               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli18. 10. 2017
            COM(2017) 607 final
            2017/0266(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o uzavretí v mene Európskej únie Dodatkového protokolu k Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 217)

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.PREDMET NÁVRHU

               Dodatkový protokol k Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu („dodatkový protokol“) prijal výbor ministrov 19. mája 2015. Európska únia podpísala dodatkový protokol 22. októbra 2015
                  1
               . Tento návrh sa týka rozhodnutia o uzavretí dodatkového protokolu v mene Únie.

               Dodatkovým protokolom (dohovor č. 217) sa dopĺňa Dohovor o predchádzaní terorizmu (dohovor č. 196). Na to, aby Európska únia mohla uzavrieť dodatkový protokol, musí uzavrieť alebo súbežne uzavrieť dohovor č. 196
                  2
               . Tento návrh je preto doplnený návrhom týkajúcim sa rozhodnutia o uzavretí dohovoru č. 196 v mene Únie a musí sa vykladať spolu s uvedeným návrhom.

               2.KONTEXT NÁVRHU

               Cieľom dodatkového protokolu je doplniť dohovor č. 196 súborom ustanovení zameraných na uplatňovanie trestnoprávnych aspektov rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN č. 2178 (2014) s názvom „Hrozby pre medzinárodný mier a bezpečnosť spôsobené teroristickými činmi“. V tejto rezolúcii Bezpečnostná rada vyzvala členské štáty Organizácie Spojených národov, aby prijali súbor opatrení zameraných na predchádzanie toku zahraničných teroristických bojovníkov do oblastí konfliktov a jeho obmedzovanie.

               Dodatkový protokol reaguje na túto výzvu prehlbovaním spoločného chápania trestných činov súvisiacich so zahraničnými teroristickými bojovníkmi, ako aj reakcií na takéto činy, ktoré sú kritériami na výmenu informácií a uľahčujú cezhraničné vyšetrovania a stíhania činov prípravnej povahy, ktoré môžu viesť k páchaniu teroristických trestných činov.

               Dodatkovým protokolom sa teda stanovuje zásada trestnosti týchto činov: pridanie sa k organizácii alebo skupine osôb na účely terorizmu (článok 2), absolvovanie výcviku na terorizmus (článok 3), cestovanie alebo pokus vycestovať do zahraničia na účely terorizmu (článok 4), poskytovanie alebo zhromažďovanie finančných prostriedkov na takéto cesty (článok 5) a organizovanie a uľahčenie takýchto ciest (článok 6). Cieľom článku 7 je napokon zlepšenie výmeny informácií tým, že tento článok zaväzuje zmluvné strany, aby určili kontaktné miesto na účely včasného poskytovania informácií a vybavovania žiadostí o informácie.

               Článok 2 sa považuje za dôležitý nástroj v oblasti účinného vyšetrovania a trestného stíhania osôb, ktoré prispievajú svojimi činnosťami k páchaniu teroristických trestných činov teroristických skupín.

               Článkom 3 sa stanovuje zásada trestnosti činov prípravnej povahy, t. j. absolvovanie výcviku na terorizmus, čím sa dopĺňa existujúci trestný čin poskytovania výcviku na terorizmus vymedzený v článku 7 dohovoru č. 196. Ustanovenie v článku 3 zároveň zvyšuje právnu istotu a účinnosť článkov 4 až 6 dodatkového protokolu tým, že stanovuje vymedzenie absolvovania výcviku na terorizmus, ktoré sa uvádza ako jeden z cieľov cestovania.

               Účelom článkov 4 až 6 je transpozícia ustanovení odseku 6 písm. a) až c) rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN 2178 (2014). Rozširuje sa nimi rozsah uplatňovania zásady trestnosti na iné činy prípravnej povahy nad rámec činov vymedzených dohovorom č. 196 (t. j. verejné nabádanie, poskytovanie výcviku a nábor na terorizmus).

               Ustanoveniami o intenzívnejšej výmene informácií/kontaktných miestach obsiahnutými v článku 7 sa v dodatkovom protokole reaguje na požiadavku stanovenú v ustanoveniach odseku 3 rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN 2178 (2014) týkajúcu sa posilnenia medzinárodnej spolupráce, konkrétne posilnením predchádzania cestovaniu do tretích krajín na účely páchania teroristických trestných činov alebo účasti na činnostiach výcviku na terorizmus a jeho vyšetrovania.

               Dodatkový protokol nadobudol účinnosť 1. júla 2017. K 11. júlu 2017 dodatkový protokol ratifikovali tri členské štáty a podpísalo ho 24 členských štátov EÚ
                  3
               . Európska únia podpísala dodatkový protokol 22. októbra 2015.

               3.DÔVODY NÁVRHU

               Hrozba terorizmu v posledných rokoch rastie a rýchlo sa vyvíja. Osoby označované ako „zahraniční teroristickí bojovníci“ cestujú do zahraničia na účely terorizmu. Vracajúci sa zahraniční teroristickí bojovníci predstavujú zvýšenú bezpečnostnú hrozbu pre všetky členské štáty. Zahraniční teroristickí bojovníci boli spojení s nedávnymi útokmi a plánovanými útokmi v niekoľkých členských štátoch. Únia a jej členské štáty navyše čelia zvýšeným hrozbám zo strany jednotlivcov, ktorých motivujú zahraničné teroristické skupiny alebo ktorí od týchto skupín dostávajú pokyny. Opatrenia proti terorizmu sa musia zintenzívniť nielen na vnútroštátnej, ale aj na celoeurópskej úrovni a mimo EÚ.

               Terorizmus má globálny charakter a predstavuje narastajúce ohrozenie základných práv, demokracie a zásad právneho štátu v Európe a na celom svete. Teroristické útoky sú nerozlišujúce. Obete terorizmu môžu pochádzať z ktorejkoľvek krajiny.

               Teroristické útoky spáchané v posledných rokoch v Európskej únii a inde na svete boli neprijateľným porušením zásad, ktoré sú základom demokratickej spoločnosti. V kontexte takýchto ustavičných hrozieb je Európska únia viac než inokedy povinná konať jednotne, podporovať a presadzovať zásady, ktoré sú dôvodom jej existencie.

               Cezhraničný charakter terorizmu vyžaduje intenzívnu medzinárodnú spoluprácu. Spoločné chápanie trestných činov súvisiacich so zahraničnými teroristickými bojovníkmi a trestných činov prípravnej povahy, ktoré môžu viesť k páchaniu teroristických trestných činov, prispeje k ďalšiemu zlepšeniu účinnosti mechanizmov trestného súdnictva a spolupráce na úrovni Únie a na medzinárodnej úrovni. Skutočnosť, že právne normy v tejto oblasti vrátane tých, ktoré sa uplatňujú v rámci EÚ, sú často odvodené z takých medzinárodných nástrojov, akým je dodatkový protokol, ďalej zdôrazňuje potrebu, aby Európska únia na medzinárodnej scéne vystupovala jednotne.

               Európska únia nakoniec prijala komplexný súbor právnych nástrojov na boj proti terorizmu, ktoré sú opísané nižšie. Ustanovenia obsiahnuté v týchto nástrojoch sa takmer úplne zhodujú s ustanoveniami dodatkového protokolu. Dodatkový protokol môže uvedené spoločné pravidlá ovplyvniť alebo zmeniť rozsah ich pôsobnosti.

               Prijatím smernice (EÚ) 2017/514 o boji proti terorizmu je Európska únia pripravená dokončiť svoj záväzok stať sa zmluvnou stranou dodatkového dohovoru prostredníctvom uzavretia uvedeného nástroja.

               4.PRÁVNE PRVKY NÁVRHU

               4.1.Právomoc Únie uzavrieť dodatkový protokol

               V článku 3 ods. 2 ZFEÚ sa stanovuje, že Únia má výlučnú právomoc „uzavrieť medzinárodnú dohodu, ... ak môžu byť uzavretím zmlúv dotknuté spoločné pravidlá alebo pozmenený rozsah ich pôsobnosti.“ Medzinárodnou dohodou môžu byť dotknuté spoločné pravidlá alebo pozmenený rozsah ich pôsobnosti, ak sa oblasť upravená dohodou prekrýva s právnymi predpismi Únie alebo ak je do veľkej miery upravená právnymi predpismi Únie
                  4
               .

               Únia už prijala opatrenia v oblasti upravenej dodatkovým protokolom vrátane ustanovení trestného práva hmotného, ako aj ustanovenia o intenzívnejšej výmene informácií. Právny rámec EÚ upravujúci trestné činy súvisiace s terorizmom je stanovený v smernici (EÚ) 2017/541/o boji proti terorizmu
                  5
               , ktorou sa nahrádza rámcové rozhodnutie Rady 2002/475/SVV o boji proti terorizmu so zreteľom na členské štáty viazané touto smernicou. Odôvodnenie 5 smernice sa týka osobitne rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN 2178 (2014) a dodatkového protokolu. V smernici sa stanovuje trestnoprávny rámec týkajúci sa všetkých trestných činov vymedzených v dodatkovom protokole a uvádzajú sa doplňujúce právne predpisy v oblasti sankcií, jurisdikcie a právnej zodpovednosti právnických osôb.

               Ustanovenia dodatkového protokolu týkajúce sa výmeny informácií upravuje rozhodnutie Rady 2005/671/SVV o výmene informácií a spolupráci v oblasti teroristických trestných činov
                  6
               , ktoré mení aj smernica (EÚ) 2017/541.

               K iným relevantným nástrojom Únie v tomto ohľade patrí najmä rámcové rozhodnutie Rady 2006/960/SVV z 18. decembra 2006 o zjednodušení výmeny informácií a spravodajských informácií medzi orgánmi presadzovania práva členských štátov Európskej únie
                  7
               , ako aj rozhodnutie Rady 2008/615/SVV z 23. júna 2008 o zintenzívnení cezhraničnej spolupráce, najmä v boji proti terorizmu a cezhraničnej trestnej činnosti (prümské rozhodnutie)
                  8
               . Týmito nástrojmi sa reguluje na jednej strane výmena informácií na účely vyšetrovania trestných činov v záležitostiach týkajúcich sa terorizmu a na druhej strane vytvorenie kontaktných miest na účely takejto výmeny informácií. Predovšetkým Europol
                  9
                podporuje policajnú spoluprácu medzi členskými štátmi a medzi členskými štátmi a tretími krajinami s cieľom primerane reagovať na fenomén zahraničných teroristických bojovníkov.

               Oblasť upravená dodatkovým protokolom sa prekrýva s právnymi predpismi Únie a v každom prípade je do veľkej miery upravená právnymi predpismi Únie. Uzavretím dodatkového protokolu môžu byť preto „dotknuté spoločné pravidlá alebo pozmenený rozsah ich pôsobnosti“ v zmysle článku3 ods. 2 ZFEÚ. Vzhľadom na to má Únia výlučnú právomoc uzavrieť dodatkový protokol.

               4.2.Právny základ navrhovaného rozhodnutia

               Voľba právneho základu v prípade opatrenia EÚ musí byť založená na objektívnych prvkoch, ktoré môžu byť súdne preskúmané, medzi tieto prvky patrí cieľ a obsah predmetného opatrenia
                  10
               . Ak z preskúmania opatrenia Európskej únie vyplynie, že má dvojaký účel alebo dva komponenty, a ak sa jeden z nich dá určiť za hlavný alebo prevažujúci účel alebo komponent, kým druhý je len vedľajší, opatrenie sa musí zakladať len na jednom právnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje tento hlavný alebo prevažujúci účel alebo komponent.

               Hlavným účelom dodatkového protokolu je stanoviť trestné činy súvisiace s terorizmom, v prípade ktorých prináleží Únii právomoc na základe článku 83 ods. 1 ZFEÚ. Hmotnoprávnym základom podpisu dodatkového protokolu je preto článok 83 ods. 1 ZFEÚ. Článkom 7 o posilnenej výmene informácií prostredníctvom určenia kontaktných miest sa uľahčuje odhaľovanie cestujúcich osôb alebo osôb pokúšajúcich sa o vycestovanie, predchádzanie takémuto cestovaniu a jeho vyšetrovanie, a tým sa posilňuje praktické vykonávanie článku 4 dodatkového protokolu. Jeho povaha je preto doplnková.

               Smernica o boji proti terorizmu, ktorej hlavným cieľom je stanoviť minimálne pravidlá týkajúce sa vymedzenia teroristických trestných činov a trestných činov súvisiacich s terorizmom a sankcií za tieto trestné činy, bola takisto prijatá na základe článku 83 ods. 1 ZFEÚ. Obsahuje aj ustanovenia na zlepšenie výmeny informácií, ako aj na podporu a ochranu obetí terorizmu.

               Rada podľa článku 218 ods. 6 ZFEÚ na návrh vyjednávača prijme rozhodnutie o uzavretí dohody. V článku 218 ods. 6 písm. a) ZFEÚ sa stanovuje, že ak sa dohoda týka oblastí, na ktoré sa uplatňuje riadny legislatívny postup, Rada prijme rozhodnutie o uzavretí dohody po získaní súhlasu Európskeho parlamentu.

               Dodatkovým protokolom sa upravujú oblasti, na ktoré sa vzťahuje riadny legislatívny postup, najmä stanovenie minimálnych pravidiel týkajúcich sa vymedzenia trestných činov v oblasti terorizmu (článok 83 ods. 1 ZFEÚ), kde sa vyžaduje súhlas Európskeho parlamentu. Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 6 písm. a) ZFEÚ.

               4.3.Kontaktné miesto na výmenu informácií

               Podľa článku 7 protokolu majú strany určiť kontaktné miesto na výmenu informácií o zahraničných teroristických bojovníkoch, ktoré bude k dispozícii 24 hodín denne, 7 dní v týždni. Ako kontaktné miesto sa podľa podmienok stanovených v nariadení (EÚ) 2016/794 o vzťahoch s partnermi a o prenose a výmene osobných údajov navrhuje určiť Europol.

               4.4.Územná pôsobnosť

               Dodatkový protokol podpísaný a napokon uzavretý Európskou úniou je v súlade s protokolom č. 22 pripojeným k Zmluve o Európskej únii záväzný pre všetky členské štáty EÚ s výnimkou Dánska a uplatňuje sa vo všetkých členských štátoch EÚ s výnimkou Dánska. Dodatkový protokol podpísaný a napokon uzavretý Európskou úniou je v súlade s protokolom č. 21 pripojeným k Zmluve o Európskej únii pre Spojené kráľovstvo záväzný a uplatňuje sa v ňom iba vtedy, keď tento členský štát oznámi Rade svoje želanie zúčastniť sa na prijímaní a uplatňovaní tohto nástroja. Írsko je viazané rámcovým rozhodnutím 2002/475/SVV, a preto sa zúčastňuje na prijímaní tohto rozhodnutia.

               2017/0266 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o uzavretí v mene Európskej únie Dodatkového protokolu k Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 217)

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 83 ods. 1 v spojení s jej článkom 218 ods. 6 písm. a),

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu,

               keďže:

               (1)V súlade s rozhodnutím Rady (EÚ) 2015/1914 z 18. septembra 2015
                  11
                bol dodatkový protokol k Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 196) (ďalej len „dodatkový protokol“) podpísaný 22. októbra 2015 s výhradou jeho uzavretia.

               (2)V článku 10 dodatkového protokolu sa stanovuje, že dodatkový protokol je otvorený na schválenie zo strany Európskej únie.

               (3)Únia už prijala opatrenia v rôznych oblastiach upravených dodatkovým protokolom.

               (4)V dodatkovom protokole sa požaduje, aby zmluvné strany určili kontaktné miesto na výmenu informácií o osobách cestujúcich na účely terorizmu.

               (5)Írsko je viazané rámcovým rozhodnutím Rady 2002/475/SVV
                  12
               , a preto sa zúčastňuje na prijímaní tohto rozhodnutia.

               (6)[V súlade s článkom 3 protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, Spojené kráľovstvo oznámilo želanie zúčastniť sa na prijímaní a uplatňovaní tohto rozhodnutia.
                  ALEBO
                  V súlade s článkami 1 a 2 protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje na prijímaní tohto rozhodnutia a nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.]

               (7)V súlade s článkami 1 a 2 protokolu (č. 22) o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijímaní tohto rozhodnutia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

               (8)Dodatkový protokol by sa preto mal schváliť v mene Európskej únie,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Týmto sa v mene Európskej únie schvaľuje Dodatkový protokol k Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 196).

               Text dodatkového protokolu je pripojený k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 2

               Ako kontaktné miesto stanovené v článku 7 dodatkového protokolu a v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/794 je určená Agentúra Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva (Europol)
                  13
               .

               Článok 3

               Predseda Rady určí osobu oprávnenú uložiť v mene Európskej únie schvaľovaciu listinu stanovenú v článku 10 dodatkového protokolu s cieľom vyjadriť súhlas Európskej únie s tým, že bude týmto protokolom viazaná.

               Článok 4

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť po jeho prijatí
                  14
               .

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1913 z 18. septembra 2015 o podpise Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 196) v mene Európskej únie (Ú. v. EÚ L 280, 24.10.2015, s. 22) a rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1914 z 18. septembra 2015 o podpise Dodatkového protokolu k Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 196) v mene Európskej únie (Ú. v. EÚ L 280, 24.10.2015, s. 24).

                     (2)
                  Pozri článok 10 dodatkového protokolu.

                     (3)
                  Úrad pre zmluvy Rady Európy,
                  Tabuľka štátov, ktoré podpísali a ratifikovali zmluvu č. 217
                  , stav k 29. augustu 2017.

                     (4)
                  Vec 22/70 Komisia/Rada, Zb. 1971, s. 263 a Stanovisko 3/15 zo 14. februára 2017 (Marrákešská zmluva).

                     (5)
                  Smernica (EÚ) 2017/541 o boji proti terorizmu, ktorou sa nahrádza rámcové rozhodnutie Rady 2002/475/SVV a mení rozhodnutie Rady 2005/671/SVV, (Ú. v. EÚ L 88, 31.3.2017, s. 6).

                     (6)
                  Ú. v. EÚ L 253, 29.9.2005, s. 22.

                     (7)
                  Ú. v. EÚ L 386, 29.12.2006, s. 89.

                     (8)
                  Ú. v. EÚ L 210, 6.6.2008, s. 1.

                     (9)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/794 z 11. mája 2016 o Agentúre Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva (Europol), ktorým sa nahrádzajú a zrušujú rozhodnutia Rady 2009/371/SVV, 2009/934/SVV, 2009/935/SVV, 2009/936/SVV a 2009/968/SVV (Ú. v. EÚ L 135, 24.5.2016, s. 53).

                     (10)
                  Vec C-377/12, Komisia/Rada, bod 34.

                     (11)
                  Rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1914 z 18. septembra 2015 (Ú. v. EÚ L 280, 24.10.2015, s. 22).

                     (12)
                  Rámcové rozhodnutie Rady 2002/475/SVV z 13. júna 2002 o boji proti terorizmu (Ú. v. ES L 164, 22.6.2002, s. 3).

                     (13)
                  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/794 z 11. mája 2016 o Agentúre Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva (Europol), ktorým sa nahrádzajú a zrušujú rozhodnutia Rady 2009/371/SVV, 2009/934/SVV, 2009/935/SVV, 2009/936/SVV a 2009/968/SVV (Ú. v. EÚ L 135, 24.5.2016, s. 53).

                     (14)
                  Dátum nadobudnutia platnosti dodatkového protokolu pre Európsku úniu uverejní Generálny sekretariát Rady v Úradnom vestníku Európskej únie.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli18. 10. 2017
            COM(2017) 607 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o uzavretí Dodatkového protokolu v mene Európskej únie, ktorým sa dopĺňa Dohovor Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 217)

               PRÍLOHA

               k

               návrhu rozhodnutia Rady

               o uzavretí Dodatkového protokolu v mene Európskej únie, ktorým sa dopĺňa Dohovor Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 217)

               28. plenárne zasadnutie

               V Štrasburgu (Francúzsko) 8. – 10. apríla 2015

               Členské štáty Rady Európy a ostatné zmluvné strany Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu (CETS č. 196), signatári tohto protokolu,

               uvedomujúc si, že cieľom Rady Európy je dosiahnutie väčšej jednoty medzi jej členmi,

               želajúc si ďalej posilniť úsilie zamerané na predchádzanie a potláčanie terorizmu vo všetkých jeho formách, a to v Európe i na celosvetovej úrovni, pri súčasnom dodržiavaní ľudských práv a zásad právneho štátu,

               pripomínajúc ľudské práva a základné slobody, ktoré sú zakotvené najmä v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ETS č. 5) a v jeho protokoloch, ako aj v Medzinárodnom pakte o občianskych a politických právach,

               vyjadrujúc vážne znepokojenie nad hrozbou, ktorú predstavujú osoby, ktoré cestujú do zahraničia na účely páchania alebo podpory páchania teroristických činov alebo účasti na nich, alebo na účely poskytovania alebo absolvovania výcviku na terorizmus na území iného štátu,

               so zreteľom na rezolúciu č. 2178 (2014), ktorú prijala Bezpečnostná rada OSN na svojom 7272. zasadnutí 24. septembra 2014, a najmä na jej body 4 až 6,

               berúc do úvahy, že je vhodné Dohovor Rady Európy o predchádzaní terorizmu v určitých ohľadoch doplniť,

               sa dohodli takto:

               Článok 1 – Účel

               Účelom tohto protokolu je doplniť ustanovenia Dohovoru Rady Európy o predchádzaní terorizmu, ktorý bol otvorený na podpis vo Varšave 16. mája 2005 (ďalej len „dohovor“), pokiaľ ide o stanovenie zásady trestnosti činov uvedených v článkoch 2 až 6 tohto protokolu, a tým posilniť úsilie strán pri predchádzaní terorizmu a jeho negatívnym účinkom na úplné uplatňovanie ľudských práv, najmä práva na život, prijímaním opatrení na vnútroštátnej úrovni a prostredníctvom medzinárodnej spolupráce s náležitým ohľadom na existujúce platné dvojstranné alebo mnohostranné zmluvy alebo dohody medzi zmluvnými stranami.

               Článok 2 – Pridanie sa k organizácii alebo skupine osôb na účely terorizmu

               1.Na účely tohto protokolu „pridanie sa k organizácii alebo skupine osôb na účely terorizmu“ je zapojenie sa do činnosti organizácie alebo skupiny osôb na účely spáchania alebo podieľania sa na spáchaní jedného teroristického činu alebo viacerých teroristických činov organizáciou alebo skupinou osôb.

               2.Každá zmluvná strana prijme opatrenia potrebné na stanovenie „pridania sa k organizácii alebo skupine osôb na účely terorizmu“, ako je vymedzené v odseku 1, za trestný čin podľa jej vnútroštátneho právneho poriadku, ak je páchaný protiprávne a úmyselne.

               Článok 3 – Absolvovanie výcviku na terorizmus

               1.Na účely tohto protokolu „absolvovanie výcviku na terorizmus“ je získavanie inštrukcií vrátane znalostí alebo praktických zručností od inej osoby týkajúcich sa výroby alebo použitia výbušnín, strelných zbraní alebo iných zbraní, alebo škodlivých či nebezpečných látok, alebo týkajúcich sa iných osobitných metód alebo techník na účely vykonávania alebo podieľania sa na spáchaní teroristického trestného činu.

               2.Každá zmluvná strana prijme opatrenia potrebné na stanovenie „absolvovania výcviku na terorizmus“, ako je vymedzené v odseku 1, za trestný čin podľa jej vnútroštátneho právneho poriadku, ak je spáchaný protiprávne a úmyselne.

               Článok 4 – Cestovanie do zahraničia na účely terorizmu

               1.Na účely tohto protokolu „cestovanie do zahraničia na účely terorizmu“ je cestovanie do štátu, ktorý nie je štátom štátnej príslušnosti ani pobytu cestujúceho, na účely páchania teroristických činov, podpory páchania teroristických činov alebo účasti na nich, alebo na účely poskytovania alebo absolvovania výcviku na terorizmus na území iného štátu.

               2.Každá zmluvná strana prijme opatrenia potrebné na stanovenie „cestovania do zahraničia na účely terorizmu“, ako je vymedzené v odseku 1, z jej územia alebo jej štátnymi príslušníkmi, za trestný čin podľa jej vnútroštátneho právneho poriadku, ak je spáchaný protiprávne a úmyselne. Každá zmluvná strana môže pritom stanoviť podmienky požadované podľa jej ústavných zásad a v súlade s týmito zásadami.

               3.Každá zmluvná strana v súlade so svojím vnútroštátnym právnym poriadkom prijme aj opatrenia potrebné na stanovenie pokusu trestného činu za trestný čin vo vzťahu k trestným činom stanoveným v tomto článku.

               Článok 5 – Financovanie cestovania do zahraničia na účely terorizmu

               1.Na účely tohto protokolu „financovanie cestovania do zahraničia na účely terorizmu“ je poskytovanie alebo zhromažďovanie, akýmkoľvek spôsobom, priamo alebo nepriamo, finančných prostriedkov úplne alebo čiastočne umožňujúcich akejkoľvek osobe cestovanie do zahraničia na účely terorizmu, ako je vymedzené v článku 4 ods. 1 tohto protokolu, s vedomím, že finančné prostriedky sú úplne alebo čiastočne určené na tento účel.

               2.Každá zmluvná strana prijme opatrenia potrebné na stanovenie „financovania cestovania do zahraničia na účely terorizmu“, ako je vymedzené v odseku 1, za trestný čin podľa jej vnútroštátneho právneho poriadku, ak je páchaný protiprávne a úmyselne.

               Článok 6 – Organizovanie alebo iné uľahčenie cestovania do zahraničia na účely terorizmu

               1.Na účely tohto protokolu „organizovanie alebo iné uľahčenie cestovania do zahraničia na účely terorizmu“ je akékoľvek konanie s cieľom zorganizovať alebo uľahčiť akejkoľvek osobe cestovanie do zahraničia na účely terorizmu, ako je vymedzené v článku 4 ods. 1 tohto protokolu, s vedomím, že takto poskytnutá pomoc je na účely terorizmu.

               2.Každá zmluvná strana prijme opatrenia potrebné na stanovenie „organizovania alebo iného uľahčenia cestovania do zahraničia na účely terorizmu“, ako je vymedzené v odseku 1, za trestný čin podľa jej vnútroštátneho právneho poriadku, ak je páchaný protiprávne a úmyselne.

               Článok 7 – Výmena informácií

               1.Bez toho, aby bol dotknutý článok 3 odsek 2 písm. a) dohovoru, každá zmluvná strana prijme v súlade so svojimi vnútroštátnymi právnymi predpismi a s existujúcimi medzinárodnými záväzkami opatrenia potrebné na posilnenie včasnej výmeny všetkých dostupných relevantných informácií medzi zmluvnými stranami týkajúcich sa osôb cestujúcich do zahraničia na účely terorizmu, v zmysle vymedzenia v článku 4. Na tento účel každá zmluvná strana určí kontaktné miesto, ktoré bude k dispozícii 24 hodín denne, sedem dní v týždni.

               2.Zmluvná strana môže podľa odseku 1 určiť už existujúce kontaktné miesto.

               3.Kontaktné miesto zmluvnej strany musí byť schopné urýchlene komunikovať s kontaktným miestom inej zmluvnej strany.

               Článok 8 – Podmienky a záruky

               1.Každá zmluvná strana zabezpečí, aby sa vykonávanie tohto protokolu vrátane zavedenia, vykonávania a uplatňovania zásady trestnosti podľa článkov 2 až 6 uskutočňovalo pri dodržiavaní ľudských práv, najmä práva na slobodu pohybu, slobodu prejavu, slobodu združovania a slobodu vierovyznania, ako je to uvedené v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd, Medzinárodnom pakte o občianskych a politických právach a iných záväzkoch podľa medzinárodného práva, ak sú pre zmluvnú stranu platné.

               2.Zavedenie, vykonávanie a uplatňovanie zásady trestnosti podľa článkov 2 až 6 tohto protokolu by malo ďalej podliehať zásade proporcionality s prihliadnutím na legitímne sledované ciele a na ich potrebu v demokratickej spoločnosti a malo by vylúčiť každú formu svojvôle alebo diskriminačného či rasistického zaobchádzania.

               Článok 9 – Vzťah medzi týmto protokolom a dohovorom

               Slová a pojmy uvedené v tomto protokole sa vykladajú v zmysle Dohovoru. Medzi zmluvnými stranami sa všetky ustanovenia dohovoru uplatňujú primerane, s výnimkou článku 9.

               Článok 10 – Podpis a nadobudnutie platnosti

               1.Tento protokol je otvorený na podpis signatárom dohovoru. Podlieha ratifikácii, prijatiu alebo schváleniu. Signatár nemôže ratifikovať, prijať alebo schváliť tento protokol, pokiaľ predtým neratifikoval, neprijal alebo neschválil dohovor, alebo ak tak nerobí súbežne. Ratifikačné listiny, listiny o prijatí alebo schválení sa uložia u generálneho tajomníka Rady Európy.

               2.Tento protokol nadobúda platnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov od uloženia šiestej ratifikačnej listiny, listiny o prijatí alebo schválení, z toho aspoň štyroch členských štátov Rady Európy.

               3.Pre každý signatársky štát, ktorý následne uloží svoju ratifikačnú listinu, listinu o prijatí alebo schválení, nadobúda tento protokol platnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov odo dňa uloženia ratifikačnej listiny, listiny o prijatí alebo schválení.

               Článok 11 – Pristúpenie k protokolu

               1.Po nadobudnutí platnosti tohto protokolu môže každý štát, ktorý pristúpil k dohovoru, pristúpiť aj k tomuto protokolu alebo tak urobiť súbežne.

               2.Pre každý štát pristupujúci k protokolu podľa odseku 1 protokol nadobúda platnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov odo dňa uloženia listiny o prístupe u generálneho tajomníka Rady Európy.

               Článok 12 – Územná pôsobnosť

               1.Každý štát alebo Európska únia môže v čase podpisu alebo pri uložení svojich ratifikačných listín, listín o prijatí, schválení alebo prístupe vymedziť územie alebo územia, na ktoré sa uplatňovanie tohto protokolu vzťahuje.

               2.Každá zmluvná strana môže kedykoľvek neskôr vyhlásením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy rozšíriť pôsobnosť tohto protokolu na akékoľvek iné územie uvedené v tomto vyhlásení. Vo vzťahu k tomuto územiu protokol nadobúda platnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov odo dňa prijatia tohto vyhlásenia generálnym tajomníkom Rady Európy.

               3.Vyhlásenia vydané podľa predchádzajúcich dvoch odsekov možno vo vzťahu k akémukoľvek územiu odvolať oznámením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy. Toto odvolanie nadobúda účinnosť prvým dňom mesiaca po uplynutí obdobia troch mesiacov odo dňa prijatia tohto oznámenia generálnym tajomníkom Rady Európy.

               Článok 13 – Vypovedanie

               1.Každá zmluvná strana môže kedykoľvek vypovedať tento protokol oznámením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy.

               2.Vypovedanie nadobúda účinnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov odo dňa prijatia oznámenia generálnym tajomníkom Rady Európy.

               3.Vypovedanie dohovoru má automaticky za následok vypovedanie tohto protokolu.

               Článok 14 - Oznamovanie

               Generálny tajomník Rady Európy informuje členské štáty Rady Európy, Európsku úniu, nečlenské štáty, ktoré sa zúčastňovali na vypracovaní tohto protokolu, ako aj každý štát, ktorý pristúpil alebo bol prizvaný pristúpiť k tomuto dohovoru, o:

               a)
                     každom podpise;

               b)
                     uložení každej ratifikačnej listiny, listiny o prijatí, schválení alebo prístupe;

               c)
                     každom dátume nadobudnutia platnosti tohto protokolu podľa článkov 10 a 11;

               d)
                     každom inom úkone, vyhlásení, oznámení alebo informovaní vzťahujúcom sa na tento protokol.

               Na dôkaz toho podpísaní, riadne na to splnomocnení, podpísali tento protokol.

               V ... ... ... 2015 v anglickom a vo francúzskom jazyku, pričom obe znenia majú rovnakú platnosť, v jednom vyhotovení, ktoré bude uložené v archíve Rady Európy. Generálny tajomník Rady Európy odovzdá overené kópie všetkým členským štátom Rady Európy, Európskej únii, nečlenským štátom, ktoré sa zúčastňovali na vypracovaní tohto protokolu, a štátom, ktoré bol prizvané, aby k nemu pristúpili.


				|

		52014PC0161

			Návrh ROZHODNUTIE RADY o pozícii, ktorú má Európska únia zaujať na 103. zasadnutí Medzinárodnej konferencie práce o zmenách kódexu Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave /* COM/2014/0161 final - 2014/0088 (NLE) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Cieľom tohto návrhu je stanoviť
pozíciu Únie k zmenám kódexu Dohovoru o pracovných normách v námornej
doprave z roku 2006, pokiaľ ide o zodpovednosť vlastníkov
lodí v súvislosti s a) nárokom na náhradu škody v prípade smrti
alebo osobnej ujmy a b) zanechaním posádky bez finančných prostriedkov
a náležitej starostlivosti.
Zmeny kódexu Dohovoru Medzinárodnej
organizácie práce (ILO) o pracovných normách v námornej doprave (MLC)
z roku 2006 (ďalej len „Dohovor o pracovných normách
v námornej doprave“, „dohovor“ alebo „dohovor MLC“) sú na programe prvého
zasadnutia osobitného tripartitného výboru (ďalej len „výbor“).
V dohovore MLC sa stanovujú minimálne pracovné
normy a životné podmienky pre všetkých námorníkov pracujúcich na lodiach
plaviacich sa pod vlajkami krajín, ktoré tento dohovor ratifikovali[1]. Zmeny, ktoré má výbor
prerokovať, sa vzťahujú na kódex dohovoru MLC, ktorý sa týka spôsobu,
akým sa články a predpisy dohovoru MLC vykonávajú a v ktorom sa
nachádzajú normy a aj usmernenia[2].
1.1.        Zváženie a prípadné
prijatie zmien kódexu Dohovoru o pracovných normách v námornej
doprave na prvom zasadnutí osobitného tripartitného výboru 7. až 11. apríla
2014
Úlohou výboru je zvážiť návrhy na zmeny
kódexu dohovoru MLC v súlade s článkom XV dohovoru MLC. Správna
rada ILO zriadila tento výbor na svojom 318. zasadnutí v júni 2013. Na
svojom 319. zasadnutí v októbri 2013 sa ďalej rozhodla zvolať
prvé zasadnutie tohto výboru v Ženeve od 7. do 11. apríla 2014 a prijala
jeho program, ktorý zahŕňa aj „zváženie návrhov na zmeny kódexu
Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006
(dohovor MLC, 2006)“.
Na zasadnutí spoločnej ad hoc pracovnej
skupiny odborníkov ILO/IMO[3]
o zodpovednosti a náhrade škody, ktoré sa konalo v roku 2009[4] v dôsledku
uznesenia prijatého 94. (námorným) zasadnutím Medzinárodnej konferencie práce,
keď sa prijal dohovor MLC[5],
sa identifikovali dve záležitosti týkajúce sa budúcich zmien kódexu:
zodpovednosť vlastníkov lodí v súvislosti s nárokom na náhradu
škody v prípade smrti či osobnej ujmy námorníkov a zanechanie
posádky bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti. Tieto
dve záležitosti ďalej identifikoval prípravný výbor zriadený v roku
2010 správnou radou ILO ako naliehavé záležitosti, ktoré je potrebné zvážiť
na prvom zasadnutí výboru.
V tejto súvislosti skupina vlastníkov lodí
a skupina námorníkov spoločne predložili dva súbory návrhov na zmeny
kódexu dohovoru MLC na zasadnutí výboru v októbri 2013 v súlade
s odsekom 2 článku XV dohovoru MLC[6].
Podľa zjednodušeného postupu zmeny kódexu
dohovoru MLC stanoveného podľa odseku 3 článku XV dohovoru MLC
v októbri 2013 oznámil generálny riaditeľ ILO návrh na zmeny všetkým
členským štátom ILO a ich vyzval k tomu, aby predložili svoje
pripomienky a návrhy[7].
Návrhy na zmeny sa potom v decembri 2013 sprístupnili Európskej únii[8].
Na zasadnutí výboru v apríli 2014 sa majú
zvážiť tieto dva súbory návrhov na zmeny. Na prijatie týchto zmien výborom
je potrebné, aby sa zasadnutia zúčastnila polovica členov, ktorí ratifikovali
dohovor MLC, a väčšina dvoch tretín členov výboru
zahŕňajúca hlasy polovice všetkých volebných hlasov vlád, vlastníkov
lodí a námorníkov.
1.2.        Možné schválenie zmien kódexu
Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave na 103. zasadnutí
Medzinárodnej konferencie práce 28. mája až 12. júna 2014 a ich
nadobudnutie účinnosti
Po schválení výborom zmeny kódexu dohovoru MLC
schvaľuje Medzinárodná konferencia práce dvoma tretinami odovzdaných
hlasov prítomných delegátov a predkladajú sa na zváženie členom ILO,
ktorí ratifikovali dohovor MLC. Očakáva sa, že sa táto úloha zverí 103.
zasadnutiu Medzinárodnej konferencie práce, ktoré sa má konať 28. mája až
12. júna 2014.
Zmeny schválené podľa tohto postupu nadobudnú
účinnosť v lehote, ktorá je zvyčajne dva roky, pokiaľ
podstatný podiel ratifikujúcich členov[9]
formálne nevyjadril svoj nesúhlas s týmito zmenami.
1.3.        Súhlas s navrhovanými
zmenami kódexu Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave,
ktoré sú predmetom zasadnutí Medzinárodnej organizácie práce v roku 2014
Dva súbory návrhov na zmeny kódexu dohovoru MLC,
ktoré sú predmetom zasadnutí ILO v roku 2014, sa týkajú noriem
(časť A) a usmernení (časť B) kódexu dohovoru MLC
súvisiacich s predpisom 2.5 o repatriácii v hlave 2 o podmienkach
zamestnania a predpisom 4.2 o zodpovednosti vlastníkov lodí
v hlave 4 o ochrane zdravia, zdravotnej starostlivosti, dobrých
životných podmienkach a ochrane sociálneho zabezpečenia[10].
Návrh podľa predpisu 2.5 s názvom
Repatriácia (pozri prílohu) sa týka zanechania posádky bez finančných
prostriedkov a náležitej starostlivosti. K takémuto zanechaniu dochádza
vtedy, keď vlastník lode nie je schopný uhrádzať náklady na
repatriáciu námorníka alebo nechal námorníka bez potrebnej starostlivosti
a podpory alebo inak jednostranne rozviazal svoje záväzky voči
námorníkovi vrátane nevyplatenia zmluvného platu za obdobie minimálne dvoch
mesiacov. V navrhovaných zmenách sa stanovujú požiadavky na rýchly
a účinný systém finančného zabezpečenia, ktorým sa má
pomôcť zamestnaným alebo najatým, či pracujúcim námorníkom
v akejkoľvek funkcii na lodi plaviacej sa pod vlajkou členského
štátu v prípade zanechania bez finančných prostriedkov
a náležitej starostlivosti. Tento systém sa týka nevyplatených miezd
a iných nárokov až do štyroch mesiacov, nákladov na repatriáciu, potrebnú
starostlivosť vrátane primeranej stravy, oblečenia, ubytovania,
potrebnej zdravotnej starostlivosti a iných primeraných nákladov či
poplatkov, ktoré vzniknú v dôsledku ich zanechania bez finančných
prostriedkov a náležitej starostlivosti. Podľa návrhu každý člen
bude ďalej vyžadovať, aby lode, ktoré sa plavia pod jeho vlajkou,
zabezpečili listinný dôkaz o finančnom zabezpečení, ktorý
vydáva poskytovateľ finančného zabezpečenia. Navrhované
usmernenia sa vzťahujú na okamžitú pomoc v prípade, že je potrebný
čas na kontrolu platnosti niektorých aspektov požiadavky námorníka a
na podrobnosti o dôkaze finančného zabezpečenia.
Návrh podľa 4.2 „Zodpovednosť vlastníkov
lodí“ (pozri prílohu) sa týka náhrady škody v prípade smrti či
dlhodobej pracovnej neschopnosti v dôsledku pracovného úrazu, choroby
z povolania alebo pracovného rizika. Stanovujú sa v ňom
minimálne požiadavky na systém finančného zabezpečenia, ktorým sa
zaistí náhrada škody, pokiaľ ide o zmluvné nároky, vymedzené ako
nároky, ktoré sa vzťahujú na chorobu, pracovný úraz alebo smrť, ku
ktorým dôjde, keď námorník slúži podľa pracovnej dohody alebo
v dôsledku zamestnania podľa tejto dohody. Musia byť zavedené
účinné opatrenia, prostredníctvom ktorých je možné prijať, vykonávať
a nezaujato riešiť zmluvné nároky na náhradu škody prostredníctvom
rýchlych a spravodlivých postupov. Nemalo by dochádzať
k oneskoreniam, žiadnemu nátlaku prijať vyplatenie nižšej mzdy, ktorá
je dohodnutá v zmluve, a k predbežným vyplateniam v prípadoch,
keď je zložité posúdiť konečnú náhradu škody. Okrem toho by
nemali byť dotknuté iné zákonné práva; ujma sa kompenzuje výhodami.
Podľa návrhu bude každý člen ďalej vyžadovať, aby lode,
ktoré sa plavia pod jeho vlajkou, zabezpečovali listinné dôkazy o finančnom
zabezpečení, alebo aby vlastník lode oznámil vlajkovému štátu
a námorníkom, ak je toto zabezpečenie zrušené. Navrhované usmernenia
sa týkajú podrobností o dôkazoch finančného zabezpečenia
a obsahujú modelové formuláre prijatia a zrušenia záväzku
v prípade vyplatenia zmluvných nárokov.
1.4.        Právne predpisy Únie
v oblasti zmien kódexu Dohovoru o pracovných normách v námornej
doprave, ktoré sú predmetom zasadnutia Medzinárodnej organizácie práce
v roku 2014
Na navrhované zmeny kódexu dohovoru MLC sa do
veľkej miery vzťahujú právomoci, ktoré boli zmluvami prenesené na
Úniu. Okrem toho sa mnohé časti zmien týkajú oblastí právnych predpisov
Únie, v ktorých sa stupeň regulácie na úrovni EÚ už dostal do
pokročilej fázy. Rozhodnutím Rady 2007/431/ES zo 7. júna 2007 sa okrem
toho povolilo členským štátom ratifikovať dohovor MLC v záujme
Únie.
Navrhované zmeny dohovoru MLC sa zameriavajú na
otázky, ktoré sa riešili v smernici 2009/13/ES, ktorou sa vykonáva Dohoda
uzavretá Združením vlastníkov lodí Európskeho spoločenstva (ECSA)
a Európskou federáciou pracovníkov v doprave (ETF) o Dohovore
o pracovných normách v námornej doprave a ktorou sa mení
a dopĺňa smernica 1999/63/ES. Touto smernicou sa začleňujú
príslušné ustanovenia dohovoru MLC do právnych predpisov EÚ, a to
stanovením minimálnych požiadaviek v príslušných oblastiach na základe
dohody medzi európskymi sociálnymi partnermi tohto odvetvia podľa
ustanovení zmluvy v oblasti sociálnej politiky[11].
Hoci sa v smernici 2009/13/ES „zanechanie
posádky bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti“ ako
také neuvádza, je zahrnuté do jej normy A 2.5, v ktorej sa stanovuje, že
„každý členský štát zabezpečí, aby mali námorníci na námorných
lodiach plaviacich sa pod jeho vlajkou nárok na repatriáciu (...), keď námorníci
už nie sú schopní plniť si povinnosti vyplývajúce z ich pracovnej
zmluvy alebo ak sa od nich nedá očakávať, že ich splnia za osobitných
okolností“. Podobne platí, aj pokiaľ ide o zodpovednosť
vlastníkov lodí. V norme A 4.2 sa stanovuje, že „každý členský štát
prijme zákony a iné právne predpisy, v ktorých sa vyžaduje, aby
vlastníci lodí, ktoré sa plavia pod jeho vlajkou, niesli zodpovednosť za
ochranu zdravia a zdravotnú starostlivosť pre všetkých námorníkov
pracujúcich na palube takýchto lodí v súlade s týmito minimálnymi
normami: (...) vlastníci lodí poskytnú finančné zabezpečenie
s cieľom zaistiť náhradu škody v prípade smrti alebo
dlhodobej pracovnej neschopnosti námorníkov v dôsledku pracovného úrazu, choroby
z povolania alebo pracovného rizika podľa vnútroštátneho práva,
pracovnej zmluvy námorníka alebo kolektívnej dohody“. V oboch prípadoch by
sa zmenami dohovoru MLC zaviedli osobitné požiadavky na systémy finančného
zabezpečenia a predkladania listinných dôkazov v týchto
oblastiach.
Takisto je nutné poznamenať, že
v záverečných ustanoveniach dohody uzatvorenej Združením vlastníkov
lodí Európskeho spoločenstva (ECSA) a Európskou federáciou
pracovníkov v doprave (ETF) o Dohovore o pracovných normách v námornej
doprave, ktorá sa vykonáva smernicou 2009/13/ES, sa stanovuje, že
v nadväznosti na všetky zmeny ustanovení Dohovoru o pracovných
normách v námornej doprave, a ak to vyžaduje ktorákoľvek zo
strán tejto dohody, preskúma sa uplatňovanie tejto dohody.
Presadzovanie navrhovaných zmien dohovoru MLC
zahŕňa oblasti dopravy[12]:
smernica 2009/16/ES o štátnej prístavnej kontrole, ktorá bola zmenená
smernicou 2013/38/EÚ s cieľom začleniť dohovor MLC
k dohovorom, ako sú SOLAS[13],
MARPOL[14]
a STCW[15],
ako aj smernica 2013/54/EÚ z 20. novembra 2013 o vlajkovom štáte, ktorou
sa presadzuje príloha k smernici 2009/13/ES. Smernica 2009/16/ES sa
vzťahuje na všetky lode, ktoré zastavujú v prístavoch EÚ, bez
ohľadu na štátnu príslušnosť námorníkov, a cieľom smernice
2013/54/EÚ je zabezpečiť, aby všetky štáty plnili svoje zodpovednosti
vlajkového štátu v súvislosti so smernicou 2009/13/ES, ako aj s prílohou k
nej, a vzťahuje sa na všetkých námorníkov na lodiach označených
vlajkou EÚ. Zabezpečovanie listinných dôkazov
začlenené do návrhov na zmeny je uvedené najmä v smernici 2009/16/ES
v znení zmien.
Navrhované návrhy na zmeny sa ďalej týkajú
aspektov oblasti sociálnej politiky[16],
kde sú stanovené minimálne požiadavky najmä v oblasti ochrany zdravia
a bezpečnosti pri práci v smernici 89/391/EHS o zavádzaní
opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia
pracovníkov pri práci.
Okrem toho sa plánované zmeny týkajú koordinácie
sociálneho zabezpečenia, ktoré sa rieši v nariadení (ES) č.
883/2004 a vykonávacom nariadení (ES) č. 987/2009, pokiaľ ide
o štátnych príslušníkov EÚ, nariadení (EÚ) č. 1231/2010[17], pokiaľ ide o štátnych príslušníkov tretích krajín
s riadnym pobytom v EÚ, ich členov rodiny a pozostalých
v cezhraničných prípadoch. Tieto nariadenia boli prijaté
v oblastiach voľného pohybu pracovníkov a prisťahovalectva[18].
Navrhované zmeny sa môžu týkať právnych
predpisov EÚ v oblastiach justičnej spolupráce
v občianskych veciach, najmä nariadenia (EÚ) č. 1215/2012
o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov
v občianskych a obchodných veciach [19].
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENIE
VPLYVU
Neuplatňuje sa.
3.           PRÁVNY ZÁKLAD NÁVRHU
Úlohou 103. zasadnutia Medzinárodnej
konferencie práce bude pravdepodobne schváliť uvedené zmeny kódexu
Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave. V súlade
s článkom XV dohovoru MLC tieto zmeny nadobúdajú účinnosť
pre všetky zmluvné strany, ktoré formálne nevyjadria svoj nesúhlas
v lehote dvoch rokov[20],
šesť mesiacov po skončení uvedenej lehoty, pokiaľ viac ako
40 % strán, ktoré zároveň nepredstavujú viac ako 40 % hrubej
tonáže strán, nevyjadrilo nesúhlas so zmenami schválenými na Medzinárodnej
konferencii práce.
Z toho vyplýva, že plánované zmeny kódexu
Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave predstavujú akt
orgánu zriadeného medzinárodnou dohodou, ktorý bude mať právny
účinok.
Len štáty sú členmi ILO a môžu
hlasovať o schválení zmien kódexu dohovoru MLC na Medzinárodnej
konferencii práce, ku ktorým je Únia prizvaná ako pozorovateľ.
Vzhľadom na uvedené skutočnosti a
v súlade s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ je nevyhnutné, aby Rada
prijala rozhodnutie s cieľom stanoviť pozíciu, ktorá sa má
prijať v mene Únie a ktorou sa zároveň oprávnia členské
štáty k spoločnému konaniu v záujme Únie.
Navrhuje sa podporiť schválenie
plánovaných zmien kódexu dohovoru MLC.
V tejto etape sa skutočne na základe
návrhu, ktorý vo výbore spoločne predložila skupina vlastníkov lodí
a skupina námorníkov, zdá, že nedochádza k rozporu medzi všeobecnými
zásadami presadzovanými zmenami a právnymi predpismi Únie, a teda ani
k nesúladu medzi navrhovanými zmenami a acquis Únie. Nedochádza najmä
k nesúladnému prístupu medzi navrhovanými zmenami kódexu dohovoru MLC
a minimálnymi požiadavkami podľa acquis Únie v sociálnej
oblasti. To znamená, že opatrenia Únie môžu byť prísnejšie ako normy ILO
a naopak[21],
ako vyplýva z článku 19 ods. 8 dohovoru ILO, že dohovory ILO, ako je
dohovor MLC, obsahujú minimálne normy. Takisto nedochádza ani k nesúladu
medzi navrhovanými zmenami kódexu dohovoru MLC a acquis Únie,
pokiaľ ide o koordináciu sociálneho zabezpečenia alebo predpisov
podľa acquis Únie v oblasti dopravy.
Na základe predchádzajúcich skúseností je
možné očakávať, že text plánovaných zmien kódexu dohovoru MLC sa
podstatne nezmení v porovnaní s návrhom, ktorý bol dohodnutý skupinou
vlastníkov lodí a skupinou námorníkov a jeho schválením Medzinárodnou
konferenciou práce. Napriek tomu je však s cieľom umožniť
členským štátom konať spoločne v rámci orgánov ILO
účinným a efektívnym spôsobom v záujme Únie potrebné
zabezpečiť, aby členské štáty mali možnosť odsúhlasiť
text zmien kódexu s nepodstatnými zmenami v porovnaní s textom
dohodnutým skupinou vlastníkov lodí a skupinou námorníkov.
2014/0088 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTIE RADY
o pozícii, ktorú má Európska únia
zaujať na 103. zasadnutí Medzinárodnej konferencie práce o zmenách
kódexu Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä jej článok 153
a článok 218 ods. 9,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
keďže:
(1)       V Dohovore Medzinárodnej
organizácie práce (ILO) o pracovných normách v námornej doprave
z roku 2006 (ďalej len „dohovor“) sa stanovujú minimálna pracovná a
životná úroveň pre všetkých námorníkov pracujúcich na lodiach plaviacich
sa pod vlajkami krajín, ktoré tento dohovor ratifikovali.
(2)       Návrhy na zmeny kódexu
dohovoru sú na programe prvého zasadnutia „osobitného tripartitného výboru“
zriadeného podľa dohovoru (ďalej len „výbor“), ktoré sa bude
konať 7. až 11. apríla 2014, a to pokiaľ ide o ich zváženie
či prípadné prijatie. Prijaté zmeny sa majú predložiť na schválenie
103. zasadnutiu Medzinárodnej konferencie práce 28. mája až 12. júna 2014.
(3)       Návrhy zmien sa týkajú
zodpovednosti vlastníkov lodí v súvislosti s nárokom na náhradu škody
v prípade smrti, osobnej ujmy a zanechania posádky bez finančných
prostriedkov a náležitej starostlivosti. Spoločne ich predložila
skupina vlastníkov lodí a skupina námorníkov na zasadnutí výboru
v októbri 2013 v súlade s odsekom 2 článku XV dohovoru
(ďalej len „návrh zmien“).
(4)       Na pravidlá dohovoru a na
návrh zmien sa do veľkej miery vzťahujú právomoci, ktoré boli
zmluvami prenesené na Úniu. Okrem toho budú mať zmeny vplyv na existujúce acquis
v oblasti sociálnej politiky[22],
dopravy a koordinácie sociálneho zabezpečenia[23].
Väčšina ustanovení dohovoru bola predmetom smernice 2009/13/ES, ktorou sa
vykonáva Dohoda uzavretá Združením vlastníkov lodí Európskeho spoločenstva
(ECSA) a Európskou federáciou pracovníkov v doprave (ETF)
o Dohovore o pracovných normách v námornej doprave z roku
2006 a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 1999/63/ES.
Vykonávanie dohovoru v Únii sa ďalej zabezpečuje smernicou
2009/16/ES z 23. apríla 2009 o štátnej prístavnej kontrole, ktorá
bola zmenená smernicou 2013/38/EÚ z 12. augusta 2013 a smernicou
2013/54/EÚ z 20. novembra 2013 o vlajkovom štáte, ktorou sa uviedla
do platnosti príloha k smernici 2009/13/ES zo 16. februára 2009.
(5)       V súlade
s článkom XV dohovoru nadobúdajú zmeny kódexu schválené Medzinárodnou
konferenciou práce účinnosť pre všetky zmluvné strany, ktoré formálne
nevyjadria svoj nesúhlas v lehote zvyčajne dvoch rokov, šesť
mesiacov po skončení tejto lehoty, pokiaľ viac ako 40 % strán,
ktoré zároveň nepredstavujú viac ako 40 % hrubej tonáže strán,
nevyjadrilo nesúhlas s týmito zmenami. Z toho vyplýva, že plánované
zmeny kódexu Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave
predstavujú akt orgánu zriadeného medzinárodnou dohodou, ktorý má právny
účinok.
(6)       Vzhľadom na uvedené a
v súlade s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ je nevyhnutné, aby Rada
prijala rozhodnutie s cieľom zaujať pozíciu, ktorá sa má prijať
v mene Únie a ktorou sa zároveň oprávnia členské štáty
k spoločnému konaniu v záujme Únie, ktorá nie je členom ILO[24].
(7)       Vzhľadom na to, že
v tejto fáze zmeny ešte neodsúhlasili všetky zainteresované strany
a že sú stále možné určité zmeny pred ich schválením Medzinárodnou
konferenciou práce, je nevyhnutné zabezpečiť, aby mohli členské
štáty konajúce spoločne v záujme Únie odsúhlasiť text zmien
s nepodstatnými zmenami v porovnaní s textom dohodnutým skupinou
vlastníkov lodí a skupinou námorníkov.

PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
1.           Pozíciou Únie na 103.
zasadnutí Medzinárodnej konferencie práce bude podporiť schválenie
plánovaných zmien kódexu dohovoru, ako boli spoločne predložené skupinou
vlastníkov lodí a skupinou námorníkov vo výbore (ďalej len „návrh
zmien“). Text návrhu zmien je pripojený k tomuto rozhodnutiu.
2.           Pozíciu Únie, ako sa
stanovuje v odseku 1, zaujmú členské štáty, keď budú konať
spoločne v záujme Únie pri schvaľovaní zmien kódexu dohovoru na
103. zasadnutí Medzinárodnej konferencie práce.
3.           Nepodstatné zmeny
k tejto pozícii sa môžu dohodnúť v rámci orgánov ILO
členskými štátmi konajúcimi spoločne v záujme Únie bez potreby
ďalšieho rozhodnutia Rady.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené členským
štátom.
V Bruseli
                                                                       Za Radu
                                                                       predseda
[1]               http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/lang--en/index.htm.
[2]               Dohovor MLC má tri hlavné časti: najskôr sú
články, v ktorých sa stanovujú všeobecné zásady a povinnosti. Za
článkami nasledujú predpisy a kódex, ktorý sa týka oblastí pracovných
a životných podmienok námorníkov podľa dohovoru, ako aj kontroly
a dodržiavania súladu. Predpisy, ktoré sú napísané veľmi všeobecne,
sa dopĺňajú podrobnejším kódexom. Kódex má dve časti:
V časti A sa nachádzajú normy a v časti B usmernenia.
Krajiny, ktoré ratifikujú dohovor MLC, musia prijať vnútroštátne zákony
alebo iné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa zásady
a práva stanovené v predpisoch vykonávali tak, ako sa stanovuje
v normách v časti A kódexu (alebo značne podobným
spôsobom). Krajiny, ktoré dohovor ratifikujú, musia pri rozhodovaní
o svojich zákonoch alebo iných vykonávacích opatreniach náležite
zohľadniť usmernenia uvedené v časti B Kódexu.
[3]               Medzinárodná námorná organizácia.
[4]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Záverečná správa,
spoločná ad hoc pracovná skupina odborníkov IMO/ILO
o zodpovednosti a náhrade škody v dôsledku smrti či úrazu
a zanechania posádky bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti,
deviate zasadnutie.
[5]               Uznesenie
o spoločnej ad hoc pracovnej skupine odborníkov IMO/ILO
o zodpovednosti a nárokoch na náhradu škody v dôsledku smrti
či úrazu a zanechania posádky bez finančných prostriedkov
a náležitej starostlivosti, Medzinárodná konferencia práce, Prechodný
záznam č. 3-1(Rev.), 94. zasadnutie (námorné), Ženeva, 2006, s.
3-1/16. Pozri: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[6]               http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf,, pozri prílohu k odporúčanému rozhodnutiu.
[7]               http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229694.pdf.
[8]               Pozvánka
k účasti na výbore zahŕňala odkaz na webovú stránku http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_228789/lang--en/index.htm, ktorá bola aktualizovaná v novembri 2013.
[9]               40 % členov, ktorí ratifikovali dohovor MLC
a ktorí predstavujú 40 % hrubej tonáže lodí členov, ktorí
ratifikovali dohovor MLC.
[10]             http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf.
[11]             Články 153 a 155 ZFEÚ.
[12]             Čl. 100 ZFEÚ.
[13]             Medzinárodný dohovor o bezpečnosti ľudského
života na mori.
[14]             Medzinárodný dohovor o zabránení
znečisťovaniu z lodí.
[15]             Medzinárodný dohovor o normách výcviku, kvalifikácie
a strážnej služby námorníkov.
[16]             Čl. 153 a 155 ZFEÚ.
[17]             Alebo nariadenie (ES) č. 859/2003 v prípade
Dánska alebo Spojeného kráľovstva.
[18]             Článok 48 ZFEÚ, 79.2b ZFEÚ.
[19]             Článok 67 ods. 4 a článok 81ods. 2 písm.
a), c) a e) ZFEÚ.
[20]             Alebo v inej lehote stanovenej
konferenciou po tom, ako ich generálne riaditeľstvo ILO oznámilo
členom, ktorí ratifikovali dohovor.
[21]             Stanovisko 2/91 SD, ods. 18.
[22]               Vrátane rámcovej smernice
o bezpečnosti a ochrane zdravia 89/391/EHS.
[23]               Vrátane nariadenia (ES) č.
883/2004 a vykonávacieho nariadenia (ES) č. 987/2009 v prípade
štátnych príslušníkov EÚ, nariadenia (EÚ) č. 1231/2010 alebo nariadenia
(ES) č. 859/2003 v prípade štátnych príslušníkov tretích krajín
s riadnym pobytom v EÚ, ich členov rodiny a pozostalých
v cezhraničných prípadoch.
[24]               Stanovisko 2/91 Európskeho súdneho
dvora z 19. marca 1993, ECR 1993-I, strana 1061, ods.
26.
PRÍLOHA
I – Prvý súbor spoločných návrhov: Návrh na zmeny kódexu týkajúcich sa predpisu 2.5 Dohovoru
o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006

 V tomto návrhu sa premietajú zásady, ktoré boli prijaté na deviatom zasadnutí
(2. – 6. marca 2009) spoločnej ad hoc pracovnej skupiny odborníkov
IMO/ILO o zodpovednosti a nárokoch na náhradu škody v prípade
smrti či úrazu a zanechania posádky bez finančných prostriedkov
a náležitej starostlivosti[1].
Poznámky pod čiarou v tomto návrhu sú len pre informáciu a nie
sú súčasťou tohto návrhu, pokiaľ ide o text zmien.

A. Návrhy týkajúce sa normy A2.5
1. V súčasnom
nadpise „Norma A2.5 – Repatriácia” sa „A2.5” nahrádza „A2.5.1”.
2. Po odseku 9
tejto normy A2.5 sa pridáva tento nadpis a text:
Norma A2.5.2 – Finančné zabezpečenie[2]
1. Pri vykonávaní predpisu 2.5 ods. 2 sa touto
normou stanovujú požiadavky zabezpečiť poskytnutie rýchleho
a účinného systému finančného zabezpečenia na pomoc
námorníkom v prípade, že sú zanechaní bez finančných prostriedkov
a náležitej starostlivosti.
2. Na účely tejto normy sa námorník považuje
byť zanechaný bez finančných prostriedkov a náležitej
starostlivosti pri porušení požiadaviek tohto dohovoru alebo podmienok
pracovnej zmluvy námorníka, ak vlastník lode:
a)          neuhradí náklady na repatriáciu
námorníka; alebo
b)         nechal námorníka bez potrebnej starostlivosti
a podpory; alebo
c)          inak jednostranne rozviazal svoje
záväzky voči námorníkovi vrátane nevyplatenia zmluvného platu za obdobie
minimálne dvoch mesiacov.
3. Každý člen zabezpečí, aby mal pre
lode plaviace sa pod jeho vlajkou zavedený systém finančného
zabezpečenia, ktorý spĺňa požiadavky tejto normy. Systém
finančného zabezpečenia môže mať podobu systému sociálneho
zabezpečenia alebo poistenia, alebo vnútroštátneho fondu či inú podobnú
formu. Túto formu určuje člen po konzultácii s príslušnými
organizáciami vlastníkov lodí a námorníkov.
4. Systém finančného zabezpečenia
poskytne priamy prístup, dostatočné krytie a urýchlenú finančnú
pomoc v súlade s touto normou ktorémukoľvek námorníkovi
zanechanému bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti,
ktorý bol zamestnaný alebo najatý, či pracujúci v akejkoľvek funkcii
na lodi plaviacej sa pod vlajkou člena.
5. Na účely tejto normy potrebná
starostlivosť a podpora námorníkov zahŕňa: primeranú
stravu, oblečenie, ubytovanie, potrebnú zdravotnú starostlivosť
a iné primerané náklady či poplatky vyplývajúce zo zanechania bez
finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti.
6. Každý člen bude vyžadovať, aby lode
plaviace sa pod jeho vlajkou a na ktoré sa vzťahuje odsek 1 alebo 2
predpisu 5.1.3, zabezpečili listinný dôkaz o finančnom
zabezpečení vydaný poskytovateľom finančného zabezpečenia[3]. Listinný dôkaz sa
umiestni na viditeľnom mieste v mieste ubytovania námorníkov.
V prípade viac ako jedného poskytovateľa finančného
zabezpečenia sa na palubu prinesie dokument poskytnutý od každého
poskytovateľa.
7. Listinný dôkaz o finančnom
zabezpečení obsahuje informácie požadované v prílohe A2-I. Je
v anglickom jazyku alebo je do anglického jazyka preložený.
8. Pomoc poskytovaná v rámci systému
finančného zabezpečenia sa udeľuje okamžite na žiadosť
príslušného námorníka alebo v jeho mene, pričom je podložená
potrebným odôvodnením nároku v súlade s odsekom 2.
9. So zreteľom na predpisy 2.2 a 2.5 je
pomoc poskytovaná systémom finančného zabezpečenia dostatočná na
vyplatenie:
a)          nevyplatených miezd a iných
nárokov vlastníka lode voči námorníkovi podľa pracovnej zmluvy,
príslušnej dohody o kolektívnom vyjednávaní alebo vnútroštátnom práve
vlajkového štátu až do štyroch mesiacov neuhradených miezd alebo štyroch
mesiacov takýchto neuhradených nárokov;
b)         všetkých primeraných výdavkov, ktoré
námorníkovi vznikli vrátane nákladov na repatriáciu uvedených v odseku 10;
a
c)          nákladov na potrebnú
starostlivosť a podporu z dôvodu konania či zanechania bez
finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti až do návratu
námorníka domov.
10. Náklady na repatriáciu zahŕňajú
cestu primeranými a rýchlymi prostriedkami, zvyčajne letecky,
a zahŕňajú stravu a ubytovanie námorníkov od času
opustenia lode až po ich príchod domov, nevyhnutnú zdravotnú
starostlivosť, prechod a dopravu osobného hnuteľného majetku
a iné primerané náklady a poplatky vyplývajúce zo zanechania bez
finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti.
11. Ak poskytovateľ poistenia či iného
finančného zabezpečenia uhradil platbu akémukoľvek námorníkovi
v súlade s touto normou, tento poskytovateľ získava subrogáciou,
prevodom alebo iným spôsobom do výšky, ktorú zaplatil, práva, ktoré mali
patriť námorníkovi.
12. Nič v tejto norme sa nedotýka
akéhokoľvek práva poisťovateľa alebo poskytovateľa
finančného zabezpečenia vymáhať náhradu od tretích strán.
13. Ustanovenia v tejto norme nemajú byť
výlučné ani sa nedotýkajú žiadnych iných práv, nárokov či prostriedkov
nápravy, ktoré takisto môžu byť k dispozícii na kompenzáciu
námorníkov, ktorí boli zanechaní bez finančných prostriedkov
a náležitej starostlivosti. Vo vnútroštátnych zákonoch a iných
právnych predpisoch sa môže zabezpečiť, že akékoľvek sumy
splatné podľa tejto normy môžu byť kompenzované sumami prijatými
z iných zdrojov v dôsledku akýchkoľvek práv, nárokov alebo
nápravných prostriedkov, ktoré môžu byť predmetom náhrady podľa tejto
normy.

B. Návrh týkajúci sa usmernenia B2.5
Na konci usmernenia B2.5 sa vkladá tento
nadpis s textom:

Usmernenie B2.5.3 – Finančné
zabezpečenie
1. Pri vykonávaní odseku 8 normy A2.5.2, ak je
potrebný čas na kontrolu platnosti niektorých aspektov žiadosti námorníka,
nemalo by to námorníkovi alebo jeho zástupcovi brániť v tom, aby sa
mu ihneď dostalo tej časti požadovanej pomoci, ktorá bola uznaná za
odôvodnenú.

C. Návrh novej prílohy
Pred prílohu A5-I sa vkladá táto príloha:

PRÍLOHA A2-I
Dôkaz o finančnom zabezpečení
podľa predpisu 2.5 ods. 2
Osvedčenie alebo[4] iný listinný dôkaz
uvedený v norme A2.5.2 ods. 7 zahŕňa tieto informácie:
a)           názov lode;
b)         prístav registrácie lode;
c)          volací znak lode;
d)          číslo IMO lode;
e)           meno a adresa poskytovateľa
finančného zabezpečenia;
f)          kontaktné údaje osôb alebo subjektu
zodpovedného za riešenie žiadostí námorníkov o pomoc;
g)          meno vlastníka lode;
h)          dĺžka platnosti finančného
zabezpečenia; a
i)          potvrdenie, že finančné
zabezpečenie spĺňa požiadavky normy A2.5.2.

D. Návrhy týkajúce sa príloh A5-I, A5-II
a A5-III[5]
1. Na konci prílohy
A5-I sa dopĺňa tento bod:

Finančné zabezpečenie v prípade
repatriácie.

2. V prílohe
A5-II sa po bode 14 pod nadpis Vyhlásenie o plnení požiadaviek na
námornú prácu – časť I dopĺňa tento bod:

15. Finančné zabezpečenie v prípade
repatriácie (predpis 2.5).

3. V prílohe
A5-II sa po bode 14 pod nadpis Vyhlásenie o plnení požiadaviek na
námornú prácu – časť II dopĺňa tento bod:

15. Finančné zabezpečenie v prípade
repatriácie (predpis 2.5).

4. Na konci
prílohy A5-III sa dopĺňa tento bod:

Finančné zabezpečenie v prípade
repatriácie.

II – Druhý súbor spoločných návrhov: Návrh na zmeny kódexu týkajúci sa predpisu 4.2 Dohovoru
o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006
V tomto návrhu sa premietajú zásady, ktoré
boli prijaté na deviatom zasadnutí (2. – 6. marca 2009) spoločnej ad
hoc pracovnej skupiny odborníkov IMO/ILO o zodpovednosti
a nárokoch na náhradu škody v prípade smrti alebo úrazu
a zanechania posádky bez finančných prostriedkov a náležitej
starostlivosti[6].
Poznámky pod čiarou v tomto návrhu sú len pre informáciu
a nie sú súčasťou tohto návrhu, pokiaľ ide o text
zmien.

A. Návrhy týkajúce sa normy A4.2
1. V súčasnom
nadpise „Norma A4.2 – Zodpovednosť vlastníkov lodí” sa „A4.2” nahrádza
takto: „A4.2.1“.
2. Po odseku 7
tejto normy A4.2 sa pridáva tento text:

8. Vnútroštátnym právom a inými právnymi
predpismi sa zabezpečuje, že systém finančného zabezpečenia na
poskytnutie náhrady škody, ako sa stanovuje v odseku 1 písm. b) tejto
normy pre zmluvné nároky, ako sa vymedzuje v norme A4.2.2, spĺňa
tieto minimálne požiadavky:
a)          zmluvná náhrada, v prípade, že je
stanovená v pracovnej zmluve námorníka a bez toho, aby bolo dotknuté
písm. c), sa vyplatí bezodkladne a v plnej výške;
b)         nedochádza k žiadnemu nátlaku
prijať platbu nižšiu, ako je suma stanovená v zmluve;
c)          keď povaha dlhodobej pracovnej
neschopnosti námorníka sťažuje zhodnotiť plnú náhradu, na ktorú môže
mať námorník právo, predbežná platba alebo platby sa môžu námorníkovi
vyplatiť, aby sa predišlo neprimeraným ťažkostiam;
d)         v súlade s predpisom 4.2 ods.
2 sa námorníkovi vyplatí platba bez toho, aby boli dotknuté iné zákonné práva,
ale vlastník lode môže túto platbu kompenzovať za akékoľvek škody
v dôsledku akýchkoľvek iných nárokov námorníka voči vlastníkovi
lode a tej istej udalosti;
e)          nárok na zmluvnú náhradu môže
predložiť priamo príslušný námorník alebo jeho príbuzný alebo zástupca
námorníka alebo poverený príjemca[7].
9. V zákonoch a iných právnych
predpisoch každého člena sa zabezpečí, aby námorníci dostávali
predchádzajúce oznámenie o tom, že sa má zrušiť finančné
zabezpečenie vlastníka lode a okamžite boli upovedomení o tom v
prípade, že nemá byť obnovené.
10. V zákonoch a iných právnych
predpisoch každého člena sa zabezpečí, že vlajkový štát bude
oboznámený poskytovateľom poistenia, ak sa má zrušiť
zabezpečenie vlastníka lode, po jeho zrušení a po neobnovení.
11. Každý člen vyžaduje, aby si lode, ktoré
sa plavia pod jeho vlajkou, vybavili listinný dôkaz o finančnom
zabezpečení, ktorý vydáva poskytovateľ finančného zabezpečenia.
Listinný dôkaz sa umiestni na viditeľnom mieste na mieste ubytovania
námorníkov. V prípade viac ako jedného poskytovateľa finančného
zabezpečenia sa na palubu prinesie dokument poskytnutý od každého
poskytovateľa.
12. Finančným zabezpečením sa poskytne
vyplatenie všetkých zmluvných nárokov, na ktoré sa vzťahuje a ktoré
vzniknú počas obdobia platnosti dokumentu.
13. Listinný dôkaz o finančnom
zabezpečení musí obsahovať informácie požadované v prílohe A4-I.
Musí byť v anglickom jazyku alebo byť preložený do anglického
jazyka.
Po norme A4.2 sa pridáva tento nadpis
s textom:

Norma A4.2.2 – Riešenie zmluvných nárokov[8]
1. Na účely normy A4.2.1 a súčasnej
normy je termín „zmluvný nárok“ akýkoľvek nárok, ktorý sa vzťahuje na
chorobu, úraz alebo smrť počas služby námorníka podľa pracovnej
zmluvy námorníka alebo vyplývajúci z jeho zamestnania podľa takejto
zmluvy.
2. V zákonoch a iných právnych
predpisoch každého člena sa zabezpečí, aby boli zavedené účinné
opatrenia na prijatie, riešenie a nestranné vyrovnanie zmluvných nárokov
vzťahujúcich sa na náhradu škody uvedenú v norme A4.2.1, a to
rýchlym a spravodlivým postupom.

B. Návrh týkajúci sa usmernenia B4.2
1. V súčasnom
nadpise „Usmernenie B4.2 – Zodpovednosť vlastníkov lodí” sa „B4.2“
nahrádza „B4.2.1“.
2. V odseku 1
tohto usmernenia B4.2 sa „norma A4.2“ nahrádza výrazom „norma A4.2.1“.

3. Po odseku 3
tohto usmernenia B4.2 sa pridáva tento nadpis s textom:

Usmernenie B4.2.2 – Riešenie zmluvných nárokov
1. Vo vnútroštátnych zákonoch alebo iných
právnych predpisoch by sa malo stanoviť, aby strany využili na vyplatenie
zmluvného nároku modelový formulár prijatia a zrušenia záväzku stanoveného
v prílohe B4-I.

C. Návrh nových príloh
1. Za prílohu A2-I
sa vkladá táto príloha:

PRÍLOHA A4-I
Dôkaz o finančnom zabezpečení
podľa predpisu 2.5 ods. 2
Listinný dôkaz
o finančnom zabezpečení požadovaný podľa normy A4.2.1 ods.
13 zahŕňa tieto informácie:
a) názov lode;
b) prístav registrácie lode;
c) volací znak lode;
d) číslo IMO lode;
e) meno a kontaktné údaje poskytovateľa/-ľov
finančného zabezpečenia;
f) sídlo podnikania poskytovateľa/-ľov
finančného zabezpečenia;
g) meno vlastníka lode;
h) čas platnosti finančného
zabezpečenia;
i) potvrdenie od príslušného orgánu, že
finančné zabezpečenie spĺňa požiadavky tejto normy.

2. Za prílohu A4-I
sa vkladá táto príloha:

PRÍLOHA B4-I
Modelový formulár prijatia a zrušenia
záväzku uvedený v usmernení B4.2.2
Loď: ………………………………………………………………………………………….
Udalosť: ……………………….…………………………………………………………………
Námorník/zákonný dedič a/alebo závislá osoba:
………………………….……………….………….....................................................
Vlastník lode:
………………………………………………………………………………………….
Ja, [námorník] [zákonný dedič a/alebo závislá
osoba námorníka]*, týmto potvrdzujem prijatie sumy [výška a mena] ako
uhradenie záväzku vlastníka lode za vyplatenie zmluvnej náhrady za úraz a/alebo
smrť podľa podmienok môjho/námorníkovho zamestnania a týmto
uvoľňujem vlastníka lode od jeho záväzkov vyplývajúcich
z uvedených podmienok.
Platba je vykonaná bez prijatia zodpovednosti za
akékoľvek nároky a je prijatá bez toho, aby bolo dotknuté moje
právo/právo zákonného dediča a/alebo závislej osoby námorníka
uplatňovať si akýkoľvek nárok zo zákona v súvislosti
s nedbanlivosťou, úmyselným porušením práva alebo akýmkoľvek
iným dostupným zákonným odškodnením a vyplývajúcim z uvedenej
udalosti.
Dátum: ………………………………………………………………………………………….
Námorník/zákonný
dedič a/alebo závislá osoba: ………………………………………………………………………………………….
Podpísaný: …………………..……………………….……………………………………..........
Pre potvrdenie:
Vlastník lode/zástupca vlastníka lode:
Podpísaný:
……………………….………………………………………………………............
Poisťovateľ/zástupca
poisťovateľa:
Podpísaný:
……………………….…………………………………………………………............___________________
* Nehodiace sa preškrtnite.

D. Návrhy týkajúce sa príloh A5-I, A5-II
a A5-III[9]

1. Na konci
prílohy A5-I sa dopĺňa tento bod:

Finančné zabezpečenie týkajúce sa
zodpovednosti vlastníka lode.

2. V prílohe
A5-II sa po bode 15 pod nadpis Vyhlásenie o plnení požiadaviek na
námornú prácu – časť I dopĺňa tento bod:

16. Finančné zabezpečenie týkajúce sa
zodpovednosti vlastníka lode (predpis 4.2).

3. V prílohe
A5-II sa po bode 15 pod nadpis Vyhlásenie o plnení požiadaviek na
námornú prácu – časť II dopĺňa tento bod:

16. Finančné zabezpečenie týkajúce sa
zodpovednosti vlastníka lode (predpis 4.2).

4. Na konci
prílohy A5-III sa dopĺňa tento bod:

Finančné zabezpečenie týkajúce sa
zodpovednosti vlastníka lode
[1]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Záverečná správa,
spoločná ad hoc pracovná skupina odborníkov IMO/ILO
o zodpovednosti a nárokoch na náhradu škody v prípade smrti
či úrazu a zanechania posádky bez finančných prostriedkov
a náležitej starostlivosti, deviate zasadnutie. Pozri: http://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_
161446/lang--en/index.htm. Význam tejto pracovnej skupiny ako súčasti
následných opatrení po prijatí Dohovoru o pracovných normách
v námornej doprave z roku 2006 bol takisto uznaný v uznesení prijatom
na 94. zasadnutí Medzinárodnej konferencie práce, keď sa prijal Dohovor
o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006. Pozri: uznesenie
o spoločnej ad hoc pracovnej skupine odborníkov IMO/ILO
o zodpovednosti a nárokoch na náhradu škody v prípade smrti
či úrazu a zanechania posádky bez finančných prostriedkov
a náležitej starostlivosti, Medzinárodná konferencia práce, Prechodný
záznam č. 3-1(Rev.), 94. zasadnutie (námorné), Ženeva, 2006, s.
3-1/16. Pozri: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[2]               Navrhovaným nadpisom sa vytvára vzťah medzi
stanovením finančného zabezpečenia v prípade repatriácie
v predpise 2.5 ods. 2 a koncept zanechania posádky bez
finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti, ako sa uvádza
v navrhovanej novej norme A2.5.2 ods. 2 (predtým odsek 5 „zásad“ ad hoc
pracovnej skupiny odborníkov IMO/ILO).
[3]               Spoločná ad hoc pracovná skupina odborníkov
IMO/ILO sa v roku 2009 dohodla, že tento bod sa pridá do zoznamu oblastí
podliehajúcich štátnej prístavnej kontrole a teda bude záležitosťou,
pre ktorú treba získať osvedčenie v prípade lodí, ktoré musia
byť skontrolované a musia mať osvedčenie. Pozri
záverečnú správu uvedenú v poznámke 1, odsek 106. Termín listinný
dôkaz sa použil na označenie rozdielu názorov, pokiaľ ide o
upresnenie formátu takejto dokumentácie, ktorou sa má zabezpečiť
dôkaz o finančnom zabezpečení. Toto znenie je takisto
v súlade s prístupom prijatým v Usmerneniach ILO
o kontrole vlajkového štátu, ktoré pripravilo v roku 2008
medzinárodné tripartitné zasadnutie odborníkov.
[4]               Ako sa uvádza vyššie, pokiaľ ide o formát
dôkazu o tomto zabezpečení, v spoločnej ad hoc
pracovnej skupine odborníkov IMO/ILO mali niekoľko rozdielnych názorov.
Pre pružnosť sa navrhlo znenie „alebo“.
[5]               Ako sa uvádza v poznámke 3, spoločná ad hoc
pracovná skupina odborníkov IMO/ILO sa dohodla, že tieto požiadavky budú
začlenené do systému certifikácie lodí.
[6]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Záverečná správa,
spoločná ad hoc pracovná skupina odborníkov IMO/ILO
o zodpovednosti a nárokoch na náhradu škody v prípade smrti
či poranenia osôb a zanechania posádky bez finančných
prostriedkov a náležitej starostlivosti, deviate zasadnutie. Význam tejto
pracovnej skupiny ako súčasti následných opatrení po prijatí Dohovoru
o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006 bol takisto
uznaný v uznesení prijatom na 94. zasadnutí Medzinárodnej konferencie
práce, keď sa prijal Dohovor o pracovných normách v námornej
doprave z roku 2006. Pozri: uznesenie o spoločnej ad hoc
pracovnej skupine odborníkov IMO/ILO o zodpovednosti a nárokoch na
náhradu škody v prípade smrti či poranenia osôb a zanechania
posádky bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti,
Medzinárodná konferencia práce, Prechodný záznam č. 3-1(Rev.), 94.
zasadnutie (námorné), Ženeva, 2006, s. 3-1/16. Pozri: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[7]               Znenie, ktoré bolo obsiahnuté
v zásadách navrhnutých spoločnou ad hoc pracovnou skupinou
odborníkov IMO/ILO (pozri Záverečnú správu uvedenú v poznámke 6,
v odsekoch 149 – 152 a prílohu II, „zásady“ v odseku 4), sa
upravilo z dôvodov navrhovania právnych predpisov. Hoci sa zdá, že toto znenie bolo predmetom dohody (pozri odsek 152),
hovorca skupiny námorníkov požiadal o to, aby sa odsek vložil do hranatých
zátvoriek (pozri odsek 151). Poznamenáva
sa, že súčasný návrh neobsahuje hranaté zátvorky.
[8]               Zásady navrhované spoločnou ad
hoc pracovnou skupinou odborníkov IMO/ILO sa týkajú dvoch problematík. Pozri Záverečnú správu uvedenú
v poznámke 6 v odsekoch 133 – 134.
[9]               Ad hoc
pracovná skupina odborníkov IMO/ILO sa v roku 2009 dohodla, že tento bod
sa pridá do zoznamu oblastí podliehajúcich štátnej prístavnej kontrole
a teda bude záležitosťou, pre ktorú treba získať osvedčenie
u lodí, ktoré musia byť skontrolované a mať
osvedčenie. Pozri záverečnú
správu uvedenú v poznámke 1 v odseku 126. Toto znenie je takisto
v súlade s prístupom prijatým v Usmerneniach ILO
o kontrole vlajkového štátu, ktoré pripravilo v roku 2008
medzinárodné tripartitné zasadnutie odborníkov. Pozri:
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_101788/lang--en/
index.htm.