				|

		52012PC0744

			Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 1346/2000 o konkurznom konaní /* COM/2012/0744 final - 2012/0360 (COD) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
1.1.        Všeobecný kontext
Týmto návrhom sa mení a dopĺňa
nariadenie Rady (ES) č. 1346/2000 z 29. mája 2000
o konkurznom konaní („nariadenie o konkurznom konaní“ alebo „nariadenie“).

V nariadení o konkurznom konaní sa stanovuje
európsky rámec pre cezhraničné konkurzné konania. Toto nariadenie sa
uplatňuje v prípadoch, ak má dlžník majetok alebo veriteľov vo viac
ako jednom členskom štáte, a to bez ohľadu na skutočnosť,
či je fyzickou alebo právnickou osobou. Zároveň sa v ňom
stanovuje, ktorý súd má právomoc na začatie konkurzného konania. V tejto
súvislosti je potrebné zdôrazniť, že hlavné konkurzné konanie sa musí
začať v členskom štáte, v ktorom má dlžník centrum svojich
hlavných záujmov (COMI), pričom účinky tohto konania sa uznávajú v
celej EÚ. Vedľajšie konanie možno začať v tom členskom
štáte, v ktorom má dlžník nejaký podnik, účinky tohto konania sú však
obmedzené len na majetok, ktorý sa nachádza na území tohto štátu. V nariadení
sa zároveň vymedzujú pravidlá týkajúce sa príslušného práva, ako aj
koordinácie hlavného a vedľajšieho konkurzného konania. Nariadenie o
konkurznom konaní sa uplatňuje vo všetkých členských štátoch s
výnimkou Dánska, ktoré sa nezúčastňuje na súdnej spolupráci na základe
Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Nariadenie o konkurznom konaní bolo prijaté v
máji 2000 a uplatňuje sa od 31. mája 2002. Desať
rokov po nadobudnutí jeho účinnosti zhodnotila Komisia jeho fungovanie
v praxi a dospela k záveru, že je potrebné tento nástroj zmeniť
a doplniť.
1.2.        Potreba revízie nariadenia o
konkurznom konaní
Hoci prevláda všeobecný názor, že nariadenie o
konkurznom konaní úspešne prispieva k zjednodušovaniu cezhraničných
konkurzných konaní v rámci Európskej únie, konzultácie so zúčastnenými
stranami a právne a empirické štúdie, ktorých vypracovanie zadala Komisia,
poukazujú na sériu problémov pri uplatňovaní tohto nariadenia v praxi.
Nariadenie navyše len v obmedzenej miere zohľadňuje súčasné
priority EÚ a vnútroštátne tendencie v konkurznom práve, a to najmä snahu o
záchranu podnikov v ťažkostiach. Z
hodnotenia nariadenia o konkurznom konaní v zásade vyplynulo päť hlavných
nedostatkov:
·
Do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia nie sú
zahrnuté vnútroštátne konania, ktoré umožňujú reštrukturalizáciu
spoločnosti vo fáze pred konkurzným konaním („predkonkurzné konania“),
alebo ktoré ponechávajú vo funkcii existujúci manažment („hybridné konania“).
Takéto konania však boli nedávno zavedené vo viacerých členských štátoch[1], pretože sa predpokladá, že
zvyšujú vyhliadky na úspešnú reštrukturalizáciu podnikov. Do rozsahu pôsobnosti
tohto nariadenia v súčasnosti nepatrí ani rad konkurzných konaní
týkajúcich sa fyzických osôb.
·
Problémy sa vyskytujú pri určovaní
členského štátu, ktorý je príslušný na začatie konkurzného konania.
Hoci existuje všeobecná zhoda, že právomoc na začatie hlavného konkurzného
konania sa má priznať členskému štátu, v ktorom má dlžník centrum
svojich hlavných záujmov, uplatňovanie tohto kritéria v praxi sa ukázalo
byť problematické. Ustanovenia nariadenia, ktoré upravujú súdnu právomoc,
boli predmetom kritiky aj z toho dôvodu, že spoločnostiam a fyzickým
osobám umožňovali špekulatívne premiestniť centrum svojich hlavných
záujmov v snahe získať výhodnejšie právne postavenie (tzv. forum
shopping).
·
Nedostatky boli zaznamenané aj v súvislosti s
vedľajším konaním. Začatie vedľajšieho konania môže brániť
efektívnej správe konkurznej podstaty dlžníka. Po začatí vedľajšieho
konania totiž likvidátor v hlavnom konaní stráca kontrolu nad majetkom, ktorý
sa nachádza v inom členskom štáte, čo sťažuje predaj dlžníka s
odôvodneným predpokladom pokračovania jeho činnosti[2]. Vedľajšie konanie musí
byť navyše likvidačným konaním, čo bráni úspešnej
reštrukturalizácii dlžníka.
·
Ako problematické sa javia aj pravidlá týkajúce sa
uverejňovania informácií o konkurznom konaní, ako aj pravidlá upravujúce
prihlasovanie pohľadávok. V súčasnosti neexistuje povinnosť
uverejňovať alebo zaregistrovať rozhodnutia ani v členskom
štáte, v ktorom sa začalo konkurzné konanie, ani v členskom štáte, v
ktorom má dlžník podnik. Neexistuje ani európsky insolvenčný register,
ktorý by umožňoval vyhľadávanie vo viacerých národných registroch.
Účinnosť cezhraničného konkurzného konania však do značnej
miery závisí práve od uverejňovania príslušných rozhodnutí o konkurznom
konaní. Sudcovia musia byť totiž informovaní o tom, či bolo konanie
začaté aj v inom členskom štáte a veritelia alebo potenciálni
veritelia si musia byť vedomí toho, že k došlo k začatiu konania.
Okrem toho je potrebné uviesť, že pri prihlasovaní pohľadávok na
základe nariadenia o konkurznom konaní čelia veritelia, a to najmä menší
veritelia a MSP, ťažkostiam a dodatočným nákladom.
·
V nariadení sa nevymedzujú žiadne osobitné
pravidlá, ktoré by upravovali konkurzné konanie v prípade nadnárodných skupín
podnikov, a to i napriek tomu, že značná časť cezhraničných
konkurzných konaní sa týka práve skupín spoločností. Nariadenie o
konkurznom konaní vychádza totiž zo zásady, že v prípade každého jedného
člena skupiny je potrebné začať osobitné konanie, pričom
tieto konania prebiehajú úplne nezávisle. Chýbajúce osobitné ustanovenia o
konkurznom konaní v prípade skupín podnikov tak zhoršujú vyhliadky na úspešnú
reštrukturalizáciu skupiny ako celku, čo môže viesť k rozpadu
samotnej skupiny na jednotlivých členov.
Podrobné hodnotenie uplatňovania tohto
nariadenia v praxi je predmetom správy Komisie, ktorá tvorí sprievodný dokument
k tomuto návrhu. Sprievodným dokumentom je aj posúdenie vplyvu, v ktorom sa
Komisia zamerala na hĺbkovú analýzu problémov vyplývajúcich z tohto
nariadenia, ako aj na posúdenie vplyvu jednotlivých možností, ktoré by mohli
predstavovať riešenie.
Základným cieľom revízie nariadenia o
konkurznom konaní je zlepšiť účinnosť európskeho rámca pre
cezhraničné konkurzné konania a zabezpečiť tak riadne fungovanie
vnútorného trhu, ako aj jeho odolnosť v čase hospodárskej krízy.
Tento cieľ sa prelína so súčasnými politickými prioritami EÚ, ktoré
sú vymedzené v stratégii Európa 2020, a to s podporou oživenia hospodárstva a
udržateľného rastu, zvýšenou mierou investícií a so zachovávaním
pracovných miest. Revízia tohto nariadenie prispeje aj k zabezpečeniu
hladkého rozvoja a fungovania podnikov, ako sa uvádza v iniciatíve „Small
Business Act“[3].
Revízia je zároveň jedných z kľúčových opatrení predstavených v
Akte o jednotnom trhu II[4].

2.           KONZULTÁCIE A POSÚDENIE VPLYVU
Predkladanému návrhu predchádzali konzultácie
so zainteresovanou verejnosťou, členskými štátmi, inými inštitúciami
a odborníkmi, ktoré boli zamerané na existujúce problémy vyplývajúce z
toho nariadenia a na ich možné riešenia. Komisia iniciovala 29. marca 2012
verejné konzultácie, v rámci ktorých jej bolo doručených dovedna 134
príspevkov. Komisia zároveň zohľadnila výsledky externej štúdie
univerzít z Heidelbergu a Viedne, ktorej predmetom bolo hodnotenie
uplatňovania nariadenia o konkurznom konaní v praxi. Cieľom ďalšej externej štúdie, ktorú
vypracovalo konzorcium spoločností GHK a Milieu, bolo získať
empirické údaje o vplyve jednotlivých reformných možností. Uvedené štúdie budú spolu s týmto návrhom
uverejnené na webovej stránke DG JUST. Okrem toho sa v apríli a októbri 2012
uskutočnili dve stretnutia s odborníkmi z členských štátov. Komisia zároveň zriadila skupinu odborníkov na
cezhraničné konkurzné konanie, ktorí pochádzajú zo súkromnej sféry. Táto
skupina sa od mája do októbra 2012 stretla celkom päťkrát, pričom sa
vyjadrila k jednotlivým problémom, zvažovaným možnostiam a k navrhovanej
revízii nariadenia.
Stanovisko zúčastnených strán k hlavným
prvkom reformy možno zhrnúť takto:
·
Pokiaľ ide o rozšírenie rozsahu pôsobnosti
nariadenia, výrazná väčšina sa vyjadrila, že do nariadenia by mali
byť zahrnuté predkonkurzné a hybridné konania. Nejednotnosť však
prevládala v otázke, na ktoré konkrétne konania by sa malo nariadenie vzťahovať
a v ktorých prípadoch by sa mal vyžadovať dohľad súdu. Väčšina
respondentov sa priklonila k názoru, že nariadenie o konkurznom konaní by sa
malo uplatňovať na súkromné osoby a na samostatne zárobkovo
činné osoby.
·
V otázke súdnej právomoci tri štvrtiny respondentov
súhlasili, že centrum hlavných záujmov dlžníka by malo byť kritériom na
určenie súdu príslušného na začatie hlavného konania. Väčšina
respondentov sa však domnieva, že výklad pojmu COMI v judikatúre spôsobuje
praktické problémy. Takmer polovica respondentov uviedla dôkazy o špekulatívnom
premiestnení COMI[5].

·
Pokiaľ ide o vzťah medzi hlavným a
vedľajším konkurzným konaním, takmer polovica respondentov vyjadrila
nespokojnosť s koordináciou týchto konaní.
·
V súvislosti s uverejňovaním informácií o
konkurznom konaní sa tri štvrtiny respondentov prikláňajú k názoru, že
chýbajúca povinnosť uverejňovať rozhodnutia o začatí
konkurzného konania predstavuje problém. Takmer polovica z predložených
odpovedí poukazovala aj na problémy pri prihlasovaní pohľadávok.
·
Pokiaľ ide o konkurzné konanie v prípade
skupiny podnikov, takmer polovica respondentov je presvedčená, že
nariadenie o konkurznom konaní nepredstavuje účinný nástroj v prípade
konkurzného konania týkajúceho sa členov nadnárodných skupín spoločností.

Komisia vykonala analýzu nákladov a prínosov
hlavných aspektov navrhovanej reformy vo svojom posúdení vplyvu, ktoré tvorí
sprievodný dokument k tomuto návrhu.
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
3.1.        Zhrnutie navrhovaných
opatrení
 Jednotlivé prvky navrhovanej reformy nariadenia o konkurznom konaní možno zhrnúť takto: ·               Rozsah pôsobnosti: V návrhu sa počíta s rozšírením rozsahu pôsobnosti nariadenia, a to prostredníctvom prehodnotenia vymedzenia pojmu „konkurzné konanie“. Sledovaným cieľom je zahrnúť hybridné a predkonkurzné konania, ako aj konania o vyrovnaní dlhu či iné konkurzné konania týkajúce sa fyzických osôb, ktoré v súčasnosti do tohto vymedzenia nespadajú.
 ·               Súdna právomoc: V návrhu sa objasňujú pravidlá upravujúce súdnu právomoc a zdokonaľuje sa procesný rámec na jej určenie.
 ·               Vedľajšie konanie: V návrhu sa stanovujú opatrenia, ktoré zabezpečia účinnejšie vedenie konkurzného konania. V tejto súvislosti návrh umožňuje, aby mohol súd zamietnuť začatie vedľajšieho konania, ak toto konanie nie je potrebné z hľadiska ochrany záujmov miestnych veriteľov. V návrhu sa zároveň ruší požiadavka, na základe ktorej musí byť vedľajšie konanie likvidačným konaním. Počíta sa aj s lepšou koordináciou hlavného a vedľajšieho konania, a to najmä vďaka požiadavke na rozvoj spolupráce medzi príslušnými súdmi. ·               Uverejňovanie informácií o konkurznom konaní a prihlasovanie pohľadávok: Na základe návrhu sa od členských štátov vyžaduje, aby pri cezhraničnom konkurznom konaní uverejňovali príslušné rozhodnutia súdu vo verejne dostupnom elektronickom registri. Zároveň sa v ňom počíta so vzájomným prepojením národných insolvenčných registrov. V návrhu sa okrem toho zavádza štandardný formulár na prihlasovanie pohľadávok.
 ·               Skupiny spoločností: Vďaka návrhu sa zabezpečí koordinácia konkurzných konaní týkajúcich sa jednotlivých členov danej skupiny spoločností. Likvidátorom a príslušným súdom zapojeným do jednotlivých hlavných konaní sa totiž ukladá povinnosť navzájom spolupracovať a komunikovať. Návrh navyše poskytne likvidátorom v týchto konaniach procesné nástroje, na základe ktorých budú môcť požiadať o prerušenie iných konaní a zároveň navrhnúť plán záchrany pre členov skupiny, ktorí sú predmetom konkurzného konania.
3.1.1.     Rozsah pôsobnosti nariadenia o
konkurznom konaní
V návrhu sa počíta s rozšírením rozsahu
pôsobnosti nariadenia o konkurznom konaní, a to prostredníctvom zmeny a
doplnenia súčasného vymedzenia pojmu „konkurzné konanie“ v článku 1
ods. 1. V tejto súvislosti sa navrhuje, aby boli do rozsahu pôsobnosti tohto
nariadenia zahrnuté aj konania, ktorých sa síce likvidátor
nezúčastňuje, ale v ktorých majetok a záležitosti dlžníka podliehajú
kontrole a dohľadu zo strany súdu. Týmto
spôsobom sa zabezpečí, aby konania, v ktorých si dlžník ponecháva právo
nakladať s majetkom a v ktorých nie je vymenovaný žiaden likvidátor, mohli
byť uznané ako konkurzné konania s účinkami v celej EÚ, ktoré
nariadenie zavádza. Navrhované zmeny a doplnenia zároveň prispejú k tomu,
aby sa toto nariadenie vzťahovalo vo väčšej miere aj na konkurzné konania
týkajúce sa fyzických osôb. Okrem toho sa
navrhuje uviesť výslovný odkaz na konania týkajúce sa zmeny obsahu
záväzkov, ako aj na účel záchrany, a to s cieľom zahrnúť do
tohto nariadenia aj tie konania, ktoré dlžníkovi umožňujú vysporiadať
sa s veriteľmi vo fáze pred konkurzným konaním. Nariadenie o konkurznom
konaní sa vďaka navrhovaným zmenám a doplneniam zároveň viac priblíži
konceptu stanovenému vo vzorových právnych predpisoch komisie UNCITRAL o
cezhraničnom úpadku [6].
Hoci je rozšírenie rozsahu pôsobnosti
nariadenia dôležité z hľadiska účinného vedenia predkonkurzných a
hybridných konaní v cezhraničnom kontexte, z jeho rozsahu pôsobnosti by
mali byť vyňaté konkurzné konania, ktoré majú dôverný charakter. Na
vnútroštátnej úrovni existuje celý rad predkonkurzných konaní, v ktorých dlžník
vedie rokovania s (niektorými) veriteľmi v záujme dosiahnutia dohody o
jeho refinancovaní alebo reštrukturalizácii, pričom informácie týkajúce sa
týchto konaní nie sú verejne prístupné. Začatie takýchto konaní môže spôsobovať
moratórium vo vzťahu ku konaniam, v ktorých dochádza k individuálnemu
vymáhaniu nárokov, alebo môže po určitý čas spôsobovať
nedostatok oprávnenia veriteľov začať konkurzné konanie, aby sa
dlžníkovi poskytol určitým priestor „na nádych“.
Hoci tieto konania môžu mať v niektorých členských štátoch
veľký význam, v dôsledku ich zmluvného a dôverného charakteru by bolo
náročné zabezpečiť uznanie ich účinku v celej EÚ,
keďže súd alebo veriteľ v inom členskom štáte nemusia byť o
týchto konaniach informovaní. Ak dôverný charakter týchto konaní už nebude
opodstatnený, tieto konania môžu byť následne zahrnuté do rozsahu
pôsobnosti nariadenia o konkurznom konaní.
V návrhu sa nepočíta so zmenou
existujúceho mechanizmu, na základe ktorého sa vnútroštátne konkurzné konania,
na ktoré sa vzťahuje tohto nariadenie, uvádzajú v zozname uvedenom v
prílohe A a na základe ktorého členské štáty rozhodujú o oznámení
určitého konkurzného konania s cieľom zaradiť ho na tento
zoznam. V návrhu sa však zavádza postup,
podľa ktorého Komisia posúdi, či oznámené vnútroštátne konkurzné
konanie skutočne zodpovedá prehodnotenému vymedzeniu tohto pojmu. Týmto
spôsobom sa zabezpečí, aby boli v prílohe uvedené len tie konania, ktoré
sú v súlade s pravidlami stanovenými v tomto nariadení.

3.1.2.     Súdna právomoc na začatie
konkurzného konania
V návrhu sa zachováva kritérium centra
hlavných záujmov (COMI), ktoré zabezpečuje, že konanie v danej veci bude
prebiehať v tej jurisdikcii, s ktorou má dlžník skutočnú
spojitosť a nie v jurisdikcii, ktorú si zvolia zakladajúci členovia.
Takýto prístup je zároveň v súlade s medzinárodným vývojom, keďže
kritérium COMI sa ako základná norma na určenie súdnej právomoci
uplatňuje aj vo vzorových právnych predpisoch komisie UNCITRAL o
cezhraničnom úpadku. Vďaka
presnejšiemu vymedzeniu tohto pojmu poskytuje návrh lepšie usmernenie pri
určovaní centra hlavných záujmov. V návrhu sa okrem toho vymedzuje COMI aj
v prípade fyzických osôb. Okrem toho sa do nariadenia vkladá nové odôvodnenie
objasňujúce okolnosti, za ktorých možno vyvrátiť domnienku, že za
COMI právnickej osoby sa považuje miesto, kde má táto osoba registrované sídlo.
Znenie tohto odôvodnenia je prevzaté z rozhodnutia Súdneho dvora Európskej únie
vo veci „Interedil“[7].
V návrhu sa navyše zdokonaľuje procesný
rámec na určenie súdnej právomoci na začatie konania. Od súdu sa
totiž vyžaduje, aby pred začatím konkurzného konania z úradnej moci
preskúmal svoju právomoc a aby vo svojom rozhodnutí uviedol, na čom je
táto súdna právomoc založená. Všetkým zahraničným veriteľom sa
zároveň priznáva právo napadnúť rozhodnutie o začatí konania,
pričom títo veritelia musia byť informovaní o prijatí takéhoto
rozhodnutia, aby mohli účinne uplatňovať svoje práva. Vďaka
týmto navrhovaným zmenám sa má zabezpečiť, aby k začatiu konania
došlo len v tom prípade, že príslušný členský štát má skutočne
právomoc na jeho začatie. Týmto spôsobom by sa mali obmedziť prípady
špekulatívneho a nečestného premiestňovania COMI v snahe o tzv. forum
shopping.
V návrhu sa zároveň objasňuje
skutočnosť, že súdy, ktoré rozhodujú o začatí konkurzného
konania, majú právomoc aj v prípade žalôb, ktoré priamo vyplývajú z konkurzného
konania alebo ktoré s týmto konaním úzko súvisia, ako napr. v prípade
odporovacích žalôb. Touto zmenou a doplnením sa teda kodifikuje judikatúra
Súdneho dvora Európskej únie vo veci „DekoMarty“[8].
V prípade, že táto žaloba súvisí s inou žalobou proti tomu istému žalovanému,
ktorá je založená na občianskom a obchodnom práve, má likvidátor na
základe návrhu možnosť podať obe žaloby na súde podľa bydliska
žalovaného, ak má tento súd právomoc podľa nariadenia (ES) č. 44/2001
z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v
občianskych a obchodných veciach[9]
(v znení zmien a doplnení). Týmto spôsobom môže likvidátor podať napríklad
na jednom súde žalobu na zodpovednosť člena štatutárneho orgánu
založenú na predpisoch konkurzného práva, so žalobou založenou na práve
obchodných spoločností alebo na princípoch všeobecného deliktuálneho
práva.
3.1.3.     Vedľajšie konkurzné
konanie
V záujme zabezpečenia efektívnej správy
konkurznej podstaty dlžníka v prípade, že má dlžník podnik v inom členskom
štáte, sa navrhuje viacero zmien.
·
Súd, na ktorý bol podaný návrh na začatie
vedľajšieho konania, by mal mať možnosť, ak je o to požiadaný
likvidátorom v hlavnom konaní, tento návrh zamietnuť alebo odložiť
rozhodnutie v tejto veci, ak začatie vedľajšieho konania nie je
potrebné z hľadiska ochrany záujmov miestnych veriteľov. Môže k tomu
dôjsť napríklad vtedy, ak investor predloží ponuku na kúpu
spoločnosti s odôvodneným predpokladom pokračovania jej
činnosti, pričom výsledkom tejto ponuky by bolo väčšie
uspokojenie pohľadávok miestnych veriteľov ako pri likvidácii majetku
spoločnosti. Začatie vedľajšieho konania by nemalo byť
potrebné ani vtedy, ak dá likvidátor v hlavnom konaní miestnym veriteľom
prísľub, že v hlavnom konaní sa s nimi bude zaobchádzať rovnakým
spôsobom, ako keby došlo k začatiu vedľajšieho konania a že práva,
ktoré by v tomto prípade mali v súvislosti so stanovením ich pohľadávok a
s poradím ich uspokojenia, by boli pri rozdeľovaní majetku zachované.
Postup takýchto „syntetických vedľajších konaní“ sa uplatnil pri viacerých
cezhraničných konkurzných konaniach, v rámci ktorých bolo hlavné konanie
začaté v Spojenom kráľovstve (najmä konkurzné konania vo veciach
Collins&Aikman, MG Rover a Nortel Networks). Anglické súdy uznali, že
anglickí likvidátori sú oprávnení rozdeliť časť majetku
podľa práva členského štátu, v ktorom sa nachádza podnik. Keďže
právo mnohých členských štátov takýto postup v súčasnosti
neumožňuje, v návrhu sa zavádza hmotnoprávna úprava, na základe ktorej
môže dať likvidátor miestnym veriteľom prísľub, ktorý bude
záväzný vo vzťahu k majetkovej podstate.
·
Bez ohľadu na navrhovanú zmenu a doplnenie
bude mať likvidátor možnosť požiadať o začatie
vedľajšieho konania vtedy, ak by to uľahčilo správu komplexných
vecí, teda napríklad v prípade, keď v štáte, v ktorom sa nachádza podnik,
musí dôjsť k prepusteniu značného počtu zamestnancov.
Začatie miestneho konania a vymenovanie miestneho likvidátora sa môže teda
javiť ako užitočný krok na zabezpečenie efektívnej správy
konkurznej podstaty dlžníka.
·
Súd, na ktorý bol podaný návrh na začatie
vedľajšieho konania, je na základe návrhu povinný vypočuť pred
samotným prijatím rozhodnutia likvidátora v hlavnom konaní. Cieľom tejto
zmeny a doplnenia je zabezpečiť, aby mal tento súd dôkladné poznatky
o všetkých možnostiach záchrany a reštrukturalizácie, ktoré likvidátor
preskúmal, a aby bol zároveň schopný riadne posúdiť dôsledky
začatia takéhoto vedľajšieho konania. V návrhu sa okrem uvedenej
povinnosti zavádza aj právo likvidátora napadnúť rozhodnutie o začatí
vedľajšieho konania.
·
V návrhu sa ruší súčasná požiadavka, na
základe ktorej musí byť vedľajšie konanie likvidačným konaním. V
prípade, že dôjde k začatiu vedľajšieho konania, príslušný súd si
môže vybrať z celej škály konaní, ktoré umožňuje vnútroštátne právo,
vrátane reštrukturalizácie. Vďaka tejto zmene a doplneniu sa
zabezpečí, že začatie vedľajšieho konania nebude automaticky
brániť záchrane alebo reštrukturalizácii dlžníka ako celku. Touto zmenou a
doplnením by však nemali byť dotknuté pravidlá upravujúce vymáhanie
štátnej pomoci, ani judikatúra Súdneho dvora Európskej únie vo veci vymáhania
prostriedkov od spoločností v úpadku[10].

·
V návrhu sa počíta aj s lepšou koordináciou
hlavného a vedľajšieho konania. Docieliť sa to má rozšírením
požiadavky na rozvoj spolupráce, ktorá sa v súčasnosti vzťahuje len
na likvidátorov, aj na súdy zapojené do hlavného a vedľajšieho konania. V
dôsledku toho budú teda súdy povinné navzájom spolupracovať a
komunikovať. Likvidátori budú musieť navyše spolupracovať a
komunikovať so súdmi v iných členských štátoch, ktoré sú zapojené do
konania. Rozvoj spolupráce medzi súdmi prispeje k lepšej koordinácii hlavného a
vedľajšieho konania. Tento krok môže mať zásadný význam najmä z
hľadiska zabezpečenia úspešnej reštrukturalizácie, t. j. z
hľadiska schvaľovania protokolu, v ktorom sa stanovuje plán záchrany.
3.1.4.     Uverejňovanie informácií
o konkurznom konaní a prihlasovanie pohľadávok
V návrhu sa stanovuje, že určité základné
informácie o konkurznom konaní musia byť uverejnené v elektronickom
registri, ktorý je pre verejnosť bezplatne prístupný na internete. Povinne
by sa mali teda uverejňovať informácie týkajúce sa súdu, ktorý
rozhoduje o začatí konkurzného konania; dátumu začatia tohto konania
– a v prípade hlavných konaní aj dátumu ich ukončenia; druhu konania;
dlžníka; vymenovaného likvidátora; rozhodnutia o začatí konania, ako aj
rozhodnutia o vymenovaní likvidátora, ak ide o rozdielne rozhodnutia; ako aj
informácie týkajúce sa konečnej lehoty na prihlasovanie pohľadávok.
Vzhľadom na nejednotnosť vnútroštátnych právnych systémov v otázke
uverejňovania informácií o konkurznom konaní, ako aj na rozdielne potreby
veriteľov, je požiadavka na povinné uverejňovanie týchto informácií
obmedzená len na spoločnosti, samostatne zárobkovo činné osoby a na
nezávislých odborníkov. Nevzťahuje sa teda na konkurzné konanie týkajúce sa
spotrebiteľov. V návrhu sa okrem toho počíta so vzájomným prepojením
národných registrov, ktoré budú prístupné prostredníctvom Európskeho portálu
elektronickej justície. Komisia prostredníctvom vykonávacieho aktu stanoví
minimálne spoločné kritéria pre vyhľadávanie v týchto registroch a
pre získavanie výsledkov, ktoré budú založené na informáciách uverejnených v
insolvenčných registroch. Vďaka vzájomnému prepojeniu národných
registrov bude súd, na ktorý bol podaný návrh na začatie konania, schopný
určiť, či bolo proti dlžníkovi začaté konanie už v inom
členskom štáte. Aj veritelia budú takýmto spôsobom informovaní o
skutočnosti, či bolo proti dlžníkovi začaté konanie, a ak áno,
akými právomocami disponuje likvidátor. Ak je dlžníkom spoločnosť, členské
štáty sa budú môcť opierať o ustanovenia smernice 2012/17/EÚ z 13.
júna 2012 o prepojení centrálnych registrov, obchodných registrov a registrov
spoločností[11].
Na účely tohto nariadenia však samotná informácia, že proti dlžníkovi bolo
začaté konanie, nepostačuje na zabezpečenie koordinácie
cezhraničného konkurzného konania, ani na zabezpečenie
uplatňovania práv veriteľov v takomto konaní.
Vďaka návrhu sa zjednoduší postup
prihlasovania pohľadávok v prípade zahraničných veriteľov, a to
najmä v prípade menších veriteľov a MSP. V tejto súvislosti sa v návrhu
počíta s dvoma štandardnými formulármi, ktoré by mali byť zavedené
prostredníctvom vykonávacieho aktu, t. j. s formulárom pre oznámenie zasielané
veriteľom a s formulárom na prihlasovanie pohľadávok. Tieto štandardné
formuláre budú dostupné vo všetkých úradných jazykoch Európskej únie, čím
sa znížia náklady na preklad. V návrhu sa okrem toho stanovuje lehota v
minimálnej dĺžke 45 dní od uverejnenia oznámenia o začatí konania v
insolvenčnom registri, v rámci ktorej môžu zahraniční veritelia
prihlásiť svoje pohľadávky, a to bez ohľadu na prípadnú kratšiu
lehotu uplatniteľnú podľa vnútroštátneho práva. V prípade popretia
pohľadávky budú musieť byť zahraniční veritelia o tejto
skutočnosti informovaní a v tejto súvislosti im bude poskytnutá možnosť
doplniť predložené dôkazy s cieľom potvrdiť existenciu tejto
pohľadávky. V prípade prihlasovania pohľadávok v zahraničnej
jurisdikcii sa nebude vyžadovať právne zastúpenie, čo prispeje k
zníženiu nákladov veriteľov.
3.1.5.     Konkurzné konanie týkajúce sa
členov skupiny spoločností
V návrhu sa stanovuje osobitný právny rámec
pre konkurzné konanie týkajúce sa členov skupiny spoločností,
pričom sa zároveň zachováva individuálny prístup, ktorý sa
zdôrazňuje v súčasnom nariadení o konkurznom konaní. V tejto súvislosti
sa zavádza povinnosť zabezpečiť koordináciu konkurzných konaní
týkajúcich sa jednotlivých členov danej skupiny spoločností. Z tohto
dôvodu sa v návrhu ukladá likvidátorom a príslušným súdom zapojeným do konaní
povinnosť navzájom spolupracovať podobným spôsobom, ako v prípade
hlavného a vedľajšieho konania. Táto spolupráca môže mať pritom rôznu
formu, a to v závislosti od okolností daného prípadu. Likvidátori by mali
predovšetkým prispievať k výmene relevantných informácií a v náležitých
prípadoch spolupracovať pri príprave plánu záchrany alebo
reštrukturalizácie. V návrhu sa výslovne uvádza aj možnosť spolupráce na
základe protokolov s cieľom poukázať na praktický význam týchto
nástrojov a podporiť ich ďalšie využívanie. Spolupráca súdov by mala
prebiehať najmä prostredníctvom výmeny informácií, v prípade potreby
prostredníctvom koordinácie pri vymenovávaní likvidátorov, ktorí môžu následne
navzájom spolupracovať, ako aj prostredníctvom schvaľovania
protokolov predkladaných likvidátormi.
Na základe návrhu sa likvidátorovi
udeľujú určité právomoci v konaniach týkajúcich sa ďalších
členov danej skupiny. Konkrétne má likvidátor právo byť v týchto
konaniach vypočutý, právo požadovať prerušenie týchto konaní alebo právo
navrhnúť plán reštrukturalizácie takým spôsobom, ktorý umožní
veriteľskému výboru alebo súdu o ňom rozhodnúť. Likvidátor má
zároveň právo zúčastniť sa schôdze veriteľov. Tieto
procesné nástroje umožnia likvidátorovi, ktorý má najväčší záujem na úspešnej
reštrukturalizácii všetkých príslušných spoločností, oficiálne
predložiť svoj plán reštrukturalizácie v konaniach, ktoré sa týkajú
člena danej skupiny, a to aj v prípade, že likvidátor v týchto konaniach
neprejavuje ochotu spolupracovať alebo že s týmto návrhom nesúhlasí.
Hoci sa návrh zameriava na zabezpečenie
koordinácie jednotlivých konaní týkajúcich sa členov danej skupiny
spoločností, jeho zámerom nie je obchádzať súčasnú prax v
prípade vysoko integrovaných skupín spoločností, podľa ktorej sa
centrum hlavných záujmov všetkých členov spoločností nachádza na
jednom a tom istom mieste a podľa ktorej následne dochádza k začatiu
konania len v jednej jurisdikcii.
3.2.        Právny základ
Týmto návrhom sa mení a dopĺňa
nariadenie (ES) č. 1346/2000, ktoré je založené na článku 61 písm. c)
a článku 67 ods. 1 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva. Po
nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy je zodpovedajúcim právnym základom
článok 81 ods. 2 písm. a), c) a e) Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Hlava V tretej časti Zmluvy o fungovaní
Európskej únie sa z dôvodu Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k
zmluvám, na Dánsko neuplatňuje. Hlava V sa neuplatňuje ani na Spojené
kráľovstvo a Írsko, pokiaľ tieto dve krajiny nerozhodnú inak v súlade
s príslušnými pravidlami protokolu o ich postavení s ohľadom na priestor
slobody, bezpečnosti a spravodlivosti. Ak sa však návrhom Komisie mení a
dopĺňa existujúci akt a Spojené kráľovstvo alebo Írsko
neuplatnia svoje právo prijať zmenené a doplnené opatrenie, Rada, konajúca
na základe návrhu Komisie, môže rozhodnúť, že v dôsledku neúčasti
príslušnej krajiny na zmenenom a doplnenom znení existujúceho opatrenia sa
uplatňovanie tohto opatrenia pre ostatné členské štáty alebo Úniu
stáva nefunkčným. V tomto prípade sa lehota na zaslanie oznámenia
predlžuje. Ak príslušná krajina po skončení predĺženej lehoty
neoznámi svoj zámer prijať dané opatrenie, existujúce opatrenie sa na
ňu viac nevzťahuje ani ju nezaväzuje.
3.3.        Subsidiarita a
proporcionalita
Uvedené prvky revízie nariadenia o konkurznom
konaní sú v súlade so zásadou subsidiarity a proporcionality. V súvislosti so
zásadou subsidiarity je potrebné uviesť, že navrhované zmeny a doplnenia
nemožno dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, pretože si
vyžadujú úpravu existujúcich pravidiel nariadenia o konkurznom konaní,
pokiaľ ide o jeho rozsah pôsobnosti, súdnu právomoc na začatie
konkurzného konania, ustanovenia upravujúce vedľajšie konanie,
uverejňovanie rozhodnutí či prihlasovanie pohľadávok. Úprava
nariadenia o konkurznom konaní si už zo svojej podstaty vyžaduje zásah
zákonodarcu Únie. Zatiaľ čo vytvorenie elektronických
insolvenčných registrov by bolo teoreticky možné dosiahnuť aj na
úrovni samotných členských štátov, vzájomné prepojenie týchto registrov si
vyžaduje prijatie opatrení na úrovni Únie. Ciele navrhovaného opatrenia, a to
zabezpečenie vzájomného prepojenia insolvenčných registrov v celej
EÚ, nie je teda možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých
členských štátov, ale možno ich lepšie dosiahnuť na úrovni Únie.
Pokiaľ ide o zásadu proporcionality,
obsah a forma navrhovaného opatrenia neprekračujú rámec toho, čo je
nevyhnutné na dosiahnutie cieľov zmluvy. Z posúdenia vplyvu, ktoré tvorí
sprievodný dokument k tomuto návrhu, vyplýva, že výhody všetkých navrhovaných
zmien a doplnení prevažujú náklady a že sú teda v súlade so zásadou
proporcionality.
3.4.        Vplyv na základné práva
Ako sa podrobne uvádza v posúdení vplyvu,
ktoré tvorí sprievodný dokument k tomuto návrhu, všetky prvky reformy
rešpektujú práva stanovené v Charte základných práv, a to v súlade so
Stratégiou účinného uplatňovania Charty základných práv Európskou
úniou. Vďaka navrhovaným zmenám a doplneniam sa posilní postavenie osôb
zapojených do cezhraničného konkurzného konania, pokiaľ ide o ich
vlastnícke právo, slobodu podnikania a právo na prácu, slobodu pohybu a pobytu
a právo na účinný prostriedok nápravy. V rámci navrhovanej zmeny a
doplnenia týkajúcej sa vytvorenia verejne dostupného elektronického
insolvenčného registra sa dôraz kladie na rešpektovanie práva na ochranu
osobných údajov, a to spôsobom, ktorý je proporcionálny sledovaným cieľom.
V tejto súvislosti sa počíta s opatreniami, ktoré zabezpečia súlad so
smernicou 95/46/ES o ochrane údajov.
4.           VPLYV NA ROZPOČET
Návrh by mal obmedzený vplyv na rozpočet
EÚ. Aplikácia IT na vzájomné prepojenie insolvenčných registrov už bola
vytvorená a bude fungovať na portáli elektronickej justície. V období
rokov 2014–2020 budú mať na rozpočet EÚ vplyv len náklady na hosting
a údržbu tejto aplikácie. Celková výška týchto nákladov dosiahne v uvedenom
období 1 500 000 EUR a bude krytá z finančného balíka pre budúci program
Spravodlivosť[12]
.
2012/0360 (COD)
Návrh
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY
ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie
Rady (ES) č. 1346/2000 o konkurznom konaní
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ
ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 81,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu
národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho
hospodárskeho a sociálneho výboru[13],

konajúc v súlade s riadnym legislatívnym
postupom,
po porade s európskym dozorným úradníkom pre
ochranu údajov[14],
keďže:
(1)       V nariadení Rady (ES) č.
1346/2000[15]
sa stanovuje európsky rámec pre cezhraničné konkurzné konania. Určuje
sa v ňom, ktorý členský štát má právomoc na začatie konkurzného
konania, vymedzujú sa v ňom jednotné pravidlá týkajúce sa príslušného
práva a zároveň sa v ňom stanovuje uznávanie a vymáhanie výkonu
rozhodnutí o konkurznom konaní, ako aj koordinácia hlavného a vedľajšieho
konkurzného konania.
(2)       Zo správy Komisie o
uplatňovaní nariadenia (ES) č. 1346/2000 z 12. decembra 2012[16] vyplýva, že hoci uvedené
nariadenie funguje vo všeobecnosti dobre, je žiaduce zlepšiť
uplatňovanie niektorých z jeho ustanovení s cieľom
zabezpečiť účinnejšie vedenie cezhraničných konkurzných
konaní.
(3)       Rozsah pôsobnosti nariadenia
(ES) č. 1346/2000 by sa mal rozšíriť na konania, ktoré presadzujú
záchranu ekonomicky životaschopného dlžníka s cieľom pomôcť zdravým
spoločnostiam prežiť a dať podnikateľom druhú šancu. Do
rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia by mali byť zahrnuté najmä konania,
ktoré umožňujú reštrukturalizáciu dlžníka vo fáze pred konkurzným konaním
alebo konania, ktoré ponechávajú vo funkcii existujúci manažment. Nariadenie by
sa malo vzťahovať aj na konania, ktoré upravujú vyrovnanie dlhu
spotrebiteľov a samostatne zárobkovo činných osôb, ktoré
nespĺňajú kritériá súčasného nástroja.
(4)       Mali by sa objasniť
pravidlá upravujúce súdnu právomoc na začatie konkurzného konania a
zdokonaliť by sa mal aj procesný rámec na určenie tejto súdnej
právomoci. Zároveň by sa mali zaviesť aj jasné pravidlá upravujúce
súdnu právomoc v prípade žalôb, ktoré priamo vyplývajú z konkurzného konania
alebo ktoré s týmto konaním úzko súvisia.
(5)       V záujme zlepšenia
účinnosti konkurzného konania v prípadoch, keď má dlžník podnik v
inom členskom štáte, by sa mala zrušiť požiadavka, na základe ktorej
musí byť vedľajšie konanie likvidačným konaním. Súd by mal mať
navyše možnosť zamietnuť začatie vedľajšieho konania, ak
toto konanie nie je potrebné z hľadiska ochrany záujmov miestnych
veriteľov. Zabezpečiť by sa mala aj lepšia koordinácia hlavného
a vedľajšieho konania, a to najmä prostredníctvom zavedenia požiadavky,
aby príslušné súdy navzájom spolupracovali.
(6)       V snahe zlepšiť
informovanosť veriteľov a príslušných súdov, ako aj v snahe
zabrániť začatiu paralelných konkurzných konaní by sa malo od
členských štátov vyžadovať, aby pri cezhraničných konkurzných
konaniach uverejňovali príslušné rozhodnutia vo verejne dostupnom
elektronickom registri. Zároveň by sa mali prijať ustanovenia
upravujúce vzájomné prepojenie insolvenčných registrov. Zaviesť by sa
mal aj štandardný formulár na prihlasovanie pohľadávok, čo by znamenalo
určité uľahčenie pre zahraničných veriteľov, ako aj
zníženie nákladov na preklad.
(7)       Mali by sa zaviesť
osobitné pravidlá, ktoré by upravovali koordináciu konaní týkajúcich sa
jednotlivých členov danej skupiny spoločností. Likvidátorom a súdom
zapojeným do jednotlivých konkurzných konaní by preto mala byť uložená
povinnosť navzájom spolupracovať a komunikovať. Príslušní
likvidátori by mali navyše disponovať procesnými nástrojmi, na základe
ktorých budú môcť navrhnúť plán záchrany pre skupinu spoločností,
ktoré sú predmetom konkurzného konania, a v prípade potreby požiadať o
prerušenie konkurzného konania týkajúceho sa inej spoločnosti, než pre akú
boli vymenovaní. Vymedzenie pojmu „skupina spoločností“ by malo byť
obmedzené len na kontext konkurzného konania a nemalo by mať žiaden vplyv
na tie aspekty práva obchodných spoločností, ktoré sa týkajú skupín
spoločností.
(8)       S cieľom
zabezpečiť okamžité prispôsobenie nariadenia príslušným zmenám a
doplneniam vnútroštátneho konkurzného práva, ktoré oznámili členské štáty,
by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s
článkom 290 zmluvy, pokiaľ ide o zmenu a doplnenie príloh. Je
osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila
vhodné konzultácie, a to aj na expertnej úrovni. Pri príprave a vypracovávaní
delegovaných aktov by mala Komisia zabezpečiť súčasné,
včasné a vhodné postúpenie príslušných dokumentov Európskemu parlamentu a
Rade.
(9)       V záujme zabezpečenia
jednotných podmienok vykonávania nariadenia (ES) č. 1346/2000 by sa mali
Komisii udeliť vykonávacie právomoci. Tieto právomoci by sa mali
vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu
a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa
ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého
členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie[17].
(10)     Nariadenie (ES) č.
1346/2000 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.
(11)     Zmenou a doplnením tohto
nariadenia by nemali byť dotknuté pravidlá upravujúce vymáhanie štátnej
pomoci od spoločností v úpadku, ako ich vykladá judikatúra Súdneho dvora
Európskej únie (Vec C – 4546/09, Komisia / Taliansko – „New Interline“).
V prípade, že štátnu pomoc nemožno vymôcť v plnej výške, pretože príkaz na
vymáhanie sa týka spoločností v konkurznom konaní, tieto konania by mali
byť vždy likvidačnými konaniami a mali by viesť k definitívnemu
ukončeniu činností príjemcu a k likvidácii jeho majetku.
(12)     V súlade s článkami 1 a 2
Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska
s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti
a spravodlivosti, pripojeného k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o
fungovaní Európskej únie [Spojené kráľovstvo a Írsko oznámili svoje
želanie podieľať sa na prijímaní a uplatňovaní tohto nariadenia]
/ [bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, Spojené
kráľovstvo a Írsko sa nebudú zúčastňovať na prijímaní tohto
nariadenia a nebudú týmto nariadením viazané ani nebudú podliehať jeho
uplatňovaniu].
(13)     Dánsko sa v súlade s
článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o
Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, nezúčastňuje na
prijímaní tohto nariadenia, a preto ním nie je viazané ani nepodlieha jeho
uplatňovaniu,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Nariadenie Rady (ES) č. 1346/2000 sa mení
a dopĺňa takto:
(1)
V odôvodnení 2 sa odkaz na článok 65 nahrádza
odkazom na článok 81.
(2)
V odôvodneniach 3, 5, 8, 11, 12, 14 a 21 sa pojem
„Spoločenstvo“ nahrádza pojmom „Únia“.
(3)
Odôvodnenie 4 sa nahrádza takto:
„(4)   V záujme riadneho fungovanie vnútorného
trhu je nevyhnutné zabraňovať situáciám, ktoré by zúčastnené
strany podnecovali k premiestňovaniu majetku alebo súdneho konania z
jedného členského štátu do druhého v snahe získať výhodnejšie právne
postavenie na úkor všetkých veriteľov (tzv. forum shopping).“
(4)
Odôvodnenie 6 sa nahrádza takto:
„(6)   Toto nariadenie by malo obsahovať
ustanovenia o súdnej právomoci na začatie konkurzného konania, ako aj
konaní, ktoré priamo vyplývajú z konkurzného konania a ktoré s týmto konaním
úzko súvisia. Okrem toho by malo toto nariadenie obsahovať ustanovenia o
uznávaní a vymáhaní výkonu rozhodnutí vydávaných v týchto konaniach a
ustanovenia o príslušnom práve pre konkurzné konanie. V tomto nariadení by sa
mali zároveň vymedziť pravidlá upravujúce koordináciu konkurzných konaní,
ktoré sa týkajú rovnakého dlžníka alebo jednotlivých členov danej skupiny
spoločností.“
(5)
Odôvodnenie 7 sa nahrádza takto:
„(7)   Konania týkajúce sa likvidácie platobne
neschopných spoločností alebo iných právnických osôb, vyrovnania a podobné
konania a žaloby, ktoré s týmito konaniami súvisia, sú vyňaté z rozsahu
pôsobnosti nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci
a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach[18]. Na tieto konania by sa malo
vzťahovať toto nariadenie. Výklad tohto nariadenia by mal v
najväčšie možnej miere zabraňovať právnym medzerám medzi týmito
dvoma nástrojmi.“
(6)
Odôvodnenie 9 sa nahrádza takto:
„(9)   Toto nariadenie by sa malo
vzťahovať na konkurzné konania, ktoré sú v súlade s podmienkami
stanovenými v tomto nariadení, a to bez ohľadu na skutočnosť,
či je dlžník fyzickou alebo právnickou osobou, obchodníkom alebo
jednotlivcom. Úplný zoznam týchto konkurzných konaní je uvedený v prílohe A. Ak
je teda vnútroštátne konanie uvedené v prílohe A, malo by sa uplatňovať
toto nariadenie, a to bez toho, aby súdy v inom členskom štáte
preskúmavali, či sú splnené podmienky stanovené v tomto nariadení. Z
rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia by však mali byť vyňaté konkurzné
konania, ktoré sa týkajú poisťovní, úverových inštitúcií a
investičných spoločností, pokiaľ sa na ne vzťahuje smernica
Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES zo 4. apríla 2001 o reorganizácii a
likvidácii úverových inštitúcií[19]
(v znení zmien a doplnení), ako aj konkurzné konania týkajúce sa podnikov kolektívneho
investovania. Toto nariadenie by sa na uvedené podniky vzťahovať
nemalo, pretože podliehajú osobitnej úprave a vnútroštátne orgány dohľadu
disponujú rozsiahlymi intervenčnými právomocami.
(7)
Vkladá sa toto odôvodnenie 9a:
„9a)   Rozsah pôsobnosti nariadenia by sa mal
rozšíriť na konania, ktoré presadzujú záchranu ekonomicky životaschopného
dlžníka s cieľom pomôcť zdravým podnikom prežiť a dať
podnikateľom druhú šancu. Do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia by mali
byť zahrnuté najmä konania, ktoré umožňujú reštrukturalizáciu dlžníka
vo fáze pred konkurzným konaním, ďalej konania, ktoré ponechávajú vo
funkcii existujúci manažment, ako aj konania, ktoré upravujú vyrovnanie dlhu
spotrebiteľov a samostatne zárobkovo činných osôb. Hoci v týchto
konaniach nemusí nevyhnutne dôjsť k vymenovaniu likvidátora, toto
nariadenie by sa na ne malo vzťahovať v prípade, že prebiehajú pod
kontrolou alebo dohľadom súdu. V tejto súvislosti by sa pojem „kontrola“
mal vzťahovať aj na situácie, v ktorých súd zasahuje len na základe
odvolania podaného veriteľom alebo zúčastnenou stranou.“
(8)
Odôvodnenie 10 sa nahrádza takto:
„(10) Konkurzné konanie nemusí byť
nevyhnutné spojené so zásahom súdneho orgánu. Pojem „súd“ by sa mal v tomto
nariadení vykladať širšie a mal by zahŕňať aj osoby a
orgány, ktoré sú na základe vnútroštátneho práva oprávnené na začatie
konkurzného konania. Predpokladom uplatňovania tohto nariadenia je to, aby
konanie (pozostávajúce z úkonov a formálnych náležitostí stanovených právnym
predpisom) nebolo len v súlade s ustanoveniami tohto nariadenia, ale aby bolo
úradne uznané a právne účinné v členskom štáte, v ktorom sa konkurzné
konanie začalo.“
(9)
Vkladá sa nové odôvodnenie 12a:
12a)  Pred začatím konkurzného konania by
mal príslušný súd z úradnej moci preskúmať, či sa centrum hlavných
záujmov alebo podnik dlžníka skutočne nachádzajú v rámci jeho
príslušnosti. Ak okolnosti daného prípadu vyvolávajú pochybnosti o súdnej
právomoci, súd by mal od dlžníka požadovať predloženie ďalších
dôkazov na podloženie jeho tvrdení a v náležitých prípadoch umožniť
dlžníkovým veriteľom predložiť k otázke súdnej právomoci vlastné
stanovisko. Okrem toho by mali mať veritelia právo na účinný
prostriedok nápravy proti rozhodnutiu o začatí konkurzného konania.
(10)
Odôvodnenie 13 sa vypúšťa.
(11)
Vkladajú sa tieto odôvodnenia 13a a 13b:
13a)  V prípade spoločností a iných
právnických osôb by sa za „centrum hlavných záujmov“ malo považovať
miesto, kde majú registrované sídlo. Túto domnienku by malo byť možné
vyvrátiť v prípade, že hlavné vedenie spoločnosti sa nachádza v inom
členskom štáte ako jej registrované sídlo a že komplexné posúdenie
všetkých relevantných okolností preukazuje, a to spôsobom zistiteľným
tretími stranami, že skutočné centrum vedenia a kontroly uvedenej
spoločnosti, ako aj správy jej záujmov sa nachádza v tomto inom
členskom štáte. Túto domnienku by však nemalo byť možné vyvrátiť
v prípade, že riadiace a kontrolné orgány spoločnosti sa nachádzajú v
mieste jej registrovaného sídla a že rozhodnutia o správe tejto spoločnosti
sa prijímajú na tomto mieste spôsobom zistiteľným tretími stranami.
13b)  Súdy členského štátu, ktoré rozhodujú
o začatí konkurzného konania, by mali mať právomoc aj v prípade
žalôb, ktoré priamo vyplývajú z konkurzného konania a ktoré s týmto konaním
úzko súvisia, ako napr. o odporovacích žalobách. V prípade, že táto žaloba
súvisí s inou žalobou, ktorá je založená na všeobecnom občianskom a
obchodnom práve, likvidátor by mal mať možnosť podať obe žaloby
na súde podľa bydliska žalovaného, ak takýto postup považuje za účinnejší.
Môže k tomu dôjsť napríklad vtedy, ak likvidátor mieni súčasne
uplatňovať žalobu na zodpovednosť člena štatutárneho orgánu
založenú na predpisoch konkurzného práva, so žalobou založenou na práve
obchodných spoločností alebo na princípoch všeobecného deliktuálneho
práva.
(12)
Vkladajú sa tieto odôvodnenia 19a a 19b:
19a)  Vedľajšie konanie môže zároveň
brániť efektívnej správe konkurznej podstaty. Súd, ktorý rozhoduje o
začatí vedľajšieho konania, by mal mať preto možnosť, ak je
o to požiadaný likvidátorom, odložiť alebo zamietnuť začatie
vedľajšieho konania, ak toto konanie nie je potrebné z hľadiska
ochrany záujmov miestnych veriteľov. Malo by k tomu dôjsť najmä
vtedy, ak likvidátor prostredníctvom prísľubu, ktorý je vo vzťahu k
majetkovej postate záväzný, súhlasí s tým, že bude s miestnymi veriteľmi
zaobchádzať rovnakým spôsobom, ako keby došlo k začatiu
vedľajšieho konania a že uplatní pravidlá upravujúce poradie uspokojenia
pohľadávok toho členského štátu, v ktorom bol podaný návrh na
začatie vedľajšieho konania pri rozdeľovaní majetku
nachádzajúceho sa v tomto členskom štáte. Toto nariadenie by malo
likvidátorovi umožniť dávať takýto prísľub.
19b)  V záujme zabezpečenia účinnej
ochrany miestnych záujmov by likvidátor v hlavnom konaní nemal mať
možnosť špekulatívne speňažovať alebo premiestňovať
majetok nachádzajúci sa v členskom štáte, v ktorom sa nachádza podnik, a
to najmä s úmyslom znemožniť účinné uspokojenie týchto záujmov v
prípade, že by následne došlo k začatiu vedľajšieho konania.
(13)
Odôvodnenie 20 sa nahrádza takto:
„(20) Hlavné a vedľajšie konkurzné konania
môžu prispieť k účinnému speňaženiu celkového majetku len vtedy,
ak sú všetky súčasne prebiehajúce konania koordinované. V tejto súvislosti
je mimoriadne dôležitá úzka spolupráca jednotlivých likvidátorov a príslušných
súdov, a to najmä prostredníctvom dostatočnej výmeny informácií. V záujme
zabezpečenia dominantnej úlohy hlavného konania by mal mať likvidátor
v tomto konaní viacero možností, ako zasiahnuť do vedľajšieho
konkurzného konania, ktoré prebieha v rovnakom čase. Likvidátor by mal
mať najmä možnosť navrhnúť plán reštrukturalizácie alebo
vyrovnanie alebo možnosť požiadať o prerušenie speňaženia
majetku vo vedľajšom konkurznom konaní. V rámci vzájomnej spolupráce by
mali likvidátori a súdy dbať na osvedčené postupy spolupráce pri
cezhraničných konkurzných konaniach, ako sú stanovené v zásadách a
metodických pokynoch komunikácie a spolupráce, ktoré prijali európske a
medzinárodné združenia pôsobiace v oblasti konkurzného práva.“
(14)
Vkladajú sa tieto odôvodnenia 20a a 20b:
20a)  Toto nariadenie by malo
zabezpečiť účinné vedenie konkurzných konaní, ktoré sa týkajú
rozličných spoločností tvoriacich skupinu spoločností. V
prípade, že k začatiu konkurzného konania došlo v súvislosti s
niekoľkými spoločnosťami v rámci danej skupiny, tieto konania by
mali byť náležitým spôsobom koordinované. Z tohto dôvodu by mala byť
likvidátorom a príslušným súdom uložená povinnosť navzájom
spolupracovať a komunikovať rovnakým spôsobom, ako v prípade hlavného
a vedľajšieho konania týkajúceho sa rovnakého dlžníka. Likvidátor
vymenovaný v konaní, ktoré sa týka člena skupiny spoločností, by mal
mať navyše právomoc navrhnúť plán záchrany v konaní, ktoré sa týka
iného člena danej skupiny, pokiaľ je takáto možnosť stanovená vo
vnútroštátnom konkurznom konaní.
20b) Zavedenie pravidiel, ktoré upravujú
konkurzné konanie týkajúce sa skupín spoločností, by nemalo
obmedzovať možnosť súdu začať v jednej jurisdikcii
konkurzné konanie pre viacero spoločností patriacich do rovnakej skupiny,
ak sa súd domnieva, že centrum hlavných záujmov týchto spoločností sa
nachádza v jednom členskom štáte. V takom prípade by mal mať súd
možnosť vymenovať v prípade potreby pre všetky príslušné konania
rovnakého likvidátora.
(15)
Vkladá sa nové odôvodnenie 21a:
21a)  Je mimoriadne dôležité, aby veritelia,
ktorí majú zvyčajné miesto pobytu, trvalé bydlisko alebo registrované
sídlo v Únii, boli informovaní o začatí konkurzného konania, ktoré sa týka
majetku dlžníka. V záujme zabezpečenia bezodkladného postúpenia informácií
veriteľom by sa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES)
č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych
a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v
členských štátoch[20]
nemalo uplatňovať v prípade, že toto nariadenie odkazuje na
povinnosť informovať veriteľov. Využívanie štandardných
formulárov dostupných vo všetkých úradných jazykoch Únie by veriteľom
uľahčilo prihlasovanie pohľadávok do konaní, ktoré boli
začaté v inom členskom štáte.
(16)
Odôvodnenie 29 sa nahrádza takto:
„(29) V záujme podnikateľských vzťahov
by sa mal hlavný obsah rozhodnutia o začatí konania uverejniť na
žiadosť likvidátora v inom členskom štáte. Ak sa v príslušnom
členskom štáte nachádza podnik dlžníka, toto uverejňovanie by malo
byť povinné dovtedy, kým nedôjde k vzájomnému prepojeniu
insolvenčných registrov. Uverejnenie by však v žiadnom prípade nemalo
byť predpokladom pre uznávanie zahraničných konaní.“
(17)
Vkladá sa toto odôvodnenie 29a:
29a)  V snahe zlepšiť informovanosť
veriteľov a príslušných súdov, ako aj v snahe zabrániť začatiu
paralelných konkurzných konaní by sa malo od členských štátov
vyžadovať, aby pri cezhraničných konkurzných konaniach uverejňovali
príslušné informácie vo verejne dostupnom elektronickom registri. V snahe
uľahčiť veriteľom a súdom s bydliskom alebo sídlom v inom
členskom štáte prístup k týmto informáciám by malo toto nariadenie
obsahovať ustanovenia upravujúce vzájomné prepojenie insolvenčných
registrov.
(18)
Odôvodnenie 31 sa nahrádza takto:
„(31) Súčasťou tohto nariadenia by mali
byť prílohy, ktoré uvádzajú predovšetkým vnútroštátne konkurzné konania,
na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie. S cieľom zabezpečiť
okamžité prispôsobenie nariadenia príslušným zmenám a doplneniam vnútroštátneho
konkurzného práva členských štátov by mala byť Komisia splnomocnená
prijať prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 290
Zmluvy o fungovaní Európskej únie zmeny a doplnenia týchto príloh. Pred
prijatím delegovaného aktu, ktorým sa mení a dopĺňa zoznam
vnútroštátnych konaní uvedený v prílohách, by mala Komisia overiť, či
oznámené konanie spĺňa kritéria stanovené v tomto nariadení. Pri
príprave a vypracovávaní delegovaných aktov by mala Komisia zabezpečiť
súčasné, včasné a vhodné postúpenie príslušných dokumentov Európskemu
parlamentu a Rade“.
(19)
Vkladajú sa tieto odôvodnenia 31a , 31b a 31c:
„31a)V záujme zabezpečenia jednotných
podmienok vykonávania nariadenia (ES) č. 1346/2000 by sa mali Komisii
udeliť vykonávacie právomoci. Tieto právomoci by sa mali vykonávať v
súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16.
februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na
základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích
právomocí Komisie[21].
31b)  Toto nariadenie rešpektuje základné práva a
dodržiava zásady uznané v Charte základných práv Európskej únie. Cieľom
tohto nariadenia je podporiť najmä uplatňovanie článkov 8, 17 a
47, ktoré sa týkajú ochrany osobných údajov, vlastníckeho práva a práva na
účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces.
31c)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady
95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní
osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov[22] a nariadenie Európskeho
parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000
o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov
inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe
takýchto údajov[23]
sa uplatňujú na spracovanie osobných údajov na účely tohto
nariadenia.“
(20)
V odôvodneniach 32 a 33 sa výraz „Zmluva
o založení Európskeho spoločenstva“ nahrádza výrazom „Zmluva o
fungovaní Európskej únie“.
(21)
Články 1 a 2 sa nahrádzajú takto
„Článok 1
Rozsah pôsobnosti
1.           Toto nariadenia sa
vzťahuje na kolektívne súdne alebo správne konania, vrátane predbežných
konaní, ktoré sú založené na právnych predpisoch súvisiacich s platobnou
neschopnosťou alebo so zmenou obsahu záväzkov, a v ktorých na účely
záchrany, zmeny obsahu záväzkov, reštrukturalizácie alebo likvidácie
(a)
je dlžník úplne alebo čiastočne zbavený
svojho majetku a je vymenovaný likvidátor, alebo
(b)
majetok a záležitosti dlžníka podliehajú kontrole a
dohľadu zo strany súdu.
Konania, na ktoré sa odkazuje v tomto odseku, sú
uvedené v prílohe A.
2.           Toto nariadenie sa
neuplatňuje na konkurzné konania, ktoré sa týkajú:
(a)
poisťovní;
(b)
úverových inštitúcií,
(c)
investičných spoločností, pokiaľ sa
na ne vzťahuje smernica 2001/24/ES v znení zmien a doplnení a
(d)
podnikov kolektívneho investovania.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia:
(a)
„konkurzné konanie“ znamená konania, ktorých zoznam
je uvedený v prílohe A;
(b)
 „likvidátor“ znamená
i)        akúkoľvek osobu alebo orgán,
ktorých úlohou je spravovať alebo likvidovať majetok, ktorého bol
dlžník zbavený, alebo dohliadať na spravovanie jeho záležitostí. Zoznam
týchto osôb a orgánov je uvedený v prílohe C;
ii)       v prípadoch, v ktorých nedochádza k
vymenovaniu likvidátora, alebo k prenosu právomoci dlžníka na likvidátora,
dlžníka s právom nakladať s majetkom.
(c)
„súd“ znamená vo všetkých článkoch s výnimkou
článku 3b ods. 2 súdny orgán alebo akýkoľvek iný príslušný orgán
členského štátu, ktorý má právomoc začať konkurzné konanie,
potvrdiť začatie takéhoto konania alebo prijímať rozhodnutia v
priebehu takéhoto konania;
(d)
„rozhodnutie o začatí konkurzného konania“
zahŕňa
i)        rozhodnutie akéhokoľvek súdu o
začatí konkurzného konania alebo o potvrdení začatia takéhoto konania
a
ii)       rozhodnutie súdu o vymenovaní
predbežného likvidátora.
(e)
„moment začatia konania“ znamená moment, v
ktorom rozhodnutie o začatí konkurzného konania nadobúda
účinnosť, a to bez ohľadu na skutočnosť, či ide o
konečné rozhodnutie;
(f)
„členský štát, v ktorom sa nachádza majetok“
znamená v prípade:
i)        hmotného majetku – členský štát,
na ktorého území sa majetok nachádza,
ii)       majetku a práv, pri ktorých sa
vlastníctvo alebo nárok musí zapisovať do verejného registra –
členský štát, v ktorého právomoci sa takýto register vedie,
iii)      akcií na meno – členský štát, na
ktorého území má spoločnosť vydávajúca akcie registrované sídlo,
iv)      finančných nástrojov, pri ktorých
je vlastnícke právo preukázané zápisom do registra alebo na účet vedený
sprostredkovateľom alebo v jeho mene („zaknihované cenné papiere“) –
členský štát, v ktorom je tento register alebo účet vedený,
v)       hotovosti na účtoch úverových
inštitúcií – členský štát, ktorý uvádza IBAN účtu,
vi)      pohľadávok voči tretím
stranám, iných ako tie, ktoré sa týkajú majetku uvedeného v bode v) –
členský štát, na ktorého území má tretia strana, ktorá je tieto
pohľadávky povinná uhradiť, centrum svojich hlavných záujmov v zmysle
článku 3 ods. 1;
(g)
„podnik“ znamená akúkoľvek prevádzku, v ktorej
dlžník vykonáva inú ako prechodnú hospodársku činnosť s použitím
ľudských zdrojov a majetku;
(h)
„miestni veritelia“ znamenajú veriteľov,
ktorých pohľadávky voči dlžníkovi vznikli z prevádzky podniku, ktorý
sa nachádza v inom členskom štáte ako v tom, v ktorom sa nachádza centrum
hlavných záujmov dlžníka;
(i)
„skupina spoločností“ znamená určitý
počet spoločností, ktoré pozostávajú z materskej spoločnosti a
dcérskych spoločností;
(j)
„materská spoločnosť“ znamená
spoločnosť, ktorá
i)        má väčšinu hlasovacích práv
akcionárov alebo spoločníkov v inej spoločnosti („dcérska
spoločnosť“); alebo
ii)       je akcionárom alebo spoločníkom
dcérskej spoločnosti a má právo
aa)     vymenúvať alebo odvolávať
väčšinu členov správneho, riadiaceho alebo dozorného orgánu tejto
dcérskej spoločnosti; alebo
bb)    uplatňovať rozhodujúci vplyv nad
dcérskou spoločnosťou na základe dohody uzavretej s touto dcérskou
spoločnosťou alebo na základe ustanovení jej stanov.“
(22)
V článku 3 sa odseky 1 a 3 nahrádzajú takto:
„1.          Právomoc na začatie
konkurzného konania („hlavné konanie“) majú súdy členského štátu, na
ktorého území sa nachádza centrum hlavných záujmov dlžníka. Centrum hlavných
záujmov dlžníka zodpovedá miestu, kde dlžník pravidelne spravuje svoje záujmy a
ktoré je zistiteľné tretími stranami.
V prípade spoločností a právnických osôb sa
za centrum hlavných záujmov považuje miesto, kde majú registrované sídlo, ak
neexistuje dôkaz o opaku.
V prípade jednotlivcov vykonávajúcich nezávislú
podnikateľskú alebo odbornú činnosť sa za centrum hlavných
záujmov považuje hlavné miesto ich podnikania. V prípade ostatných jednotlivcov
sa za centrum hlavných záujmov považuje ich zvyčajné miesto pobytu.
3.           Ak sa konkurzné konanie
začalo podľa odseku 1, akékoľvek následné konanie začaté
podľa odseku 2 sa považuje za vedľajšie konanie. V tomto prípade je
rozhodujúcim dátumom, ku ktorému sa posudzuje, či má dlžník podnik na
území iného členského štátu, dátum začatia hlavného konania.“
(23)
Vkladajú sa tieto články 3a a 3b:
„Článok
3a
Súdna
právomoc v prípade súvisiacich žalôb
1.           Súdy členského štátu, na ktorých území
sa začalo konkurzné konanie podľa článku 3, majú právomoc aj v
prípade žalôb, ktoré priamo vyplývajú z konkurzného konania a ktoré s týmto
konaním úzko súvisia.
2.           V prípade, že žaloba uvedená
v odseku 1 súvisí s inou žalobou v občianskych a obchodných veciach proti
tomu istému žalovanému, má likvidátor možnosť podať obe žaloby na
súde členského štátu, na ktorého území sa nachádza bydlisko žalovaného, a
v prípade žalôb proti viacerým žalovaným na súde členského štátu, na
ktorého území sa nachádza bydlisko ktoréhokoľvek z nich, ak má tento súd
právomoc podľa nariadenia (ES) č. 44/2001.
3.           Na účely tohto článku sa žaloby považujú
za súvisiace, ak sú navzájom tak úzko spojené, že je vhodné prerokovať a
rozhodnúť ich spoločne, a vyhnúť sa tak riziku
nezlučiteľných rozhodnutí vydaných v samostatných konaniach.
Článok
3b
Preskúmanie
súdnej právomoci a právo na súdny prieskum
1.           Súd, na ktorý bol podaný
návrh na začatie konkurzného konania, z úradnej moci preskúma, či má
právomoc podľa článku 3. V rozhodnutí o začatí konkurzného
konania sa uvedie, na čom je právomoc tohto súdu založená, a najmä skutočnosť,
či je súdna právomoc založená na článku 3 ods. 1 alebo 2.
2.           V prípade, že k začatiu
konkurzného konania dôjde v súlade s vnútroštátnym právom bez rozhodnutia súdu,
likvidátor vymenovaný v tomto konaní preskúma, či má členský štát, v
ktorom toto konanie prebieha, právomoc podľa článku 3. V tomto
prípade likvidátor uvedie, na čom je súdna právomoc založená, a najmä
skutočnosť, či je súdna právomoc založená na článku 3 ods.
1 alebo 2.
3.           Každý veriteľ alebo
zúčastnená strana, ktorí majú zvyčajné miesto pobytu, trvalé bydlisko
alebo registrované sídlo v inom členskom štáte, ako je štát, v ktorom sa
začína konanie, majú právo napadnúť rozhodnutie o začatí
hlavného konania. Súd, ktorý rozhoduje o začatí hlavného konania alebo
likvidátor včas informujú príslušných veriteľov, pokiaľ sú
známi, o tomto rozhodnutí, aby im umožnili toto rozhodnutie napadnúť.“
(24)
V článku 4 ods. 2 sa písmeno m) nahrádza
takto:
m)     pravidlá týkajúce sa neplatnosti,
odporovateľnosti alebo nevymáhateľnosti právnych úkonov, ktoré
poškodzujú všetkých veriteľov.“
(25)
Vkladá sa tento článok 6a:
„Článok 6a
Dohody o vyrovnaní
čistých zostatkov
Dohody o vyrovnaní čistých zostatkov sa
riadia výlučne právom zmluvy, ktorá upravuje tieto dohody.“
(26)
Vkladá sa tento článok 10a:
„Článok 10a
Podmienky schvaľovania
podľa miestneho práva
V prípade, že právo členského štátu, ktorým
sa riadia účinky konkurzného konania na zmluvy uvedené v článkoch 8 a
10, stanovuje, že zmluvu možno ukončiť alebo upraviť len po
schválení súdu, ktorý rozhoduje o začatí konkurzného konania, avšak v
danom členskom štáte nedošlo k začatiu žiadneho konkurzného konania,
súd, ktorý rozhodol o začatí konkurzné konanie, má právomoc schváliť
ukončenie alebo úpravu týchto zmlúv.“
(27)
Článok 15 sa nahrádza takto:
„Článok 15
Účinky konkurzného
konania na neuzavreté súdne alebo rozhodcovské konania
Účinky konkurzného konania na neuzavreté
súdne alebo rozhodcovské konania, ktoré sa týkajú majetku alebo práv, ktorých
bol dlžník zbavený, sa riadia výlučne právom členského štátu, v
ktorom toto neuzavreté súdne konanie prebieha alebo ktorý je miestom
rozhodcovského konania.“
(28)
Článok 18 sa mení a dopĺňa takto:
(a)
Článok 18 ods. 1 sa nahrádza takto:
1.           Likvidátor vymenovaný súdom,
ktorý má právomoc podľa článku 3 ods.1, môže v inom členskom
štáte vykonávať všetky právomoci, ktoré mu boli udelené na základe práva
štátu, v ktorom sa začína konanie, pokiaľ v tomto inom štáte nebolo
začaté žiadne iné konkurzné konanie, a pokiaľ po podaní žiadosti o
začatie konkurzného konania v tomto štáte nebolo prijaté ani žiadne
ochranné opatrenie, ktorého účelom je takémuto konaniu predísť.
Likvidátor môže predovšetkým premiestniť majetok dlžníka z územia
členského štátu, v ktorom sa nachádza, za podmienok uvedených v
článkoch 5 a 7. Zároveň môže dať prísľub, že v hlavnom
konaní budú zachované pravidlá rozdeľovania výnosov a pravidlá priority,
ktoré by sa uplatňovali na miestnych veriteľov, keby došlo k
začatiu vedľajšieho konania. Takýto prísľub podlieha prípadným
formálnym požiadavkám štátu, v ktorom sa začína hlavné konanie, a je
vynútiteľný a záväzný vo vzťahu k majetkovej podstate“.
(b)
V odseku 3 sa posledná veta nahrádza takto:
Medzi tieto právomoci nesmú patriť
donucovacie opatrenia, pokiaľ neboli nariadené súdom, ani právo
rozhodovať o právnych konaniach a sporoch.“
(29)
Vkladajú sa tieto články 20a, 20b, 20c a 20d:
„Článok 20a
Vytvorenie insolvenčných
registrov
Členské štáty vytvoria a vedú na svojom území
jeden alebo viacero registrov („insolvenčné registre“), v ktorých sú
prostredníctvom internetu verejne a bezplatne dostupné tieto informácie:
(a)
dátum začatia konkurzného konania;
(b)
súd, ktorý rozhoduje o začatí konkurzného
konania a prípadne referenčné číslo veci;
(c)
druh začatého konkurzného konania;
(d)
meno a adresa dlžníka;
(e)
meno a adresa likvidátora vymenovaného v konaní, ak
bol vymenovaný;
(f)
konečná lehota na prihlasovanie
pohľadávok;
(g)
rozhodnutie o začatí konkurzného konania;
(h)
rozhodnutie o vymenovaní likvidátora, ak ide o
rozdielne rozhodnutie, ako sa uvádza v tomto odseku písm. g);
(i)
dátum ukončenia hlavného konania.
Článok 20b
Vzájomné prepojenie
insolvenčných registrov
1.           Komisia prostredníctvom
vykonávacieho aktu zriadi decentralizovaný systém, ktorý zabezpečí
vzájomné prepojenie insolvenčných registrov. Tento systém bude
pozostávať z insolvenčných registrov a z Európskeho portálu
elektronickej justície, ktorý bude slúžiť ako centrálny elektronický
verejný prístupový bod k informáciám zo systému. Systém umožní
vyhľadávanie vo všetkých úradných jazykoch Únie s cieľom
sprístupniť informácie uvedené v článku 20a.
2.           Komisia prostredníctvom
vykonávacieho aktu prijme v súlade s postupom uvedeným v článku 45b ods. 3
do ... [36 mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia]:
–
technické špecifikácie, ktoré vymedzujú metódy
elektronickej komunikácie a výmeny informácií na základe špecifikácie rozhrania
systému vzájomného prepojenia insolvenčných registrov;
–
technické opatrenia na zabezpečenie
minimálnych bezpečnostných noriem v oblasti informačných
technológií na komunikáciu a šírenie informácií v rámci systému
vzájomného prepojenia insolvenčných registrov;
–
minimálne kritériá pre vyhľadávanie na
Európskom portáli elektronickej justície na základe informácií uvedených v
článku 20a;
–
minimálne kritériá pre zobrazovanie výsledkov tohto
vyhľadávania na základe informácií uvedených v článku 20a;
–
modality a technické požiadavky na dostupnosť
služieb, ktoré poskytuje systém vzájomného prepojenia insolvenčných
registrov; a
–
glosár so základným vysvetlením vnútroštátnych
konkurzných konaní, ktorých zoznam je uvedený v prílohe A.
Článok 20c
Náklady na vytvorenie a
vzájomné prepojenie insolvenčných registrov
1.           Vytvorenie a budúci vývoj
systému vzájomného prepojenia insolvenčných registrov sa financuje zo
všeobecného rozpočtu Únie.
2.           Každý členský štát znáša
náklady spojené s prispôsobením svojho národného insolvenčného registra na
účely zabezpečenia jeho súčinnosti s Európskym portálom
elektronickej justície, ako aj náklady spojené so správou, prevádzkou a údržbou
tohto registra.
Článok 20d
Registrácia konkurzných
konaní
V prípade, že dôjde k začatiu hlavného
alebo vedľajšieho konania v súvislosti so spoločnosťou,
právnickou osobou alebo jednotlivcom vykonávajúcim nezávislú podnikateľskú
alebo odbornú činnosť, súd, ktorý rozhoduje o začatí konkurzného
konania, zabezpečí, aby sa informácie uvedené v článku 20a
bezodkladne uverejnili v insolvenčnom registri štátu, v ktorom sa
začína konanie.“
(30)
Články 21 a 22 sa nahrádzajú takto:
„Článok 21
Uverejňovanie v inom
členskom štáte
1.           Až do zriadenia systému
vzájomného prepojenia insolvenčných registrov uvedeného v článku 20b
bude likvidátor žiadať, aby sa oznámenie o rozhodnutí o začatí
konkurzného konania a v prípade potreby aj oznámenie o rozhodnutí o jeho
vymenovaní uverejňovalo v ktoromkoľvek inom členskom štáte, v
ktorom sa nachádza podnik dlžníka, a to v súlade s postupmi uverejňovania
stanovenými v tomto štáte. V tomto oznámení sa uvedie aj vymenovaný likvidátor
a skutočnosť, či sa na účely určenia súdnej právomoci
uplatňujú pravidlá podľa článku 3 ods. 1 alebo ods. 2.
2.           Likvidátor môže
požiadať, aby sa informácie uvedené v prvom odseku tohto článku
uverejnili v ktoromkoľvek inom členskom štáte, v ktorom sa nachádza
majetok veriteľov dlžníka, a to v súlade s postupmi stanovenými v tomto
štáte.“
(31)
Článok 22 sa nahrádza takto:
„Článok 22
Registrácia vo verejných
registroch iného členského štátu
Až do zriadenia systému vzájomného prepojenia
insolvenčných registrov uvedeného v článku 20b bude likvidátor
žiadať, aby sa rozhodnutia uvedené v článku 21 uverejňovali v
katastri nehnuteľností, obchodnom registri alebo v inom verejnom registri
ktoréhokoľvek iného členského štátu, v ktorom sa nachádza podnik
dlžníka, ktorý bol zapísaný do verejného registra tohto členského štátu.
Likvidátor môže požiadať, aby k tomuto uverejneniu došlo aj v
ktoromkoľvek inom členskom štáte.“
(32)
Článok 25 sa nahrádza takto:
„Článok 25
Uznávanie a
vymáhateľnosť iných rozhodnutí
1.           Bez akýchkoľvek
ďalších formalít sa uznávajú aj rozhodnutia vynesené súdom, ktorého
rozhodnutie o začatí konania sa uznáva podľa článku 16, a ktoré
sa týkajú priebehu a uzavretia konkurzného konania, ako aj vyrovnania schválené
týmto súdom. Výkon týchto rozhodnutí je vymáhateľný v súlade s
článkami 32 až 56, s výnimkou článku 34 ods. 2, nariadenia (ES)
č. 44/2001.
Prvý pododsek sa vzťahuje aj na rozhodnutia,
ktoré priamo vyplývajú z konkurzného konania a ktoré s týmto konaním úzko
súvisia, a to aj v prípade, že ich vynesie iný súd.
Prvý pododsek sa vzťahuje aj na rozhodnutia,
ktoré sa týkajú ochranných opatrení prijatých po podaní žiadosti o začatie
konkurzného konania alebo v súvislosti s ňou.
2.           Uznávanie a vymáhanie výkonu
rozhodnutí iných, ako sa uvádza v odseku 1, sa riadi nariadením uvedeným v
odseku 1, ak sa toto nariadenie v danom prípade uplatňuje.“
(33)
Článok 27 sa nahrádza takto:
„Článok 27
Začatie konania
V prípade, že súd členského štátu začne
hlavné konanie, ktoré je uznané v inom členskom štáte, súd iného
členského štátu, ktorý má právomoc podľa článku 3 ods. 2, môže
začať vedľajšie konkurzné konanie v súlade s ustanoveniami tejto
kapitoly. Účinky vedľajšieho konania sú obmedzené na majetok dlžníka
nachádzajúci sa na území členského štátu, v ktorom bolo toto konanie
začaté.
(34)
Vkladá sa tento článok 29a:
„Článok 29a
Rozhodnutie o začatí
vedľajšieho konania
1.           Súd, na ktorý bol podaný
návrh na začatie vedľajšieho konania, bezodkladne informuje o tejto
skutočnosti likvidátora v hlavnom konaní a na jeho žiadosť mu
poskytne príležitosť byť v tejto veci vypočutý.
2.           Súd uvedený v odseku 1 na
žiadosť likvidátora v hlavnom konaní zamietne začatie
vedľajšieho konania alebo odloží rozhodnutie v tejto veci, ak začatie
takéhoto konania nie je potrebné z hľadiska ochrany záujmov miestnych
veriteľov, a to najmä v prípade, že likvidátor v hlavnom konaní dal
prísľub uvedený v článku 18 ods. 1 a že koná podľa tohto
záväzku.
3.           Pri rozhodovaní o začatí
vedľajšieho konania začne súd uvedený v odseku 1 taký druh konania
podľa vnútroštátneho práva, ktorý je vzhľadom na záujmy miestnych
veriteľov najvhodnejší, a to bez ohľadu na skutočnosť,
či sú splnené podmienky týkajúce sa platobnej schopnosti dlžníka.
4.           Likvidátor v hlavnom konaní
je informovaný o rozhodnutí o začatí vedľajšieho konania a má právo
toto rozhodnutie napadnúť.“
(35)
Článok 31 sa nahrádza takto:
„Článok 31
Spolupráca a komunikácia
medzi likvidátormi
1.           Likvidátor v hlavnom konaní a
likvidátor vo vedľajšom konaní navzájom spolupracujú, pokiaľ je táto
spolupráca zlučiteľná s pravidlami uplatňovanými pre každé z
týchto konaní. Táto spolupráca môže pritom prebiehať na základe dohôd
alebo protokolov.
2.           Likvidátori zabezpečujú
najmä:
(a)
bezodkladnú vzájomnú výmenu takých informácií,
ktoré môžu byť relevantné pre iné konania, najmä informácií o stave
prihlasovania a overovania pohľadávok a o všetkých opatreniach zameraných
na záchranu alebo reštrukturalizáciu dlžníka alebo na ukončenie konania, a
to za predpokladu, že boli prijaté náležité opatrenia na ochranu dôverných
informácií;
(b)
preskúmavanie možnosti reštrukturalizácie dlžníka a
v náležitých prípadoch koordináciu procesov prípravy a realizácie plánu
reštrukturalizácie;
(c)
koordináciu v oblasti spravovania,
speňažovania alebo využívania majetku a záležitosti dlžníka;
likvidátor vo vedľajšom konaní včas poskytne likvidátorovi v hlavnom
konaní príležitosť na predloženie návrhov na speňaženie alebo
využívanie majetku vo vedľajšom konaní.“
(36)
Vkladajú sa tieto články 31a a 31b:
„Článok 31a
Spolupráca a komunikácia
medzi súdmi
1.           V záujme uľahčenia
koordinácie hlavného a vedľajšieho konkurzného konania týkajúceho sa
rovnakého dlžníka spolupracuje súd, na ktorý bol podaný návrh na začatie
konkurzného konania alebo ktorý takéto konanie začal, s akýmkoľvek
iným súdom, na ktorom prebieha konkurzné konanie alebo ktorý takéto konanie
začal, pokiaľ je táto spolupráca zlučiteľná s pravidlami
uplatňovanými pre každé z týchto konaní. Na tento účel môžu súdy v
prípade potreby vymenovať osobu alebo subjekt, ktoré budú konať
podľa ich pokynov.
2.           Súdy uvedené v odseku 1 môžu
medzi sebou priamo komunikovať alebo navzájom od seba požadovať
informácie alebo pomoc, a to za predpokladu, že táto komunikácia je bezplatná a
rešpektuje procesné práva účastníkov konaní, ako aj dôverný charakter
informácií.
3.           Spolupráca môže
prebiehať akýmkoľvek náležitým spôsobom vrátane:
(a)
výmeny informácií takými prostriedkami, ktoré súd
považuje za vhodné;
(b)
koordinácie v oblasti spravovania majetku
a záležitostí dlžníka a dohľadu nad nimi;
(c)
koordinácie priebehu konaní;
(d)
koordinácie pri schvaľovaní protokolov.
Článok 31b
Spolupráca a komunikácia
medzi likvidátormi a súdmi
1.           V záujme uľahčenia
koordinácie hlavného a vedľajšieho konkurzného konania týkajúceho sa
rovnakého dlžníka
(a)
likvidátor v hlavnom konaní spolupracuje a
komunikuje so súdom, na ktorý bol podaný návrh na začatie vedľajšieho
konania alebo ktorý takéto konanie začal a
(b)
likvidátor vo vedľajšom alebo územnom
konkurznom konaní spolupracuje a komunikuje so súdom, na ktorý bol podaný návrh
na začatie hlavného konania alebo ktorý takéto konanie začal.
2.           Spolupráca uvedená v odseku 1
prebieha akýmkoľvek náležitým spôsobom vrátane spôsobov stanovených v
článku 31a ods. 3, pokiaľ sú zlučiteľné s pravidlami
uplatňovanými pre každé z týchto konaní.“
(37)
Článok 33 sa mení a dopĺňa takto:
(a)
Názov sa nahrádza takto:
„Prerušenie
konania“
(b)
V odsekoch 1 a 2 sa výraz „proces likvidácie“
nahrádza výrazom „konanie“.
(38)
Článok 34 sa nahrádza takto:
„Článok 34
Ukončenie hlavného alebo
vedľajšieho konkurzného konania
1.           Ukončenie hlavného
konania nebráni pokračovaniu vedľajšieho konania, ktoré v tom momente
ešte prebieha.
2.           V prípade, že vedľajšie
konkurzné konanie týkajúce sa právnickej osoby začalo v členskom štáte,
v ktorom má táto právnická osoba registrované sídlo a ukončenie tohto
konania vedie k zániku tejto právnickej osoby, uvedená skutočnosť
nebráni pokračovaniu hlavného konania, ktoré bolo začaté v inom
členskom štáte.“
(39)
V článku 35 sa pojem „likvidácia“
nahrádza pojmom „speňaženie“.
(40)
Článok 37 sa nahrádza takto:
„Článok 37
Konverzia predchádzajúcich
konaní
Likvidátor v hlavnom konaní môže požiadať súd
členského štátu, v ktorom bolo začaté vedľajšie konanie, aby
nariadil konverziu vedľajšieho konania na iný druh konkurzného konania,
ktorý upravuje právo daného členského štátu.“
(41)
Článok 39 sa nahrádza takto:
„Článok 39
Právo prihlasovať
pohľadávky
Každý veriteľ, ktorý má zvyčajné
miesto pobytu, trvalé bydlisko alebo registrované sídlo v inom členskom
štáte, ako je štát, v ktorom sa začína konanie, vrátane daňových
orgánov a orgánov sociálneho zabezpečenia členských štátov
(„zahraničný veriteľ“), má právo prihlásiť svoje pohľadávky
do konkurzného konania prostredníctvom akýchkoľvek komunikačných
prostriedkov, vrátane elektronickej komunikácie, ktoré sú prípustné podľa
práva štátu, v ktorom sa začína konanie. Pri prihlasovaní pohľadávok
sa nevyžaduje zastúpenie právnym zástupcom alebo iným príslušníkom právnickej
profesie.“
(42)
Článok 40 sa mení a dopĺňa takto:
(a)
V odseku 2 sa dopĺňa táto veta:
„K oznamu bude pripojená aj kópia štandardného
formulára na prihlasovanie pohľadávok uvedeného v článku 41 alebo
bude tento oznam obsahovať odkaz na webovú stránku, na ktorej je tento
formulár uverejnený.“
(b)
Vkladá sa tento odsek 3:
„3.          Informácie uvedené v tomto
článku sa poskytujú prostredníctvom štandardného formulára, ktorý sa
vypracuje v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 45b ods.
4 a uverejní na Európskom portáli elektronickej justície do … [24 mesiacov od nadobudnutia
účinnosti tohto nariadenia]. Uvedený formulár má názov „Oznámenie o
konkurznom konaní“, pričom tento názov je uvedený vo všetkých úradných
jazykoch Únie. Formulár sa predkladá v úradnom jazyku alebo v jednom z úradných
jazykov štátu, v ktorom sa začína konanie, alebo v inom jazyku, ktorý môže
daný štát akceptovať v súlade s článkom 41 ods. 3, a to za
predpokladu, že tomuto jazyku budú zahraniční veritelia lepšie
rozumieť.“
(43)
Článok 41 sa nahrádza takto:
„Článok 41
Postup prihlasovania
pohľadávok
1.           Každý známy zahraničný
veriteľ prihlasuje svoje pohľadávky prostredníctvom štandardného
formulára, ktorý sa vypracuje v súlade s konzultačným postupom uvedeným v
článku 45b ods. 4 a uverejní na Európskom portáli elektronickej justície
do … [24 mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia]. Uvedený
formulár má názov „Prihlasovanie pohľadávok“, pričom tento názov je
uvedený vo všetkých úradných jazykoch Únie.
2.           Veriteľ uvedený v odseku
1 uvedie v tomto štandardnom formulári:
(a)
svoje meno a adresu
(b)
povahu pohľadávky
(c)
sumu pohľadávky a dátum jej vzniku
(d)
skutočnosť, či sa požaduje
postavenie prednostného veriteľa
(e)
skutočnosť, či sa pri
pohľadávke požaduje krytie vecným právom alebo výhrada vlastníckeho práva,
a ak áno, na ktorý majetok sa vzťahujú záložné nároky, ktorých sa dovoláva
a
(f)
skutočnosť, či sa požaduje
započítanie pohľadávok a či je požadovaná suma vyjadrená bez
tohto započítania.
K štandardnému formuláru na prihlasovanie
pohľadávok sa pripájajú kópie prípadných podkladových dokumentov.
3.           Pohľadávky možno
prihlasovať v ktoromkoľvek úradnom jazyku Únie. Od veriteľa sa
môže vyžadovať, aby predložil preklad do úradného jazyka alebo do jedného
z úradných jazykov štátu, v ktorom sa začína konanie, alebo do iného
jazyka, ktorý daný štát akceptoval. Každý členský štát uvedie minimálne
jeden úradný jazyk Únie, ktorý popri svojom vlastnom jazyku akceptuje na
účely prihlasovania pohľadávok.
4.           Pohľadávky sa prihlasujú
v lehote, ktorú stanovuje právo štátu, v ktorom sa začína konkurzné
konanie. V prípade zahraničných veriteľov nesmie byť táto lehota
kratšia ako 45 dní od uverejnenia oznámenia o začatí konania v
insolvenčnom registri štátu, v ktorom sa začína konanie.
5.           V prípade, že likvidátor
poprie pohľadávky prihlásené v súlade s týmto článkom, poskytne veriteľovi
možnosť predložiť dodatočné dôkazy o existencii a sume týchto
pohľadávok.“
(44)
Článok 42 sa vypúšťa.
(45)
Vkladá sa táto kapitola IVa:
„KAPITOLA IVa
KONKURZNÉ KONANIE TÝKAJÚCE SA ČLENOV SKUPINY SPOLOČNOSTÍ
Článok 42a
Povinnosť likvidátorov
navzájom spolupracovať a komunikovať
1.           V prípade, že sa konkurzné
konanie týka dvoch alebo viacerých členov skupiny spoločností,
likvidátor vymenovaný v konaní, ktoré sa týka člena takejto skupiny,
spolupracuje s akýmkoľvek iným likvidátorom vymenovaným v konaní, ktoré sa
týka iného člena danej skupiny, pokiaľ táto spolupráca prispeje k
účinnejšiemu vedeniu konaní, je zlučiteľná s pravidlami
uplatňovanými pre tieto konania a nespôsobuje konflikt záujmov. Táto
spolupráca môže pritom prebiehať na základe dohôd alebo protokolov.
2.           V rámci spolupráce uvedenej v
odseku 1 likvidátori zabezpečujú:
(a)
bezodkladnú vzájomnú výmenu takých informácií,
ktoré môžu byť relevantné pre iné konania, a to za predpokladu, že boli
prijaté náležité opatrenia na ochranu dôverných informácií;
(b)
preskúmavanie možností reštrukturalizácie skupiny a
v náležitých prípadoch koordináciu pri príprave koordinovaného plánu
reštrukturalizácie a pri jeho prerokovaní;
(c)
koordináciu v oblasti spravovania záležitostí
členov skupiny, ktorí sú predmetom konkurzného konania, a dohľadu nad
nimi.
Likvidátori môžu odsúhlasiť, že likvidátorovi
vymenovanému v jednom z týchto konaní udelia dodatočné právomoci, ak
takúto dohodu umožňujú pravidlá uplatňované pre každé z týchto
konaní.
Článok 42b
Komunikácia a spolupráca medzi
súdmi
1.           V prípade, že sa konkurzné
konanie týka dvoch alebo viacerých členov skupiny spoločností, súd,
na ktorý bol podaný návrh na začatie konkurzného konania týkajúceho sa
člena takejto skupiny alebo ktorý takéto konanie začal, spolupracuje
s akýmkoľvek iným súdom, na ktorý bol podaný návrh na začatie konania
týkajúceho sa iného člena danej skupiny alebo ktorý takéto konanie
začal, pokiaľ táto spolupráca prispeje k účinnejšiemu vedeniu
konaní a je zlučiteľná s pravidlami uplatňovanými pre tieto
konania. Na tento účel môžu súdy v prípade potreby vymenovať osobu
alebo subjekt, ktoré budú konať podľa ich pokynov.
2.           Súdy uvedené v odseku 1 môžu
medzi sebou priamo komunikovať alebo navzájom od seba požadovať
informácie alebo pomoc.
3.           Spolupráca môže prebiehať
akýmkoľvek náležitým spôsobom vrátane:
(a)
výmeny informácií takými prostriedkami, ktoré súd
považuje za vhodné, a to za predpokladu, že táto komunikácia je bezplatná a
rešpektuje procesné práva účastníkov konaní, ako aj dôverný charakter
informácií;
(b)
koordinácie v oblasti spravovania majetku a
záležitosti členov skupiny a dohľadu nad nimi;
(c)
koordinácie priebehu konaní;
(d)
koordinácie pri schvaľovaní protokolov.
Článok 42c
Spolupráca a komunikácia
medzi likvidátormi a súdmi
Likvidátor vymenovaný v konkurznom konaní, ktoré
sa týka člena skupiny spoločností, spolupracuje a komunikuje s
akýmkoľvek súdom, na ktorý bol podaný návrh na začatie konania
týkajúceho sa iného člena danej skupiny spoločností alebo ktorý
takéto konanie začal, pokiaľ táto spolupráca prispeje k
uľahčeniu koordinácie konaní a je zlučiteľná s pravidlami
uplatňovanými pre tieto konania. Likvidátor môže od tohto súdu
požadovať predovšetkým informácie o konaniach, ktoré sa týkajú iného
člena skupiny, alebo pomoc v konaní, v ktorom bol vymenovaný.
Článok 42d
Právomoci likvidátora a
prerušenie konania
1.           Likvidátor vymenovaný v
konkurznom konaní, ktoré sa začalo v súvislosti s členom skupiny
spoločností, má právo:
(a)
byť vypočutý v akomkoľvek konaní,
ktoré bolo začaté v súvislosti s iným členom danej skupiny, a právo
zúčastniť sa na ňom, a to najmä prostredníctvom účasti na
schôdzi veriteľov;
(b)
požiadať o prerušenie konania, ktoré bolo
začaté v súvislosti s iným členom danej skupiny;
(c)
navrhnúť plán záchrany, vyrovnanie alebo
porovnateľné opatrenie pre všetkých alebo niektorých členov skupiny,
v súvislosti s ktorými bolo začaté konkurzné konanie, a predložiť ich
v akomkoľvek konaní, ktoré bolo začaté v súvislosti s iným
členom danej skupiny v súlade s právom uplatniteľným na toto konanie;
a
(d)
požiadať o dodatočné procesné opatrenia v
rámci práva uvedeného v písmene c), ktoré môžu byť nevyhnutné pre
záchranu, vrátane konverzie konania.
2.           Súd, na ktorom sa začalo
konanie uvedené v odseku 1 písm. b), toto konanie úplne alebo
čiastočne preruší, ak sa preukáže, že z prerušenia tohto konania budú
mať prospech veritelia v tomto konaní. Prerušenie konania možno
nariadiť maximálne na obdobie troch mesiacov, pričom ho možno o
rovnakú dobu predĺžiť alebo obnoviť. Súd, ktorý nariadil prerušenie
konania, môže od likvidátora požadovať, aby prijal vhodné opatrenia na
ochranu záujmov veriteľov v konaní.“
(46)
Vkladá sa nový článok 44a:
„Článok 44a
Informácie o vnútroštátnom
konkurznom práve
1.           V záujme sprístupnenia
informácií verejnosti poskytnú členské štáty v rámci Európskej
justičnej siete pre občianske a obchodné veci, vytvorenej rozhodnutím
Rady 2001/470/ES,[24]
opis svojho vnútroštátneho konkurzného práva a postupov, najmä pokiaľ ide
o záležitosti uvedené v článku 4 ods. 2.
2.           Členské štáty tieto
informácie pravidelne aktualizujú.“
(47)
Článok 45 sa nahrádza takto:
„Článok 45
Zmena a doplnenie príloh
1.           Komisia je splnomocnená
prijať delegované akty s cieľom zmeniť a doplniť prílohy A
a C v súlade s postupom stanoveným v tomto článku a v článku 45a.
2.           Na účely zmeny a doplnenia
prílohy A oznámia členské štáty Komisii svoje vnútroštátne pravidlá
upravujúce konkurzné konania, ktoré si želajú zaradiť do prílohy A, a
zároveň poskytnú aj ich stručným popis. Komisia posúdi, či
oznámené pravidlá zodpovedajú podmienkam stanoveným v článku 1, a ak áno,
prostredníctvom delegovaného aktu zmení a doplní prílohu A.“
(48)
Vkladajú sa tieto články 45a a 45b:
„Článok 45a
Vykonávanie delegovania
právomoci
1.           Právomoc
prijímať delegované akty sa Komisii udeľuje za podmienok stanovených
v tomto článku.
2.           Delegovanie
právomoci uvedené v článku 45 sa udeľuje na dobu neurčitú odo
dňa nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia.
3.           Delegovanie právomoci uvedené v
článku 45 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať.
Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci v ňom
uvedenej. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po
jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu
dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť
delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4.           Komisia
oznamuje delegovaný akt Európskemu parlamentu a Rade súčasne, a to
hneď po jeho prijatí.
5.           Delegovaný akt prijatý
podľa článku 45 nadobudne účinnosť, len ak Európsky
parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov
odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak
pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o
svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu
alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 45b
Právomoc prijímať
vykonávacie akty
1.           Právomoc prijímať
vykonávacie akty sa Komisii udeľuje na tieto účely:
(a)
zabezpečenie vzájomného prepojenia
insolvenčných registrov uvedené v článku 20b; a
(b)
vypracovanie a následná zmena a doplnenie
štandardných formulárov uvedených v článkoch 40 a 41.
2.           Pri prijímaní alebo zmene a
doplnení vykonávacích aktov uvedených v odseku 1 Komisii pomáha výbor v zmysle
nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011[25].
3.           Ak sa odkazuje na tento
odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia č. 182/2011.
4.           Ak sa odkazuje na tento
odsek, uplatňuje sa článok 4 nariadenia č. 182/2011.
(49)
V článku 46 sa dátum „1. júna 2012“ nahrádza
dátumom „...[10 rokov po začatí jeho uplatňovania]“.
(50)
Vkladá sa tento článok 46a:
„Článok 46a
Ochrana údajov
1.           Na spracovávanie osobných
údajov členskými štátmi podľa tohto nariadenia sa uplatňuje
smernica 95/46/ES.
2.           Na spracovávanie osobných
údajov Komisiou podľa tohto nariadenia sa uplatňuje nariadenie (ES)
č. 45/2001.
(51)
Príloha B sa vypúšťa.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť
dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od ... [24 mesiacov od
nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia] s výnimkou ustanovenia o
informáciách o vnútroštátnom konkurznom práve (článok 44a), ktoré sa
uplatňuje od ... [12 mesiacov od nadobudnutia jeho účinnosti].
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a
priamo uplatniteľné v členských štátoch v súlade so zmluvami.
V Štrasburgu
Za Európsky parlament                                 Za
Radu
predseda                                                        predseda
LEGISLATÍVNY FINANČNÝ VÝKAZ
1.           RÁMEC NÁVRHU/INICIATÍVY
1.1.        Názov návrhu/iniciatívy
Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa
mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 1346/2000 o konkurznom
konaní.
1.2.        Príslušné oblasti politiky v
rámci ABM/ABB[26]
Hlava 33 – Spravodlivosť
1.3.        Druh návrhu/iniciatívy
¨ Návrh/iniciatíva
sa týka novej akcie
¨ Návrh/iniciatíva sa
týka novej akcie, ktorá nadväzuje na pilotný projekt/prípravnú akciu[27]
Ø Návrh/iniciatíva sa týka predĺženia trvania existujúcej akcie
¨ Návrh/iniciatíva sa
týka akcie presmerovanej na novú akciu
1.4.        Ciele
1.4.1.     Viacročné strategické
ciele Komisie, ktoré sú predmetom návrhu/iniciatívy
Rozvoj priestoru spravodlivosti, spravodlivosť pre rast

1.4.2.     Konkrétne ciele a príslušné
činnosti v rámci ABM/ABB
Konkrétny cieľ č. ..
Justičná spolupráca v občianskych a obchodných
veciach
Príslušné činnosti v rámci ABM/ABB
33 03
1.4.3.     Očakávané výsledky a
vplyv
Uveďte, aký vplyv
by mal mať návrh/iniciatíva na príjemcov/cieľové skupiny.
Zvýšenie účinnosti a transparentnosti
cezhraničných konkurzných konaní
1.4.4.     Ukazovatele výsledkov a vplyvu

Uveďte
ukazovatele, pomocou ktorých je možné sledovať realizáciu
návrhu/iniciatívy.
1.5.        Dôvody návrhu/iniciatívy
1.5.1.     Potreby, ktoré sa majú
uspokojiť v krátkodobom alebo dlhodobom horizonte
Revízia nariadenie č. 1346/2000 o konkurznom konaní
1.5.2.     Prínos zapojenia Európskej
únie
1.5.3.     Poznatky získané z podobných
skúseností v minulosti
1.5.4.     Zlučiteľnosť a
možná synergia s inými finančnými nástrojmi
1.6.        Trvanie akcie a jej finančného
vplyvu
¨ Návrh/iniciatíva s obmedzeným trvaním
–
¨  Návrh/iniciatíva je v platnosti od [DD/MM]RRRR do [DD/MM]RRRR.
–
¨  Finančný vplyv trvá od RRRR do RRRR.
Ø Návrh/iniciatíva s neobmedzeným
trvaním
–
Počiatočná fáza vykonávania bude
trvať od prijatia nariadenia
–
a potom bude vykonávanie postupovať v plnom
rozsahu.
1.7.        Plánovaný spôsob hospodárenia[28]
Ø Priame centralizované hospodárenie na úrovni Komisie
¨ Nepriame centralizované hospodárenie s delegovaním úloh súvisiacich s plnením rozpočtu na:
–
¨  výkonné agentúry
–
¨  subjekty zriadené spoločenstvami[29]
–
¨  národné verejnoprávne subjekty/subjekty poverené vykonávaním verejnej
služby
–
¨  osoby poverené realizáciou osobitných akcií podľa hlavy V Zmluvy
o Európskej únii a určené v príslušnom základnom akte v zmysle
článku 49 nariadenia o rozpočtových pravidlách
¨ Zdieľané hospodárenie s členskými štátmi
¨ Decentralizované hospodárenie s tretími krajinami
¨ Spoločné hospodárenie s medzinárodnými organizáciami (uveďte)
V prípade viacerých
spôsobov hospodárenia uveďte v oddiele „Poznámky“ presnejšie vysvetlenie.
Poznámky:
Na rozpočet EÚ bude mať vplyv len vzájomné
prepojenie insolvenčných registrov (centrálne prepojenie).
Insolvenčné registre budú prepojené prostredníctvom
Európskeho portálu elektronickej justície, ktorý bude slúžiť ako centrálny
elektronický verejný prístupový bod k informáciám zo systému (pozri článok
20b návrhu).
2.           OPATRENIA V OBLASTI RIADENIA
2.1.        Opatrenia týkajúce sa kontroly
a predkladania správ
Uveďte
časový interval a podmienky, ktoré sa vzťahujú na tieto opatrenia.
2.2.        Systémy riadenia a kontroly

2.2.1.     Zistené riziká
2.2.2.     Plánované metódy kontroly
2.3.        Opatrenia na predchádzanie
podvodom a nezrovnalostiam
Uveďte existujúce
a plánované preventívne a ochranné opatrenia.
3.           ODHADOVANÝ FINANČNÝ VPLYV
NÁVRHU/INICIATÍVY
3.1.        Príslušné okruhy
viacročného finančného rámca a rozpočtové riadky výdavkov
·      Existujúce rozpočtové riadky výdavkov
V poradí, v akom za
sebou nasledujú okruhy viacročného finančného rámca a rozpočtové
riadky.
 Okruh viacročného finančného rámca || Rozpočtový riadok || Druh výdavkov || Príspevky
 Číslo [Názov………………………...……….] || DRP/NRP ([30]) || krajín EZVO[31] || kandidátskych krajín[32] || tretích krajín || v zmysle článku 18 ods. 1 písm. aa) nariadenia o rozpočtových pravidlách
 [3] || [33.0301] [program Spravodlivosť] || DRP || NIE || NIE || NIE || NIE
·      Požadované nové rozpočtové riadky
V poradí, v akom za sebou nasledujú okruhy
viacročného finančného rámca a rozpočtové riadky.
 Okruh viacročného finančného rámca || Rozpočtový riadok || Druh výdavkov || Príspevky
 Číslo [Názov………………………………………...……….] || DRP/NRP || krajín EZVO || kandidátskych krajín || tretích krajín || v zmysle článku 18 ods. 1 písm. aa) nariadenia o rozpočtových pravidlách
 [3] || [XX.YY.YY.YY]   ||   || ÁNO/NIE || ÁNO/NIE || ÁNO/NIE || ÁNO/NIE
3.2.        Odhadovaný vplyv na výdavky

3.2.1.     Zhrnutie odhadovaného vplyvu
na výdavky
v mil. EUR (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)
 Okruh viacročného finančného rámca: || Číslo || [Názov.…3…………...……………………………………………………………….]
 GR: JUST ||   ||   || Rok 2014[33] || Rok 2015 || Rok 2016 || Rok 2017 || Roky 2018, 2019, 2020 || SPOLU
  Operačné rozpočtové prostriedky ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 33.0301 || Záväzky || (1) || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
 Platby || (2) || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
 Číslo rozpočtového riadka || Záväzky || (1a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (2a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Administratívne rozpočtové prostriedky financované  z balíka prostriedkov určených na realizáciu špecifických programov[34] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Číslo rozpočtového riadka ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rozpočtové prostriedky pre GR JUST SPOLU || Záväzky || =1+1a +3 || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
 Platby || =2+2a +3 || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
  Operačné rozpočtové prostriedky SPOLU || Záväzky || (4) || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
 Platby || (5) || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
  Administratívne rozpočtové prostriedky financované z balíka prostriedkov určených na realizáciu špecifických programov SPOLU || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rozpočtové prostriedky OKRUHU 3 viacročného finančného rámca SPOLU || Záväzky || =4+ 6 || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
 Platby || =5+ 6 || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
Ak má návrh/iniciatíva vplyv na viaceré okruhy:
  Operačné rozpočtové prostriedky SPOLU || Záväzky || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Platby || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Administratívne rozpočtové prostriedky financované z balíka prostriedkov určených na realizáciu špecifických programov SPOLU || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rozpočtové prostriedky OKRUHOV 1 až 4 viacročného finančného rámca SPOLU (referenčná suma) || Záväzky || =4+ 6 || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
 Platby || =5+ 6 || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
 Okruh viacročného finančného rámca: || 5 || „Administratívne výdavky“ – neuplatňuje sa
v mil. EUR (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)
   ||   ||   || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || … uveďte všetky roky, počas ktorých vplyv trvá (pozri bod 1.6) || SPOLU
 GR: <…….> ||
  Ľudské zdroje ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ostatné administratívne výdavky ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 GR <…….> SPOLU || Rozpočtové prostriedky ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rozpočtové prostriedky OKRUHU 5 viacročného finančného rámca SPOLU || (Záväzky spolu = Platby spolu) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
v mil. EUR (zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)
   ||   ||   || Rok N[35] || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || … uveďte všetky roky, počas ktorých vplyv trvá (pozri bod 1.6) || SPOLU
 Rozpočtové prostriedky OKRUHOV 1 až 5 viacročného finančného rámca SPOLU || Záväzky || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
 Platby || 150.000 || 150.000 || 200.000 || 200.000 || 250.000 || 250.000 || 300.000 || 1.500.000
3.2.2.     Odhadovaný vplyv na
operačné rozpočtové prostriedky
–
¨  Návrh/iniciatíva si nevyžaduje použitie operačných rozpočtových
prostriedkov.
–
Ø  Návrh/iniciatíva si vyžaduje použitie operačných
rozpočtových prostriedkov, ako je uvedené v nasledujúcej tabuľke:
viazané rozpočtové prostriedky v mil. EUR
(zaokrúhlené na 3 desatinné miesta)
 Uveďte ciele a výstupy   ò ||   ||   || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || … uveďte všetky roky, počas ktorých vplyv trvá (pozri bod 1.6) || SPOLU
 VÝSTUPY
 Druh[36] || Priemerné náklady výstupu || Počet výstupov || Náklady || Počet výstupov || Náklady || Počet výstupov || Náklady || Počet výstupov || Náklady || Počet výstupov || Náklady || Počet výstupov || Náklady || Počet výstupov || Náklady || Počet výstupov spolu || Náklady spolu
 KONKRĚTNY CIEĽ č. 1[37] Justičná spolupráca v občianskych a obchodných veciach
 - Výstup || Údržba prepojenia insolvenčných registrov || 214 300 ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
 - Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Konkrétny cieľ č. 1 medzisúčet ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
 KONKRÉTNY CIEĽ č. 2… ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Výstup ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Konkrétny cieľ č. 2 medzisúčet ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 NÁKLADY SPOLU ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
3.2.3.     Odhadovaný vplyv na
administratívne rozpočtové prostriedky
3.2.3.1.  Zhrnutie
–
Ø  Návrh/iniciatíva si nevyžaduje použitie administratívnych
rozpočtových prostriedkov.
3.2.3.2.  Odhadované potreby
ľudských zdrojov
–
Ø  Návrh/iniciatíva si nevyžaduje použitie ľudských zdrojov.
3.2.4.     Súlad s platným
viacročným finančným rámcom
–
Ø  Návrh/iniciatíva je v súlade s viacročným finančným rámcom
na obdobie 2014 - 2020.
3.2.5.     Účasť tretích strán
na financovaní
–
ØNávrh/iniciatíva nezahŕňa spolufinancovanie tretími stranami.

3.3.        Odhadovaný vplyv na príjmy

–
Ø  Návrh/iniciatíva nemá finančný vplyv na príjmy.
[1]               Prehľad vnútroštátnych predkonkurzných a hybridných
konaní je uvedený v oddiele 2 správy Komisie z 12.12.2012 o hodnotení
nariadenia Rady (ES) č. 1346/2000 o konkurznom konaní.
[2]               „Odôvodnený predpoklad pokračovania v
činnosti“ je zásada, ktorá sa používa najmä v účtovníctve a ktorá pri
zostavovaní finančných výkazov vychádza z predpokladu, že podnik nebude v
priebehu nasledujúcich 12 mesiacov predmetom likvidácie.
[3]               KOM(2008) 394, 25.6.2008.
[4]               COM(2012) ...
[5]               Pre podrobnejšie informácie pozri oddiel 3.4.1 správy
Komisie o posúdení vplyvu, ktorá je pripojená k tomuto návrhu.
[6]               http://www.uncitral.org/uncitral/en/uncitral_texts/insolvency/1997Model.html
[7]               Vec C – 396/09, rozsudok z
20.10.2011.
[8]               Vec C – 339/07, rozsudok z
12.2.2009.
[9]               Ú. v. ES L 12, 16.1.2001, s. 1.
[10]             Vec C – 4546/09, rozsudok z
13.10.2011 (Komisia / Taliansko – „New Interline“).
[11]             Ú. v. EÚ L 156, 16.6.2012, s. 1.
[12]             KOM(2011)759 v konečnom
znení.
[13]             Ú. v. EÚ C, , s..
[14]             Ú. v. EÚ C , , s. .
[15]             Ú. v. ES L 160, 30.6.2000, s. 1.
[16]             Ú. v. EÚ C , , s. .
[17]             Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13.
[18]             Ú. v. ES L 12, 16.1.2001, s. 1.
[19]             Ú. v. ES L 125, 5.5.2001, s. 15.
[20]             Ú. v. EÚ L 324, 10.12.2007, s. 79.
[21]             Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13.
[22]             Ú. v. ES L 281, 23.11.1995, s. 31.
[23]             Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1.
[24]             Ú. v. ES L 174, 27.6.2001, s. 25.
[25]             Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13.
[26]             ABM: riadenie podľa činností – ABB: zostavovanie
rozpočtu podľa činností.
[27]             Podľa článku 49 ods. 6 písm. a) alebo b)
nariadenia o rozpočtových pravidlách.
[28]             Vysvetlenie spôsobov hospodárenia a odkazy na nariadenie o
rozpočtových pravidlách sú k dispozícii na webovej stránke BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[29]             Podľa článku 185 nariadenia o rozpočtových
pravidlách.
[30]             DRP = diferencované rozpočtové prostriedky / NRP =
nediferencované rozpočtové prostriedky
[31]             EZVO: Európske združenie voľného obchodu.
[32]             Kandidátske krajiny a prípadne potenciálne kandidátske
krajiny západného Balkánu.
[33]             Rok N je rokom, v ktorom sa návrh/iniciatíva začína
realizovať.
[34]             Technická a/alebo administratívna pomoc a výdavky
určené na financovanie realizácie programov a/alebo akcií Európskej únie
(pôvodné rozpočtové riadky „BA“), nepriamy výskum, priamy výskum.
[35]             Rok N je rokom, v ktorom sa návrh/iniciatíva začína
realizovať.
[36]             Výstupy znamenajú dodané produkty a služby (napr.: počet
financovaných výmen študentov, vybudované cesty v km atď.).
[37]             Ako je uvedené v oddiele 1.4.2. „Konkrétne
ciele...“.