Dôležité právne oznámenie

|

52006PC0796

Návrh rozhodnutie Rady o predĺžení obdobia uplatňovania rozhodnutia 2000/91/ES, ktorým sa Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu povoľuje uplatňovať opatrenie odchylne od článku 17 šiestej smernice Rady (77/388/EHS) o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu  /* KOM/2006/0796 v konečnom znení */

	[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |Brusel, 13.12.2006KOM(2006) 796 v konečnom zneníNávrhROZHODNUTIE RADYo predĺžení obdobia uplatňovania rozhodnutia 2000/91/ES, ktorým sa Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu povoľuje uplatňovať opatrenie odchylne od článku 17 šiestej smernice Rady (77/388/EHS) o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu(predložený Komisiou)DÔVODOVÁ SPRÁVASÚVISLOSTI NÁVRHU |110 | Dôvody a ciele návrhu Podľa článku 27 ods. 1 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, môže Rada, konajúca jednomyseľne na návrh Komisie, povoliť ktorémukoľvek členskému štátu uplatňovanie osobitných opatrení odchylne od tejto smernice, aby sa zjednodušil postup stanovenia dane alebo aby sa zabránilo určitým druhom daňových únikov, alebo obchádzaniu daňových povinností. Dánske úrady požiadali listom, ktorý generálny sekretariát Komisie zaevidoval 22. marca 2006, o predĺženie svojej existujúcej výnimky z článku 17 ods. 2, 3 a 4 smernice 77/388/EHS schválenej podľa rozhodnutia 2000/91/ES (v znení rozhodnutia 2003/65/ES). V súlade s článkom 27 ods. 2 smernice 77/388/EHS Komisia listom z 4. októbra 2006 informovala ostatné členské štáty o žiadosti predloženej Dánskom. Listom z 5. októbra 2006 Komisia oznámila Dánsku, že má všetky informácie, ktoré pokladá za potrebné na posúdenie žiadosti. Švédske úrady požiadali listom, ktorý generálny sekretariát Komisie zaevidoval 22. marca 2006, o predĺženie svojej existujúcej výnimky z článku 17 ods. 2, 3 a 4 smernice 77/388/EHS schválenej podľa rozhodnutia 2000/91/ES (v znení rozhodnutia 2003/65/ES). V súlade s článkom 27 ods. 2 smernice 77/388/EHS Komisia listom zo 4. októbra 2006 informovala ostatné členské štáty o žiadosti predloženej Švédskom. Listom z 5. októbra 2006 Komisia oznámila Švédsku, že má všetky informácie, ktoré pokladá za potrebné na posúdenie žiadosti. |120 | Všeobecné súvislosti Dánsko aj Švédsko zaviedli zjednodušené pravidlá na vrátenie DPH v súvislosti s mýtom na moste Öresund medzi Dánskom a Švédskom. To sa pokladalo za potrebné, keďže bežný režim DPH by pre platiteľov dane a podobne aj pre úrady znamenal vytvorenie nadmernej administratívnej záťaže. Pri bežnom režime DPH v zmysle článku 17 šiestej smernice sa DPH musí odpočítať v členskom štáte, v ktorom bola splatná alebo zaplatená. Keďže sa most Öresund nachádza čiastočne na území Dánska a čiastočne na území Švédska, pri vrátení DPH zaplatenej pri mýtnom za využitie tohto mosta by bolo potrebné zohľadniť skutočnosť, tento poplatok sa vzťahuje na územia oboch týchto štátov. Konkrétne by 50 % bolo vymáhateľné od Dánska a 50 % od Švédska. V praxi by to znamenalo, že zdaniteľné osoby usadené buď v Dánsku alebo vo Švédsku by vo svojom pravidelnom daňovom priznaní v členskom štáte, kde sú registrovaní, mohli nárokovať iba 50 % DPH. Na zostávajúcich 50 % by sa uplatňoval nárok predložený druhému členskému štátu prostredníctvom vrátenia dane podľa ôsmej smernice. Rovnako by zdaniteľné osoby z iných členských štátov ako Dánsko a Švédsko by museli žiadať o vrátenie DPH prostredníctvom dvoch žiadostí o vrátenie dane podľa ôsmej smernice o DPH, pričom jednu by predložili Dánsku a druhú Švédsku. Podobne aj zdaniteľné osoby usadené mimo územia Spoločenstva by museli zasielať žiadosti o vrátenie dane podľa trinástej smernice Dánsku aj Švédsku. Existujúcou výnimkou pre Dánsko a Švédsko sa zjednodušujú pravidlá vrátenia DPH. V dôsledku toho sa nimi umožňuje uplatniť jediný nárok na vrátenie DPH v súvislosti s mýtom. Zjednodušené pravidlá sú tieto: - Zdaniteľné osoby usadené v Dánsku a vo Švédsku sú oprávnené odpočítať si z bežného priznania k DPH plnú sumu odpočítateľnej DPH z mýta vrátane tej časti, ktorá súvisí s použitím uvedeného prepojenia na území členského štátu, v ktorom nie sú usadení. - Na vrátenie odpočítateľnej DPH pomocou postupu ustanoveného v ôsmej smernici týkajúcej sa zdaniteľných osôb usadených v členskom štáte inom ako je Dánsko alebo Švédsko, alebo pomocou postupu ustanoveného v trinástej smernici pre zdaniteľné osoby usadené mimo členských štátov, by sa žiadosť mala podávať iba švédskym úradom. Dánsko a Švédsko požadujú, aby sa existujúce zjednodušenia predĺžili o ďalšie obdobie. Keďže sa zdá, že terajšie zjednodušujúce pravidlá o DPH spĺňajú svoj účel, Komisia sa domnieva, že vhodné je ďalšie predĺženie povoliť. |130 | Existujúce ustanovenia v oblasti návrhu Existujúca výnimka udelená Dánsku a Švédsku 24. januára 200 a obnovená 21. januára 2003. |141 | Súlad s inými politikami a cieľmi Únie Neuplatniteľné. |KONZULTÁCIE ZAINTERESOVANÝCH STRÁN A POSUDZOVANIE VPLYVU |Konzultácie zainteresovaných strán |219 | Neuplatňuje sa. |Získavanie a využívanie odborných posudkov |229 | Externé odborné posudky neboli potrebné. |230 | Posúdenie vplyvu Cieľom navrhovaného rozhodnutia je zjednodušiť postup vrátenia DPH z mýtneho pre zdaniteľné osoby používajúce most medzi Dánskom a Švédskom a preto navrhované rozhodnutie môže mať priaznivý hospodársky vplyv. V dôsledku malého rozsahu pôsobnosti výnimky bude vplyv v každom prípade obmedzený. |PRÁVNA STRÁNKA NÁVRHU |305 | Zhrnutie navrhovaného opatrenia Povolenie Dánsku a Švédsku uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článku 17 ods. 2, 3 a 4 šiestej smernice Rady 77/388/EHS, pokiaľ ide o právo zdaniteľných osôb uplatniť odpočet. |310 | Právny základ Článok 27 ods. 1 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia. |329 | Zásada subsidiarity Návrh patrí do výhradnej právomoci Spoločenstva. Zásada subsidiarity sa preto neuplatňuje. |Zásada proporcionality Návrh je v súlade so zásadou proporcionality z tohto dôvodu (týchto dôvodov): |331 | Rozhodnutie sa týka oprávnenia udeleného dvom členským štátom na základe ich vlastnej žiadosti a nestanovuje sa ním žiadna povinnosť. |332 | Vzhľadom na obmedzený rozsah výnimky je osobitné opatrenie úmerné sledovanému cieľu. |Výber nástrojov |341 | Navrhované nástroje: iné. |342 | Iné prostriedky by neboli primerané z tohto dôvodu (týchto dôvodov): Podľa článku 27 šiestej smernice Rady 77/388/EHS o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu, výnimku zo spoločných pravidiel DPH je možné udeliť len na základe oprávnenia Rady, ktorá koná jednomyseľne na návrh Komisie. Rozhodnutie Rady je jediný primeraný nástroj, keďže môže byť určené jednému členskému štátu. |VPLYV NA ROZPOčET |409 | Návrh nemá vplyv na rozpočet Spoločenstva. |DODATOčNÉ INFORMÁCIE |Preskúmanie/revízia/doložka o platnosti |533 | Návrh zahŕňa doložku o platnosti. |1.  NávrhROZHODNUTIE RADYo predĺžení obdobia uplatňovania rozhodnutia 2000/91/ES, ktorým sa Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu povoľuje uplatňovať opatrenie odchylne od článku 17 šiestej smernice Rady (77/388/EHS) o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu(Len znenia v dánčine a švédčine sú autentické.)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na šiestu smernicu Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ stanovenia dane[1], a najmä na jej článok 27 ods. 1,so zreteľom na návrh Komisie,keďže:(1) Dánsko a Švédsko požiadali listami, ktoré generálny sekretariát Komisie zaevidoval 22. marca 2006, o povolenie predĺžiť obdobie uplatňovania výnimky, ktorá im bola udelená rozhodnutím Rady 2000/91/ES z 24. januára 2000, ktorým sa Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu povoľuje uplatňovať opatrenie odchylne od článku 17 šiestej smernice Rady (77/388/EHS) o zosúladení zákonov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu[2].(2) V súlade s článkom 27 ods. 2 smernice 77/388/EHS Komisia listom zo 4. októbra 2006 informovala ostatné členské štáty o žiadostiach predložených Dánskom a Švédskom. Listom z 5. októbra 2006 Komisia oznámila Dánsku a Švédsku, že má všetky informácie, ktoré pokladá za potrebné na posúdenie týchto žiadostí.(3) Tieto žiadosti súvisia s vrátením dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“) zaplatenej pri mýtnom za použitie mosta Öresund medzi Dánskom a Švédskom. Podľa pravidiel o DPH o mieste dodávky nehnuteľného majetku je časť DPH z mýtneho za použitie mosta Öresund splatná Dánsku a časť Švédsku.(4) Odchylne od ustanovení článku 17 smernice 77/388/EHS sa v znení stanovenom v jej článku 28f a vyžadujúcom, aby zdaniteľné osoby vykonávali svoje právo na odpočet DPH alebo na jej vrátenie v členskom štáte, kde bola zaplatená, Dánsku a Švédsku povolilo zaviesť osobitné opatrenie umožňujúce daňovníkom vymáhať vrátenie DPH od jedného správneho orgánu.(5) Platnosť povolenia udeleného rozhodnutím 2000/91/ES uplynie 31. decembra 2006. Keďže nebude možné prijať pravidlá podľa návrhu Komisie na smernicu Rady[3], ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388/EHS, pokiaľ ide o pravidlá, ktorými sa riadi právo na odpočet DPH na základe prvého pododseku článku 17 ods. 6 smernice 77/388/EHS pred uvedeným dátumom a berúc do úvahy, že právna situácia a skutočnosti, ktorými sa oprávnilo toto povolenie, sa nezmenili, platnosť uvedeného povolenia by sa mala predĺžiť.(6) Výnimka nemá nepriaznivý vplyv na vlastné zdroje Spoločenstva pochádzajúce z DPH,PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1Článok 2 rozhodnutia 2000/91/ES sa nahrádza týmto znením:„Článok 2Platnosť tohto rozhodnutia sa končí 31. decembra 2013.“Článok 2Toto rozhodnutie je určené Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu.V Bruseli […]Za Radupredseda [1] Ú. v. ES L 145, 13.6.1977, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2006/69/ES (Ú. v. EÚ L 221, 12.8.2006, s. 9.)[2] Ú. v. ES L 28, 3.2.2000, s. 38. Rozhodnutie naposledy zmenené a doplnené rozhodnutím 2003/65/ES (Ú. v. EÚ L 25, 30.1.2003, s. 40).[3] Ú. v. ES L 219, 15.7.1998, s. 16.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli18. 2. 2016
            COM(2016) 69 final
            2016/0041(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o uzavretí Protokolu k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky, Českej republiky, Estónskej republiky, Chorvátskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Rumunska, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii v mene Európskej únie a jej členských štátov

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               Pripojený návrh predstavuje právny nástroj na uzavretie Protokolu k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky, Českej republiky, Estónskej republiky, Chorvátskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Rumunska, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii (ďalej len „protokol“).

               V súlade s aktmi o pristúpení z rokov 2003, 2005 a 2011 pristúpia Estónska republika, Cyperská republika, Lotyšská republika, Litovská republika, Maďarsko, Maltská republika, Poľská republika, Slovinská republika a Slovenská republika, Bulharská republika a Rumunsko, Chorvátska republika k medzinárodným dohodám podpísaným alebo uzavretým Európskou úniou a jej členskými štátmi prostredníctvom protokolu k uvedeným dohodám.

               Dohoda o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej, ďalej len „dohoda“, bola podpísaná v Bruseli 25. mája 1998 (dohoda v súčasnosti prechádza ratifikáciou a ešte nenadobudla platnosť).

               V nadväznosti na rozhodnutie Rady z [….] o podpise protokolu k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi a Turkménskom na účely zohľadnenia pristúpenia Chorvátskej republiky k Európskej únii v mene Európskej únie a jej členských štátov bol protokol podpísaný v […] dňa [….].

               Navrhovaným protokolom sa Bulharská republika, Česká republika, Estónska republika, Chorvátska republika, Cyperská republika, Lotyšská republika, Litovská republika, Maďarsko, Maltská republika, Poľská republika, Rumunsko, Slovinská republika a Slovenská republika stávajú zmluvnými stranami dohody a EÚ sa zaväzuje zabezpečiť autentické znenie dohody v anglickom, bulharskom, českom, dánskom, estónskom, fínskom, francúzskom, gréckom, holandskom, chorvátskom, litovskom, lotyšskom, maďarskom, maltskom, nemeckom, poľskom, portugalskom, rumunskom, slovenskom, slovinskom, španielskom, švédskom a talianskom jazyku.

               Komisia žiada Radu, aby uzavrela protokol v mene Európskej únie a jej členských štátov.

               Európsky parlament bude vyzvaný, aby vyjadril svoj súhlas s protokolom.

               2016/0041 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o uzavretí Protokolu k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky, Českej republiky, Estónskej republiky, Chorvátskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Rumunska, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii v mene Európskej únie a jej členských štátov

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 207 a 209 v spojení s jej článkom 218 ods. 6 písm a),

               so zreteľom na akt o pristúpení Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky z roku 2003, a najmä na jeho článok 6 ods. 2,

               so zreteľom na akt o pristúpení Bulharskej republiky a Rumunskej republiky z roku 2005, a najmä na ich článok 6 ods. 2,

               so zreteľom na akt o pristúpení Chorvátskej republiky z roku 2011, a najmä na jeho článok 6 ods. 2,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu,

               keďže:

               (1)V súlade s článkom 6 ods. 2 aktov o pristúpení Bulharskej republiky, Českej republiky, Estónskej republiky, Chorvátskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republika, Poľskej republiky, Rumunska, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky z rokov 2003, 2005 a 2011 sa pristúpenie Bulharskej republiky, Českej republiky, Estónskej republiky, Chorvátskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republika, Poľskej republiky, Rumunska, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej (ďalej len „dohoda“) má dohodnúť uzavretím protokolu k dohode. V súlade s článkom 6 ods. 2 aktov o pristúpení sa má na takéto pristúpenie uplatňovať zjednodušený postup, podľa ktorého má protokol uzavrieť Rada konajúca jednomyseľne v mene členských štátov a dotknuté tretie krajiny.

               (2)Rada 8. decembra 2003 poverila Komisiu, aby v mene Spoločenstva a jeho členských štátov rokovala s Turkménskom o uzavretí Protokolu k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii.

               (3)Rada 23. októbra 2006 poverila Komisiu, aby v mene Spoločenstva a jeho členských štátov rokovala s Turkménskom o uzavretí Protokolu k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunskej republiky k Európskej únii.

               (4)Rada 14. septembra 2012 poverila Komisiu, aby začala rokovania s dotknutými tretími krajinami
                  1
                týkajúce sa úpravy dohôd podpísaných alebo uzavretých medzi Európskou úniou alebo Európskou úniou a jej členskými štátmi so zreteľom na pristúpenie Chorvátskej republiky k Európskej únii.

               (5)Rokovania boli úspešne ukončené a Protokol k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky, Českej republiky, Estónskej republiky, Chorvátskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Rumunska, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii bol podpísaný v mene Európskej únie a jej členských štátov v […] dňa […].

               (6)Protokol by sa mal schváliť,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               1.
                     Týmto sa v mene Európskej únie a jej členských štátov schvaľuje Protokol k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky, Českej republiky, Estónskej republiky, Chorvátskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Rumunska, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii.

               2.
                     Text protokolu je pripojený k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 2

               Predseda Rady určí osobu splnomocnenú vydať v mene Európskej únie a jej členských štátov oznámenie stanovené v článku 4 ods. 1 protokolu.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Rozhodnutie Rady o poverení začať rokovania týkajúce sa úpravy dohôd podpísaných alebo uzavretých medzi Európskou úniou alebo Európskou úniou a jej členskými štátmi s jednou alebo viacerými tretími krajinami alebo medzinárodnými organizáciami so zreteľom na pristúpenie Chorvátskej republiky k Európskej únii (dokument Rady č. 13351/12 LIMITED).

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli18. 2. 2016
            COM(2016) 69 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o uzavretí Protokolu k Dohode o partnerstve a spolupráci medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Bulharskej republiky, Českej republiky, Estónskej republiky, Chorvátskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Rumunska, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii v mene Európskej únie a jej členských štátov

               PROTOKOL
                  K DOHODE O PARTNERSTVE A SPOLUPRÁCI
                  MEDZI EURÓPSKYMI SPOLOČENSTVAMI
                  A ICH ČLENKSÝMI ŠTÁTMI NA JEDNEJ STRANE
                  A TURKMÉNSKOM NA STRANE DRUHEJ
                  NA ÚČELY ZOHĽADNENIA PRISTÚPENIA
                  BULHARSKEJ REPUBLIKY, ČESKEJ REPUBLIKY,
                  ESTÓNSKEJ REPUBLIKY, CHORVÁTSKEJ REPUBLIKY,
                  CYPERSKEJ REPUBLIKY, LOTYŠSKEJ REPUBLIKY,
                  LITOVSKEJ REPUBLIKY, MAĎARSKA, MALTSKEJ REPUBLIKY,
                  POĽSKEJ REPUBLIKY, RUMUNSKA, SLOVINSKEJ REPUBLIKY
                  A SLOVENSKEJ REPUBLIKY
                  K EURÓPSKEJ ÚNII

               BELGICKÉ KRÁĽOVSTVO,

               BULHARSKÁ REPUBLIKA,

               ČESKÁ REPUBLIKA,

               DÁNSKE KRÁĽOVSTVO,

               SPOLKOVÁ REPUBLIKA NEMECKO,

               ESTÓNSKA REPUBLIKA,

               ÍRSKO,

               HELÉNSKA REPUBLIKA,

               ŠPANIELSKE KRÁĽOVSTVO,

               FRANCÚZSKA REPUBLIKA,

                BULHARSKÁ REPUBLIKA

               TALIANSKA REPUBLIKA,

               CYPERSKÁ REPUBLIKY,

               LOTYŠSKÁ REPUBLIKY,

               LITOVSKÁ REPUBLIKY,

               LUXEMBURSKÉ VEĽKOVOJVODSTVO,

               MAĎARSKO,

               MALTSKÁ REPUBLIKA,

               HOLANDSKÉ KRÁĽOVSTVO,

               RAKÚSKA REPUBLIKA,

               POĽSKÁ REPUBLIKA,

               PORTUGALSKÁ REPUBLIKA,

               RUMUNSKO,

               SLOVINSKÁ REPUBLIKA,

               SLOVENSKÁ REPUBLIKA,

               FÍNSKA REPUBLIKA,

               ŠVÉDSKE KRÁĽOVSTVO,

               SPOJENÉ KRÁĽOVSTVO VEĽKEJ BRITÁNIE A SEVERNÉHO ÍRSKA,

               Zmluvné strany Zmluvy o Európskej únii, Zmluvy o fungovaní Európskej únie a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, ďalej len „členské štáty“

               a

               EURÓPSKA ÚNIA, ďalej len „Únia“

               a

               EURÓPSKE SPOLOČENSTVO PRE ATÓMOVÚ ENERGIU, ďalej len „Euratom“

                  na jednej strane

               A

               TURKMÉNSKO

               na strane druhej

               ďalej spolu len „zmluvné strany“,

                  KEĎŽE Dohoda o partnerstve a spolupráci, ktorou sa zakladá partnerstvo medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Turkménskom na strane druhej, bola podpísaná v Bruseli 25. mája 1998,

               ZOHĽADŇUJÚC pristúpenie Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarska, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii 1. mája 2004, pristúpenie Bulharskej republiky a Rumunskej republiky k Európskej únii 1. januára 2007 a pristúpenie Chorvátskej republiky k Európskej únii 1. júla 2013,

               KEĎŽE podľa článku 6 ods. 2 Aktu o podmienkach pristúpenia Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (ďalej len „akt o pristúpení z roku 2003“), sa má ich pristúpenie k uvedenej dohode dohodnúť uzavretím protokolu k dohode,

               KEĎŽE podľa článku 6 ods. 2 Aktu o podmienkach pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (ďalej len „akt o pristúpení z roku 2005“), sa má ich pristúpenie k uvedenej dohode dohodnúť uzavretím protokolu k dohode,

               KEĎŽE podľa článku 6 ods. 2 Aktu o podmienkach pristúpenia Chorvátskej republiky a o úpravách Zmluvy o Európskej únii, Zmluvy o fungovaní Európskej únie a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (ďalej len „akt o pristúpení z roku 2011“) sa má jeho pristúpenie k dohode dohodnúť uzavretím protokolu k dohode,

               SA dohodli takto:

               ČLÁNOK 1

               Bulharská republika, Česká republika, Estónska republika, Chorvátska republika, Cyperská republika, Lotyšská republika, Litovská republika, Maďarsko, Maltská republika, Poľská republika, Rumunsko, Slovinská republika a Slovenská republika týmto pristupujú ako zmluvné strany k Dohode o partnerstve a spolupráci, ktorou sa zakladá partnerstvo medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi, na jednej strane a Turkménskom na strane druhej (ďalej len „dohoda“) a prijímajú a berú na vedomie, rovnako ako ostatné členské štáty Únie, znenie dohody, ako aj spoločné vyhlásenia, výmeny listov a vyhlásenie Turkménska, ktoré sú pripojené k záverečnému aktu podpísanému v ten istý deň.

               ČLÁNOK 2

               Únia po podpísaní tohto protokolu oznámi svojim členským štátom a Turkménsku znenie dohody v bulharskom, českom, estónskom, chorvátskom, litovskom, lotyšskom, maďarskom, maltskom, poľskom, rumunskom, slovenskom a slovinskom jazyku. Nadobudnutím platnosti tohto protokolu sa jazykové znenia uvedené v prvej vete tohto článku stávajú autentickými za rovnakých podmienok ako anglické, dánske, fínske, francúzske, grécke, holandské, nemecké, portugalské, španielske, švédske, talianske a turkménske znenie dohody.

               ČLÁNOK 3

               Tento protokol je neoddeliteľnou súčasťou dohody.

               ČLÁNOK 4

               1.
                     Zmluvné strany schvália tento protokol v súlade so svojimi vlastnými postupmi. Zmluvné strany si oznámia ukončenie postupov potrebných na tento účel. Schvaľovacie listiny sa uložia na Generálnom sekretariáte Rady Európskej únie.

               2.
                     Tento protokol nadobúda platnosť prvým dňom prvého mesiaca nasledujúceho po dátume uloženia poslednej schvaľovacej listiny s výhradou nadobudnutia platnosti dohody.

               ČLÁNOK 5

               Tento protokol je vyhotovený dvojmo v anglickom, bulharskom, českom, dánskom, estónskom, fínskom, francúzskom, gréckom, holandskom, chorvátskom, litovskom, lotyšskom, maďarskom, maltskom, nemeckom, poľskom, portugalskom, rumunskom, slovenskom, slovinskom, španielskom, švédskom, talianskom a turkménskom jazyku, pričom každé znenie je rovnako autentické.

               NA DÔKAZ TOHO dolupodpísaní splnomocnení zástupcovia, náležite na tento účel oprávnení,

               podpísali tento protokol

               V ... dňa ... roku...

               ZA EURÓPSKU ÚNIU, JEJ ČLENSKÉ ŠTÁTY A EURÓPSKE SPOLOČENSTVO PRE ATÓMOVÚ ENERGIU

               ZA TURKMÉNSKO


				|

		52013PC0315

			Návrh ROZHODNUTIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o zavedení celoúniového interoperabilného systému eCall /* COM/2013/0315 final - 2013/0166 (COD) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
1.           KONTEXT NÁVRHU
Tento návrh sa zaoberá súčasťou
stratégie Komisie v oblasti systému eCall týkajúcou sa infraštruktúry
stredísk tiesňového volania, ktorá je založená na trojdielnej
regulačnej koncepcii pre palubný systém, telekomunikačné siete a
strediská tiesňového volania.
1.1.        Všeobecný kontext
Bezpečnosť na cestách je jednou
z hlavných tém dopravnej politiky Európskej únie. V roku 2011
pri približne 1,1 milióna dopravných nehodách zahynulo na cestách EÚ okolo
30 000 ľudí a viac ako 1,5 milióna ich bolo zranených. Okrem
tragédie, ktorú predstavuje strata života a zranenie, to takisto spôsobuje
hospodársku záťaž predstavujúcu každoročné náklady pre
spoločnosť vo výške približne 130 miliárd EUR. EÚ je pevne odhodlaná
znížiť počet dopravných nehôd (predchádzaním nehodám alebo aktívnou
bezpečnosťou), zmierňovať následky nehôd, keď sa
vyskytnú (pasívna bezpečnosť), a zlepšiť efektívnosť
záchranných služieb a účinnosť lekárskej starostlivosti po
nehode (terciárna bezpečnosť). V tejto súvislosti môže eCall
výrazne prispieť k zníženiu počtu úmrtí na cestách
a k zmierneniu závažnosti zranení spôsobených dopravnými nehodami.
Keď sú k dopravnej nehode privolané
záchranné služby, každá minúta rozhoduje o záchrane života a zmiernení
závažnosti zranení. Zariadenia eCall bezodkladne alarmujú záchranné služby,
a to aj vtedy, ak je vodič alebo spolujazdec v bezvedomí alebo
nemôže zavolať pomoc z iných dôvodov. Odhaduje sa, že tieto
zariadenia urýchľujú príchod tímov záchranných služieb o 40 %
v mestských oblastiach a o 50 % vo vidieckych oblastiach. Môžu
mať aj výrazný vplyv na znižovanie počtu dopravných zápch spôsobených
dopravnými nehodami, a tým aj na celkový počet dopravných zápch na
európskych cestách.
Harmonizované zavedenie celoúniovej
interoperabilnej služby eCall v EÚ sa preto objavuje v agende Komisie od roku 2005,
pričom v súčasnosti nadobudlo štatút prioritného opatrenia na
zlepšenie bezpečnosti na cestách a na zavedenie inteligentných
dopravných systémov v Európe.
Ako súčasť tejto koncepcie dobrovoľného
zavedenia Komisia vo svojom oznámení z roku 2005 s názvom „Poskytnúť eCall
občanom“[1]
dôrazne vyzvala národné a regionálne vládne orgány, aby konali a
investovali do infraštruktúry záchranných služieb potrebnej pre eCall s
cieľom spustiť úplnú celoeurópsku službu v roku 2009. Komisia takisto
požiadala európske organizácie pre normalizáciu (ETSI, CEN), aby zostavili
potrebné spoločné európske normy a poskytla im na tento účel
pomoc.
Dňa 21. augusta 2009 sa v oznámení
„eCall: čas na zavedenie“[2]
podala správa o pokroku v zavádzaní systému eCall a dospelo sa
k záveru, že koncepcia dobrovoľného zavedenia nebola dostatočná.
Komisia uviedla, že pokiaľ sa do konca roku 2009 nedosiahne výrazný
pokrok, zváži regulačné opatrenia s cieľom zabezpečiť,
aby sa štandardné zariadenie pre systém eCall inštalovalo do všetkých nových
vozidiel v Európe počnúc určitými kategóriami (osobné automobily
a ľahké úžitkové vozidlá).
V auguste 2010 nadobudla
účinnosť smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/40/EÚ
zo 7. júla 2010 o rámci na zavedenie inteligentných dopravných
systémov v oblasti cestnej dopravy a na rozhrania s inými druhmi
dopravy[3],
ktorá ako jedno zo šiestich prioritných opatrení na prijatie špecifikácií
obsahuje „zosúladené poskytovanie interoperabilného systému eCall v celej
EÚ“.
Európsky parlament vo svojom nelegislatívnom
uznesení „Správa o systéme eCall: nové služby čísla 112 pre občanov“[4] prijatom 3. júla 2012 uviedol,
že:
–
„sa domnieva, že eCall by mal byť verejný
celoeurópsky palubný systém tiesňového volania na linke 112, založený na
spoločných celoeurópskych normách“,
–
„pripomína, že na základe posúdenia vplyvov
Komisiou je prijatie regulačných opatrení na presadenie povinného
zavedenia systému eCall v súčasnosti jedinou možnosťou na dosiahnutie
pozitívnych účinkov“,
–
„naliehavo vyzýva Komisiu, aby predložila návrh v
rámci smernice 2007/46/ES s cieľom zabezpečiť povinné zavedenie
verejného systému tiesňového volania pomocou linky 112 do roku 2015 vo
všetkých nových typovo schválených vozidlách a vo všetkých členských
štátoch“,
–
„víta odporúčanie Komisie z 8. septembra
2011 a naliehavo vyzýva členské štáty a prevádzkovateľov
mobilných sietí, aby najneskôr do konca roka 2014 vykonali jej požadované
opatrenia a inovácie; vyjadruje však poľutovanie nad tým, že len 18
členských štátov odpovedalo včas; vyzýva ostatné členské štáty,
aby tiež odpovedali čo najskôr“,
–
„naliehavo žiada Komisiu, aby do konca roka 2012
prijala spoločné špecifikácie pre strediská tiesňového volania
v rámci smernice o inteligentných dopravných systémoch a navrhla
smernicu o zavedení systému eCall“.
Zavedenie systému eCall bude znamenať aj
splnenie jedného z cieľov Akčného plánu CARS 2020, ktorý je
zahrnutý v oznámení z 8. novembra 2012 „CARS 2020: Akčný plán
pre konkurencieschopný a udržateľný automobilový priemysel
v Európe“[5].
Komisia prijala 26. novembra 2012 delegované
nariadenie (EÚ) č. 305/2013, ktorým sa dopĺňa smernica
Európskeho parlamentu a Rady 2010/40/EÚ, pokiaľ ide o zosúladené
poskytovanie interoperabilného systému eCall v celej EÚ[6], a v ktorom sa stanovujú
špecifikácie modernizácie infraštruktúry stredísk tiesňového volania
(PSAP) potrebnej na riadne prijímanie a spracovávanie volaní eCall
s cieľom zabezpečiť kompatibilitu, interoperabilitu
a kontinuitu zosúladenej služby eCall v celej EÚ.
1.2.        Dôvody návrhu
Vzhľadom na to, že do konca roku 2009
nedošlo v dobrovoľnom zavádzaní systému eCall k žiadnemu
výraznému pokroku, Komisia sa rozhodla vykonať posúdenie vplyvu
s cieľom posúdiť najvhodnejšiu politiku na zavedenie celoúniovej
služby eCall v Európe.
Ako bolo vysvetlené v posúdení vplyvu[7], systém eCall si vyžaduje tri
typy opatrení: zabudovanie špecifického systému do vozidiel, schopnosť
prevádzkovateľov mobilných sietí prenášať správy v určitom
formáte a nakoniec schopnosť centrál tiesňového volania (tiež
známych ako PSAP – strediská tiesňových volaní) spracovávať tieto
správy. Systém môže fungovať len vtedy, ak budú všetky tri časti
v prevádzke súčasne.
V posúdení vplyvu sa dospelo k záveru, že
najlepším spôsobom, ako účinne zaviesť systém eCall je „regulačná“
koncepcia. Systém eCall sa teda bude zakladať na inštalácii typovo
schváleného zariadenia pre jednotné európske číslo tiesňového volania
112 do všetkých vozidiel počnúc určitými kategóriami vozidiel a na
rámci spracovávania volaní eCall v telekomunikačných sieťach a
strediskách tiesňového volania. Touto koncepciou sa systém eCall
sprístupní všetkým občanom v Európe ako celoúniová služba, urýchli sa
jeho zavedenie a využije sa úplný potenciál systému eCall zachraňovať
životy a zmierňovať závažnosť zranení. Konečným
používateľom sa na základe tohto sériového štandardného vybavenia pre
jednotné európske číslo tiesňového volania 112 alebo súčasne s
ním môžu vo vozidlách poskytovať ďalšie záchranné služby a/alebo
služby s pridanou hodnotou, čo zabezpečí väčšiu
bezpečnosť a hospodársky úžitok.
Komisia v tejto súvislosti zverejnila 8.
septembra 2011 svoju stratégiu pre regulačné opatrenia pre systém eCall
a prijala prvú časť tejto stratégie, ktorá pozostávala
z odporúčania Komisie[8]
o podpore služby eCall v sieťach elektronickej komunikácie na prenos
tiesňových volaní pomocou linky 112 na celom území EÚ (systém eCall).
V snahe dokončiť realizáciu
stratégie týkajúcej sa systému eCall a zabezpečiť do roku 2015
včasné a paralelné zavedenie služby eCall pomocou linky 112 tromi
zapojenými zainteresovanými skupinami (prevádzkovatelia mobilných sietí,
verejné záchranné služby a automobilový priemysel) Komisia navrhuje:
–
systém vnútri vozidla: návrh v rámci smernice 2007/46/ES,
ktorým by sa nariadil systém eCall vo všetkých nových typoch vozidiel kategórie
M1 a N1 (osobné automobily a ľahké úžitkové vozidlá),
–
mobilné komunikačné siete: vyššie uvedené
odporúčanie Komisie týkajúce sa systému eCall,
–
strediská tiesňového volania: prijatie vyššie
uvedeného delegovaného nariadenia ako delegovaného aktu na základe smernice 2010/40/EÚ
s cieľom stanoviť špecifikácie pre strediská tiesňového
volania.
V článku 6 ods. 2 smernice 2010/40/EÚ sa od
Komisie žiada, aby najneskôr 12 mesiacov po prijatí potrebných špecifikácií pre
prioritné opatrenie a po uskutočnení posúdenia vplyvu vrátane analýzy
nákladov a prínosov prípadne predložila Európskemu parlamentu a Rade návrh na
realizáciu tohto prioritného opatrenia v súlade s článkom 294 Zmluvy o
fungovaní Európskej únie.
To je konkrétny cieľ tohto návrhu, ktorým sa
dokončuje časť stratégie Komisie v oblasti systému eCall
týkajúca sa stredísk tiesňového volania.
Tieto rozličné texty sa vzájomne
dopĺňajú a spoločne umožnia plné sprevádzkovanie služby
eCall 112 do 1. októbra 2015.
2.           VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI
STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU
2.1.        Konzultácie so
zainteresovanými stranami
Tento návrh je výsledkom rozsiahlych
konzultácií s hlavnými zainteresovanými stranami.
Zohľadnili sa v ňom všetky
konzultácie v rámci posúdenia vplyvu systému eCall. Tieto konzultácie
zahŕňali predovšetkým obsiahle príspevky zainteresovaných strán
zapojených do niekoľkých fór, akými sú napríklad Európska platforma pre
implementáciu systému eCall (EeIP), skupina odborníkov pre strediská tiesňových
volaní systému eCall, riadiaca skupina eCall v rámci fóra pre elektronickú
bezpečnosť (eSafety)/i-mobility, a verejnú konzultáciu týkajúcu
sa realizácie systému eCall, ktorá prebiehala od 19. júla do 19. septembra 2010.
V návrhu sa zohľadnili aj diskusie zo
stretnutí s odborníkmi z členských štátov, krajín EHP
a Švajčiarska, ktoré sa uskutočnili 13. októbra 2011, 29. mája, 19.
júna a 3. júla 2012 s cieľom pripraviť špecifikácie pre
strediská tiesňového volania. Na týchto stretnutiach sa zúčastnili aj
zástupcovia z Európskeho parlamentu a úradu Európskeho dozorného úradníka
pre ochranu údajov[9].
V návrhu sa takisto zohľadňuje
stanovisko 25 členov Európskej poradnej skupiny pre IDS, ktorú tvoria
zástupcovia na vysokej úrovni z radov poskytovateľov služieb IDS,
združení užívateľov, prevádzkovateľov dopravy a zariadení,
zástupcov výrobných odvetví, sociálnych partnerov, profesijných združení,
miestnych orgánov a iných príslušných fór[10].
2.2.        Posúdenie vplyvu
a analýza nákladov a prínosov
Ako súčasť posúdenia vplyvu
systému eCall sa vykonala rozsiahla analýza nákladov a prínosov troch
navrhovaných možností vrátane uprednostňovanej možnosti spočívajúcej
v regulačných opatreniach.
Pokiaľ ide o analýzu nákladov
a prínosov vybranej možnosti (možnosť 3), každé z troch
plánovaných regulačných opatrení pre systém eCall (palubné vybavenie,
telekomunikačné siete, strediská tiesňového volania) je
neoddeliteľné od ostaných dvoch. Zatiaľ čo náklady na strediská
tiesňového volania možno odhadovať oddelene od palubného
vybavenia a telekomunikačnej časti systému eCall, prínosy možno
odhadovať len pre celú iniciatívu eCall.
2.2.1.     Analýza hlavných nákladov na
strediská tiesňového volania
Hraničné náklady
na spracovávanie volaní pomocou linky 112 v systéme eCall každým zo stredísk
tiesňového volania, vybaveným na spracovávanie volaní pomocou linky 112
rozšírených o lokalizačnú funkciu (volania E112), (povinnosť
vyplývajúca zo smernice o univerzálnej službe[11])
pokrývajú:
–
server s vnútropásmovým modemom (od 3 000 EUR
do 20 000 EUR, v závislosti od počtu volaní eCall),
–
softvér na dekódovanie minimálneho súboru údajov
a integráciu do softvéru strediska tiesňového volania,
–
odbornú prípravu.
K týmto nákladom by sa mali
pripočítať ročné prevádzkové náklady. Keď sa volania eCall
prijmú v stredisku tiesňového volania, ktoré prijíma iné tiesňové
volania, väčšina z týchto nákladov bude zahrnutá do bežných
prevádzkových nákladov. V opačnom prípade budú náklady závisieť
od počtu operátorov potrebných na spracovanie odhadovaného počtu
volaní eCall[12].
Odhadované náklady na modernizáciu stredísk
tiesňového volania sú v priemere približne 1,1 milióna EUR na
členský štát[13].
Tento odhad pochádza zo zhlukovej analýzy, ktorá vychádza z hustoty
obyvateľstva krajiny, typológie nehôd, cestnej infraštruktúry a
infraštruktúry záchranných služieb a ďalších všeobecných štatistík.
Náklady v jednotlivých krajinách sa značne odlišujú v závislosti od
počtu stredísk tiesňového volania, ale aj od zvoleného
technického riešenia na modernizáciu týchto stredísk.
Ďalšie informácie o nákladoch
takisto poskytol pilotný projekt HeERO vykonaný pred zavedením systému[14] (január 2011 – január 2013),
do ktorého boli zapojené orgány deviatich členských štátov a pridružených
krajín, ako aj štyridsať partnerov. Cieľom projektu bolo
pripraviť sa na zavedenie potrebnej infraštruktúry vrátane začatia
interoperabilného a harmonizovaného palubného systému tiesňového
volania pomocou linky 112. Na tento projekt nadviaže pilotný projekt HeERO2,
ktorý sa začal na začiatku roku 2013 a ktorý potrvá 24 mesiacov,
pričom sa doň zapojí ďalších deväť členských štátov
a pridružených krajín.
Pilotný projekt HeERO pomohol preukázať,
že prostredníctvom inovačných riešení sa dajú znížiť náklady v
porovnaní s pomerne konzervatívnou koncepciou, ktorá sa sleduje v posúdení
vplyvu systému eCall, najmä v členských štátoch s vysokým počtom
stredísk tiesňového volania. Rovnako sa ním potvrdilo, že odhadované
náklady a skutočné náklady na realizáciu boli v očakávanom rozsahu.
2.2.2.     Analýza hlavných prínosov
Medzi prínosy identifikované prostredníctvom
posúdenia vplyvu a niekoľkých štúdií, vrátane národných štúdií,
patria:
–
zníženie úmrtí (ak budú všetky vozidlá vybavené
systémom eCall, v rozsahu od 1 % do 10 % v závislosti od hustoty
obyvateľstva krajiny, cestnej infraštruktúry a infraštruktúry
záchranných služieb)[15],
–
zníženie závažnosti zranení (od 2 % do 15 %)[16],
–
zníženie nákladov spojených s preťažením
ciest spôsobeným dopravnými nehodami. Dosiahne sa to zlepšením riadenia nehôd,
keďže nehoda sa okamžite oznámi stredisku tiesňového volania
a informácie o nej sa preto môžu oznámiť príslušnej centrále
riadenia dopravy, ktorá môže hneď informovať iných užívateľov
ciest, a tak pomôcť znížiť sekundárne nehody,
–
zjednodušenie záchranárskych služieb a zvýšená
bezpečnosť záchranného tímu (napr. požiarnikov) pri vyslobodzovaní
osôb z vozidla, keďže minimálny súbor údajov poskytne okrem iného
informácie o type paliva,
–
zníženie rozsahu cestnej infraštruktúry SOS,
keďže každý užívateľ cesty bude môcť spustiť tiesňové
volanie zo svojho vozidla.
2.2.3.     Pomer nákladov a prínosov
Prínosy boli takisto vyjadrené finančne[17] a vykonala sa analýza
pomeru nákladov a prínosov pre rôzne možnosti, ako aj typy dotknutých
kategórií. Odhady sa vypočítali do roku 2033, keďže sa očakáva,
že systém eCall bude v rámci uprednostňovanej možnosti politiky plne
zavedený práve v tomto roku.
   || Možnosť politiky 1 Žiadne opatrenia EÚ || Možnosť politiky 2 Dobrovoľná koncepcia || Možnosť politiky 3 Regulačné opatrenia
 Pomer prínosov a nákladov || 0,29 || 0,68 || 1,74
3.           PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
3.1.        Právny základ
V článku 6 ods. 2 smernice 2010/40/EÚ sa
od Komisie žiada, aby najneskôr 12 mesiacov po prijatí potrebných špecifikácií
pre prioritné opatrenie a po uskutočnení posúdenia vplyvu vrátane analýzy
nákladov a prínosov prípadne predložila Európskemu parlamentu a Rade návrh na
realizáciu týchto špecifikácií v súlade s článkom 294 Zmluvy o fungovaní
Európskej únie.
3.2.        Subsidiarita a
proporcionalita
Podľa zásady subsidiarity (článok 5
ods. 3 Zmluvy o Európskej únii) opatrenia na úrovni EÚ by sa mali
prijať len vtedy, ak zamýšľané ciele nemôžu uspokojivo dosiahnuť
samotné členské štáty, a preto je ich možno z dôvodu rozsahu alebo
účinkov navrhovaných opatrení lepšie dosiahnuť na úrovni EÚ.
Bezpečnosť cestnej premávky je
dôležitou témou v celej Európskej únii a pre všetkých jej
obyvateľov: 500 miliónov občanov v 27 členských štátoch
používa viac ako 230 miliónov vozidiel na viac ako piatich miliónoch km ciest.
Výsledným zámerom iniciatívy celoúniového interoperabilného systému eCall je
zaviesť vo všetkých vozidlách v Európe minimálne funkcie potrebné na
zabezpečenie primeraného spracovania tiesňových volaní záchrannými
službami. V súčasnosti sa v členských štátoch uskutoční
ročne viac ako 100 miliónov ciest a ich počet rastie
z dôvodu ďalšej konsolidácie Európskej únie (prostredníctvom
voľného pohybu tovaru, osôb a služieb). Na úrovni EÚ je preto
potrebné opatrenie s cieľom zabezpečiť interoperabilitu
a kontinuitu služby v celej Európe, čo členské štáty nemôžu
uspokojivo dosiahnuť samé. Navyše sa prijatím opatrenia na úrovni EÚ
pomocou spoločných európskych noriem pre systém eCall schválených
európskymi organizáciami pre normalizáciu (CEN a ETSI) zabezpečí efektívne
poskytovanie záchranných služieb v celej Európe, napríklad v prípade
vozidiel cestujúcich do zahraničia, a pomôže zabrániť
roztrieštenosti trhu (ktorá môže nastať v dôsledku rozšírenia
vnútroštátnych a/alebo registrovaných súkromných riešení, ktoré sa budú realizovať
rôznymi spôsobmi).
Celoúniový systém eCall, v súlade
so zavedením liniek 112 a E112, bol navrhnutý tak, aby sa
minimalizovala záťaž na všetky zainteresované strany v hodnotovom
reťazci (automobilový priemysel, prevádzkovatelia mobilných sietí, členské
štáty, strediská tiesňového volania) a aby sa táto záťaž
spravodlivo rozložila.
V súčasnom návrhu sa členské
štáty vyzývajú, aby na svojom území zaviedli nevyhnutnú infraštruktúru stredísk
tiesňového volania pre eCall potrebnú na riadne prijímanie a spracovávanie
všetkých volaní eCall v súlade so špecifikáciami stanovenými
v delegovanom nariadení Komisie (EÚ) č. 305/2013 z 26. novembra 2012,
ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/40/EÚ,
pokiaľ ide o zosúladené poskytovanie interoperabilného systému eCall
v celej EÚ s cieľom zabezpečiť kompatibilitu,
interoperabilitu a kontinuitu služby eCall v celej EÚ. Zámerom je
udržať finančné a administratívne náklady pre
vnútroštátne/regionálne orgány na minime, úmerne cieľom, ktoré sa majú dosiahnuť.
Podstatná časť realizácie (organizácia stredísk tiesňového
volania) je ponechaná vnútroštátnym subjektom s rozhodovacími právomocami.
Infraštruktúru stredísk tiesňového volania zmodernizujú členské štáty
spôsobom, ktorý bude najlepšie vyhovovať ich vnútroštátnej/miestnej
štruktúre, čím sa budú rešpektovať osobitné otázky a okolnosti, ktoré
sa vyskytujú v každom členskom štáte. Každý členský štát bude
môcť prevádzkovať svoje záchranné služby najhospodárnejším spôsobom
prispôsobeným jeho potrebám vrátane možnosti triediť volania na
tiesňové a netiesňové, teda tie, ktoré strediská
tiesňového volania pre eCall nemajú spracovávať, najmä v prípade
manuálne spúšťaných volaní eCall.
3.3.        Podrobné vysvetlenie návrhu
V článku 1 sa od členských
štátov vyžaduje, aby najneskôr do 1. októbra 2015 na svojom území zaviedli
nevyhnutnú infraštruktúru stredísk tiesňového volania pre eCall potrebnú
na riadne prijímanie a spracovávanie všetkých volaní eCall.
V článku 2 sa od členských
štátov vyžaduje, aby najneskôr 18 mesiacov po nadobudnutí účinnosti tohto
rozhodnutia podali Komisii správu o stave vykonávania tohto rozhodnutia.
V článku 3 sa uvádza, že toto
rozhodnutie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení
v Úradnom vestníku Európskej únie.
4.           VPLYV NA ROZPOČET
Rozhodnutie nemá žiadny vplyv na rozpočet
EÚ.
5.           NEPOVINNÉ PRVKY
·
Európsky hospodársky priestor
Navrhovaný právny akt sa týka záležitostí EHP
a mal by sa preto rozšíriť na Európsky hospodársky priestor.
2013/0166 (COD)
Návrh
ROZHODNUTIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY
o zavedení celoúniového
interoperabilného systému eCall
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ
ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní
Európskej únie, a najmä na jej článok 91,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu
národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho
hospodárskeho a sociálneho výboru[18],
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[19],
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym
postupom,
keďže:
(1)       Podľa článku 3
písm. d) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/40/EÚ zo 7. júla 2010
o rámci na zavedenie inteligentných dopravných systémov v oblasti
cestnej dopravy a na rozhrania s inými druhmi dopravy[20] patrí medzi prioritné
opatrenia na vývoj a používanie špecifikácií a noriem zosúladené
poskytovanie interoperabilnej služby eCall v celej EÚ.
(2)       V článku 6 smernice
2010/40/EÚ sa vyžaduje, aby Komisia prijala delegované akty, pokiaľ ide o
špecifikácie potrebné na zabezpečenie kompatibility, interoperability a kontinuity
pri zavádzaní a prevádzkovom používaní inteligentných dopravných systémov (IDS)
pre prioritné opatrenia.
(3)       V delegovanom nariadení
Komisie (EÚ) č. 305/2013 z 26. novembra 2012, ktorým sa
dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/40/EÚ, pokiaľ
ide o zosúladené poskytovanie interoperabilného systému eCall v celej
EÚ[21], sa stanovujú špecifikácie
modernizácie infraštruktúry stredísk tiesňového volania (PSAP) potrebnej
na riadne prijímanie a spracovávanie volaní eCall s cieľom
zabezpečiť kompatibilitu, interoperabilitu a kontinuitu
zosúladenej služby eCall v celej EÚ.
(4)       V článku 6 ods. 2
smernice 2010/40/EÚ sa od Komisie žiada, aby najneskôr 12 mesiacov po prijatí
uvedeného delegovaného nariadenia a po uskutočnení posúdenia vplyvu
vrátane analýzy nákladov a prínosov prípadne predložila Európskemu parlamentu a
Rade návrh na realizáciu týchto špecifikácií v súlade s článkom 294 Zmluvy
o fungovaní Európskej únie.
(5)       Očakáva sa, že
vďaka skráteniu reakčných časov záchranných služieb zníži
celoúniová interoperabilná služba eCall počet úmrtí v Únii, ako aj
závažnosť zranení spôsobených dopravnými nehodami.
Interoperabilná služba eCall v celej EÚ by mala priniesť aj
úspory pre spoločnosť vďaka skvalitneniu riadenia incidentov a
zníženiu preťaženia ciest a počtu sekundárnych nehôd.
(6)       V záujme
zabezpečenia interoperability a kontinuity tejto služby na celom
území Únie a s cieľom znížiť náklady Únie ako celku na
implementáciu je potrebné, aby všetky členské štáty zaviedli prioritné
opatrenie eCall v súlade so spoločnými špecifikáciami stanovenými
v delegovanom nariadení (EÚ) č. 305/2013. Malo by sa tak stať
bez toho, aby bolo dotknuté právo každého členského štátu zaviesť
ďalšie technické prostriedky na spracovávanie ostatných tiesňových
volaní.
(7)       Ako vyplýva zo skúseností
s inými systémami tiesňových volaní, medzi manuálne spúšťané
volania eCall môžu patriť aj volania o pomoc. Členské štáty môžu
v prípade potreby zaviesť všetky primerané technické a prevádzkové
prostriedky na roztriedenie týchto volaní o pomoc s cieľom
zabezpečiť, aby strediská tiesňového volania pre eCall
spracovávali len skutočné tiesňové volania.
(8)       Keďže cieľ tohto
rozhodnutia, a to zabezpečiť koordinované a koherentné zavádzanie
interoperabilnej služby eCall v celej EÚ a zabezpečiť
interoperabilitu a kontinuitu tejto služby v Európe, nie je možné
uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov a/alebo v rámci
súkromného sektora, ale z dôvodov jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie
dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so
zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V
súlade so zásadou proporcionality stanovenou v uvedenom článku toto
rozhodnutie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie uvedeného
cieľa,
PRIJALI TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Členské štáty najneskôr do 1. októbra 2015
zavedú na svojom území nevyhnutnú infraštruktúru stredísk tiesňového
volania pre eCall potrebnú na riadne prijímanie a spracovávanie všetkých
volaní eCall, v prípade potreby zbavenú netiesňových volaní, v súlade
so špecifikáciami stanovenými v delegovanom nariadení (EÚ) č. 305/2013 s
cieľom zabezpečiť kompatibilitu, interoperabilitu a kontinuitu
interoperabilnej služby eCall v celej EÚ. Týmto nie je dotknuté právo
každého členského štátu prevádzkovať záchranné služby
najhospodárnejším spôsobom prispôsobeným jeho potrebám vrátane možnosti
triediť volania na tiesňové a netiesňové, teda tie, ktoré
strediská tiesňového volania pre eCall nemajú spracovávať, najmä
v prípade manuálne spúšťaných volaní eCall.
Článok 2
Členské štáty najneskôr 18 mesiacov po
nadobudnutí účinnosti tohto rozhodnutia podajú Komisii správu o stave
vykonávania tohto rozhodnutia. Táto správa
musí obsahovať prinajmenšom zoznam príslušných orgánov posudzujúcich súlad
prevádzky PSAP pre eCall s požiadavkami uvedenými v článku 3
delegovaného nariadenia (EÚ) č. 305/2013, zoznam a geografické pokrytie
PSAP pre eCall, opis skúšok súladu a opis protokolov na ochranu súkromia a
osobných údajov.
Článok 3
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť
dvadsiatym dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku
Európskej únie.
Článok 4
Toto rozhodnutie je určené členským
štátom.
V Bruseli
Za Európsky parlament                                 Za Radu
predseda                                                        predseda
[1]               KOM(2005) 431 v konečnom
znení.
[2]               KOM(2009) 434.
[3]               Ú. v. EÚ L 207, 6.8.2010, s. 1.
[4]               P7_TA(2012)0274.
[5]               COM(2012) 636 final.
[6]               Ú. v. EÚ L 91, 3.4.2013, s. 1.
[7]               SEK(2011) 1019 v konečnom znení.
[8]               2011/750/EÚ.
[9]               Pozri program a zhrnutie na:
http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=1941.
[10]             http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=2736.
[11]             Smernica 2002/22/ES, čl. 26.
[12]             SEK(2011) 1019, v konečnom znení, príloha III.
[13]             SEK(2011) 1019, v konečnom znení, príloha XIV.
[14]             http://ec.europa.eu/information_society/apps/projects/factsheet/index.cfm?project_ref=270906.
[15]             Štúdie SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO. Podrobnejšia analýza
výpočtov je uvedená v prílohe IV k posúdeniu vplyvu systému eCall.
[16]             Štúdie SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO. Podrobnejšia analýza
výpočtov je uvedená v prílohe IV k posúdeniu vplyvu systému eCall.
[17]             SEK(2011) 1019, v konečnom znení, prílohy IV a
XIV.
[18]             Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].
[19]             Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].
[20]             Ú. v. EÚ L 207, 6.8.2010, s. 1.
[21]             Ú. v. EÚ L 91, 3.4.2013, s. 1.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli2. 3. 2016
            COM(2016) 62 final
            2016/0036(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o podpise v mene Európskej únie Parížskej dohody prijatej na základe Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               •Dôvody a ciele návrhu

                  Návrh sa týka rozhodnutia Rady, ktoré sa má prijať na základe článku 218 ods. 5 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), o podpise v mene Európskej únie Parížskej dohody k Rámcovému dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy (UNFCCC).

                  Na 21. konferencii zmluvných strán UNFCCC (COP 21), ktorá sa konala v dňoch 30. novembra až 12. decembra 2015 v Paríži, bola prijatá dohoda, pokiaľ ide o globálne zníženie emisií skleníkových plynov. Dohoda nadobudne platnosť 30. dňom po dátume, keď najmenej 55 zmluvných strán dohovoru, ktoré celkovo predstavujú približne najmenej 55 % celkových emisií skleníkových plynov, uloží svoje listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení.

                  Dohoda bude otvorená na podpis zmluvným stranám UNFCCC v období od 22. apríla 2016 do 21. apríla 2017. Medzi zmluvné strany UNFCCC patrí aj Európska únia a jej členské štáty. Slávnostné podpísanie dohody na vysokej úrovni sa uskutoční 22. apríla 2016 v New Yorku.

                  Parížska dohoda je globálnym míľnikom pri zlepšovaní kolektívnych opatrení na globálnej úrovni a urýchľovaní globálneho prechodu na nízkouhlíkovú spoločnosť odolnú voči zmene klímy. Bude predstavovať pokrok oproti Kjótskemu protokolu z roku 1997, ktorý bol do parížskej konferencie jedinou právne záväznou zmluvou na zníženie emisií skleníkových plynov a ktorý obsahuje záväzky až do konca roka 2020. V Parížskej dohode sa stanovuje dlhodobý kvalitatívny cieľ znižovania emisií v súlade s cieľom udržať zvýšenie globálnej teploty pod úrovňou 2 °C a vyvíjať úsilie, aby sa táto úroveň znížila na 1,5 °C. Zmluvné strany s cieľom splniť tento cieľ stanovia alebo aktualizujú ciele znižovania emisií. Od roku 2023 zmluvné strany každých 5 rokov uskutočnia globálne hodnotenie na základe najnovších vedeckých poznatkov a doterajšej implementácie, v rámci ktorého sa bude sledovať dosiahnutý pokrok a posúdi sa zníženie emisií, prispôsobenie a poskytovaná pomoc.

               •Súlad s existujúcimi ustanoveniami politík v oblasti tejto politiky

                  Pred COP 21 zmluvné strany UNFCCC predložili svoje plánované národné príspevky k dohode. Európska únia a jej členské štáty boli prvým významným hospodárstvom, ktoré oznámilo 6. marca 2015 svoje plánované národné príspevky, v rámci ktorých sa stanovuje záväzok dosiahnuť do roku 2030 najmenej 40 % zníženie vlastných emisií skleníkových plynov v porovnaní s rokom 1990, ako sa uvádza v záveroch Európskej rady z 23. októbra 2014 týkajúcich sa rámca politík v oblasti zmeny klímy a energetiky do roku 2030.

                  EÚ už začala proces realizácie cieľa znížiť emisie skleníkových plynov o 40 %. Pokiaľ ide o odvetvia, na ktoré sa vzťahuje systém obchodovania s emisiami (ETS), Komisia 15. júla 2015 prijala návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení smernica 2003/87/ES s cieľom zlepšiť nákladovo efektívne znižovanie emisií a posilniť investície do nízkouhlíkových technológií. Návrh sa zameriava na dosiahnutie uvedeného cieľa v tých oblastiach, na ktoré sa vzťahuje systém EÚ na obchodovanie s emisiami. V roku 2016 Komisia takisto plánuje predložiť návrhy na stanovenie cieľov členských štátov pre oblasti mimo systému obchodovania s emisiami, ktoré sa budú takisto zaoberať otázkou započítavania emisií a ich pohlcovania v dôsledku činností v oblasti využívania pôdy, zmeny vo využívaní pôdy a lesného hospodárstva.

               •Súlad s ostatnými politikami Únie

                  V záveroch Európskej rady z 23. októbra 2014 sa takisto vytýčil cieľ podielu energie z obnoviteľných zdrojov spotrebovanej v EÚ do roku 2030 vo výške najmenej 27 %. Okrem toho sa stanovil orientačný cieľ na úrovni EÚ (27 %), pokiaľ ide o zlepšenie energetickej efektívnosti do roku 2030. Komisia preto v roku 2016 ukončí preskúmanie a navrhne opatrenia v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov a energetickej efektívnosti vrátane energetickej účinnosti budov.

               2.PRÁVNY ZÁKLAD

                  Návrh sa predkladá podľa článku 192 ods. 1 spolu s článkom 218 ods. 5 ZFEÚ. V článku 218 ZFEÚ sa stanovuje postup na vedenie rokovaní a uzatváranie dohôd medzi Európskou úniou a tretími krajinami alebo medzinárodnými organizáciami. Konkrétne, v jeho odseku 5 sa stanovuje, že Rada na návrh vyjednávača prijme rozhodnutie poverujúce na podpis dohody v mene Európskej únie.

                  V súlade s článkom 192 ods. 1 a článkom 191 ZFEÚ musí Európska únia prispievať k dosahovaniu okrem iného týchto cieľov: udržiavanie, ochrana a zlepšovanie kvality životného prostredia; podpora opatrení na medzinárodnej úrovni na riešenie regionálnych alebo celosvetových problémov životného prostredia, a to predovšetkým na boj proti zmene klímy.

                  Existuje rozsiahly súbor právnych predpisov Únie na plnenie týchto cieľov, ktoré bude potrebné zrevidovať s cieľom vykonávať Parížsku dohodu, a to možno dosiahnuť len prostredníctvom právnych predpisov Únie.

               2016/0036 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o podpise v mene Európskej únie Parížskej dohody prijatej na základe Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1 v spojení s článkom 218 ods. 5,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Na 21. konferencii zmluvných strán Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy (COP 21), ktorá sa konala v dňoch 30. novembra až 12. decembra 2015 v Paríži, bolo prijaté znenie dohody, pokiaľ ide o globálne zníženie emisií skleníkových plynov. Táto dohoda nadobudne platnosť 30. dňom po dátume, keď najmenej 55 zmluvných strán dohovoru, ktoré celkovo predstavujú približne najmenej 55 % celkových emisií skleníkových plynov, uloží svoje listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení. Medzi zmluvné strany dohovoru patrí aj Európska únia a jej členské štáty.

               (2)V dohode sa stanovuje dlhodobý kvalitatívny cieľ znižovania emisií v súlade s cieľom udržať zvýšenie globálnej teploty pod úrovňou 2 °C a vyvíjať úsilie, aby sa táto úroveň znížila na 1,5 °C. Zmluvné strany, s cieľom splniť tento cieľ, stanovia alebo aktualizujú ciele znižovania emisií. Od roku 2023 zmluvné strany každých 5 rokov uskutočnila globálne hodnotenie na základe najnovších vedeckých poznatkov a doterajšej implementácie, v rámci ktorého sa bude sledovať dosiahnutý pokrok a posúdi sa zníženie emisií, prispôsobenie a poskytovaná pomoc.

               (3)Európska únia a jej členské štáty 6. marca 2015 oznámili svoje plánované národné príspevky, v rámci ktorých sa stanovuje záväzok dosiahnuť do roku 2030 najmenej 40 % zníženie vlastných emisií skleníkových plynov v porovnaní s rokom 1990, ako sa uvádza v záveroch Európskej rady z 23. októbra 2014 týkajúcich sa rámca politík v oblasti zmeny klímy a energetiky do roku 2030.

               (4)Dohoda je otvorená na podpis v sídle Organizácie Spojených národov v New Yorku od 22. apríla 2016 do 21. apríla 2017.

               (5)Dohoda je v súlade s cieľmi Európskej únie v oblasti životného prostredia, ako sa uvádza v článku 191 zmluvy, konkrétne udržiavanie, ochrana a zlepšovanie kvality životného prostredia; ochrana ľudského zdravia; podpora opatrení na medzinárodnej úrovni na riešenie regionálnych alebo celosvetových problémov životného prostredia, a to predovšetkým na boj proti zmene klímy.

               (6)Existuje rozsiahly súbor právnych predpisov Únie na plnenie týchto cieľov, ktoré bude potrebné zrevidovať s cieľom vykonávať Parížsku dohodu, a to možno dosiahnuť len prostredníctvom právnych predpisov Únie.

               (7)Dohoda by sa preto mala v mene Európskej únie podpísať s výhradou jej neskoršieho uzavretia,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Podpísanie Parížskej dohody k Rámcovému dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy sa týmto schvaľuje v mene Únie.

               Znenie dohody sa podpíše v New Yorku 22. apríla 2016
                  1
               .

               Článok 2

               Týmto sa predseda Rady poveruje určiť osobu(-y) splnomocnenú(-é) podpísať dohodu v mene Únie.

               Generálny sekretariát Rady udelí osobe(-ám), ktorú(-é) určí Komisia, plnú moc na podpis dohovoru s výhradou jeho uzavretia.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda
                     […]

                     (1)


|

52011PC0147

/* KOM/2011/0147 v konečnom znení - NLE 2011/0064*/  Návrh ROZHODNUTIE RADY o predĺžení výhod poskytnutých  spoločnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)

	[pic] | EURÓPSKA KOMISIA |Brusel, 24.3.2011KOM(2011) 147 v konečnom znení2011/0064 (NLE)NávrhROZHODNUTIE RADYo predĺžení výhod poskytnutých spoločnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)DÔVODOVÁ SPRÁVAUSTANOVENIA ZMLUVY O EURATOME TÝKAJÚCE SA ŠTATÚTU SPOLOČNÉHO PODNIKU1.  V článku 45 Zmluvy o Euratome sa stanovuje zriadenie spoločných podnikov, ktoré sa v zmluve vymedzujú ako podniky, ktoré majú rozhodujúci význam pre rozvoj jadrového priemyslu v Spoločenstve.Podľa článku 46 Zmluvy o Euratome Komisia preskúma každý projekt na založenie spoločného podniku.Komisia predloží Rade každý projekt na založenie spoločného podniku spolu so zdôvodneným stanoviskom.2.  Podľa článkov 47 až 49 Zmluvy o Euratome spoločné podniky zriaďuje Rada na návrh Komisie.HISTORICKÉ POZADIE šTATÚTU SPOLOčNÉHO PODNIKU HKG A PROJEKTU THTR 300Dôvody žiadosti3.  Cieľom Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) bolo vybudovať, vybaviť a prevádzkovať jadrovú elektráreň v Uentrope (okres Unna) v Spolkovej republike Nemecko. Mal to byť prototyp tóriového vysokoteplotného reaktora s kapacitou približne 300 MWe (THTR 300). Aby sa dosiahol tento cieľ, HKG požiadal o zriadenie vo forme spoločného podniku.4.  Rada zistila, že štatút HKG je kompatibilný s ustanoveniami Zmluvy o Euratome týkajúcimi sa spoločných podnikov a že v danom čase mal projekt HKG rozhodujúci význam pre rozvoj jadrového priemyslu v Spoločenstve, a preto udelila HKG štatút spoločného podniku na obdobie 25 rokov začínajúce sa 1. januárom 1974.5.  HKG požiadal aj o určité výhody uvedené v prílohe III k Zmluve o Euratome.Berúc do úvahy, že:6.  jadrovú elektráreň malo vybudovať konzorcium podnikov Spoločenstva takmer výlučne z komponentov pochádzajúcich zo Spoločenstva;7.  výstavba jadrovej elektrárne by umožnila značné zlepšenie v oblasti technických postupov výroby elektrickej energie v priemyselnom meradle;8.  poskytnutie výhod uvedených v prílohe III k zmluve HKG by mohlo zmierniť finančné zaťaženie a obmedziť hospodárske riziko, ktoré sa spája s takýmto podnikom;9.  HKG mal sprístupniť Spoločenstvu nepatentovateľné informácie, ktoré by zhromaždila v priebehu realizácie projektu jadrovej elektrárne,Rada sa rozhodla, že poskytne niektoré z výhod uvedených v prílohe III k Zmluve o Euratome, najmä vo forme oslobodenia od niektorých daní. Tieto výhody boli poskytnuté na obdobie končiace tri roky po konečnom prevzatí jadrovej elektrárne podnikom.Pôvodné rozhodnutia10.  V júni 1974 Rada na návrh Komisie prijala dve rozhodnutia:11.  Rozhodnutie Rady 74/295/Euratom zo 4. júna 1974[1] o zriadení spoločného podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)12.  Rozhodnutie Rady 74/296/Euratom zo 4. júna 1974[2] o poskytnutí výhod spoločnému podniku Hochtemperatur- Kernkraftwerk GmbH (HKG)Zmeny a doplnenia pôvodných rozhodnutí13.  Dňa 11. júla 1983 sa valné zhromaždenie spoločného podniku rozhodlo navýšiť upísané základné imanie spoločnosti. Toto navýšenie si vyžadovalo zmenu a doplnenie stanov spoločného podniku.Spoločný podnik tiež požiadal o predĺženie oslobodenia od „Kapitalverkehrsteuer“ poskytnutého v roku 1974 na vložený majetok zodpovedajúci uvedenému navýšeniu imania.14.  Berúc do úvahy, že:15.  zmena a doplnenie stanov nemali nijaký účinok na ustanovenia, ktorými sa riadil spoločný podnik a boli konzistentné s vývojom projektu;16.  a predĺženie výnimky by mohlo zredukovať finančné náklady a tým obmedziť hospodárske riziká spojené s takýmto podnikom,vo februári 1984 Rada prijala dve rozhodnutia upravujúce rozhodnutia z roku 1974, ktorá sa týkali navýšenia kapitálu HKG:17.  rozhodnutie Rady 84/104/Euratom z 21. februára 1984, ktorým sa schvaľuje zmena a doplnenie stanov spoločného podniku HKG[3]18.  rozhodnutie Rady 84/105/Euratom z 21. februára 1984, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 74/296/Euratom o poskytnutí výhod spoločnému podniku HKG[4].Prehľad o prevádzke elektrárne a dôvody zmeny cieľov19.  Dňa 1. júna 1987 HKG konečne spustil THTR 300. Elektráreň bola v prevádzke do 29. septembra 1988, keď bola vypnutá. Počas tohto obdobia sa jej prevádza viackrát prerušila pre poruchy.20.  Ekonomické a technické ťažkosti, ako aj ťažkosti s dodávkou palivových prvkov v kombinácii s problémami pri získavaní povolenia na opätovné uvedenie elektrárne do prevádzky vyplývajúcimi z finančnej neistoty viedli k rozhodnutiu o bezprostrednom definitívnom odstavení elektrárne prijatému 1. septembra 198921.  Odvtedy sa cieľmi spoločného podniku stali: odstavenie reaktora, vyprázdnenie aktívnej zóny reaktora, vybudovanie bezpečného uzavretia s dozorom. Dňa 13. decembra 1989 bola uzavretá zmluva o kontrolovanom vyraďovaní projektu THTR 300 medzi spolkovými orgánmi, spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko, HKG a jeho členmi. Zmluva obsahovala aj finančné ustanovenia.Nasledujúce ďalšie žiadosti HKG22.  Daňové zvýhodnenia, ktoré sa HKG poskytli rozhodnutím 74/296/Euratom, skončili 31. mája 1990, tri roky po konečnom prevzatí elektrárne podnikom, ku ktorému došlo 1. júna 1987.23.  Listami z 9. februára a 6. marca 1990 členovia HKG predložili žiadosť o predĺženie poskytnutých výhod až do ukončenia štatútu spoločného podniku HKG a o úpravu týchto výhod v súlade s vtedajšou situáciou podniku, ktorá si vyžadovala ďalšie finančné príspevky, na ktoré sa na účely zdaňovania hľadelo ako na majetkový vklad.24.  HKG implementoval program vyraďovania jadrovej elektrárne až po fázu odloženého vyraďovania s bezpečným uzavretím a potom navrhol vykonávať program dozoru nad príslušnými jadrovými zariadeniami.25.  Rada dospela k záveru, že v Spoločenstve neexistuje nijaký ekvivalent k týmto programom a že ich vykonávanie je preto dôležité z hľadiska poskytnutia užitočných skúseností jadrovému priemyslu a budúceho rozvoja jadrovej energetiky v Spoločenstve.26.  Rada tiež považovala za vhodné pomôcť HKG pri vykonávaní programov zmiernením finančného zaťaženia, a teda predĺžiť poskytnuté výhody27.  Rozhodnutím zo 16. novembra 1992[5] Rada predĺžila výhody poskytnuté HKG do dátumu skončenia platnosti rozhodnutia 74/295/Euratom.28.  Dňa 30. marca 1998 HKG požiadal Komisiu o predĺženie svojho štatútu spoločného podniku o ďalšie obdobie 25 rokov.29.  Dôvodom, ktorý uviedla pre túto žiadosť, bola dôležitosť skúseností, ktoré by pri činnostiach definitívneho odstavenia a vyradenia mohol získať jadrový priemysel v Nemecku, Európe a na celom svete. Tento názor sa zakladal na skutočnosti, že THTR 300 je najväčší reaktor svojho druhu na svete a že jedinečná konfigurácia tohto zariadenia, najmä pokiaľ ide o uzavretie, poskytuje bezprecedentnú príležitosť na získanie skúseností týkajúcich sa výsledkov a nákladov na uzavretie.30.  HKG ďalej uviedol, že 13. novembra 1989 spolková republika, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko, HKG a jeho členova uzavreli rámcovú dohodu týkajúcu sa dokončenia záverečnej fázy projektu THTR 300. Rámcová dohoda a k nej pripojená zmena a doplnenie z 18. decembra 1996 sa týkajú jednotlivých fáz do roku 2009 vrátane financovania činností HKG.31.  Nemecko podporilo žiadosť HKG a vyhlásilo, že spolková vláda súhlasí s predĺžením udelených daňových zvýhodnení.32.  Na základe získaných informácií Komisia usúdila, že argumenty prijaté Radou v roku 1992 ešte vždy platia; konkrétne, že činnosti podniku zostávajú rovnaké a kontext, v ktorom ich vykonáva, je identický. Komisia preto navrhla, aby Rada v roku 1992 predĺžila svoje rozhodnutie.33.  Nakoľko však dohoda uzavretá medzi spolkovou republikou, spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko, HKG a jeho členmi o financovaní činností HKG platí len na obdobie do 31. decembra 2009, Komisia navrhuje, aby Rada v súlade s obdobím dohodnutým medzi nemeckými orgánmi a HKG schválila predĺženie štatútu spoločného podniku a výhod poskytnutých HKG o rovnaké obdobie, teda do 31. decembra 2009.34.  Na základe návrhu Komisie Rada 7. mája 2002 predĺžila štatút spoločného podniku a výhody poskytnuté HKG do 31. decembra 2009[6].NAJNOVšÍ VÝVOJ35.  Listom z 26. apríla 2010 Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) Hamm požiadal o ďalšie predĺženie štatútu spoločného podniku, ktorý bol pôvodne zriadený rozhodnutím 74/295/Euratom a ktorý sa už raz predĺžil rozhodnutím Rady zo 7. mája 2002 o 11 rokov s účinnosťou od 1. januára 1999. Toto predĺženie by malo zahŕňať aj oslobodenie od dane z prevodu pozemkov, pozemkovej dane a dane z obchodných výnosov z dlhodobého dlhového úroku, ktoré bolo zároveň udelené.36.  HKG požiadal o predĺženie existujúceho štatútu na ďalších 25 rokov po 31. decembri 2009. Pri zdôvodnení HKG uviedol najmä tieto argumenty:37.  HKG sa prevádzkovaním prototypového projektu jadrovej elektrárne s tóriovým vysokoteplotným reaktorom v Hamm-Uentrope podujal na realizáciu úsporného otestovania technológie vysokoteplotných reaktorov na priemyselnej úrovni v záujme poskytnutia budúceho a dlhodobého zabezpečenia dodávok energie pre Nemecko.38.  Znalosti získavané na základe skúseností pri výrobe elektriny z jadrovej energie sa nemôžu obmedzovať len na výstavbu a prevádzku. V záujme úplnosti k nim treba pridať aj znalosti získané z plánovania odstavenia, samotného odstavovania, odloženého vyradenia s bezpečným uzavretím a vyraďovania (v tomto prípade technológie vysokoteplotných reaktorov).39.  Podľa názoru HKG znalosti získané počas obdobia udržiavania bezpečného uzavretia (čas uzavretia) a následného vyraďovania budú mať veľký význam pre jadrový priemysel v Európe i vo svete, a to najmä v čase, keď sa pri príprave zariadení IV. generácie znova začína uvažovať o technológii vysokoteplotných reaktorov, a rôzne fázy vyraďovania treba zahrnúť do získavania celkového obrazu (náklady na životný cyklus).40.  THTR 300 je najväčší reaktor na svete využívajúci guľové palivo (pebble-bed reactor) s reaktorovou tlakovou nádobou uloženou v železobetónovej šachte (RCRPV) a so vstavanou reflexnou keramickou výstelkou a izoláciou plynovodného potrubia odolnou voči horúcim plynom.41.  Špecifická povaha tohto bezpečne uzavretého zariadenia ponúka doteraz jedinečnú príležitosť na kalkuláciu údajov a nákladov na „kvázi pasívne“ bezpečné uzavretie zariadenia s RCRPV, najmä pokiaľ ide o náklady na energiu (vetranie, sušenie vzduchu atď), prevádzkové náklady, pravidelné testovanie a údržbu.42.  HKG očakáva, že konečné vyradenie zariadenia a s ním súvisiace pracovné činnosti, v aktívnej zóne jadrového reaktora i mimo nej, prinesú významné zistenia. Navyše odstránenie vnútorného povrchu RCRPV (nie všetky predpínacie prvky výstuže je možné definitívne uvoľniť) a odstránenie 550 Mg rádiologicky kontaminovaných keramických komponentov nainštalovaných v RCRPV prinesie nové znalosti o vyraďovaní vysokoteplotných reaktorov.43.  Zámerom HKG je naďalej dávať k dispozícii tieto zistenia členským štátom EÚ.44.  Zatiaľ nie je jasné, kedy sa môže vykonať vyraďovanie – dôležitým faktorom je, aby sa zabezpečilo vhodné úložisko pripravené na prijímanie materiálu – a preto HKG žiada o predĺženie štatútu spoločného podniku o 25 rokov.45.  Primárnu dôležitosť pre rozvoj jadrového priemyslu v Spoločenstve, ktorá je potrebná na udelenie štatútu „európskeho spoločného podniku“, uznala Rada už v rozhodnutí zo 16. novembra 1992 o predĺžení výhod poskytnutých spoločnému podniku HKG – čiže v čase odstavenia zariadenia THTR 300. Uznalo sa tiež, že v Spoločenstve neexistuje nijaký porovnateľný prípad, pokiaľ ide o programy odstavovania elektrární až po štádium bezpečného uzavretia a o zachovávanie a monitorovanie podmienok v takom „bezpečne uzavretom zariadení“. Zistilo sa tiež, že vykonávanie týchto programov vedie k užitočným skúsenostiam pre jadrový priemysel a budúci vývoj jadrovej energetiky v Spoločenstve.46.  Projekt THTR 300 bude aj naďalej dostávať významnú pomoc od nemeckej vlády a spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko. Toto bolo ustanovené zmluvou o kontrolovanom vyraďovaní projektu THTR 300 uzatvorenou v roku 1989, na základe ktorej sa okrem iného financuje pohotovostná prevádzka zariadenia THTR 300 po 31. decembri 2009.Vyhlásenie nemeckej vlády k žiadosti HKG o predĺženie štatútu spoločného podniku47.  Vo svojom oznámení Európskej komisii nemecká vláda podporila žiadosť HKG o predĺženie štatútu spoločného podniku najmä z týchto dôvodov:48.  HKG je podnik zodpovedný za tóriový vysokoteplotný reaktor v Hamm-Uentrope. THTR sa od roku 1989 nachádza vo fáze vyraďovania s cieľom úplne eliminovať zariadenie po dlhšej fáze bezpečného uzavretia (plánuje sa na 30 rokov). Čas úplného vyradenia závisí okrem iného od dostupnosti konečného úložiska vysokorádioaktívneho odpadu, ktorá sa zatiaľ nedá odhadnúť vzhľadom na neistú budúcnosť Gorlebenu.49.  Dá sa predpokladať, že fáza bezpečného uzavretia v THTR presiahne momentálne plánované obdobie. Táto fáza sa finančne zabezpečuje dohodou medzi spolkovým štátom, spolkovou krajinou SPV a HKG. Čas trvania tejto dohody o financovaní je však obmedzený do 31. decembra 2017.50.  Nezvyčajne dlhá fáza bezpečného uzavretia THTR, ktorú možno očakávať, a najmä neskoršie vyraďovacie práce týkajúce sa betónovej reaktorovej tlakovej nádoby (SRB) určite prinesú nové znalosti o vyraďovaní takýchto zariadení. Aj vyraďovacie práce týkajúce sa SRB, s ktorými doteraz neexistujú nijaké praktické skúsenosti, by predstavovali podstatný prvok nákladov. V tomto kontexte je ďalšie angažovanie HKG a jeho pridružených partnerov nevyhnutné rovnako ako predĺženie štatútu spoločného podniku.51.  Predĺženie by sa však malo pripustiť len do 31. decembra 2017 a nie na ďalších 25 rokov, ako požaduje HKG, pretože nemecká dohoda o financovaní je obmedzená týmto dátumom.52.  Spolková vláda sa vyslovila za takéto obmedzené trvanie, pretože nevidí dôvod na oddelenie štatútu spoločného podniku od času, dokedy platí nemecká úprava financovania.53.  Na základe toho spolková vláda podporuje predĺženie štatútu HKG ako spoločného podniku do 31. decembra 2017VPLYV NA ROZPOčET54.  Nijaký vplyv na rozpočet EÚ neexistuje.ZÁVER55.  Komisia je toho názoru, že argumenty prijaté radou v roku 2002, podporujúce predĺženie štatútu spoločného podniku HKG a udelených výhod sú stále platné; konkrétne, že činnosti podniku zostávajú rovnaké a kontext, v ktorom ich vykonáva, je identický. Komisia sa preto domnieva, že Rada by po schválení predĺženie štatútu spoločného podniku mala v súlade s tým predĺžiť aj svoje rozhodnutie týkajúce sa výhod poskytnutých HKG.56.  Dohoda uzavretá medzi spolkovou republikou Nemecko, spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko, HKG a jeho členmi o financovaní činností HKG platí len na obdobie do 31. decembra 2017.57.  Komisia preto navrhuje Rade, aby v súlade s obdobím dohodnutým medzi nemeckými orgánmi a HKG schválila aj predĺženie výhod poskytnutých HKG do 31. decembra 2017.2011/0064 (NLE)NávrhROZHODNUTIE RADYo predĺžení výhod poskytnutých spoločnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, a najmä na jej článok 48,so zreteľom na návrh Komisie[7],keďže:58.  Rozhodnutím 74/295/Euratom[8] Rada zriadila Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) ako spoločný podnik v zmysle zmluvy na obdobie 25 rokov od 1. januára 1974.59.  Rozhodnutím 2002/355/Euratom zo 7. mája 2002[9] Rada predĺžila štatút spoločného podniku udelený Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) o jedenásť rokov s účinnosťou od 1. januára 1999 do 31. decembra 2009.60.  Rozhodnutím 74/296/Euratom[10] a svojím rozhodnutím zo 16. novembra 1992[11] Rada poskytla HKG viacero výhod uvedených v prílohe III k zmluve na obdobie 25 rokov od 1. januára 1974.61.  Rozhodnutím 2002/356/Euratom zo 7. mája 2002[12] Rada predĺžila výhody poskytnuté HKG o obdobie 11 rokov do 31. decembra 2009.62.  Listom z 26. apríla 2010 Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) Hamm požiadal o ďalšie predĺženie daňových zvýhodnení o nové obdobie, na ktoré mu bol udelený štatút spoločného podniku.63.  Súčasným cieľom HKG je implementovať program vyraďovania jadrovej elektrárne až po fázu odloženého vyraďovania s bezpečným uzavretím a potom vykonávať program dozoru nad uzavretými jadrovými zariadeniami.64.  V Spoločenstve neexistuje nijaký ekvivalent k týmto programom, pretože doteraz v Spoločenstve nebol definitívne odstavený nijaký vysokoteplotný reaktor.65.  Vykonávanie týchto programov je preto významné, keďže sú zdrojom užitočných skúseností a budúceho vývoja jadrovej energie v Spoločenstve, predovšetkým pokiaľ ide o vyraďovanie jadrových zariadení.66.  HKG by sa preto malo pomáhať pri vykonávaní programu vyraďovania jadrovej elektrárne až po fázu odloženého vyraďovania s bezpečným uzavretím a programu dozoru nad uzavretými jadrovými zariadeniami tým, že sa zmierni jeho finančné zaťaženie.67.  Dohoda o financovaní činností HKG bola uzavretá medzi Spolkovou republikou Nemecko, spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko, HKG a jeho členmi na obdobie do 31. decembra 2017.68.  Výhody poskytnuté HKG by sa preto mali predĺžiť o rovnaké obdobie, o aké bol predĺžený jeho štatút spoločného podniku, teda do 31. decembra 2017,PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1Členské štáty týmto predlžujú o osem rokov s účinnosťou od 1. januára 2010 nasledujúce výhody uvedené v prílohe III k zmluve poskytnuté spoločnému podniku Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG):1. Podľa odseku 4 uvedenej prílohy oslobodenie od Grunderwerbsteuer (daň z nadobudnutia nehnuteľného majetku);2. Podľa odseku 5 uvedenej prílohy:oslobodenie od Grundsteuer (pozemkovej dane);oslobodenie od tej časti dane z priemyselných alebo obchodných ziskov, ktorá sa vymeriava podľa článku 8 bodu 1 zákona Gewerbesteuergesetz (zákon o dani z obchodovania) na dlhodobý dlhový úrok.Článok 2Výhody uvedené v článku 1 sa HKG poskytujú pod podmienkou, že Komisia bude mať prístup ku všetkým priemyselným, technickým a hospodárskym informáciám vrátane informácií týkajúcich sa bezpečnosti, ktoré HKG získa v priebehu vykonávania programu vyraďovania jadrovej elektrárne až po fázu odloženého vyraďovania s bezpečným uzavretím a programu dozoru nad uzavretými jadrovými zariadeniami. Táto povinnosť sa vzťahuje na všetky informácie, ktoré je HKG oprávnený odovzdávať ďalej v súlade so zmluvami, ktoré s ním boli uzavreté. Komisia určí, ktoré informácie jej musia byť oznámené, ako aj spôsob, akým sa toto oznámenie vykoná, a zabezpečí šírenie týchto informácií.Článok 3Toto rozhodnutie je určené členským štátom a HKG.V BruseliZa Radupredseda [1] Ú. v. ES L 165, 20.6.1974, s. 7 až 13.[2] Ú. v. ES L 165, 20.6.1974, s. 14 až 15.[3] Ú. v. ES L 58, 29.2.1984, s. 35.[4] Ú. v. ES L 58, 29.2.1984, s. 37.[5] Neuverejnené.[6] Ú. v. ES L 123, 2002/355/Euratom, 9.5.2002 s. 53; Ú. v. ES L 123, 2002/356/Euratom, 9.5.2002, s .54.[7] Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...].[8] Ú. v. ES L 165, 20.6.1974, s. 7.[9] Ú. v. ES L 123, 9.5.2002, s. 53.[10] Ú. v. ES L 165, 20.6.1974, s. 14.[11] Ú. v. ES L 352, 2.12.1992, s. 9 až 12.[12] Ú. v. ES L 123, 9.5.2002, s. 54.