobkom vyrábaným a predávaným na domácom trhu v Indii. Dospelo sa preto k záveru, že výrobky predávané na domácom a na vývoznom trhu sú podobnými výrobkami v zmysle článku 1 ods. 4 základného nariadenia. Keďže súčasné preskúmanie bolo obmedzené na stanovenie dumpingu v súvislosti so žiadateľom, neboli vyvodené žiadne závery v súvislosti s výrobkom vyrábaným a predávaným výrobným odvetvím Únie na trhu Únie.14.  Príslušné strany15.  Komisia o začatí preskúmania oficiálne informovala žiadateľa, zástupcov vyvážajúcej krajiny a združenie výrobcov z Únie. Zainteresované strany dostali príležitosť písomne sa vyjadriť a požiadať o vypočutie v lehote stanovenej v oznámení o začatí preskúmania.16.  Všetky zainteresované strany, ktoré o to požiadali a preukázali, že by z konkrétnych dôvodov mali byť vypočuté, boli vypočuté.17.  S cieľom získať informácie považované za potrebné na účely prešetrovania Komisia zaslala žiadateľovi dotazník, ktorý bol lehote stanovenej na tento účel vyplnený a zaslaný späť.18.  Komisia si vyžiadala a preverila všetky informácie, ktoré považovala za potrebné na stanovenie dumpingu. Komisia vykonala overovaciu návštevu v priestoroch žiadateľa v Bombaji v Indii.19.  Obdobie revízneho prešetrovania20.  Prešetrovanie dumpingu sa týkalo obdobia od 1. apríla 2009 do 31. marca 2010 (ďalej len „obdobie revízneho prešetrovania“ alebo „ORP“).21.  VÝSLEDKY PREŠETROVANIA22.  Trvalý charakter údajnej zmeny okolností počas ORP23.  V súlade s článkom 11 ods. 3 základného nariadenia sa skúmalo, či sa okolnosti dumpingu významne zmenili a či má takáto zmena trvalý charakter.24.  Žiadateľ tvrdil, že zmeny jeho normálnej hodnoty a vývozných cien, ku ktorým došlo od pôvodného prešetrovania, ktorým sa stanovilo jeho dumpingové rozpätie, boli výsledkom významnej zmeny výrobných nákladov. Podľa žiadateľa bola zmena jeho výrobných nákladov spojená so znížením ciel uplatňovaných v Indii na dovoz základnej suroviny, ktorá sa využíva vo výrobnom procese žiadateľa. Žiadateľ tiež tvrdil, že zníženie ciel viedlo k zníženiu vývozných stimulov, čo podľa neho vyústilo do zmeny cien pri predaji na domácom trhu, ktoré sa použili pri stanovení normálnej hodnoty.25.  Zistilo sa však, že napriek zníženiu cla a vývozných stimulov boli ceny spoločnosti pri predaji na domácom trhu, ktoré sa použili na stanovenie normálnej hodnoty počas ORP, vyššie ako ceny použité v pôvodnom prešetrovaní, v ktorom sa stanovilo dumpingové rozpätie žiadateľa. Vyššie ceny pri predaji na domácom trhu vyplynuli okrem iného z vyšších nákladov na niektoré suroviny a iné vstupy.26.  Pokiaľ ide o ceny pri vývoze do EÚ počas ORP, tieto ceny sa stanovili podľa článku 2 ods. 8 a 9 základného nariadenia. Muselo sa však preskúmať najmä to, či vývozné ceny žiadateľa počas ORP ovplyvnila existencia cenového záväzku, na základe ktorého bol žiadateľ povinný predávať svoj výrobok na trh Únie za cenu vyššiu ako minimálna dovozná cena stanovená na každý mesiac. Z nižšie uvedených dôvodov sa dospelo k záveru, že vývoz do EÚ bol skutočne ovplyvnený uvedeným cenovým záväzkom. Vzhľadom na to, že žiadateľ musel dodržať minimálnu dovoznú cenu vyplývajúcu z jeho záväzku, rozhodol sa nevyvážať výrobky do EÚ počas konkrétnych mesiacov ORP, v ktorých jeho ceny pri vývoze na iné vývozné trhy boli nižšie ako minimálna dovozná cena.27.  Zistilo sa, že žiadateľ predával svoj výrobok do Únie len počas šiestich mesiacov ORP. Na druhej strane, na iné vývozné trhy, kde nemusel dodržiavať povinnosť stanovenú v cenovom záväzku, predával výrobky po celé toto obdobie. Ukázalo sa, že ceny pri vývoze do tretích krajín boli počas mesiacov, v ktorých žiadateľ nevyvážal výrobky do EÚ, značne nižšie ako stanovená minimálna dovozná cena. Vzhľadom na uvedené skutočnosti je preto možné odôvodnene predpokladať, že jediným dôvodom, pre ktorý žiadateľ vo zvyšných mesiacoch nepredával výrobky do Únie, bolo, že musel dodržiavať povinnosti, ktoré mu vyplývali zo záväzku, a nemohol predávať výrobky za cenu nižšiu ako stanovená minimálna dovozná cena.28.  Žiadateľ spochybnil zistenie, podľa ktorého bol dôvod, pre ktorý nepredával výrobky na trh Únie, spojený s existujúcim záväzkom. Tvrdil, že pokiaľ ide o jeho predaj na iné veľké vývozné trhy počas ORP, v niektorých mesiacoch neuskutočnil žiadny predaj, a nepravidelný predaj teda nebol osobitnou črtou trhu Únie. Ďalej tvrdil, že mesačným porovnávaním cien príslušného výrobku pri dovoze do EÚ zo všetkých ostatných vyvážajúcich krajín a/alebo cien pri dovoze príslušného výrobku s pôvodom v Indii s mesačnou minimálnou dovoznou cenou spoločnosti by sa preukázalo, že spoločnosť Reliance mohla predávať výrobky do EÚ vo všetkých mesiacoch ORP bez toho, aby porušila svoje povinnosti vyplývajúce zo záväzku.29.  S tvrdeniami žiadateľa nie je možné súhlasiť, pretože spoločnosť na jednej strane zamerala svoju činnosť na vybrané jednotlivé trhy, ktoré majú vlastné špecifiká a nenaznačujú, prečo spoločnosť nepredávala výrobky do EÚ. Na druhej strane, porovnania uskutočnené žiadateľom vychádzali z celkových štatistických údajov, zatiaľ čo zistenia v rámci súčasného preskúmania sú založené na údajoch týkajúcich sa danej spoločnosti, ktoré majú väčšiu výpovednú hodnotu a predstavujú spoľahlivejší základ, pokiaľ ide o vyvodzovanie záverov. Predložené tvrdenia tiež neboli úplne nesporné, napr. v niektorých mesiacoch boli celkové ceny pri dovoze do Únie skutočne vyššie ako minimálna dovozná cena, zatiaľ čo v iných obdobiach boli nižšie ako táto cena, a preto z nich nie je možné vyvodiť žiadne všeobecné závery. Je však nepopierateľné, že žiadateľ uskutočnil predaj do Únie len v mesiacoch, keď sa celkové ceny pri dovoze do Únie rovnali minimálnej dovoznej cene alebo ju presahovali.30.  Tvrdenie žiadateľa, že ak by bol chcel predávať výrobky na trh Únie počas šiestich mesiacov, v ktorých predával výrobky na iných vývozných trhoch za cenu nižšiu ako jeho minimálna dovozná cena, mohol tak urobiť, sa zamieta ako špekulatívne a nepodložené. Žiadateľ nepredložil žiadne iné tvrdenie v súvislosti s dôvodmi, pre ktoré nepredával výrobky do EÚ počas uvedených šiestich mesiacov, zatiaľ čo v rovnakom čase predával tie isté výrobky na iných vývozných trhoch za cenu nižšiu ako jeho minimálna dovozná cena. Preto sa dospelo k záveru, že žiadateľ počas určitého obdobia nepredával výrobky do Únie, pretože by musel plniť povinnosti vyplývajúce zo záväzku. V dôsledku toho nie sú vývozné ceny účtované na trhu Únie počas ORP spoľahlivé.31.  Urobilo sa tiež porovnanie cien žiadateľa pri predaji na trh Únie a cien, ktoré dosiahol na iných vývozných trhoch, kde nemal povinnosť vyplývajúcu z cenového záväzku. Zistilo sa, že vývozné ceny na tieto trhy bez cenových záväzkov boli počas ORP neustále nižšie.32.  Žiadateľ spochybnil závery vyvodené na základe porovnania cien pri vývoze do Únie a na ostatné vývozné trhy, pričom tvrdil, že pri analýze podľa jednotlivých krajín sa zistí, že ceny účtované na niekoľkých ďalších vývozných trhoch presahovali ceny účtované na trhu EÚ. V tejto súvislosti má však väčšiu výpovednú hodnotu porovnanie priemerných cien než individuálne rozdiely pri porovnaní jednotlivých krajín, ktoré závisia od veľkosti konkrétneho trhu ako aj od osobitých faktorov hospodárskej súťaže, ktoré na danom trhu pôsobia.33.  Bežnú cenovú politiku spoločnosti preto lepšie odrážajú ceny pri vývoze na tretie trhy. Z rozdielu cien medzi cenami pri vývoze do Únie a pri vývoze do zvyšku sveta vyplýva, že existujú silné ekonomické argumenty, ktoré by mohli spoločnosť Reliance viesť k tomu, aby predávala výrobky do EÚ za nižšie ceny, ak by nebola stanovená minimálna dovozná cena. Za týchto okolností sa usudzuje, že každé novo vypočítané dumpingové rozpätie vychádzajúce z cien pri vývoze do EÚ počas ORP by takto bolo stanovené na základe cien, ktoré sa významne a trvale nezmenili. Rovnaký záver platí aj v súvislosti s tvrdením žiadateľa uvedeným v odôvodnení 5, že z porovnania jeho cien na domácom trhu a jeho cien pri vývoze do Únie by vyplynulo nižšie dumpingové rozpätie, ako je úroveň súčasného cla.34.  Vzhľadom na uvedené skutočnosti nie je splnená podmienka stanovená v článku 11 ods. 3 základného nariadenia, že okolnosti dumpingu sa významne zmenili. Na vyrovnanie dumpingu je preto potrebné naďalej uplatňovať opatrenia na súčasnej úrovni.35.  Žiadateľ po zverejnení nástojil na tom, že ceny, ktoré účtuje na trhu Únie, sú úplne spoľahlivé. Vzhľadom na to, že tieto vývozné ceny sa v čase medzi pôvodným obdobím prešetrovania a ORP značne zvýšili, malo by sa dospieť k záveru, že aj vývozné praktiky spoločnosti sa počas tohto obdobia významne a trvale zmenili. Preto sa údajne významne a trvale znížilo aj dumpingové rozpätie spoločnosti.36.  Žiadateľ ďalej tvrdil, že trvalý charakter zmeny okolností nie je nevyhnutne rozhodujúcim prvkom posúdenia, ktoré sa má uskutočniť po začatí preskúmania, ale že dôležitejšia je skutočnosť, či je na vyrovnanie dumpingu potrebné naďalej uplatňovať clo. Poukázal na základnú zásadu stanovenú v článku 11 ods. 1 základného nariadenia a v článku 11 ods. 1 Antidumpingovej dohody WTO, že antidumpingové opatrenia by mali zostať v platnosti len tak dlho a v takom rozsahu, v akom je to potrebné na prijatie odvetných opatrení proti dumpingu, ktorý spôsobuje ujmu. V tejto súvislosti žiadateľ tvrdil, že pri analýze tejto potreby by sa malo so zameraním na budúcnosť posúdiť prinajmenšom to, či je pravdepodobné alebo či sa predpokladá, že dôjde k opakovanému výskytu dumpingu na predtým stanovenej úrovni.37.  V článku 11 ods. 1 základného nariadenia sa stanovuje, že „antidumpingové opatrenie zostane v platnosti len tak dlho a v takom rozsahu, v akom je to potrebné na prijatie odvetných opatrení proti dumpingu, ktorý spôsobuje ujmu“. Táto zásada platí aj v súvislosti s predbežnými preskúmaniami, ako je súčasné preskúmanie, v súvislosti s ktorými sa v článku 11 ods. 3 základného nariadenia okrem iného stanovuje, že „[…] Predbežné preskúmanie sa začne, ak príslušná žiadosť obsahuje dostatočné dôkazy, že pokračujúce uloženie opatrenia už nie je potrebné na vyrovnanie dumpingu a/alebo že je nepravdepodobné, že by ujma pokračovala, alebo sa opakovane vyskytovala, ak by sa opatrenie zrušilo alebo zmenilo […].“ V uvedenom ustanovení sa stanovuje predpoklad, ktorý musí byť splnený, keď zainteresovaná strana považuje úroveň opatrení za príliš nízku alebo príliš vysokú a na základe toho požaduje preskúmanie daných opatrení. V súvislosti s postupom po začatí preskúmania sa v článku 11 ods. 3 základného nariadenia ďalej explicitne stanovuje, že „pri vykonávaní zisťovania podľa tohto odseku môže Komisia okrem iného zvážiť, či sa okolnosti, ktoré sa týkajú dumpingu […] významne zmenili […]. V týchto prípadoch sa berie do úvahy konečné určenie všetkých relevantných a náležite zdokumentovaných dôkazov“. V článku 11 ods. 3 sa preto stanovuje ďalšie kritérium posúdenia (t. j. významná zmena okolností) v prípade predbežných preskúmaní, ktoré by sa malo počas prešetrovania posúdiť spolu s predpokladom pre začatie preskúmania (t. j. či sú opatrenia na súčasnej úrovni naďalej potrebné) ako tvrdil žiadateľ.38.  Je tiež potrebné uviesť, že pri predbežných revíznych prešetrovaniach je bežnou praxou preskúmať trvalý charakter zmenených okolností, ktoré sa počas prešetrovania zistili. V tejto súvislosti sa v judikatúre Všeobecného súdu Európskej únie[9] potvrdzuje, že „inštitúcie majú veľkú mieru voľnej úvahy, vrátane možnosti použiť odhad budúcej politiky cien dotknutých vývozcov v rámci skúmania potreby zachovania existujúcich opatrení“ . Z dostupných dôkazov vyplýva, že vývozné ceny účtované spoločnosťou Reliance na trhu Únie nezodpovedajú skutočnej cenovej politike žiadateľa, a preto, ako sa uvádza v odôvodnení 21, vývozné ceny účtované na trhu EÚ počas ORP nie sú spoľahlivé, takže každé novo vypočítané dumpingové rozpätie vychádzajúce z týchto cien by takto bolo stanovené na základe cien, ktoré sa významne a trvale nezmenili, ako sa uvádza v odôvodnení 24.39.  Napriek záveru, že ceny pri vývoze do EÚ sa významne a trvale nezmenili, sa zvážili tvrdenia žiadateľa a skutočnosť, či sú na vyrovnanie dumpingu naďalej potrebné opatrenia na súčasnej úrovni. Žiadateľ v tejto súvislosti tvrdil, že súčasná úroveň opatrení je jednoznačne príliš vysoká, keďže jeho dumpingové rozpätie je značne nižšie ako to, ktoré sa stanovilo v pôvodnom prešetrovaní, a jeho vývozné praktiky na iných trhoch potvrdzujú, že zmena dumpingového rozpätia odráža vývoj, ktorý možno odôvodnene očakávať v budúcnosti. Zistilo sa však, že tieto tvrdenia nie sú podložené. Po prvé, v súvislosti s vývoznými praktikami žiadateľa na iných trhoch sa zistilo, že v rozpore s tvrdením uvedeným v jeho žiadosti boli ceny pri vývoze na tieto trhy v priemere o takmer 10 % nižšie ako ceny pri vývoze do EÚ. Medzi tieto ostatné vývozné trhy tretích krajín patrí niekoľko krajín s rôznou veľkosťou trhu, pričom niektoré z nich pravdepodobne nemajú domácu výrobu PET. Tieto trhy teda majú vlastné individuálne charakteristiky hospodárskej súťaže, ktoré vedú k odlišným cenám a trendom, než sú ceny a trendy na trhu EÚ. Po druhé, aj keby sa zistilo, že súčasná úroveň opatrení by sa mala zmeniť, pretože už nie je na vyrovnanie dumpingu potrebná, vzhľadom na tieto zistenia nie je možné s primeranou presnosťou stanoviť, aká by bola primeraná úroveň, keďže nie sú k dispozícii spoľahlivé vývozné ceny vyplývajúce z bežných podmienok na trhu Únie a odrážajúce tieto podmienky.40.  Žiadateľ sa napokon domnieval, že by sa mohla vykonať úprava v súlade s článkom 2 ods. 10, a najmä s článkom 2 ods. 10 písm. k) základného nariadenia kvôli „rozdielom v iných faktoroch […] ak sa preukáže, že ovplyvňujú porovnateľnosť cien požadovanú v tomto odseku“ .41.  Vzhľadom na záver uvedený vyššie, že vývozné ceny sa významne a trvale nezmenili, nie je možné stanoviť dumpingové rozpätie. Z tohto dôvodu nie je žiadosť o úpravu relevantná a zamieta sa.42.  UKONČENIE PREŠETROVANIA43.  Vzhľadom na zistenia, že okolnosti dumpingu sa významne a trvale nezmenili, sa dospelo k záveru, že súčasné preskúmanie by sa malo ukončiť bez zmeny sadzby cla pre žiadateľa. Antidumpingové opatrenia uložené nariadením Rady (ES) č. 1286/2008 na dovoz PET vyrábaného spoločnosťou Reliance by sa preto nemali zmeniť.44.  ZVEREJNENIE45.  Žiadateľ ako aj ostatné zainteresované strany boli informovaní o podstatných skutočnostiach a úvahách, na základe ktorých sa zamýšľalo navrhnúť ukončenie súčasného čiastočného predbežného preskúmania. Neboli predložené žiadne pripomienky, na základe ktorých by bolo potrebné zmeniť uvedený záver.46.  ZÁVEREČNÉ USTANOVENIE47.  Toto preskúmanie by sa preto malo ukončiť bez akejkoľvek zmeny a doplnenia nariadenia (ES) č. 192/2007,PRIJALA TOTO NARIADENIE:Článok 1Čiastočné predbežné preskúmanie antidumpingových opatrení uplatniteľných na dovoz polyetyléntereftalátu v súčasnosti zaradeného v rámci číselného znaku KN 3907 60 20 a s pôvodom okrem iného v Indii sa týmto ukončuje bez zmeny a doplnenia platných opatrení.Článok 2Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie .Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.VZa Radupredseda [1] Ú. v. EÚ L 343, 22.12.2009, s. 51.[2] Ú. v. ES L 301, 30.11.2000, s. 21.[3] Ú. v. EÚ L 59, 27.2.2007, s. 1.[4] Ú. v. EÚ L 340, 19.12.2008, s. 1.[5] Ú. v. ES L 301, 30.11.2000, s. 1.[6] Ú. v. EÚ L 59, 27.2.2007, s. 34.[7] Ú. v. ES L 301, 30.11.2000, s. 88.[8] Ú. v. EÚ C 151, 10.6.2010, s. 15.[9] Odsek 48 rozsudku vo veci T-143/06.