				|

		52012PC0130

			Návrh NARIADENIE RADY o výkone práva uskutočniť kolektívnu akciu v rámci slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby /* COM/2012/0130 final - 2012/0064 (APP) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Celkový kontext
Súdny dvor vo svojich rozsudkoch vo veciach
Viking-Line[1] a Laval[2] po prvýkrát uznal, že právo uskutočniť kolektívnu akciu
vrátane práva na štrajk je základným právom, ktoré je neoddeliteľnou
súčasťou všeobecných zásad práva EÚ, ktorých dodržiavanie Súdny dvor
zabezpečuje[3]. Okrem toho tiež výslovne uviedol, že keďže Európska únia sleduje
okrem ekonomických cieľov aj ciele sociálne, práva vyplývajúce z
ustanovení zmluvy o voľnom pohybe tovaru, osôb, služieb a kapitálu musia
byť vyvážené s cieľmi sledovanými sociálnou politikou, medzi ktoré
patrí zlepšenie životných a pracovných podmienok, primeraná sociálna ochrana
a dialóg medzi manažmentom a pracovníkmi[4].
Rovnako tiež uznal, že právo uskutočniť kolektívnu akciu na ochranu
pracovníkov predstavuje legitímny záujem, ktorým možno v zásade
odôvodniť obmedzenie základných slobôd zaručených zmluvou. Ochrana
pracovníkov patrí teda medzi naliehavé dôvody verejného záujmu uznané Súdnym
dvorom[5].
Napriek tomuto objasneniu vyvolali rozsudky
Súdneho dvora rozsiahlu a intenzívnu diskusiu o ich dôsledkoch
z hľadiska ochrany práv vyslaných pracovníkov a, všeobecnejšie, o
rozsahu, v ktorom môžu odborové organizácie naďalej chrániť
práva pracovníkov v cezhraničných situáciách. Vyvolali najmä polemiku
o primeranosti existujúcich predpisov EÚ na ochranu práv pracovníkov
v rámci slobody poskytovať služby a slobody usadiť sa[6].
Do tejto diskusie sa zapojila široká škála
zainteresovaných strán vrátane sociálnych partnerov, politikov, odborníkov
z právnej praxe a akademických pracovníkov. Zatiaľ čo
niektorí účastníci diskusie uvedené rozsudky Súdneho dvora uvítali ako
potrebné objasnenie pravidiel vnútorného trhu, mnohí ich vnímali ako uznanie
prednosti ekonomických slobôd pred výkonom základných práv, ktoré so sebou
prináša riziko „sociálneho dumpingu“ a nekalej súťaže, ak nie priamo
oprávnenie na ne. Kritici zdôrazňovali najmä skutočnosť, že hoci
Súdny dvor uznal, že právo uskutočniť kolektívnu akciu vrátane práva
na štrajk je základným právom, ktoré je neoddeliteľnou súčasťou
všeobecných zásad práva EÚ, predsa len výslovne uviedol, že „nič to nemení
na tom, že výkon tohto práva možno podriadiť niektorým obmedzeniam“[7]. Tým by sa obmedzila najmä schopnosť odborových organizácií
uskutočňovať akcie na ochranu práv pracovníkov.
Podľa profesora Montiho[8] rozsudky Súdneho dvora z rokov 2007 a 2008[9] odhalili konfliktné línie, ktoré sa tiahnu medzi jednotným trhom
a sociálnym rozmerom na vnútroštátnej úrovni. „Znova oživili starý rozkol,
ktorý sa nikdy neurovnal: spor medzi zástancami väčšej integrácie trhu a
tými, ktorí sa domnievajú, že volanie po hospodárskych slobodách
a odstránení regulačných prekážok je len zásterkou pre demontáž
sociálnych práv chránených na vnútroštátnej úrovni“. Profesor Monti rovnako
poukázal na to, že „znovuoživenie tohto sporu môže pre jednotný trh a EÚ
spôsobiť stratu sympatií tej časti verejnej mienky, robotníckych
hnutí a odborov, ktorá bola v priebehu času hlavným stúpencom
hospodárskej integrácie“.
Lisabonská zmluva
Podľa článku 3 ods. 3 Zmluvy
o Európskej únii sa vnútorný trh usiluje o sociálne trhové hospodárstvo
s vysokou konkurencieschopnosťou zamerané na dosiahnutie plnej
zamestnanosti a sociálneho pokroku. Pri vymedzovaní a uskutočňovaní
svojich politík a činností musí Európska únia prihliadať na
požiadavky spojené s podporou vysokej úrovne zamestnanosti, so zárukou
primeranej sociálnej ochrany a s bojom proti sociálnemu vylúčeniu[10]. Okrem toho sa Lisabonskou zmluvou v primárnom práve silnejšie
zakotvili základné práva, a to tak, že Charte základných práv Európskej
únie sa priznala rovnaká právna hodnota, akú má zmluva[11].
Sociálny rozmer je teda kľúčovou
súčasťou vnútorného trhu, ktorý nemôže riadne fungovať bez
silného sociálneho rozmeru a podpory občanov[12].
Súdny dvor tiež uznal, že Únia sleduje nielen
ekonomické, ale aj sociálne ciele. Práva vyplývajúce z ustanovení Zmluvy
o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) týkajúcich sa voľného pohybu
tovaru, osôb, služieb a kapitálu sa teda musia vykonávať v súlade
s cieľmi sledovanými sociálnou politikou, medzi ktoré, ako vyplýva
z prvého odseku článku 151 ZFEÚ, patrí predovšetkým zlepšenie
životných a pracovných podmienok, primeraná sociálna ochrana a dialóg
medzi manažmentom a pracovníkmi.
Okrem toho je podľa článku 152 ZFEÚ cieľom
Únie uznávať, podporovať a ďalej posilňovať úlohu
sociálnych partnerov na úrovni EÚ a uľahčovať dialóg medzi
nimi pri súčasnom zohľadňovaní rozmanitosti vnútroštátnych
systémov a rešpektovaní autonómie sociálnych partnerov.
Aj Európska rada vo svojom slávnostnom
vyhlásení z 18. – 19. júna 2009 o právach pracovníkov,
sociálnej politike a iných otázkach znovu zdôraznila, že v zmluvách,
v znení zmenenom a doplnenom Lisabonskou zmluvou, sa stanovuje, že
Európska únia uznáva a podporuje úlohu sociálnych partnerov.
Právo na kolektívne vyjednávanie – právo
uskutočniť kolektívnu akciu – právo na štrajk, resp. sloboda
štrajkovať
Aj keď príslušné nástroje nemusia vždy
výslovne odkazovať na právo na štrajk, resp. slobodu štrajkovať,
právo uskutočniť kolektívnu akciu, ktoré vyplýva z práva na
kolektívne vyjednávanie, sa uznáva v rôznych medzinárodných nástrojoch, ktoré
členské štáty podpísali alebo na ktorých spolupracovali[13]. Je zahrnuté v nástrojoch, ktoré tieto členské štáty
vytvorili na úrovni EÚ[14], a v Charte základných práv Európskej únie vyhlásenej
v Nice 7. decembra 2000[15] a prijatej v Štrasburgu 12. decembra 2008[16]. Vo viacerých členských štátoch požíva tiež ústavnú ochranu.
V tejto súvislosti sa v článku
28 Charty základných práv Európskej únie výslovne uznáva právo na kolektívne
vyjednávanie, ktoré v prípade konfliktu záujmov zahŕňa právo
uskutočniť kolektívnu akciu na ochranu záujmov vrátane štrajku[17].
Podľa Európskeho súdu pre ľudské
práva je právo na kolektívne vyjednávanie a právo na vyjednávanie
a uzatváranie kolektívnych zmlúv neoddeliteľnou súčasťou
práva združovať sa, t. j. práva zakladať odborové organizácie na
ochranu svojich záujmov a vstupovať do nich, ako je vymedzené
v článku 11 Dohovoru o ochrane ľudských práv
a základných slobôd[18].
Európsky súd pre ľudské práva[19] rovnako uznal, že v oblasti slobody združovať sa
v odborových organizáciách zmluvné štáty disponujú, vzhľadom na
citlivý charakter sociálnych a politických otázok spojených s dosiahnutím
náležitej rovnováhy medzi príslušnými záujmami pracovníkov a manažmentu a
vzhľadom na veľké rozdiely medzi vnútroštátnymi systémami v tejto
oblasti, veľkou mierou voľnosti, pokiaľ ide o to, ako možno
zaistiť slobodu odborových organizácií ochraňovať záujmy ich členov.
Poukázal však na to, že táto voľnosť nie je neobmedzená, ale ide ruku
v ruke s európskym dohľadom zo strany Európskeho súdu pre
ľudské práva, ktorého úlohou je vyniesť konečný rozsudok
o tom, či je určité obmedzenie zlučiteľné so slobodou
združovania sa chránenou článkom 11 Európskeho dohovoru o ľudských
právach.
Podľa Súdneho dvora a Európskeho
súdu pre ľudské práva[20] však právo na štrajk nie je absolútne a jeho výkon možno
podriadiť niektorým obmedzeniam, ktoré môžu vyplývať aj
z ústavy, právneho poriadku a praxe jednotlivých štátov.
V článku 28 charty sa opätovne potvrdzuje, že toto právo sa má
vykonávať v súlade s právom Európskej únie a vnútroštátnymi právnymi
predpismi a praxou.
Odborové organizácie preto zohrávajú
v tomto ohľade dôležitú úlohu a mali by byť, ako potvrdil
Súdny dvor, naďalej schopné uskutočňovať akcie na ochranu
práv pracovníkov, pričom by okrem iného mali byť schopné vyzvať
svojich členov na štrajk a rozhodnúť o bojkote či
blokáde v záujme ochrany záujmov a práv pracovníkov
a zabezpečenia ochrany pracovných miest alebo pracovných podmienok,
za predpokladu, že tak urobia v súlade s právnymi predpismi
a praxou Európskej únie a jednotlivých členských štátov.
Ekonomické
slobody – obmedzenia – ochrana práv pracovníkov
Sloboda usadiť sa a sloboda
poskytovať služby sú súčasťou základných zásad práva EÚ.
Podľa judikatúry Súdneho dvora možno obmedzenie týchto slobôd
pripustiť len vtedy, ak sa ním sleduje legitímny cieľ
zlučiteľný so zmluvou, a možno ho odôvodniť naliehavými dôvodmi
verejného záujmu. V takom prípade musí byť spôsobilé zaručiť
uskutočnenie cieľa, ktorý sleduje, a nesmie presahovať
rámec toho, čo je potrebné na jeho dosiahnutie.
Ochrana pracovníkov, predovšetkým ich sociálna
ochrana a ochrana ich práv, ako aj snaha vyhnúť sa narušeniam na trhu
práce boli uznané za naliehavé dôvody všeobecného záujmu odôvodňujúce
obmedzenie výkonu základných slobôd práva EÚ.
Súdny dvor okrem toho uznal, že členské
štáty disponujú určitou mierou voľnosti a priestorom pre úvahy,
pokiaľ ide o predchádzanie prekážkam slobody pohybu, ktoré sú dôsledkom
konania súkromnoprávnych subjektov.
Ekonomické slobody a základné práva, ako
aj ich účinné vykonávanie teda môžu podliehať obmedzeniam.
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI
STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU
2.1.        Konzultácie so
zainteresovanými stranami
Ako už bolo
uvedené, rozsudky Súdneho dvora vo veciach Viking-Line, Laval, Rüffert
a Komisia proti Luxembursku z rokov 2007 – 2008 podnietili intenzívnu
diskusiu, ktorá sa týkala najmä dôsledkov slobody poskytovať služby
a slobody usadiť sa z hľadiska ochrany práv pracovníkov
a úlohy odborových organizácií pri ochrane práv pracovníkov
v cezhraničných situáciách.
Európske odborové
organizácie považujú tieto rozsudky za antisociálne. Požadujú, aby boli právne
predpisy zmenené a doplnené tak, aby sa objasnila právna situácia
a predišlo sa tomu, že v budúcnosti budú sudcovia vydávať
rozsudky, ktoré by podľa názoru odborových organizácií boli v rozpore
s tým, čo považujú za záujmy pracovníkov. Na tento účel
predložili dve kľúčové požiadavky, a to na:
–
revíziu smernice o vysielaní pracovníkov
(smernica 96/71/ES) tak, aby zahŕňala odkaz na zásadu „rovnakej
odmeny za rovnakú prácu“ a umožňovala „hostiteľskému
členskému štátu“ uplatňovať priaznivejšie podmienky, ako sú
základné pracovné podmienky podľa článku 3 ods. 1 smernice,
–
začlenenie „protokolu o sociálnom pokroku“ do
zmluvy, aby sa stanovila prednosť základných sociálnych práv pred
ekonomickými slobodami.
Ostatné
zainteresované strany majú iný názor. BusinessEurope uvítala objasnenie, ku
ktorému prispeli rozsudky Súdneho dvora, a nepovažuje revíziu smernice za
potrebnú. Mnohé členské štáty vyjadrili podobný názor. Niektoré
členské štáty (SE, DE, LU a DK) zmenili svoje právne predpisy tak, aby
boli v súlade s uvedenými rozsudkami.
Európsky parlament prijal v októbri 2008
uznesenie, v ktorom všetky členské štáty vyzval, aby náležite
presadzovali smernicu o vysielaní pracovníkov, a požiadal Komisiu,
aby nevylučovala, že po podrobnom zhodnotení problémov a výziev dôjde
k čiastočnému preskúmaniu smernice[21].
Súčasne zdôraznil, že sloboda poskytovať služby by ako „jeden zo
základných kameňov európskeho projektu mala byť na jednej strane
v rovnováhe so základnými právami a sociálnymi cieľmi
ustanovenými v zmluvách, a na druhej strane s právom verejných
a sociálnych partnerov zaistiť nediskrimináciu, rovnaké zaobchádzanie
a zlepšenie životných a pracovných podmienok“[22].
Výbor pre zamestnanosť a sociálne veci uskutočnil 2. júna 2010
vypočutie troch odborníkov [zastupujúcich Komisiu, Európsku konfederáciu
odborových zväzov (ETUC) a BusinessEurope], počas ktorého poslanci
Európskeho parlamentu zastupujúci S&D, ľavicu a zelených vyzývali
Komisiu k prijatiu veľmi podobných opatrení, ako sú tie, ktoré
navrhuje ETUC.
Na základe spoločnej výzvy Komisára
Špidlu a ministra Bertranda (vo funkcii predsedu Rady) na fóre v októbri
2008 sa európski sociálni partneri dohodli na vykonaní spoločnej analýzy
dôsledkov rozsudkov Súdneho dvora v oblasti mobility a globalizácie.
V marci 2010[23] vydali európski sociálni partneri správu o dôsledkoch rozsudkov
Európskeho súdneho dvora. V dokumente sa ukázali veľké rozdiely v ich
názoroch. Zatiaľ čo BusinessEurope je proti revízii smernice (ale
uznáva, že je potrebné objasniť určité aspekty v súvislosti
s jej presadzovaním), ETUC chce, aby bola dôkladne zmenená a
doplnená.
Európsky hospodársky a sociálny výbor prijal v
roku 2010 stanovisko o „sociálnom rozmere jednotného trhu“[24], v ktorom požadoval účinnejšie vykonávanie smernice 96/71/ES
a vyjadril podporu iniciatíve Komisie zameranej na objasnenie právnych
záväzkov pre vnútroštátne orgány, podniky a pracovníkov vrátane
čiastočnej revízie smernice. V stanovisku ďalej vyzval Komisiu k
tomu, aby právo na štrajk vyňala z jednotného trhu a aby
preskúmala myšlienku „európskeho sociálneho Interpolu“, ktorý by podporoval
činnosť inšpektorátov práce v jednotlivých členských
štátoch.
Prof. Monti vo svojej správe pod názvom „Nová
stratégia pre jednotný trh“ uznal polemiku, ktorú vyvolali rozsudky Súdneho
dvora, a odporučil:
–
objasniť vykonávanie smernice o vysielaní pracovníkov
a posilniť šírenie informácií o právach a povinnostiach pracovníkov a
podnikov, administratívnu spoluprácu a sankcie v rámci voľného pohybu
osôb a cezhraničného poskytovania služieb,
–
zaviesť ustanovenie o zaručení práva na
štrajk podľa vzoru článku 2 nariadenia Rady (ES) č. 2679/98
(tzv. nariadenie Monti II) a mechanizmus na neformálne riešenie
pracovnoprávnych sporov týkajúcich sa uplatňovania uvedenej smernice.
V októbri 2010 Komisia začala
verejné konzultácie o tom, ako znovu oživiť jednotný trh prostredníctvom
oznámenia pod názvom „Na ceste k Aktu o jednotnom trhu – Pre vysoko
konkurencieschopné sociálne trhové hospodárstvo – 50 návrhov, ako lepšie
spoločne pracovať, podnikať a obchodovať[25]“ Predložila dva návrhy (č. 29 a 30), ktorých cieľom je obnoviť
dôveru a podporu občanov, pokiaľ ide o rovnováhu medzi
základnými sociálnymi právami a ekonomickými slobodami a tiež
vysielanie pracovníkov.
–
Návrh č. 29: „na základe novej stratégie na
účinné uplatňovanie Charty základných práv Európskou úniou bude Komisia
dohliadať na to, aby sa zohľadňovali práva zaručené chartou
vrátane práva viesť kolektívne akcie. …’
–
Návrh č. 30: „Komisia prijme v roku 2011
legislatívny návrh zameraný na lepšiu implementáciu smernice o vysielaní
pracovníkov, do ktorého sa bude dať zahrnúť alebo doplniť
objasnenie výkonu základných sociálnych práv v kontexte ekonomických slobôd
jednotného trhu.“
Z verejných konzultácií vyplynulo, že
odbory, jednotliví občania a mimovládne organizácie majú o tieto
opatrenia obrovský záujem a vo veľkej miere ich podporujú.
Až 740 respondentov (z viac ako 800)
považovalo za jednu z najdôležitejších otázok návrh č. 29
týkajúci sa účinného uplatňovania Charty základných práv
a posúdenia sociálnych vplyvov.
Európski sociálni partneri odpovedali
v rámci konzultácií v súlade so svojimi už známymi stanoviskami. ETUC
zopakovala svoju požiadavku v súvislosti s „protokolom o sociálnom
pokroku“, ktorým by sa zmenila zmluva, a trvala na tom, že Komisia by
nemala len objasniť smernicu o vyslaných pracovníkoch a zlepšiť
jej vykonávanie, ale mala by túto smernicu aj dôkladne prepracovať.
BusinessEurope podporila prístup Komisie zameraný na lepšie vykonávanie
a presadzovanie existujúcej smernice.
Popri protokole o sociálnom pokroku ETUC
uvítala ako pozitívny krok správnym smerom myšlienku tzv. nariadenia Monti
II (čo bolo tiež výslovne uvedené vo viacerých odpovediach
vnútroštátnych odborových organizácií). BusinessEurope neposkytla vo svojej
odpovedi jasné stanovisko, ale podľa všetkého spochybňuje pridanú
hodnotu tohto nariadenia, pričom jednoznačne naznačuje, že by sa
nemalo spochybňovať vyňatie práva na štrajk z právomocí EÚ.
V nadväznosti na rozsiahlu verejnú
diskusiu a na základe príspevkov poskytnutých počas verejnej diskusie
Komisia prijala 13. apríla 2011 oznámenie „Akt o jednotnom trhu –
Dvanásť hybných síl podnecovania rastu a posilňovania dôvery“[26]. Medzi dvanástimi kľúčovými opatreniami v rámci
kapitoly o sociálnej súdržnosti sú aj legislatívne iniciatívy týkajúce sa
vysielania pracovníkov: „právne predpisy určené na zlepšenie a
posilnenie transpozície, vykonávania a praktického dodržiavania smernice o
vysielaní pracovníkov zahŕňajúce opatrenia na
predchádzanie a sankcionovanie každého zneužitia a obchádzania
platných pravidiel, doplnené právnymi predpismi, ktorých účelom je
objasniť uplatňovanie slobody usadiť sa a slobodného
poskytovania služieb so základnými sociálnymi právami“.
V nadväznosti na prijatie Aktu
o jednotnom trhu Európsky parlament 6. apríla 2011 prijal tri
uznesenia[27]. Vysielanie pracovníkov však nebolo, na rozdiel od všeobecnejšej
problematiky mobility (a prenosnosti dôchodkových práv), zaradené medzi
kľúčové priority.
Naproti tomu Európsky hospodársky
a sociálny výbor[28] zaradil vysielanie pracovníkov a ekonomické slobody medzi svoje
priority.
Vo svojich záveroch o prioritách pre oživenie
jednotného trhu sa Rada:
„14. DOMNIEVA, že riadnym vykonávaním a
presadzovaním smernice o vysielaní pracovníkov možno prispieť k lepšej
ochrane práv vyslaných pracovníkov a vo väčšej miere objasniť práva a
povinnosti podnikov poskytujúcich služby, ako aj vnútroštátnych orgánov
a pomôcť pri zamedzení obchádzania príslušných pravidiel; taktiež
ZASTÁVA NÁZOR, že popri základných sociálnych právach je potrebné jasnejšie
uplatňovanie slobody usadiť sa a slobody poskytovať
služby.“[29]
V dňoch 27. – 28. júna 2011 sa
ministri, sociálni partneri, zástupcovia inštitúcií EÚ a akademickí
pracovníci stretli na konferencii o základných sociálnych právach
a vysielaní pracovníkov s cieľom diskutovať o dostupných
možnostiach právnej úpravy a možnom obsahu legislatívnych iniciatív
a prispieť k stanoveniu uskutočniteľných riešení[30]. Táto konferencia mala prostredníctvom otvorenej a konštruktívnej
diskusie prispieť k väčšiemu zblíženiu názorov
a predstaviť výsledky nedávnych štúdií.
Navyše, v krakovskom vyhlásení[31] bolo opätovne zdôraznené, že cezhraničné poskytovanie služieb
a mobilita vyslaných pracovníkov sú základnými prvkami jednotného trhu.
Uľahčenie dočasného cezhraničného poskytovania služieb by
malo ísť ruku v ruke so zaručením primeranej a vhodnej
úrovne ochrany pracovníkov vyslaných do iného členského štátu, aby tam
tieto služby poskytovali.
2.2         Posúdenie vplyvu
Komisia v súlade so svojou politikou lepšej
právnej úpravy uskutočnila posúdenie vplyvu jednotlivých alternatív
politiky, pričom vychádzala z externej štúdie[32].
Stanovené príčiny problémov sú zoskupené
do štyroch skupín, pričom problém 4 („napätie medzi slobodou
poskytovať služby/slobodou usadiť sa a vnútroštátnymi
pracovnoprávnymi vzťahmi“) sa priamo týka tohto návrhu. Rozsudky Súdneho
dvora vo veciach Viking a Laval, ktorými sa vykladajú ustanovenia smernice
a zmluvy, odhalili skryté napätie medzi slobodou poskytovať služby
a slobodou usadiť sa a uplatňovaním základných práv, ako je
právo na kolektívne vyjednávanie a právo na protestné pracovné opatrenia.
Podľa odborov sa týmito rozsudkami ukladá najmä povinnosť kontroly
protestných pracovných opatrení zo strany EÚ alebo zo strany súdov jednotlivých
štátov, a to vo všetkých prípadoch, keď by takéto akcie mohli
ovplyvniť alebo obmedziť uplatňovanie slobody poskytovať
služby alebo slobody usadiť sa. Takéto chápanie viedlo v nedávnej
minulosti k negatívnym „účinkom presahovania“, čo dokazuje
niekoľko nadnárodných pracovnoprávnych sporov. Význam tohto problému bol
zdôraznený v správe výboru odborníkov Medzinárodnej organizácie práce pre
uplatňovanie dohovorov a odporúčaní z roku 2010,
v ktorej tento výbor vyjadril „vážne obavy“ v súvislosti
s praktickými obmedzeniami účinného výkonu práva na štrajk uloženými
v rozsudkoch Súdneho dvora Európskej únie. Právo na štrajk je zakotvené
v dohovore Medzinárodnej organizácie práce č. 87, ktorý
podpísali všetky členské štáty EÚ.
Medzi možnosti politiky na riešenie faktorov,
ktoré sú príčinou tohto problému, patrí základný scenár (možnosť 5),
neregulačný zásah (možnosť 6) a regulačný zásah na úrovni
EÚ (možnosť 7).
Možnosti 6 a 7 sa posudzovali
v porovnaní so základným scenárom, a to z hľadiska ich
schopnosti riešiť faktory, ktoré sú príčinou stanoveného problému 4,
a dosiahnuť všeobecné ciele, konkrétne udržateľný rozvoj
jednotného trhu na základe sociálneho trhového hospodárstva s vysokou
konkurencieschopnosťou, slobodu poskytovať služby a podporu
rovnakých podmienok, zlepšovanie životných a pracovných podmienok, rešpektovanie
rôznorodosti systémov pracovnoprávnych vzťahov v členských
štátoch a podporu sociálneho dialógu. Tieto možnosti sa okrem toho skúmali
na základe konkrétnejších cieľov a s nimi súvisiacich
operačných cieľov, najmä zlepšenia právnej istoty, pokiaľ ide
o rovnováhu medzi sociálnymi právami a ekonomickými slobodami,
predovšetkým v súvislosti s vysielaním pracovníkov. Na základe
Stratégie účinného uplatňovania Charty základných práv Európskou
úniou sa posúdenie vplyvu využilo na vymedzenie základných práv, na ktoré bude
mať príslušný návrh pravdepodobne vplyv, na stanovenie miery ovplyvnenia
príslušného práva a na posúdenie nevyhnutnosti a primeranosti tohto
vplyvu, pokiaľ ide o možnosti politiky a sledované ciele[33].
V posúdení vplyvu sa stanovilo, že
základný scenár bude mať negatívne hospodárske a sociálne vplyvy.
Pretrvávanie právnej neistoty by mohlo viesť k strate podpory
jednotného trhu zo strany významnej časti zainteresovaných strán
a mohlo by viesť k vzniku nepriateľského podnikateľského
prostredia s možnosťou protekcionistického správania. Riziko žalôb
o náhradu škody a pochybnosti vo vzťahu k úlohe vnútroštátnych
súdov by odborovým organizáciám mohli brániť vo výkone práva na štrajk. To
by malo nepriaznivý vplyv na ochranu práv pracovníkov a článok 28
Charty základných práv Európskej únie. Možnosti 6 a 7 by mali pozitívny
hospodársky a sociálny vplyv, keďže zmenšujú priestor na právnu
neistotu. Významnejší by bol pozitívny vplyv možnosti 7, keďže
legislatívny zásah (nariadenie) poskytuje väčšiu právnu istotu ako prístup
opierajúci sa o nezáväzné právne normy (tzv. soft law) (možnosť 6).
Ďalší pozitívny vplyv by priniesol mechanizmus varovania. Legislatívny
zásah by okrem toho bol vyjadrením angažovanejšieho politického prístupu
Komisie k riešeniu problému, ktorý odborové organizácie a časti
Európskeho parlamentu sledujú s veľkým znepokojením.
Uprednostňovanou možnosťou riešenia
faktorov, ktoré sú príčinou problému 4, je možnosť 7. Táto
možnosť sa považuje za najúčinnejšie a najefektívnejšie
riešenie, pokiaľ ide o naplnenie konkrétneho cieľa „zníženie
napätia medzi vnútroštátnymi systémami pracovnoprávnych vzťahov a slobodou
poskytovať služby“, ktoré je tiež v najväčšom súlade so
všeobecnými cieľmi. Preto tvorí v podstate základ súčasného
návrhu.
Návrh posúdenia vplyvu dvakrát preskúmal výbor
pre posudzovanie vplyvu a jeho odporúčania na zlepšenie návrhu boli
zapracované do záverečnej správy. Stanovisko výboru pre posudzovanie
vplyvu, konečné znenie posúdenia vplyvu a jeho zhrnutie sa
zverejňujú spolu s týmto návrhom.
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
3.1.        Všeobecný kontext – zhrnutie
navrhovaného opatrenia
Rozsudky Súdneho dvora spomínané vyššie
odhalili konfliktné línie, ktoré sa tiahnu medzi jednotným trhom
a sociálnym rozmerom v dvoch smeroch. Po prvé, tieto prípady vyniesli na
svetlo skutočnosť, že je potrebné zabezpečiť správnu
rovnováhu medzi výkonom práva uskutočniť kolektívnu akciu vrátane
práva na štrajk zo strany odborových organizácií a slobodou usadiť sa
a slobodou poskytovať služby, čo sú ekonomické slobody zakotvené
v zmluve. Po druhé, tieto rozsudky ešte väčšmi zdôraznili otázku,
či smernica o vysielaní pracovníkov naďalej poskytuje primeraný
základ pre ochranu práv pracovníkov s ohľadom na rozdielne sociálne
a pracovné podmienky v jednotlivých členských štátoch.
Spochybnené bolo najmä jej uplatňovanie a presadzovanie v praxi.
Profesor Monti v uvedenej správe uznal,
že tieto dve otázky sú úzko prepojené, ale vyžadujú si rôzne stratégie na
vyváženie jednotného trhu so sociálnymi požiadavkami. Ako sa zdôrazňuje v
Stratégii účinného uplatňovania Charty základných práv Európskou
úniou, občania musia mať možnosť účinne vykonávať
práva uvedené v charte, keď sa nachádzajú v situácii, na ktorú sa
vzťahuje právo Únie[34]. Objasnenie týchto otázok by sa zároveň nemalo ponechať na
budúce spory na Európskom súdnom dvore alebo na vnútroštátnych súdoch[35]. Právo na štrajk, resp. sloboda štrajkovať by navyše nemali
byť iba heslom či právnou metaforou.
Tento návrh je preto súčasťou
balíka. Spolu s návrhom smernice o presadzovaní predstavuje cielené
opatrenie s cieľom objasniť vzájomné pôsobenie medzi výkonom
sociálnych práv a výkonom slobody usadiť sa a slobody
poskytovať služby, ktoré sú zakotvené v zmluve, v rámci EÚ,
v súlade s jedným z kľúčových cieľov zmluvy –
„sociálne trhové hospodárstvo s vysokou konkurencieschopnosťou“ –
avšak bez toho, aby sa akokoľvek menila judikatúra Súdneho dvora.
Cieľom súčasného návrhu je
objasniť všeobecné zásady a platné pravidlá na úrovni EÚ, pokiaľ
ide o výkon základného práva uskutočniť kolektívnu akciu v rámci
slobody poskytovať služby a slobody usadiť sa vrátane potreby
zosúladiť ich v praxi v prípade cezhraničných situácií.
Rozsah pôsobnosti tohto návrhu sa nevzťahuje len na dočasné
vysielanie pracovníkov do iného členského štátu na účely
cezhraničného poskytovania služieb, ale aj na plánovanú reštrukturalizáciu
a/alebo plánované presídlenie, ktoré zahŕňajú viac ako jeden
členský štát.
3.2.        Právny základ
Vhodným právnym základom pre navrhované
opatrenie je článok 352 ZFEÚ (vyhradený pre prípady, keď je v
rámci politík vymedzených v zmluvách na dosiahnutie niektorého z cieľov
uvedených v zmluvách nevyhnutná činnosť Únie a zmluvy na to
neposkytujú potrebné právomoci).
Za najvhodnejší právny nástroj na objasnenie
všeobecných zásad a uplatniteľných pravidiel na úrovni EÚ
v záujme zosúladenia výkonu základných práv s ekonomickými slobodami
v cezhraničných situáciách sa považuje nariadenie. Vďaka priamej
uplatniteľnosti nariadenia sa zníži právna zložitosť
a zabezpečí sa väčšia právna istota pre tých v celej Únii,
na ktorých sa tieto právne predpisy vzťahujú, a to prostredníctvom
jednotnejšieho objasnenia uplatniteľných pravidiel. Zrozumiteľnosť
a jednoduchosť právnych predpisov je mimoriadne dôležitá pre malé
a stredné podniky. Tento cieľ by nebolo možné dosiahnuť
prostredníctvom smernice, ktorá je svojej podstate záväzná len
s ohľadom na výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, ale voľbu
foriem a prostriedkov ponecháva na vnútroštátne orgány.
3.3.        Zásada subsidiarity a zásada
proporcionality
Vzhľadom na to, že v zmluve sa
výslovne nestanovujú potrebné právomoci, toto nariadenie vychádza
z článku 352 ZFEÚ.
Článkom 153 ods. 5 ZFEÚ sa právo na
štrajk vylučuje z okruhu záležitostí, ktoré možno právne upraviť
v celej EÚ prostredníctvom smerníc stanovujúcich minimálne normy.
Z rozsudkov Súdneho dvora však jasne vyplynulo, že skutočnosť,
že článok 153 sa nevzťahuje na právo na štrajk, sama osebe neznamená,
že kolektívne akcie sú z rozsahu pôsobnosti právnych predpisov EÚ
vylúčené.
Cieľ nariadenia – objasniť všeobecné
zásady a pravidlá EÚ týkajúce sa výkonu základného práva na protestné
pracovné opatrenia v kontexte slobody poskytovať služby
a slobody usadiť sa vrátane potreby zosúladiť ich v praxi
v prípade cezhraničných situácií – si vyžaduje opatrenia na úrovni
Európskej únie a nie je možné dosiahnuť ho na úrovni jednotlivých
členských štátov.
Navyše, v súlade so zmluvou bude každá
iniciatíva v tejto oblasti musieť rešpektovať nielen autonómiu
sociálnych partnerov, ale aj rôzne sociálne modely a rozmanitosť systémov
pracovnoprávnych vzťahov v členských štátoch.
Pokiaľ ide o obsah návrhu, rešpektovanie
zásady subsidiarity sa ďalej zabezpečuje uznaním úlohy vnútroštátnych
súdov pri zisťovaní skutkového stavu a overovaní, či akcie
sledujú ciele, ktoré predstavujú legitímny záujem, či sú spôsobilé
zaručiť uskutočnenie týchto cieľov a nepresahujú rámec
toho, čo je potrebné na ich dosiahnutie. V návrhu sa rovnako uznáva
význam existujúcich vnútroštátnych právnych predpisov a postupov
z hľadiska výkonu práva na štrajk vrátane existujúcich inštitútov
alternatívneho riešenia sporov, ktoré sa nezmenia ani nebudú týmto návrhom
dotknuté. Návrh nevytvára mechanizmus neformálneho riešenia pracovnoprávnych
sporov na vnútroštátnej úrovni s cieľom zaviesť určitú
formu predsúdnej kontroly nad akciami odborov (ako sa navrhuje v Montiho
správe z roku 2010), ale obmedzuje sa na vymedzenie úlohy alternatívnych
mechanizmov neformálneho riešenia sporov, ktoré existujú vo viacerých
členských štátoch.
Tento návrh neprekračuje rámec toho,
čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaných cieľov.
3.4.        Podrobné vysvetlenie návrhu
3.4.1.     Predmet návrhu a tzv.
Montiho doložka
Článok 1 zahŕňa okrem opisu
cieľov tohto nariadenia text, ktorý sa často označuje ako
„Montiho doložka“. Kombinuje sa v ňom znenie článku 2 nariadenia
Rady (ES) č. 2679/98[36] a článku 1 ods. 7 smernice o službách[37]. Je tiež v súlade so znením podobných ustanovení zahrnutých napríklad
v nedávnom návrhu nariadenia o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v
občianskych a obchodných veciach (prepracované znenie nariadenia Brusel I)[38] a nedávno prijatom nariadení o makroekonomických
nerovnováhach[39].
3.4.2.     Vzťah medzi základnými
právami a ekonomickými slobodami – všeobecné zásady
V článku 2 sa znovu potvrdzuje, že medzi
výkonom základného práva uskutočniť kolektívnu akciu a výkonom
slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby, ktoré sú zakotvené
v zmluve a chránené zmluvou, neexistuje žiadny vnútorný konflikt, a že ani
jedno nemá prednosť pred druhým, a zároveň sa v ňom uznáva, že
môže dôjsť k situáciám, v ktorých bude v prípade konfliktu potrebné
ich výkon zosúladiť, v súlade so zásadou proporcionality a bežnou
praxou súdov a judikatúrou EÚ[40].
Zásadná rovnosť postavenia základných
práv a slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby
znamená, že takéto slobody môžu byť obmedzené v záujme ochrany základných
práv. Rovnako však znamená to, že výkon takýchto slobôd môže
oprávňovať obmedzenie účinného výkonu základných práv.
Aby sa predišlo tomu, že odborovým
organizáciám bude na základe rozsudku vo veci Viking-Line účinne bránené
alebo de facto dokonca znemožnené účinne vykonávať ich
kolektívne práva v dôsledku hrozby žalôb o náhradu škody zo strany
zamestnávateľov odvolávajúcich sa na cezhraničné prvky[41], je potrebné pripomenúť, že v situáciách, v ktorých takéto
cezhraničné prvky chýbajú alebo sú hypotetické, sa predpokladá, že takáto
kolektívna akcia neporušuje slobodu usadiť sa ani slobodu poskytovať
služby. Tým nie je dotknutý súlad kolektívnej akcie s vnútroštátnymi
právnymi predpismi a postupmi.
Takéto rozsiahle riziko zodpovednosti za
náhradu škody na základe pomerne hypotetickej situácie alebo situácie, v ktorej
neexistujú žiadne cezhraničné prvky, by pomerne sťažilo, ak nie
znemožnilo, výkon práva na štrajk zo strany odborových organizácií
v situáciách, ktorých sa sloboda usadiť sa alebo sloboda
poskytovať služby prakticky neuplatňujú.
3.4.3.     Mechanizmy riešenia sporov
V článku 3 sa uznáva úloha
a význam existujúcich vnútroštátnych postupov týkajúcich sa výkonu práva
na štrajk v praxi vrátane existujúcich inštitútov alternatívneho riešenia
sporov, ako je mediácia, zmier a/alebo arbitráž. Tento návrh nezavádza zmeny
takýchto mechanizmov alternatívneho riešenia sporov, ktoré existujú na
vnútroštátnej úrovni, ani nestanovuje povinnosť zaviesť takéto
mechanizmy pre členské štáty, ktoré ich nemajú, a takáto
povinnosť z neho ani nevyplýva. Pre členské štáty, v ktorých takéto
mechanizmy existujú, však zavádza zásadu rovnakého prístupu vo vzťahu k
cezhraničným prípadom a umožňuje členským štátom
vykonať úpravy v záujme zabezpečenia jej uplatňovania v praxi.
V návrhu sa nenavrhuje mechanizmus
neformálneho riešenia pracovnoprávnych sporov týkajúcich sa uplatňovania
smernice o vysielaní pracovníkov na vnútroštátnej úrovni[42]. Takýmto mechanizmom by sa zaviedla určitá forma predsúdnej
kontroly nad akciami odborov, ktorá by nielen mohla vytvárať alebo
predstavovať ďalšiu prekážku účinného výkonu práva na štrajk,
ale podľa všetkého by bola aj nezlučiteľná s článkom
153 ods. 5 ZFEÚ, ktorý výslovne vylučuje legislatívne právomoci EÚ
v tejto oblasti.
V súlade s článkom 155 ZFEÚ sa
v návrhu navyše uznáva osobitná úloha manažmentu a pracovníkov na
európskej úrovni, ktorí sa vyzývajú, aby stanovili, ak si to budú želať,
usmernenia, pokiaľ ide o spôsoby a postupy takýchto mechanizmov
alternatívneho riešenia sporov.
3.4.4.     Úloha vnútroštátnych súdov
V článku 3 odseku 4 sa ďalej
objasňuje úloha vnútroštátnych súdov: ak bude v konkrétnom prípade výkon
základného práva obmedzovať ekonomickú slobodu, budú vnútroštátne súdy
musieť hľadať primeranú rovnováhu medzi dotknutými právami
a slobodami[43] a budú ich musieť zosúladiť. Podľa článku 52
ods. 1 Charty základných práv Európskej únie musí akékoľvek obmedzenie
výkonu práv a slobôd uznaných v charte rešpektovať podstatu týchto práv a
slobôd. Okrem toho, za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality možno
tieto práva a slobody obmedziť len vtedy, ak je to nevyhnutné
a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú
uznané Úniou, alebo ak je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných[44]. Súdny dvor tiež uznal, že zodpovedné vnútroštátne orgány disponujú
v tejto súvislosti veľkou mierou voľnosti. V súlade
s judikatúrou Súdneho dvora sa vyžaduje vykonanie trojstupňového
testu, pri ktorom sa musí posúdiť 1) vhodnosť, 2) nevyhnutnosť
a 3) primeranosť príslušného opatrenia. V prípade konfliktu bude
primeraná rovnováha medzi základnými právami a základnými slobodami zabezpečená
iba vtedy, „ak obmedzenie základnej slobody základným právom nemôže ísť
nad rámec toho, čo je vhodné, nevyhnutné a primerané na účely
výkonu daného základného práva. Avšak ani naopak nemôže obmedzenie základného
práva základnou slobodou ísť nad rámec toho, čo je vhodné, nevyhnutné
a primerané na účely výkonu základnej slobody.“[45]
Tým nie je dotknutá možnosť, že sám Súdny
dvor môže v prípade potreby poskytnúť vnútroštátnemu súdu usmernenia
a objasnenia vo vzťahu k prvkom, ktoré je potrebné
zohľadniť[46].
3.4.5.     Mechanizmus varovania
Článkom 4 sa zavádza systém včasného
varovania, v rámci ktorého budú členské štáty v prípade
závažných skutkov alebo okolností, ktoré spôsobia vážne narušenie riadneho
fungovania jednotného trhu alebo vyvolajú závažné sociálne nepokoje, povinné
bezodkladne informovať dotknuté členské štáty a Komisiu
s cieľom v čo najväčšej miere zabrániť
potenciálnym škodám a obmedziť ich.
4.           VPLYV NA ROZPOČET
Návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet EÚ.
2012/0064 (APP)
Návrh
NARIADENIE RADY
o výkone práva uskutočniť
kolektívnu akciu v rámci slobody usadiť sa a slobody
poskytovať služby
(Text s významom pre EHP)
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 352,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu
národným parlamentom,
so zreteľom na súhlas Európskeho
parlamentu[47],
konajúc v súlade s mimoriadnym
legislatívnym postupom,
keďže:
(1)       Právo uskutočniť
kolektívnu akciu, ktoré vyplýva z práva na kolektívne vyjednávanie, sa uznáva v
rôznych medzinárodných nástrojoch, ktoré členské štáty podpísali alebo na
ktorých spolupracovali, ako je Európska sociálna charta podpísaná v Turíne
18. októbra 1961, Dohovory Medzinárodnej organizácie práce č. 87
a č. 98 o slobode združovania sa a ochrane práva
organizovať sa a o kolektívnom vyjednávaní,
a v nástrojoch vytvorených týmito členskými štátmi na úrovni EÚ,
ako je Charta Spoločenstva o základných sociálnych právach
pracovníkov prijatá na zasadnutí Európskej rady v Štrasburgu, ktoré sa
konalo 9. decembra 1989, a Charta základných práv Európskej únie vyhlásená
v Nice 7. decembra 2000 a prijatá v Štrasburgu
12. decembra 2008, ktorá má rovnakú právnu hodnotu ako zmluvy. Vo
viacerých členských štátoch tiež požíva ústavnú ochranu.
(2)       Právo na kolektívne
vyjednávanie a na vyjednávanie a uzatváranie kolektívnych zmlúv je
neoddeliteľnou súčasťou práva združovať sa vymedzeného
v článku 11 Dohovoru o ochrane ľudských práv
a základných slobôd (ďalej len „dohovor“)[48].
(3)       Súdny dvor tiež uznal, že
právo uskutočniť kolektívnu akciu je základným právom, ktoré je
neoddeliteľnou súčasťou všeobecných zásad práva Únie, ktorých
dodržiavanie Súdny dvor zabezpečuje[49].
Právo na štrajk však nie je absolútne a jeho výkon možno podriadiť
určitým podmienkam a obmedzeniam, ktoré môžu vyplývať aj
z ústavy, právnych predpisov a praxe jednotlivých štátov.
(4)       Ako sa opätovne potvrdzuje
v článku 28 Charty základných práv Európskej únie, právo
uskutočniť kolektívnu akciu sa má chrániť v súlade s právom Únie
a vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou.
(5)       V súlade s článkom
152 Zmluvy o fungovaní Európskej únie by sa na úrovni Únie mala
uznávať a podporovať úloha sociálnych partnerov a mal by sa
uľahčovať sociálny dialóg, pričom by sa mala zohľadňovať
rozmanitosť vnútroštátnych systémov a rešpektovať autonómia
sociálnych partnerov.
(6)       Členské štáty môžu
naďalej nezávisle určovať podmienky existencie a výkonu
predmetných sociálnych práv. Pri vykonávaní tejto právomoci však členské
štáty musia dodržiavať právne predpisy Únie, najmä ustanovenia zmluvy týkajúce
sa slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby, ktoré sú
základnými zásadami Únie zakotvenými v zmluve.
(7)       Obmedzenie týchto slobôd
možno pripustiť len vtedy, ak sa ním sleduje legitímny cieľ
zlučiteľný so zmluvou, a možno ho odôvodniť naliehavými dôvodmi
verejného záujmu. V tejto súvislosti musí byť spôsobilé
zaručiť uskutočnenie cieľa, ktorý sleduje, a nesmie
presahovať rámec toho, čo je potrebné na jeho dosiahnutie.
(8)       Ochrana pracovníkov,
predovšetkým ich sociálna ochrana a ochrana ich práv pred sociálnym
dumpingom, ako aj snaha vyhnúť sa narušeniam na trhu práce boli uznané za
naliehavé dôvody všeobecného záujmu odôvodňujúce obmedzenie výkonu jednej
zo základných slobôd práva Únie.
(9)       Odborové organizácie by mali
byť naďalej schopné uskutočňovať kolektívne akcie
v záujme zabezpečenia a ochrany záujmov, pracovných podmienok
a práv pracovníkov za predpokladu, že tak budú robiť v súlade
s právnymi predpismi a praxou Únie a jednotlivých štátov.
(10)     Základné ekonomické slobody
a základné práva, ako aj ich účinné vykonávanie teda možno
podriadiť obmedzeniam.
(11)     Výkon práva
uskutočniť kolektívnu akciu vrátane práva na štrajk, resp. slobody
štrajkovať, a požiadavky týkajúce sa slobody usadiť sa
a slobody poskytovať služby teda bude možno potrebné zosúladiť,
a to v súlade so zásadou proporcionality, čo si často
vyžaduje alebo čo zahŕňa, komplexné posúdenie zo strany
vnútroštátnych orgánov.
(12)     Akékoľvek obmedzenie
výkonu práv a slobôd uznaných v Charte základných práv Európskej únie musí
byť ustanovené zákonom a rešpektovať podstatu týchto práv
a slobôd. Za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality možno tieto
práva a slobody obmedziť len vtedy, ak je to nevyhnutné
a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú
uznané Úniou, alebo ak je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných.
(13)     V prípade konfliktu bude
primeraná rovnováha medzi základnými právami a základnými slobodami
zabezpečená iba vtedy, ak obmedzenie základnej slobody základným právom
nebude môcť ísť nad rámec toho, čo je vhodné, nevyhnutné
a primerané na účely výkonu daného základného práva. Naopak
obmedzenie základného práva základnou slobodu nemôže ísť nad rámec toho,
čo je vhodné, nevyhnutné a primerané na účely výkonu danej základnej
slobody. V záujme zabezpečenia potrebnej právnej istoty,
predchádzania nejednoznačnosti a zabránenia jednostrannému
hľadaniu riešení na vnútroštátnej úrovni je potrebné objasniť viaceré
aspekty, ktoré sa týkajú najmä výkonu práva uskutočniť kolektívnu akciu
vrátane práva na štrajk, resp. slobody štrajkovať, ako aj rozsahu,
v ktorom môžu odborové organizácie brániť a ochraňovať
práva pracovníkov v cezhraničných situáciách.
(14)     Kľúčová úloha
sociálnych partnerov ako hlavných aktérov pri riešení sporov týkajúcich sa
vzťahov medzi zamestnávateľom a zamestnancami sa už časom
osvedčila a mala by sa uznať. Okrem toho by sa mala uznať
a zachovať úloha mechanizmov mimosúdneho riešenia sporov, ako je
mediácia, zmier a/alebo arbitráž, ktoré existujú vo viacerých
členských štátoch.
(15)     Mechanizmus oznamovania
a varovania by mal umožniť primeranú a rýchlu výmenu informácií
medzi členskými štátmi a Komisiou v situáciách, ktoré spôsobujú
závažné narušenie riadneho fungovania vnútorného trhu a/alebo vážne straty
dotknutým jednotlivcom alebo organizáciám.
(16)     Toto nariadenie rešpektuje
základné práva a dodržiava zásady uznané Chartou základných práv Európskej
únie, konkrétne slobodu zhromažďovania a združovania (článok
12), slobodnú voľbu povolania a právo na prácu (článok 15), slobodu
podnikania (článok 16), právo na kolektívne vyjednávanie a kolektívnu
akciu (článok 28), spravodlivé a primerané pracovné podmienky (článok
31), právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces
(článok 47) a musí sa uplatňovať v súlade
s týmito právami a zásadami,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Predmet
úpravy
1.           V tomto nariadení sa
stanovujú všeobecné zásady a pravidlá uplatniteľné na úrovni Únie vo
vzťahu k výkonu základného práva uskutočniť kolektívnu akciu
v rámci slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby.
2.           Toto nariadenie nemá žiadny
vplyv na výkon základných práv uznávaných v členských štátoch vrátane
práva na štrajk, resp. slobody štrajkovať alebo
uskutočňovať iné akcie, na ktoré sa v súlade
s vnútroštátnymi právnymi predpismi a postupmi vzťahujú osobitné
systémy pracovnoprávnych vzťahov v členských štátoch. Týmto
nariadením nie je dotknuté ani právo vyjednávať, uzatvárať
a presadzovať kolektívne zmluvy a právo uskutočniť
kolektívnu akciu podľa vnútroštátnych právnych predpisov a postupov.
Článok 2
Všeobecné
zásady
Výkon slobody usadiť sa a slobody
poskytovať služby, ktoré sú zakotvené v zmluve, rešpektuje základné
právo uskutočniť kolektívnu akciu vrátane práva na štrajk, resp.
slobody štrajkovať, a naopak, výkon základného práva uskutočniť
kolektívnu akciu vrátane práva na štrajk, resp. slobody štrajkovať
rešpektuje tieto ekonomické slobody.
Článok 3
Mechanizmy
riešenia sporov
1.           Členské štáty,
v ktorých v súlade s ich vnútroštátnymi právnymi predpismi,
tradíciou alebo praxou existujú alternatívne, mimosúdne mechanizmy riešenia
pracovnoprávnych sporov, zabezpečia rovnaký prístup k takýmto
alternatívnym mechanizmom riešenia v situáciách, keď takéto spory
vyplývajú z výkonu práva uskutočniť kolektívnu akciu vrátane práva na
štrajk, resp. slobody štrajkovať, v nadnárodných situáciách alebo
v situáciách cezhraničného charakteru v rámci výkonu slobody
usadiť sa alebo slobody poskytovať služby vrátane uplatňovania
smernice Európskeho parlamentu a Rady 96/71/ES zo 16. decembra 1996
o vysielaní pracovníkov v rámci poskytovania služieb[50].
2.           Bez ohľadu na odsek 1
môžu manažment a zamestnanci na európskej úrovni v rozsahu svojich
práv, právomocí a úloh stanovených zmluvou uzatvárať dohody na úrovni
Únie alebo stanovovať pokyny, pokiaľ ide o spôsoby a postupy
mediácie, zmieru alebo iných mechanizmov mimosúdneho riešenia sporov
vyplývajúcich z účinného výkonu práva na kolektívnu akciu vrátane
práva na štrajk, resp. slobody štrajkovať, v nadnárodných situáciách
alebo v situáciách cezhraničného charakteru.
3.           Spôsoby a postupy
mimosúdneho riešenia sporov nesmú zainteresovaným stranám brániť
v tom, aby pri svojich sporoch alebo konfliktoch využili súdne opravné
prostriedky, ak sa pomocou mechanizmov uvedených v odseku 1 nepodarí po
uplynutí primeranej lehoty dosiahnuť riešenie.
4.           Využitím alternatívnych
mechanizmov mimosúdneho riešenia sporov nie je dotknutá úloha vnútroštátnych
súdov v pracovnoprávnych sporoch v situáciách uvedených v odseku
1, najmä posudzovanie skutkového stavu a výklad vnútroštátnych právnych
predpisov a, pokiaľ ide o rozsah pôsobnosti tohto nariadenia,
stanovenie či a do akej miery kolektívna akcia prekračuje,
podľa vnútroštátnej právnej úpravy a právnych predpisov týkajúcich sa
kolektívnych zmlúv uplatniteľných na túto akciu, rámec toho, čo je nevyhnutné
na dosiahnutie sledovaného cieľa/sledovaných cieľov, čím nie je
dotknutá úloha a právomoci Súdneho dvora.
Článok 4
Mechanizmus
varovania
1.           V prípade závažných
skutkov alebo okolností ovplyvňujúcich účinné vykonávanie slobody
usadiť sa alebo slobody poskytovať služby, ktoré by mohli
spôsobiť vážne narušenie riadneho fungovania vnútorného trhu a/alebo vážne
škody pre systém pracovnoprávnych vzťahov členského štátu či
vyvolať závažné sociálne nepokoje na jeho území alebo na území iných
členských štátov, príslušný členský štát bezodkladne informuje
členský štát, v ktorom je poskytovateľ služieb usadený alebo
z ktorého pochádza, a/alebo ďalšie dotknuté členské štáty a tiež
Komisiu.
2.           Príslušný členský
štát/príslušné členské štáty čo najskôr odpovedia na žiadosti Komisie
a iných členských štátov o poskytnutie informácií týkajúcich sa
povahy danej prekážky alebo hrozby. Všetky informácie, ktoré si členské
štáty medzi sebou vymenia, sa zasielajú aj Komisii.
Článok 5
Nadobudnutie
účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť
dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom
rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 21. 3. 2012
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
[1]               Rozsudok Súdneho dvora Európskej únie z 11.12.2007 vo
veci C-438/05.
[2]               Rozsudok Súdneho dvora Európskej únie z 18.12.2007 vo
veci C-341/05.
[3]               Body 44 (Viking-Line) a 91 (Laval).
[4]               Body 79 (Viking-Line) a 105 (Laval).
[5]               Bod 77 (Viking-Line); pozri bod 103 (Laval).
[6]               Správa o spoločnej činnosti európskych
sociálnych partnerov týkajúcej sa rozsudkov Súdneho dvora vo veciach Viking,
Laval, Rüffert a Luxembursko, 19. marca 2010.
[7]               Posledná časť prvej vety bodu 44 (Viking-Line)
a bod 91 (Laval).
[8]               Správa pre predsedu Európskej komisie „Nová stratégia
pre jednotný trh“, 9. mája 2010, s. 68.
[9]               Okrem už uvedených rozsudkov vo veciach Viking-Line
a Laval pozri aj rozsudky vo veciach Rüffert a Komisia/Luxembursko.
[10]             Článok 9 ZFEÚ.
[11]             Článok 6 ZEÚ.
[12]             Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru
na tému „Sociálny rozmer vnútorného trhu“ (stanovisko z vlastnej
iniciatívy) vypracované p. Jansonom, Ú. v. EÚ C 44, 11.2.2011, s. 90.
[13]             Ako je napríklad Európska sociálna charta podpísaná
v Turíne 18. októbra 1961 – na ktorú sa navyše výslovne odkazuje v
článku 151 ZFEÚ – a Dohovor Medzinárodnej organizácie práce č. 87 z
9. júla 1948 o slobode združovania a ochrane práva odborovo sa
organizovať.
[14]             Ako Charta základných sociálnych práv pracovníkov
Spoločenstva prijatá na zasadnutí Európskej rady, ktoré sa konalo
9. decembra 1989 v Štrasburgu, na ktorú sa tiež odkazuje
v článku 151 ZFEÚ.
[15]             Ú. v. ES C 364, 18.12.2000, s. 1.
[16]             Pozri článok 6 Zmluvy o Európskej únii.
[17]             Prostredníctvom všeobecného odkazu na chartu
v článku 6 ZEÚ je teraz právo na kolektívne vyjednávanie výslovne
prevzaté do primárneho práva (pozri stanovisko generálnej advokátky
Trstenjakovej vo veci C-271/08, Komisia/Nemecko, bod 79).
[18]             Rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva
z 12. novembra 2008 vo veci Demir, body 153/154 v spojení
s bodom 145.
[19]             Rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva
z 27. apríla 2010 vo veci Vördur Olaffson/Island, body 74/75.
[20]             Pozri napríklad rozsudok z 21.4.2009, Enerji
Yapi-Yol Sen/Turecko (68959/01), bod 32.
[21]             Uznesenie z 22. októbra 2008 o výzvach
v súvislosti s kolektívnymi zmluvami v EÚ [2008/2085(INI)], body
25 a 30.
[22]             Bod 1; pozri aj body 17 a 31.
[23]             Jej znenie bolo predstavené na konferencii v Oviede, ktorú
v marci 2010 zorganizovalo španielske predsedníctvo. Počas debát sa
opäť ukázalo, že názory zainteresovaných strán sú odlišné.
[24]             Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na
tému „Sociálny rozmer vnútorného trhu“, Ú. v. EÚ C 44, 11.2.2011, s. 90.
[25]             KOM(2010) 608 v konečnom znení, 11.11.2010. s. 2.
[26]             KOM(2011) 206 v konečnom znení.
[27]             Uznesenie o jednotnom trhu pre podniky a rast
[2010/2277(INI)], uznesenie o jednotnom trhu pre Európanov [2010/2278(INI)],
a uznesenie o správe a partnerstve na jednotnom trhu [2010/2289(INI)].
[28]             Stanovisko p. Federspielovej, p. Sieckera a p.
Volesa, INT 548, 15. marec 2011.
[29]             3094. zasadnutie Rady pre konkurencieschopnosť,
30. mája 2011.
[30]             Ďalšie informácie, prednášky a súvisiace
dokumenty sú k dispozícii na stránke: http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=471&eventsId=347&furtherEvents=yes.
[31]             Fórum o jednotnom trhu, Krakov, 3. – 4. októbra
2011, najmä piaty odsek vyhlásenia a bod 5 operatívnych záverov.
[32]             Viacnásobná rámcová zmluva VT 2008/87, Prípravná štúdia
pre posúdenie vplyvu týkajúce sa možnej revízie legislatívneho rámca
upravujúceho vysielanie pracovníkov v rámci služieb (VT/2010/126).
[33]             KOM(2010) 573 v konečnom znení, s. 6
– 7.
[34]             KOM(2010) 573 v konečnom znení.
[35]             Horeuvedená Montiho správa, s. 69.
[36]             Nariadenie Rady (ES) č. 2679/98 zo 7. decembra 1998 o
fungovaní vnútorného trhu vo vzťahu k voľnému pohybu tovaru
medzi členskými štátmi, Ú. v. ES L 337, 12.12.1998, s. 8.
[37]             Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12.
decembra 2006 o službách na vnútornom trhu, Ú. v. EÚ L 376, 27.12.2006, s. 36; pozri
odôvodnenie 22 smernice 96/71/ES.
[38]             KOM(2010) 748 v konečnom znení, 14.12.2010,
článok 85.
[39]             Článok 1 ods. 3 posledná veta nariadenia Európskeho parlamentu a
Rady (EÚ) č. 1176/2011 zo 16. novembra 2011 o prevencii a
náprave makroekonomických nerovnováh, Ú. v. EÚ L 306, 23.11.2011, s. 25.
[40]             Stanovisko generálneho advokáta Cruz Villalón vo veci
C-515/08, dos Santos Palhota a iní, bod 53. Pozri rozsudok Európskeho súdneho
dvora vo veci C-438/05, Viking–Line, bod 46, vo veci C-341/05, Laval, bod 94
a vo veci C-271/08, Komisia/Nemecko, bod 44. Pozri aj prejav prof. dr.
M. Schlachterovej „Reconciliation between fundamental social rights and
economic freedoms“ (Zosúladenie základných sociálnych práv
a ekonomických slobôd)
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=471&eventsId=347&furtherEvents=yes.

[41]             Ďalšie podrobnosti sú k dispozícii
v správe, ktorú v súvislosti s týmto prípadom vydal výbor
odborníkov Medzinárodnej organizácie práce:
http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---relconf/documents/meetingdocument/wcms_123424.pdf
, ako aj v článku „The dramatic implications of Demir and Baykara“
(Dramatické dôsledky prípadov Demir a Baykara), K. Ewing a J. Hendy QC,
Industrial Law Journal, Zv. 39, č. 1, marec 2010, s. 2-51, najmä strany 44
– 47.
[42]             Ako sa odporúča v Montiho správe.
[43]             Pozri stanovisko generálnej advokátky Trstenjakovej vo
veci C-271/08, Komisia/Nemecko, body 188 – 190. Pozri aj všeobecnejšie C.
Barnard, „Proportionality and collective action“ (Proporcionalita
a kolektívne akcie), ELR 2011.
[44]             Stanovisko generálneho advokáta Cruz Villalón vo veci
C-515/08, dos Santos Palhota a iní, bod 53. Pozri rozsudok Európskeho súdneho
dvora z 12.10.2004 vo veci C-60/03, Wolff & Müller, bod 44.
[45]             Stanovisko generálnej advokátky Trstenjakovej vo veci
C-271/08, bod 190.
[46]             Pozri rozsudok Súdneho dvora z 11.12.2007 vo veci
C-438/05, Viking-Line, body 80 a nasl.
[47]             Ú. v. EÚ C , , s. .
[48]             Rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva
z 12. novembra 2008 vo veci Demir.
[49]             Rozsudky z 11. decembra 2007 vo veci C-438/05,
Viking-Line, bod 44, a z 18. decembra 2007 vo veci C-341/05, Laval,
bod 91.
[50]             Ú. v. ES L 18, 21.1.1997, s. 6.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli10. 1. 2017
            COM(2017) 4 final
            2017/0001(NLE)
            Návrh
            NARIADENIE RADY,
            ktorým sa mení nariadenie (EÚ) 2016/1903, ktorým sa na rok 2017 stanovujú rybolovné možnosti pre určité populácie rýb a skupiny populácií rýb uplatniteľné v Baltskom mori

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               Na svojom zasadnutí v dňoch 10. – 11. októbra 2016 Rada nariadením Rady (EÚ) 2016/1903 na základe viacročného riadiaceho plánu pre Baltské more [nariadenie (EÚ) 2016/1139] a v súlade s týmto plánom stanovila rybolovné možnosti pre tresku škvrnitú v západnej časti Baltského mora (poddivízie 22 – 24) na rok 2017, vďaka čomu sa má zabezpečiť rýchla obnova danej populácie na úroveň vyššiu ako úroveň, pri ktorej možno dosiahnuť maximálny udržateľný výnos (MSY). V súlade s článkom 5 ods. 2 daného nariadenia Rada stanovila celkový povolený výlov (kvótu) na úroveň, ktorá zodpovedá rybolovnej úmrtnosti pod hodnotou MSY. V súlade s článkom 5 ods. 2 a 3 daného nariadenia Rada rozhodla o ďalších opatreniach na zabezpečenie rýchlej obnovy danej populácie na uvedenú úroveň.

               Rada konkrétne povolila rybolov v rámci danej kvóty len od 1. do 31. januára a od 1. apríla do 31. decembra 2017. Tým, že kvótu nemožno využívať počas dvoch mesiacov, ktoré zodpovedajú obdobiu neresu západobaltskej populácie tresky škvrnitej, sa táto populácia môže obnoviť lepšie, ako by to bolo v prípade obmedzenia úlovkov, keďže vďaka nerušenému neresu a priaznivým zmenám vekovej štruktúry sa zlepší doplnenie populácie.

               Začlenením cieľov spoločnej rybárskej politiky viacročný riadiaci plán pre Baltské more [článok 3 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2016/1139] ukladá Rade povinnosť zabezpečiť, aby boli rybolovné činnosti dlhodobo environmentálne udržateľné a zároveň v súlade s cieľom dosiahnutia hospodárskeho a sociálneho prínosu a prínosu v oblasti zamestnanosti [článok 2 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 z 11. decembra 2013]. Zásada proporcionality si vyžaduje, aby sa sezónny zákaz rybolovu uplatňoval iba v prípade, keď je to potrebné na dosiahnutie jeho cieľa, t. j. na ochranu neresiacej sa populácie.

               Z vedeckých údajov vyplýva, že treska škvrnitá v západnej časti Baltského mora sa neresí v morských oblastiach s hĺbkou viac ako 20 m
                  1
                a malé pobrežné plavidlá, ktoré závisia predovšetkým na úlovkoch tresky škvrnitej, lovia aj v oblastiach s hĺbkou menej ako 20 m. Z analýzy Vedeckého, technického a hospodárskeho výboru pre rybárstvo (STECF) vyplýva, že obmedzenie rybolovu výlučne na oblasti s hĺbkou menej ako 20 m a na plavidlá s dĺžkou menej ako 15 m má na simulovaný stav populácie iba zanedbateľný vplyv.

               Okrem toho treba uviesť, že počas roka 2015, keď boli plavidlá s dĺžkou menej ako 12 m za istých podmienok vylúčené z výnimky, tlak na populáciu bol výrazne nižší a zákaz rybolovu splnil svoj účel.

               Navyše úplný zákaz rybolovu by mohol mať neželané následky pre iné populácie tresky škvrnitej v Baltskom mori, t. j. vyšší rybolovný tlak na východobaltskú populáciu tohto druhu.

               Tým, že sa rybolov povolí plavidlám s dĺžkou menej ako 15 m a v morských oblastiach s hĺbkou menej ako 20 m, sa navyše obmedzenému počtu drobných rybárov poskytne možnosť pokračovať vo svojich rybolovných operáciách a mať stabilnejší príjem, ako by to bolo v prípade, keby museli s rybolovom úplne prestať.

               Tieto plavidlá lovia aj iné druhy, a pokiaľ by museli prestať loviť tresku škvrnitú, došlo by aj k reálnemu obmedzeniu lovu iných druhov, pri ktorom je treska škvrnitá spravidla vedľajším úlovkom.

               Aby sa zabezpečilo, že sa nebude loviť v oblastiach s hĺbkou viac ako 20 m, lov v danej oblasti by sa mal povoliť len plavidlám, ktoré sú vybavené systémom monitorovania plavidiel (VMS). V súlade s článkom 9 ods. 2 nariadenia 1224/2009 by sa nemal uplatňovať jeho článok 9 ods. 5.

               Vzhľadom na zistenia výboru STECF, konkrétne na zistenie, že najdôležitejším nápravným opatrením na obnovu predmetnej populácie je obmedzenie úlovkov, je okrem toho v záujme zabezpečenia zásady zodpovedného využívania morských biologických zdrojov primerané obmedziť uplatňovanie článku 15 ods. 9 nariadenia (EÚ) č. 1380/2013 v prípade populácie tresky škvrnitej v poddivíziách 22 – 24, aby bolo dodržané nariadenie (EÚ) 2016/1139.

               2.VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

               Opatrenie posúdil výbor STECF a na zasadnutí Rady (poľnohospodárstvo a rybárstvo), ktoré sa konalo 12. a 13. decembra 2016, o ňom diskutovali dotknuté členské štáty a v decembri aj členské štáty ležiace pri Baltskom mori. Navrhované opatrenie môže nadobudnúť účinnosť v celom rozsahu, len ak nadobudne účinnosť skôr ako v deň, keď nebudú k dispozícii žiadne rybolovné možnosti, t. j. 1. februára 2017.

               3.PRÁVNE PRVKY NÁVRHU

               Cieľom navrhovaných zmien je pozmeniť nariadenie EÚ 2016/1903 takto:

               Poznámka pod čiarou v tabuľke týkajúcej sa tresky škvrnitej v zóne poddivízií 22 – 24 (COD/3BC+24), ktorá sa nachádza v prílohe k nariadeniu (EÚ) 2016/1903, sa bude musieť pozmeniť s prihliadnutím na podmienky, za ktorých nebude možné využívať rybolovné možnosti.

               2017/0001 (NLE)

               Návrh

               NARIADENIE RADY,

               ktorým sa mení nariadenie (EÚ) 2016/1903, ktorým sa na rok 2017 stanovujú rybolovné možnosti pre určité populácie rýb a skupiny populácií rýb uplatniteľné v Baltskom mori

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 43 ods. 3,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Nariadením Rady (EÚ) 2016/1903 sa stanovujú rybolovné možnosti pre tresku škvrnitú v poddivíziách ICES 22 až 24 („západobaltská populácia tresky škvrnitej“) na obdobie od 1. januára do 31. januára a od 1. apríla do 31. decembra 2017.

               (2)V decembri 2016 Vedecký, technický a hospodársky výbor pre rybárstvo (STECF) zverejnil vedecké posúdenie týkajúce sa vplyvu zákazu rybolovu západobaltskej populácie tresky škvrnitej v období od 1. februára do 31. marca 2017. V posúdení potvrdil, že zákaz bude pre danú populáciu prospešný.

               (3)Zákaz stanovený v nariadení (EÚ) 2016/1903 platí aj pre lov tresky škvrnitej rybárskymi plavidlami s dĺžkou menej ako 15 m v oblastiach s hĺbkou menej ako 20 m. Výbor STECF však vo svojom posúdení uvádza, že obmedzenie lovu tresky škvrnitej plavidlami s celkovou dĺžkou menej ako 15 m v oblastiach s hĺbkou menej ako 20 m nepredstavuje z hľadiska obnovy danej populácie výrazný prínos.

               (4)Okrem toho by úplný zákaz rybolovu v západnej časti Baltského mora mohol mať neželané následky pre iné populácie tresky škvrnitej v Baltskom mori, najmä v jeho východnej časti, keďže by mohlo dôjsť k presunu rybolovných činností.

               (5) Tým, že sa rybolov povolí plavidlám s dĺžkou menej ako 15 m a v morských oblastiach s hĺbkou menej ako 20 m, by sa obmedzenému počtu rybárov poskytla možnosť pokračovať vo svojich rybolovných operáciách a cielene loviť iné druhy ako treska škvrnitá.

               (6)Je teda primerané povoliť plavidlám s celkovou dĺžkou menej ako 15 metrov oprávnenie na lov v plytkých vodách s hĺbkou do 20 m.

               (7)Vzhľadom na vysokú rybolovnú kapacitu rybárskych plavidiel na lov párovou vlečnou sieťou by tieto plavidlá nemali mať bez ohľadu na dĺžku k dispozícii žiadne rybolovné možnosti.

               (8)S cieľom zabezpečiť účinnú kontrolu a monitorovanie rybolovných oblastí s hĺbkou do 20 m je potrebné zabezpečiť, aby boli všetky predmetné plavidlá vybavené systémom monitorovania plavidiel podľa článku 9 ods. 2 nariadenia 1224/2009. Na lov v západobaltskej populácii tresky škvrnitej by sa teda nemal uplatňovať článok 9 ods. 5 daného nariadenia, na základe ktorého môžu členské štáty oslobodiť rybárske plavidlá s celkovou dĺžkou menej ako 15 m od požiadavky mať nainštalovaný systém monitorovania plavidiel.

               (9)S cieľom zabezpečiť udržateľné využívanie západobaltskej populácie tresky škvrnitej v súlade s nariadením (EÚ) 2016/1139 by sa na danú populáciu nemala uplatňovať medziročná flexibilita stanovená článkom 15 ods. 9 nariadenia (EÚ) č. 1380/2013 na účely povinnosti vylodiť úlovky.

               (10)Nariadenie (EÚ) 2016/1903 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.

               (11)Zákaz lovu tresky škvrnitej v poddivíziách ICES 22 – 24 stanovený nariadením (EÚ) 2016/1903 nadobudne účinnosť 1. februára 2017. Aby toto nariadenie nadobudlo účinnosť v celkom rozsahu, malo by sa uplatňovať od rovnakého dňa a nadobudnúť účinnosť dňom jeho uverejnenia,

               PRIJALA TOTO NARIADENIE:

               Článok 1

               V prílohe k nariadeniu (EÚ) 2016/1903 sa záznam pre tresku škvrnitú v poddivíziách ICES 22 – 24 nahrádza takto:

                        „Druh:

                        treska škvrnitá

                        Zóna:

                        poddivízie 22 – 24

                        Gadus morhua

                        COD/3BC+24

                        Dánsko

                        2 444

                        Nemecko

                        1 194

                        Estónsko

                        54

                        Fínsko

                        48

                        Lotyšsko

                        202

                        Litva

                        131

                        Poľsko

                        654

                        Švédsko

                        870

                        Únia

                        5 597

                        TAC

                        5 597

                        (1)

                        Analytický TAC

                        Neuplatňuje sa článok 3 ods. 2 a 3 nariadenia (ES) č. 847/96.

                        Neuplatňuje sa článok 4 nariadenia (ES) č. 847/96.“

                        Neuplatňuje sa článok 15 ods. 9 nariadenia (EHS) č. 1380/2013.

                        (1) V rámci tejto kvóty možno loviť od 1. januára do 31. januára 2017 a od 1. apríla do 31. decembra 2017. Plavidlá s celkovou dĺžkou menej ako 15 m (okrem plavidiel na lov párovou vlečnou sieťou), ktoré sú vybavené systémom monitorovania plavidiel podľa článku 9 ods. 2 nariadenia 1224/2009, však môžu v rámci tejto kvóty loviť aj od 1. februára do 31. marca 2017 v oblastiach s hĺbkou menej ako 20 m. Neuplatňuje sa článok 9 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1224/2009.“

               Článok 2

               Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

               Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  ICES WKBALTCOD Report 2015, s. 19.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli22. 7. 2015
            COM(2015) 372 final
            2015/0162(NLE)
            Návrh
            NARIADENIE RADY,
            ktorým sa mení nariadenie Rady (EÚ) č. 407/2010, ktorým sa zriaďuje európsky finančný stabilizačný mechanizmus

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               Vysoká úroveň monetárnej a hospodárskej integrácie členských štátov eurozóny a existencia špecifických posilnených opatrení hospodárskej koordinácie medzi týmito štátmi na základe článku 136 Zmluvy si pri poskytovaní finančnej pomoci Únie vyžaduje riešenia ad hoc.

               Pri úplnom zachovaní zásady, podľa ktorej záväzky rozpočtu EÚ majú byť podporené všetkými členskými štátmi EÚ, je potrebné zaviesť vhodné opatrenia, ktoré by zaručovali, že členské štáty, ktoré nie sú členmi eurozóny, budú v plnej miere kompenzované v prípade, že v rámci nástroja európskeho finančného stabilizačného mechanizmu (EFSM) nebude uhradená platba, v dôsledku čoho by došlo k použitiu zdrojov z rozpočtu EÚ a/alebo Komisie a požiadaniu o dodatočné zdroje od nezúčastnených členských štátov.

               2015/0162 (NLE)

               Návrh

               NARIADENIE RADY,

               ktorým sa mení nariadenie Rady (EÚ) č. 407/2010, ktorým sa zriaďuje európsky finančný stabilizačný mechanizmus

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 122 ods. 2,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie
                  1
               ,

               keďže:

               (1)Úroveň menovej a hospodárskej integrácie v rámci eurozóny sa v posledných rokoch zvýšila a akákoľvek finančná pomoc poskytnutá členskému štátu, ktorého menou je euro, je prínosom pre finančnú stabilitu eurozóny ako celku.

               (2)Od zriadenia Európskeho finančného stabilizačného mechanizmu (EFSM) bol k článku 136 Zmluvy (rozhodnutie 2011/199/EÚ) doplnený odsek 3, v ktorom sa objasňuje, za akých podmienok môžu členské štáty, ktorých menou je euro, zriadiť stabilizačný mechanizmus pre eurozónu. Európsky mechanizmus pre stabilitu (EMS) bol zriadený členskými štátmi, ktorých menou je euro, ako hlavný stabilizačný mechanizmus pre eurozónu.

               (3)Európsky finančný stabilizačný mechanizmus dokáže poskytnúť finančnú pomoc Únie všetkým členským štátom, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 122 ods. 2 ZFEÚ a v nariadení Rady (EÚ) č. 407/2010. Riziká spojené so situáciou, v ktorej členský štát stratí prístup na trh, sa však zásadne líšia v závislosti od toho, či je daný štát súčasťou eurozóny. Možné negatívne účinky presahovania sú podstatne závažnejšie pre eurozónu, keďže je pravdepodobné, že členský štát vo finančných ťažkostiach ohrozí finančnú stabilitu eurozóny ako celku.

               (4)Finančným nástrojom, ktorý by sa mal používať vo väčšine prípadov poskytovania finančnej pomoci členským štátom eurozóny, je EMS. Existujú však situácie, kedy by z praktických, procedurálnych alebo finančných dôvodov bolo potrebné, zvyčajne pred alebo súčasne s finančnou pomocou EMS, využiť EFSM. Tieto situácie si vyžadujú transponovanie zásady posilnenej solidarity medzi členskými štátmi eurozóny, potrebnej na riadne fungovanie hospodárskej a menovej únie, na mechanizmus finančnej pomoci riadený podľa práva Únie.

               (5)Za týchto okolností by poskytovanie dodatočnej finančnej pomoci v prospech členského štátu, ktorého menou je euro, malo byť podmienené zriadením takých mechanizmov, ktoré by zabezpečili, aby členské štáty, ktoré sa nezúčastňujú na jednotnej mene, boli v plnej miere kompenzované v prípade, že v rámci nástroja EFSM nebude uhradená platba, v dôsledku čoho by došlo k použitiu zdrojov z rozpočtu EÚ a/alebo Komisie a požiadaniu o dodatočné zdroje od nezúčastnených členských štátov.

               (6)Táto zásada bola schválená 17. júla 2015 spoločným vyhlásením Komisie a Rady.

               (7)Nariadenie (EÚ) č. 407/2010 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

               PRIJALA TOTO NARIADENIE:

               Článok 1

               Do článku 3 nariadenia Rady (EÚ) č. 407/2010 sa vkladá tento odsek 2a:

               „2a.
                     Ak je prijímateľom pomoci štát, ktorého menou je euro, poskytovanie finančnej pomoci Únie sa podmieňuje právne záväznými ustanoveniami, ktoré zaručia, že členské štáty, ktoré sa nezúčastňujú na jednotnej mene, budú v plnej miere kompenzované za akúkoľvek škodu vzniknutú v dôsledku toho, že členský štát, ktorý je prijímateľom pomoci, nesplatí finančnú pomoc v súlade s jej podmienkami.“

               Článok 2

               Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

               Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Ú. v. EÚ C …, …, s. ….


Dôležité právne oznámenie

|

52008PC0129

Návrh nariadenie rady, ktorým sa otvára a ustanovuje správa autonómnych colných kvót Spoločenstva pre dovozy určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovy  /* KOM/2008/0129 v konečnom znení - CNS 2008/0054 */

	[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |Brusel, 7.3.2008KOM(2008) 129 v konečnom znení2008/0054 (CNS)NávrhNARIADENIE RADY,ktorým sa otvára a ustanovuje správa autonómnych colných kvót Spoločenstva pre dovozy určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovy(predložená Komisiou)DÔVODOVÁ SPRÁVA1. KONTEXT NÁVRHU-  Dôvody a ciele návrhuČlánok 5 nariadenia Rady (ES) č. 704/2002 dočasne pozastavujúceho autonómne clá podľa Spoločného colného sadzobníka na dovozy určitých priemyselných výrobkov a otvárajúceho a ustanovujúceho správu autonómnych colných kvót Spoločenstva na dovozy určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovy.-  Všeobecný kontextOd roku 1991 Európska únia dočasne alebo úplne pozastavila clá podľa Spoločného colného sadzobníka na dovozy určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovy. Výnimočná geografická situácia Kanárskych ostrovov, pokiaľ ide o zdroje dodávky určitých produktov rybolovu, ktoré sú podstatné pre domácu spotrebu, znamená dodatočné náklady pre toto odvetvie. Tento prirodzený handicap sa môže odstrániť okrem iného dočasným pozastavením ciel na dovoz daných výrobkov z tretích krajín v rámci colných kvót Spoločenstva v príslušnom objeme.-  Existujúce ustanovenia v oblasti návrhuÚčinnosť základného podporného dokumentu, nariadenia (ES) č. 704/2002, skončila 31. decembra 2006.-  Súlad s ostatnými politikami a cieľmi ÚnieNávrh na otvorenie a spravovanie správy colných kvót oslobodených od cla je v súlade s článkom 299 ods. 2 Zmluvy o ES, ktorým sa ustanovujú osobitné opatrenia na podporu najodľahlejších regiónov. Zároveň je to aj v súlade so záväzkom Komisie uvedenom v oznámení o posilnenom partnerstve pre najodľahlejšie regióny z 26. mája 2004 [KOM(2004) 343 v konečnom znení], zvážiť zníženie či dokonca odstránenie ciel podľa Spoločného colného sadzobníka s cieľom umožniť dodávku nepoľnohospodárskych surovín, aby sa podporila výroba v najodľahlejších regiónoch.Pokiaľ ide o podporu odvetvia rybolovu na Kanárskych ostrovoch, navrhované colné kvóty oslobodené od cla sa majú považovať za doplnok k iným opatreniam prijatým na základe článku 299 ods. 2 Zmluvy o ES, najmä k programu kompenzácie dodatočných nákladov vzniknutých pri uvádzaní určitých produktov rybolovu z najvzdialenejších regiónov na trh [nariadenie Rady (ES) 791/2007 z 21. mája 2007].2. KONZULTÁCIE SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A HODNOTENIE VPLYVU-  Konzultácie so zainteresovanými stranamiKonzultácie so zainteresovanými stranami odvetvia rybolovu na Kanárskych ostrovoch sa uskutočnili v kontexte správ, ktoré španielske orgány vypracovali o realizácii opatrení uvedených v článku 3 nariadenia Rady (ES) 704/2002. Ďalšie konzultácie so španielskymi orgánmi sa uskutočnili počas prvého polroka 2007 s cieľom objasniť obsah uvedených správ.Španielske orgány formálne požiadali o predĺženie účinnosti uvedených opatrení na obdobie 2007-2013.-  Získavanie a využívanie expertízyPozri vyššie.-  Hodnotenie vplyvuO hodnotení vplyvu sa neuvažovalo, keďže návrh nie je zásadnou iniciatívou v danej politike, ale pokračovaním existujúcich opatrení.Pri hodnotení požiadavky španielskych orgánov o predĺženie účinnosti opatrení útvary zvažovali následky navrhovaných colných kvót pre odvetvie rybolovu Kanárskych ostrovov v kombinácii s opatreniami, ktoré prijala Rada v máji 2007 na podporu odvetvia rybolovu v najodľahlejších regiónoch, najmä programom kompenzácie dodatočných nákladov vzniknutých pri uvádzaní určitých produktov rybolovu z Kanárskych ostrovov na trh [nariadenie Rady (ES) 791/2007 z 21. mája 2007].3. PRÁVNE PRVKY NÁVRHU-  Zhrnutie navrhovaného opatreniaNavrhovaným opatrením je stanovenie dvoch colných kvót oslobodených od cla na dovoz určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovy na obdobie 2007-2013.-  Právny základČlánok 299 ods. 2 Zmluvy o ES-  Zásada subsidiarityZmeny Spoločného colného sadzobníka sú záležitosťou vo výhradnej právomoci Spoločenstva.-  Zásada proporcionalityTento návrh je v súlade so zásadou proporcionality z týchto dôvodov.Objemy kvót sa stanovujú tak, aby ich úroveň viac zodpovedala skutočnej úrovni dovozu na Kanárske ostrovy.Administratívna záťaž vnútroštátnych a regionálnych úradov členských štátov ako aj útvarov Komisie sa udržiava na minimálnej úrovni, najmä vzhľadom na správy o realizácii opatrení, ktoré sa majú predkladať.-  Výber nástrojovNavrhované nástroje: nariadenie.Iné prostriedky by neboli primerané z týchto dôvodov: cieľom návrhu je pozastavenie opatrení stanovených v nariadení.4. VPLYV NA ROZPOčETNávrh nemá žiadny finančný vplyv na výdavky, ale má finančný vplyv na príjmy. Čistá strata vlastných zdrojov (clá podľa Spoločného colného sadzobníka) sa odhaduje na 7,9 mil. EUR za rok.5. DOPLňUJÚCE INFORMÁCIE-  Preskúmanie/revízia/doložka o ukončení platnostiNávrh obsahuje doložku o preskúmaní.Návrh zahŕňa doložku o skončení platnosti.2008/0054 (CNS)NávrhNARIADENIE RADY,ktorým sa otvára a ustanovuje správa autonómnych colných kvót Spoločenstva pre dovozy určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovyRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 299 ods. 2,so zreteľom na návrh Komisie[1],so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu[2],so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru[3],so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[4],keďže:(1) V októbri a novembri 2000 španielske orgány požiadali o zachovanie opatrení Spoločného colného sadzobníka (SCS) pre Kanárske ostrovy, ktoré sa prvýkrát zaviedli nariadením Rady (EHS) č. 1911/91 z 26. júna 1991 o uplatňovaní právnych predpisov Spoločenstva na Kanárske ostrovy[5], ktorých účinnosť skončila 31. decembra 2001, na ďalšie obdobie 10 rokov a predložili dokumentáciu zdôvodňujúcu ich požiadavku. Avšak nebol dostatočný čas na posúdenie dokumentácie tak, aby sa dospelo ku konečnému záveru, či je stále opodstatnené zachovanie opatrení počas požadovaného obdobia. Uplatňovanie colných opatrení sa preto nariadením Rady (ES) č. 1105/2001 z 30. mája 2001 predĺžilo o jeden rok.(2) Nariadením Rady (ES) č. 704/2002[6] z 25. marca 2002 sa otvorila a ustanovila správa autonómnych colných kvót Spoločenstva pre dovozy určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovy na obdobie od 1. januára 2002 do 31. decembra 2006.(3) Nariadením Rady (ES) č. 791/2007[7] z 21. mája 2007 sa zaviedol nový program kompenzácie dodatočných nákladov vzniknutých pri uvádzaní určitých výrobkov rybolovu z najvzdialenejších regiónov Azor, Madeiry, Kanárskych ostrovov, Francúzskej Guyany a Réunionu na trh. Účelom tohto programu je uľahčovať regiónu jeho hospodársky a sociálny rozvoj a umožniť mu získavať prospech z výhod jednotného trhu, ktorého je nedeliteľnou súčasťou napriek objektívnym faktorom spôsobujúcim jeho geografickú a hospodársku izoláciu.(4) Výnimočná geografická situácia Kanárskych ostrovov pokiaľ ide o zdroje dodávky určitých produktov rybolovu, ktoré sú podstatné pre domácu spotrebu, znamená dodatočné náklady pre toto odvetvie. Tento prirodzený handicap, ako sa uvádza v článku 299 ods. 2 Zmluvy, ktorý je následkom izolovanosti, odľahlosti a vzdialenej polohy, sa môže odstrániť okrem iného dočasným pozastavením ciel na dovoz daných výrobkov z tretích krajín v rámci colných kvót Spoločenstva príslušného objemu.(5) Komisia vo svojom oznámení z 26. mája 2004 nazvanom „Posilnené partnerstvo pre najodľahlejšie regióny“ [KOM(2004) 343] vyjadrila svoju ochotu zvážiť zníženie či dokonca odstránenie ciel podľa Spoločného colného sadzobníka s cieľom umožniť dodávku nepoľnohospodárskych surovín, aby sa podporila výroba v najodľahlejších regiónoch a v dostatočne opodstatnených prípadoch i zvážiť žiadosti o dočasné pozastavenie ciel v tých istých odvetviach. V prípade produktov rybolovu by sa akékoľvek takéto opatrenie schválilo len pre produkty určené na miestny trh.(6) Španielske orgány predložili 29. júla 2004 a 19. júla 2006 správy o realizácii opatrení uvedených v článku 3 nariadenia Rady (ES) č. 704/2002 a požiadali o predĺženie účinnosti týchto opatrení na obdobie 2007-2013. Komisia preskúmala na základe uvedených správ vplyv opatrení prijatých pre dovozy určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovy.(7) Zo správ poskytnutých španielskymi orgánmi vyplynulo, že kvóty ustanovené nariadením Rady (ES) č. 704/2002 sa nevyčerpali.(8) Colné kvóty podobné tým, ktoré sa ustanovili nariadením Rady (ES) č. 704/2002 z 25. marca 2002 pre určité produkty rybolovu, sú oprávnené, pretože by pokrývali potreby domáceho trhu na Kanárskych ostrovoch zaisťujúc pritom predvídateľné a jasne identifikovateľné toky dovozov pri zníženom cle do Spoločenstva.(9) Keďže kvóty ustanovené nariadením Rady (ES) č. 704/2002 sa nevyčerpali, je vhodné stanoviť objem týchto kvót na nižšiu úroveň.(10) S cieľom zabrániť tomu, aby bolo priamo dotknuté fungovanie vnútorného trhu, by sa mali prijať opatrenia na zaistenie toho, aby produkty rybolovu, pre ktoré sa požaduje pozastavenie cla, boli určené výlučne pre domáci trh Kanárskych ostrovov.(11) Nariadením Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva[8], sa uzákonili pravidlá riadenia pre colné kvóty určené na použitie podľa chronologického poradia dátumov colných deklarácií.(12) Je nutné prijať opatrenia, aby sa zabezpečilo, že Komisia bude pravidelne informovaná o objeme predmetných dovozov, aby v prípade potreby mohla uskutočniť kroky s cieľom predchádzať špekulatívnemu pohybu alebo odklonu obchodu.(13) S cieľom zaistiť kontinuitu opatrení stanovených v nariadení (EHS) č. 704/2002 je nutné uplatňovať opatrenia stanovené v tomto nariadení od 1. januára 2007.(14) Aby sa okrem toho zabezpečil súlad s programom, ktorý sa ustanovil nariadením Rady (ES) č. 791/2007, tieto colné kvóty by sa mali otvoriť na obdobie 2007-2013,PRIJALA TOTO NARIADENIE:Článok 11. Od 1. januára 2007 do 31. decembra 2013 sa celkom pozastavujú clá podľa Spoločného colného sadzobníka uplatniteľné na dovozy produktov rybolovu uvedených v prílohe k tomuto nariadeniu na Kanárske ostrovy pre množstvá uvedené v tejto prílohe.2. Pozastavenie uvedené v odseku 1 sa poskytne výlučne v prípade produktov určených pre domáci trh Kanárskych ostrovov. Uplatňuje sa iba na produkty rybolovu, ktoré nie sú vyložené z lode alebo lietadla pred predložením colnej deklarácie s cieľom prepustenia do voľného obehu colnému úradu na Kanárskych ostrovoch.Článok 21. Do 31. mája 2010 príslušné španielske orgány predložia Komisii správu o realizácii opatrení ustanovených v článku 1. Komisia preskúma vplyv týchto opatrení a na základe tejto správy navrhne Rade v prípade potreby akékoľvek príslušné zmeny a doplnenia množstiev, ktoré sa majú doviezť.2. Do 31. mája 2012 príslušné španielske orgány predložia Komisii správu o realizácii opatrení, po roku 2010, uvedených v článku 1. Komisia znovu posúdi vplyv týchto opatrení a na základe svojich zistení predloží Rade akékoľvek príslušné návrhy na obdobie po roku 2013.Článok 31. Ak má Komisia dôvod domnievať sa, že pozastavenie ustanovené týmto nariadením viedlo k odklonu obchodu pre konkrétny výrobok, môže po prijatí stanoviska Výboru pre colný kódex dočasne odvolať pozastavenie na obdobie nepresahujúce 12 mesiacov. Platba dovozného cla za výrobky, pre ktoré sa pozastavenie dočasne odvolalo, sa zaistí zárukou. Podmienkou pre prepustenie týchto výrobkov do voľného obehu na Kanárskych ostrovoch bude poskytnutie takejto záruky.2. Na návrh Komisie môže Rada v priebehu 12-mesačného obdobia uvedeného v odseku 1 rozhodnúť o konečnom odvolaní pozastavenia. V takom prípade sa čiastky ciel zaistených zárukami vyberú s konečnou platnosťou.3. Ak sa neprijme konečné rozhodnutie v rámci obdobia 12 mesiacov v súlade s odsekom 2, záruky sa uvoľnia.Článok 4Toto nariadenie nadobúda účinnosť tretím dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie .Bude sa uplatňovať od 1. januára 2007 do 31. decembra 2013.Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.V Bruseli [...]Za RaduPredsedaPRÍLOHAČ. objednávky | Kód KN | Opis | Výška kvóty (v tonách) | Clo v rámci kvóty (v %) |09.2997 | 0303 | Ryby, mrazené okrem filé a ostatného rybieho mäsa položky č. 0304 | 15 000 | 0 |0304 | Rybie filé a ostatné rybie mäso (mleté alebo nie), čerstvé, chladené alebo mrazené. |09.2651 | 0306 | Kôrovce, aj bez panciera, živé, čerstvé, chladené, mrazené, sušené, solené alebo v slanom náleve; kôrovce, v pancieroch, varené vo vode alebo v pare, tiež chladené, mrazené, sušené, solené alebo v slanom náleve; múčky, prášky a pelety z kôrovcov, vhodné na ľudskú konzumáciu | 15 000 | 0 |0307 | Mäkkýše, aj bez panciera, živé, čerstvé, chladené, mrazené, sušené, solené alebo v slanom náleve; vodné bezstavovce iné ako kôrovce a mäkkýše, živé, čerstvé, chladené, mrazené, sušené, solené alebo v slanom náleve; múčky, prášky a pelety z vodných bezstavovcov iných ako kôrovcov, vhodné na ľudskú konzumáciu |LEGISLATÍVNY FINANČNÝ VÝKAZ PRE NÁVRHY, KTORÉ MAJÚ ROZPOČTOVÝ VPLYV LEN NA STRANU PRÍJMOV1. NÁZOV NÁVRHU:Návrh nariadenia Rady (ES), ktorým sa otvára a ustanovuje správa autonómnych colných kvót Spoločenstva pre dovozy určitých produktov rybolovu na Kanárske ostrovy.2. ROZPOČTOVÉ POLOŽKY:Kapitola a článok: kapitola 12 článok 120Čiastka zahrnutá do rozpočtu na príslušný rok:3. PRÁVNY ZÁKLAD:Článok 299 Zmluvy.4. FINANČNÝ VPLYV( Návrh nemá finančný vplyv( Návrh nemá finančný vplyv na výdavky, ale má finančný vplyv na príjmy, a to s týmto účinkom:(v mil. EUR zaokrúhlené na 1 desatinné miesto)Rozpočtová položka | Príjmy[9] | Rok 2007 |Článok 120 | Vplyv na vlastné zdroje (Spoločný colný sadzobník) | -7,9/rok |5. OPATRENIA PROTI PODVODOMUstanovenia pre správu colných kvót obsahujú opatrenia potrebné na predchádzanie podvodom a nezrovnalostiam (uplatňovanie kontrol ustanovených v Colnom sadzobníku Spoločenstva a v jeho vykonávacích ustanoveniach).6. POZNÁMKYOdhadované náklady tohto opatreniaMetóda výpočtu celkových nákladov opatreniaAk sa za základ zoberú najaktuálnejšie kompletné štatistické údaje (2006), ročnú stratu príjmov vyplývajúcu z tohto nariadenia je tak možné odhadnúť na 10,5 mil. EUR (pozri tabuľku nižšie). Uvedená čiastka sa vo všeobecnosti vypočítala na základe colných sadzieb DNV a označuje maximálnu úroveň vzhľadom na skutočnosť, že na dovoz z určitých krajín Spoločenstvo uplatňuje nižšie colné sadzby. Z tohto dôvodu je možné, že súčasná strata príjmov bude nižšia, keďže clá DNV sa neuplatňujú nepretržito.Poradové číslo | Objem kvóty (v tonách) | Odhadovaná cena (EUR/tona) | Clo MFN (%) | Clo v rámci kvóty (%) | Odpustené clo za rok (EUR) |09.2997 | 15 000 t | 2 784 | 11 (priemerné clo) | 0 | 4 592 891 |09.2651 | 15 000 t | 3 826 | 10.3 (priemerné clo) | 0 | 5 910 927 |Spolu | 10 503 818 |Celková strata príjmov v porovnaní so stavom pri absencii colných kvót sa odhaduje na: 10 503 818 EUR.[1] Ú. v. EÚ L [...], [...], s. [...].[2] Ú. v. EÚ L [...], [...], s. [...].[3] Ú. v. EÚ L [...], [...], s. [...].[4] Ú. v. EÚ L [...], [...], s. [...].[5] Ú. v. ES L 171, 29.6.1991, s. 1.[6] Ú. v. EÚ L 111, 6.4.2002; s. 1[7] Ú. v. EÚ L 176, 6.7.2007, s. 1.[8] Ú. v. ES L 253, 11.10.1993, s. 1. Nariadenie naposledy zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 993/2001 (Ú. v. ES L 141, 28.5.2001, s. 1).[9] Pokiaľ ide o tradičné vlastné zdroje (poľnohospodárske poplatky, odvody z produkcie cukru, clá), uvedené sumy musia predstavovať čisté sumy, t. j. hrubé sumy po odpočítaní 25% nákladov na výber.