               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli31. 10. 2019
            COM(2019) 577 final
            2019/0249(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Medzinárodnej organizácii civilného letectva, pokiaľ ide o revíziu prílohy 17 („Bezpečnostná ochrana“) (pozmeňujúci návrh 17) k Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v orgánoch Medzinárodnej organizácie civilného letectva (ICAO) v súvislosti s plánovaným prijatím zmeny 17 prílohy 17 („Bezpečnostná ochrana“) k Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve s cieľom stanoviť nové štandardy a odporúčania.

               2.Kontext návrhu

               2.1.Dohovor o medzinárodnom civilnom letectve („Chicagsky dohovor“)

               Cieľom Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve (ďalej len „Chicagsky dohovor“) je regulovať medzinárodnú leteckú dopravu. Dohovor nadobudol platnosť 4. apríla 1947 a zriadila sa ním Medzinárodná organizácia civilného letectva.

               Všetky členské štáty EÚ sú zmluvnými stranami Chicagskeho dohovoru.

               2.2.Medzinárodná organizácia civilného letectva („ICAO“)

               Medzinárodná organizácia civilného letectva (ďalej len „ICAO“) je špecializovanou agentúrou Organizácie Spojených národov. K jej cieľom patrí rozvíjať zásady a techniky medzinárodnej letovej navigácie a podporovať plánovanie a rozvoj medzinárodnej leteckej dopravy.

               Rada ICAO je stálym orgánom ICAO, ktorého členmi je 36 zmluvných štátov zvolených zhromaždením ICAO na obdobie troch rokov. V období 2016 – 2019 je v Rade ICAO zastúpených sedem členských štátov EÚ.

               Podľa článku 54 Chicagskeho dohovoru patrí k povinným funkciám Rady ICAO prijímanie medzinárodných štandardov a odporúčaní v podobe príloh k Chicagskemu dohovoru.

               Rada ICAO takisto zvoláva zhromaždenie, ktoré je zvrchovaným orgánom organizácie ICAO. Zhromaždenie ICAO zasadá aspoň raz za tri roky a stanovuje politické smerovanie organizácie na nadchádzajúce trojročné obdobie. Štyridsiate zasadnutie zhromaždenia ICAO sa uskutočnilo 24. septembra až 4. októbra v kanadskom Montreale.

               2.3.Plánovaný akt ICAO

               V súlade s článkom 54 písm. 1) Chicagskeho dohovoru Rada ICAO prijíma štandardy a odporúčania. Štandardy a odporúčania, ktorými sa mení príloha 17 o bezpečnostnej ochrane, pozostávajú z niekoľkých článkov, ktoré sa majú zmeniť, vylepšiť alebo povýšiť z odporúčaných postupov na štandardy.

               Organizácia ICAO vydala 4. júla 2019 úradný list č. AS8/2.1-19/48, v ktorom informovala zmluvné štáty, že navrhovaná zmena 17 prílohy 17 bude predložená Rade na prijatie na jej 218. zasadnutí (18. až 29. novembra 2019), pričom do platnosti má vstúpiť v júli 2020. Zmena okrem iného zahŕňa nové a/alebo revidované ustanovenia o posudzovaní zraniteľnosti, výmene informácií medzi štátmi a zainteresovanými stranami, výcvikových programoch a systémoch certifikácií, kontrole vstupu, previerke zamestnancov, ako aj ďalšie redakčné zmeny. Týmto úradným listom organizácia ICAO začala svoju fázu konzultácií, ktorá sa skončí 4. októbra 2019.

               Zmeny v prílohe 17 pripravilo fórum ICAO o bezpečnostnej ochrane letectva, ktorého aktívnymi členmi sú odborníci z ôsmich členských štátov EÚ (Belgicko, Francúzsko, Grécko, Holandsko, Nemecko, Spojené kráľovstvo, Španielsko a Taliansko), ktoré ich následne predložilo na schválenie Rade ICAO na jej 217. zasadnutí. Rada ICAO po prebiehajúcich konzultáciách s najväčšou pravdepodobnosťou tieto zmeny schváli na svojom 218. zasadnutí.

               Plánované zmeny budú po prijatí záväzné pre všetky štáty ICAO vrátane všetkých členských štátov EÚ v súlade s obmedzeniami stanovenými v Chicagskom dohovore a v rámci nich. V článku 38 Chicagskeho dohovoru sa od zmluvných štátov vyžaduje, aby v rámci mechanizmu oznamovania odchýlok organizácii ICAO oznámili, ak majú v úmysle odchýliť sa od štandardu.

               2.4.Právny rámec EÚ a navrhované zmeny v prílohe 17

               1.Zmena vo vymedzení previerky osoby.

               Pôvodný text:

               Previerka osoby. Overenie totožnosti osoby a jej predchádzajúcich skúseností a tam, kde je to právne prípustné, aj akejkoľvek trestnej minulosti ako súčasť hodnotenia vhodnosti osoby pre vykonávanie bezpečnostnej kontroly a/alebo pre nesprevádzaný prístup k vyhradeným bezpečnostným priestorom.

               Nové znenie:

               Previerka osoby. Overenie totožnosti osoby a jej predchádzajúcich skúseností vrátane trestnej minulosti a akýchkoľvek iných informácií týkajúcich sa bezpečnosti, ktoré sú relevantné pre hodnotenie vhodnosti osoby v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.

               Tento návrh sa zameriava na potrebu zahrnúť do previerok osôb všetky relevantné informácie o bezpečnosti. Európsky režim previerok osôb sa posilnil prostredníctvom bodu 11.1.3 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2019/103 z 23. januára 2019, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1998, pokiaľ ide o objasnenie, harmonizáciu, zjednodušenie a posilnenie určitých špecifických opatrení bezpečnostnej ochrany letectva
                  1
               .

               2.Vysokorizikový náklad alebo poštové zásielky.

               Pôvodný text:

               Vysokorizikový náklad alebo poštové zásielky. Náklad alebo poštové zásielky predložené neznámym subjektom alebo vykazujúce znaky neoprávnenej manipulácie sa považujú za vysokorizikové v prípade, ak spĺňajú aspoň jedno z nasledujúcich kritérií:

               a) konkrétna spravodajská služba oznámi, že náklad alebo poštové zásielky predstavujú hrozbu pre civilné letectvo, alebo

               b) náklad alebo poštové zásielky vykazujú anomálie vyvolávajúce podozrenie alebo

               c) povaha nákladu alebo poštových zásielok je taká, že samostatné základné bezpečnostné opatrenia sú pravdepodobne nedostatočné na odhalenie zakázaných položiek, ktoré môžu ohroziť lietadlo.

               Nové znenie:

               Vysokorizikový náklad alebo poštové zásielky. Náklad alebo poštové zásielky sa považujú za vysokorizikové v prípade, ak:

               a) konkrétna spravodajská služba oznámi, že náklad alebo poštové zásielky predstavujú hrozbu pre civilné letectvo, alebo

               b) náklad alebo poštové zásielky vykazujú anomálie alebo znaky neoprávnenej manipulácie, ktoré vyvolávajú podozrenie.

               Bez ohľadu na to, či náklad alebo poštová zásielka pochádza od známeho alebo neznámeho subjektu, konkrétna spravodajská služba štátu môže takúto zásielku označiť za vysokorizikovú.

               Cieľom tohto návrhu je poskytnúť jasnejšiu definíciu vysokorizikového nákladu alebo poštovej zásielky a dodržiavať súlad s definíciou Európskej únie.

               3.Všeobecné zásady

               Pôvodný text:

               2.1. Ciele

               2.1.4. Odporúčanie. – Každý zmluvný štát by mal zabezpečiť primeranú ochranu citlivých informácií o bezpečnostnej ochrane letectva.

               Nové znenie:

               2.1. Ciele

               2.1.4. Každý zmluvný štát zabezpečí primeranú ochranu citlivých informácií o bezpečnostnej ochrane letectva.

               Cieľom tohto návrhu je zaistiť zavedenie vhodných mechanizmov na ochranu citlivých informácií o bezpečnostnej ochrane letectva pred neoprávneným prístupom alebo zverejnením, a to aj v súvislosti s hrozbou zo strany zasvätených osôb v snahe získať bezpečnostné informácie, na ktoré nemajú právo na prístup.

               Ochrana (a šírenie citlivých informácií o bezpečnostnej ochrane letectva) je zodpovednosťou členských štátov. Na neverejné a dôverné právne predpisy obsiahnuté v právnych predpisoch EÚ sa v každom prípade vzťahuje článok 18 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 z 11. marca 2008 o spoločných pravidlách v oblasti bezpečnostnej ochrany civilného letectva a o zrušení nariadenia (ES) č. 2320/2002
                  2
                a rozhodnutie Komisie (EÚ, Euratom) 2015/444 z 15. marca 2015.

               4.Medzinárodná spolupráca (body 2.4.1, 2.4.1a)

               Pôvodný text:

               2.4. Medzinárodná spolupráca

               2.4.1. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby sa požiadavkám iných zmluvných štátov na zabezpečenie dodatočných bezpečnostných opatrení s ohľadom na konkrétny let (konkrétne lety) prevádzkovateľov lietadiel týchto štátov vyhovelo v maximálnom možnom rozsahu. Žiadajúci štát zváži alternatívne opatrenia týchto štátov, ktoré sú rovnocenné s požadovanými opatreniami.

               Nové znenie:

               2.4. Medzinárodná spolupráca

               2.4.1. Každý zmluvný štát, ktorý žiada dodatočné bezpečnostné opatrenia s ohľadom na konkrétny let (konkrétne lety), zabezpečí náležité konzultácie a zváži alternatívne opatrenia iného štátu, ktoré sú rovnocenné s požadovanými opatreniami.

               2.4.1a. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby sa požiadavkám iných zmluvných štátov na zabezpečenie dodatočných bezpečnostných opatrení s ohľadom na konkrétny let (konkrétne lety) prevádzkovateľov lietadiel týchto štátov vyhovelo v maximálnom možnom rozsahu.

               Cieľom týchto návrhov je zdôrazniť význam náležitých konzultácií v prípade, keď štát žiada o zabezpečenie dodatočných bezpečnostných opatrení iný štát. Existujúci štandard bol rozdelený do dvoch štandardov s cieľom zdôrazniť odlišné požiadavky pre štáty žiadajúce o zabezpečenie dodatočných opatrení a pre hostiteľské štáty prijímajúce takéto žiadosti.

               V článku 7 nariadenia (ES) č. 300/2008 sa stanovujú ustanovenia týkajúce sa oznamovania opatrení požadovaných treťou krajinou Komisii v prípade, že sa tieto opatrenia líšia od spoločných základných noriem. Mechanizmus konzultácií a uplatňovanie alternatívnych opatrení možno zahrnúť a regulovať v rámci dvojstranných dohôd o leteckej doprave medzi EÚ (alebo členským štátom) a treťou krajinou.

               5.Štandard 3.1.4 o výmene informácií medzi štátmi a zainteresovanými stranami.

               Pôvodný text:

               3.1.4. Každý zmluvný štát v prípade potreby zavedie a uplatní postupy na praktickú a včasnú výmenu relevantných informácií so svojimi prevádzkovateľmi letísk, prevádzkovateľmi lietadiel, poskytovateľmi letových prevádzkových služieb alebo inými dotknutými subjektmi, ktoré im pomôžu pri vykonávaní účinného posudzovania bezpečnostných rizík týkajúcich sa ich prevádzky.

               Nové znenie:

               3.1.4. Každý zmluvný štát v prípade potreby zavedie a uplatní postupy na praktickú a včasnú výmenu relevantných informácií s príslušnými prevádzkovateľmi letísk, prevádzkovateľmi lietadiel, poskytovateľmi letových prevádzkových služieb alebo inými dotknutými subjektmi, ktoré im pomôžu pri vykonávaní účinného posudzovania bezpečnostných rizík týkajúcich sa ich prevádzky.

               Cieľom tohto návrhu je objasniť štandard spôsobom, aby mali štáty väčšiu flexibilitu pri určovaní príslušných prevádzkovateľov, ktorým sa majú poskytnúť informácie potrebné na pomoc pri vykonávaní účinného posudzovania bezpečnostných rizík týkajúcich sa ich prevádzky.

               Tento štandard bol zapracovaný do právnych predpisov platných v celej EÚ prostredníctvom vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2019/1583, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/1998 z 5. novembra 2015, ktorým sa stanovujú podrobné opatrenia na vykonávanie spoločných základných noriem bezpečnostnej ochrany letectva, pokiaľ ide o opatrenia týkajúce sa kybernetickej bezpečnosti
                  3
               .

               6.Štandard 3.1.8 o vypracovaní a uplatňovaní výcvikových programov

               Pôvodný text:

               3.1.8. Každý zmluvný štát zabezpečí vypracovanie a uplatňovanie výcvikových programov a systémov certifikovania inštruktorov v súlade s národným programom bezpečnostnej ochrany civilného letectva.

               Nové znenie:

               3.1.8. Každý zmluvný štát zabezpečí vypracovanie a uplatňovanie výcvikových programov a systému certifikovania, ktorý zabezpečí, že inštruktori majú kvalifikáciu v predmetných oblastiach v súlade s národným programom bezpečnostnej ochrany civilného letectva.

               Cieľom navrhovanej zmeny je zamerať sa na výsledky, ktoré sa majú dosiahnuť v oblasti bezpečnostnej ochrany, a nie na konkrétnu metódu. Na základe tejto zmeny sa uznáva skutočnosť, že by sa pozornosť mala upriamiť na „výsledky“ výcvikov, ktoré poskytujú kvalifikovaní odborníci v danej oblasti so znalosťami a spôsobilosťou vykonávať výcvik, a to predovšetkým so znalosťami v oblasti predmetu výcviku. Certifikácia alebo iné alternatívne uplatnené metódy by sa mali zamerať na oba požadované prvky.

               Zásady požadované touto zmenou (t. j. inštruktori s kvalifikáciou v predmetných oblastiach) sú súčasťou právnych predpisov platných v celej EÚ a sú stanovené v kapitole 11 prílohy I k nariadeniu (ES) č. 300/2008 a v jeho vykonávacích predpisoch.

               7.Povýšenie odporúčania 3.1.11 na štandard

               Pôvodný text:

               3.1.11. Odporúčanie. – Každý zmluvný štát by mal zabezpečiť, aby zamestnanci všetkých subjektov zapojených do vykonávania rôznych aspektov národného programu bezpečnostnej ochrany civilného letectva alebo zaň zodpovedných a osoby, ktoré majú oprávnenie na nesprevádzaný prístup k letovým častiam letiska, absolvovali pravidelný výcvik v oblasti informovanosti o bezpečnostnej ochrane.

               Nové znenie:

               3.1.11. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby zamestnanci všetkých subjektov zapojených do vykonávania rôznych aspektov národného programu bezpečnostnej ochrany civilného letectva alebo zaň zodpovedných a osoby, ktoré majú oprávnenie na nesprevádzaný prístup k letovým častiam letiska, absolvovali základný a opakovaný výcvik v oblasti informovanosti o bezpečnostnej ochrane.

               Odporúčanie 3.1.11 bolo povýšené na štandard, a preto je právne záväzné. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby zamestnanci všetkých subjektov zapojených do vykonávania rôznych aspektov národného programu bezpečnostnej ochrany civilného letectva alebo zaň zodpovedných a osoby, ktoré majú oprávnenie na nesprevádzaný prístup k letovým častiam letiska, absolvovali pravidelný základný a opakovaný výcvik v oblasti informovanosti o bezpečnostnej ochrane. Týmto návrhom sa uznáva význam výcviku v oblasti informovanosti o bezpečnostnej ochrane, pričom sa zdôrazňuje potreba základného aj opakovaného výcviku v tejto oblasti.

               Povinnosti týkajúce sa základného a opakovaného výcviku sú stanovené v právnych predpisoch v oblasti bezpečnostnej ochrany letectva platných v celej EÚ, konkrétne v bodoch 11.4.1 a 11.4.3 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1998.

               8.3.4. Kontrola kvality a kvalifikácia

               Pôvodný text:

               3.4.1. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby sa osoby vykonávajúce bezpečnostné kontroly podrobovali previerkam a výberovým konaniam.

               Nové znenie:

               3.4.1. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby:

               a) sa previerky osôb, ktoré vykonávajú bezpečnostné kontroly, osôb s oprávnením na nesprevádzaný prístup k vyhradeným bezpečnostným priestorom a osôb s prístupom k citlivým informáciám o bezpečnostnej ochrane letectva, vykonali pred začatím vykonávania týchto povinností alebo pred získaním prístupu k takýmto priestorom alebo informáciám;

               b) sa u takýchto osôb vykonávali opakujúce sa previerky v intervaloch určených príslušným orgánom a aby

               c) sa osobám, ktoré sú pri akejkoľvek previerke označené za nevhodné, bezodkladne odoprela spôsobilosť vykonávať bezpečnostné kontroly a zamedzil sa im nesprevádzaný prístup k vyhradeným bezpečnostným priestorom a prístup k citlivým informáciám o bezpečnostnej ochrane letectva.

               Cieľom tohto návrhu je objasniť, aké osoby by sa mali podrobovať previerkam, kedy by sa mali previerky vykonávať a ako by sa malo postupovať v prípade, ak sa pri akejkoľvek previerke zistí nevhodnosť jednotlivca. Týmto štandardom sa v súčasnosti zdôrazňuje predovšetkým potreba opakovaných previerok osôb a opatrení vyžadovaných v prípade, ak sa pri previerke zistí, že daná osoba nie je vhodná na vykonávanie príslušných funkcií. Odkaz na „výberové konania“ bol začlenený do bodu 3.4.2.

               Všetky zásady sú už obsiahnuté v právnych predpisoch v oblasti bezpečnostnej ochrany letectva platných v celej EÚ, konkrétne v bodoch 1.2.3.3, 1.2.3.5, 11.1, 11.5.1 a 11.6.3.5 písm. a) prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1998 zmenenému nariadením 2019/103 z 23. januára 2019.

               Týmto návrhom sa mení zmena štandardu 3.4.1. Pôvodný štandard 3.4.1 obsahoval odkazy na previerky osôb aj výberové konania. Keďže návrh v súvislosti s bodom 3.4.1 teraz obsahuje ďalšie prvky týkajúce sa rozsahu a správnosti previerok osôb, týmto návrhom sa pridáva prvok týkajúci sa výberových konaní.

               Kritériá na výber zamestnancov vykonávajúcich bezpečnostnej kontroly a príslušných funkcií sú stanovené v právnych predpisoch v oblasti bezpečnostnej ochrany letectva platných v celej EÚ, konkrétne v bodoch 11.1.6, 11.1.7 a 11.1.8 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1998.

               9.Povýšenie odporúčania 3.4.9 na štandard

               Pôvodný text:

               3.4.9. Odporúčanie. – Každý zmluvný štát by mal zabezpečiť, aby každý subjekt zodpovedný za vykonávanie relevantných prvkov národného programu bezpečnostnej ochrany civilného letectva pravidelne overoval, či vykonávanie bezpečnostných opatrení, ktoré zabezpečujú externí poskytovatelia služieb, je v súlade s programom bezpečnostnej ochrany príslušného subjektu.

               Nové znenie:

               3.4.9. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby každý subjekt zodpovedný za vykonávanie relevantných prvkov národného programu bezpečnostnej ochrany civilného letectva pravidelne overoval, či vykonávanie bezpečnostných opatrení, ktoré zabezpečujú externí poskytovatelia služieb, je v súlade s programom bezpečnostnej ochrany príslušného subjektu.

               Toto odporúčanie bolo povýšené na právne záväzný štandard. Cieľom tohto návrhu je zabezpečiť, aby externí poskytovatelia služieb konali v súlade s nariadeniami o bezpečnostnej ochrane letectva štátu, s cieľom riešiť problém vnútorných hrozieb, ku ktorým môže dôjsť v dôsledku spolupráce s externými poskytovateľmi služieb.

               V súlade s politikou EÚ v oblasti bezpečnostnej ochrany letectva stanovenou v nariadení (ES) č. 300/2008:

               –Každý členský štát vypracuje, uplatňuje a zachováva národný program bezpečnostnej ochrany civilného letectva, v ktorom vymedzí zodpovednosti za vykonávanie spoločných základných noriem a opíše opatrenia, ktoré na tento účel požadujú prevádzkovatelia a subjekty.

               –Od prevádzkovateľov, leteckých spoločností a subjektov, na ktoré sa vzťahuje národný program bezpečnostnej ochrany civilného letectva, sa vyžaduje, aby vypracovali, uplatňovali a zachovávali program bezpečnostnej ochrany v súlade s uvedenými ustanoveniami.

               –V rámci tohto programu sa opíšu metódy a postupy, ktoré prevádzkovateľ, letecká spoločnosť alebo subjekt dodržiava v súlade s právnymi predpismi a samotným programom bezpečnostnej ochrany vrátane vnútorných kontrol kvality.

               –Očakáva sa, že na bezpečnostné opatrenia a činnosti vykonávané externými poskytovateľmi služieb sa bude vzťahovať program bezpečnostnej ochrany uvedeného prevádzkovateľa, leteckej spoločnosti alebo subjektu, ktorý má za tieto opatrenia a činnosti zodpovednosť, pokiaľ externý poskytovateľ služieb nie je sám regulovaným alebo schváleným subjektom pre činnosti, ktoré poskytuje, v dôsledku čoho je povinný vypracovať svoj vlastný program bezpečnostnej ochrany.

               Tento štandard je zahrnutý v právnych predpisoch platných pre celú EÚ, a to v článkoch 10.1, 12.1, 13.1 a 14.1 nariadenia (ES) č. 300/2008 a v bodoch 1.0.1, 3.0.1, 4.0.1, 5.0.1, 6.0.1, 7.0, 8.0.1, 9.0.1, 11.0.1 a 12.0.1 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1998. Ďalšie ustanovenia sú uvedené v bodoch 6.3.1.1, 6.3.1.2 písm. a), 6.4.1.2, 6.6.1.1 písm. c), 6.8.5.1 písm. a), 6-E, 8.1.3.2 písm. a), 8.1.4.1, 8.1.4.2, 8.1.4.3, 8.1.4.5, 8.1.4.6, 8.1.5.2, 9.1.3.1, 9.1.3.2, 9.1.3.3, 9.1.3.5, 9.1.3.6 a 9.1.4.2 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1998.

               10.Povýšenie odporúčania 4.1.2 na štandard

               Pôvodný text:

               4.1.2. Odporúčanie. Každý zmluvný štát by mal podporovať používanie náhodných a nepredvídateľných bezpečnostných opatrení. Nepredvídateľnosť by mohla prispieť k odradzujúcemu účinku bezpečnostných opatrení.

               Nové znenie:

               4.1.2. Každý zmluvný štát zabezpečí vhodné používanie náhodných a nepredvídateľných bezpečnostných opatrení.

               Odporúčanie 4.1.2 o používaní náhodnosti a nepredvídateľnosti bolo povýšené na právne záväzný štandard. Bezpečnostný cieľ, na ktorý sa zameriava nový štandard 4.1.2 o posilnení opatrenia na zmiernenie vnútorných hrozieb, je v súlade s politikou Európskej únie v týchto oblastiach:

               –detekčná kontrola osôb iných ako sú cestujúci a ich prenášaných predmetov,

               –detekčná kontrola vozidiel,

               –dohľad a hliadky vo verejnej aj letovej časti letiska/vo vyhradených bezpečnostných priestoroch a súvisiace opatrenia,

               –detekčná kontrola zásob.

               Táto zásada sa odráža v právnych predpisoch platných v celej EÚ, konkrétne v bodoch 1.3.1, 1.4.1, 1.4.2, 8.1.6 a 9.1.5 prílohy k vykonávaciemu rozhodnutiu Komisie C(2015) 8005.

               11.4.2.3. Opatrenia týkajúce sa kontroly vstupu

               Pôvodný text:

               4.2.3. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby boli zavedené identifikačné systémy pre osoby a vozidlá s cieľom zabrániť neoprávnenému prístupu do letových častí letiska a vyhradených bezpečnostných priestorov. Totožnosť sa overí na určených kontrolných stanoviskách pred povolením vstupu do letových častí letiska a vyhradených bezpečnostných priestorov.

               Nové znenie:

               4.2.3. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby sa zaviedli a uplatňovali identifikačné systémy pre osoby a vozidlá s cieľom zabrániť neoprávnenému prístupu do letových častí letiska a vyhradených bezpečnostných priestorov. Vstup sa povolí iba osobám, v prípade ktorých si to vyžadujú prevádzkové potreby alebo osobám, ktoré naň majú iný opodstatnený dôvod. Totožnosť a autorizácia sa overia na určených kontrolných stanoviskách ešte pred povolením vstupu do letových častí letiska a vyhradených bezpečnostných priestorov.

               Cieľom štandardu 4.2.3 v časti „Opatrenia týkajúce sa kontroly vstupu“ je posilniť opatrenia týkajúce sa kontroly vstupu do vyhradených bezpečnostných priestorov zavedením obmedzenia umožňujúceho vstup len osobám, v prípade ktorých si to vyžadujú prevádzkové potreby alebo osobám, ktoré naň majú iný opodstatnený dôvod, a rozšíriť rozsah overovania na prístupových miestach o autorizáciu a identifikáciu.

               V súlade s právnymi predpismi platnými v celej EÚ sa vstup osôb a vjazd vozidiel do vyhradených bezpečnostných priestorov môže povoliť len v prípade, ak naň majú opodstatnený dôvod. Letiskové identifikačné preukazy sa kontrolujú predtým, ako sa osobe povolí vstup, s cieľom uistiť sa, že sú platné a zodpovedajú držiteľovi. Povolenie vjazdu sa kontroluje predtým, ako sa vozidlu povolí vjazd, s cieľom uistiť sa, že je platný a zodpovedá vozidlu. V právnych predpisoch platných pre celú EÚ sa táto skutočnosť odráža v bodoch 1.2.2.1, 1.2.2.4, 1.2.2.5, 1.2.2.6, 1.2.6.1 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1998.

               12.Štandard 4.2.6 („Stopercentná detekčná kontrola osôb iných ako sú cestujúci“)

               Pôvodný text:

               4.2.6. Každý zmluvný štát zavedie opatrenia zabezpečujúce, aby osoby iné ako cestujúci a ich prenášané predmety boli pred vstupom do vyhradených bezpečnostných priestorov letiska slúžiaceho na medzinárodnú civilnú leteckú prevádzku podrobené detekčnej kontrole a bezpečnostným kontrolám.

               Nové znenie:

               4.2.6. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby osoby iné ako cestujúci a ich prenášané predmety boli pred vstupom do vyhradených bezpečnostných priestorov letiska podrobené detekčnej kontrole.

               Cieľom tohto návrhu je odstrániť akékoľvek nejednoznačnosti a objasniť, že všetky osoby iné ako cestujúci musia byť podrobené detekčnej kontrole pred vstupom do vyhradeného bezpečnostného priestoru, s cieľom riešiť problém vnútornej hrozby.

               Právne predpisy platné v celej EÚ sú v plnom súlade s novou formuláciou štandardu 4.2.6, konkrétne v bodoch 1.3 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1998 aj prílohy k vykonávaciemu rozhodnutiu Komisie C(2015) 8005.

               13.Nový štandard 4.2.6a týkajúci sa schopnosti odhaliť výbušniny

               Za bodom 4.2.6 sa vkladá nové znenie takto:

               4.2.6a. Každý zmluvný štát zabezpečí použitie vhodných detekčných metód, ktoré sú schopné odhaliť prítomnosť výbušnín a výbušných zariadení prepravovaných inými osobami ako cestujúci na ich telách alebo ich prenášaných predmetoch. Pokiaľ sa tieto metódy neuplatňujú nepretržite, používajú sa nepredvídateľným spôsobom.

               Týmto návrhom sa uznáva, že zmiernenie vnútorných hrozieb si vyžaduje vyvážený a koordinovaný prístup medzi postupmi previerok osôb a opatreniami fyzickej bezpečnosti, pričom sa zameriava na riešenie potreby vhodných detekčných metód schopných odhaliť výbušniny aj pri iných osobách ako sú cestujúci.

               V právnych predpisoch platných v celej EÚ sa vyžaduje, aby boli v prípade istého množstva osôb a ich prenášaných predmetov vykonávané dodatočné nepretržité náhodné a nepredvídateľné detekčné kontroly, a to bez ohľadu na to, či spustili alebo nespustili výstražné zariadenie. Bezpečnostným cieľom tejto dodatočnej kontroly je odhaliť výbušniny a výbušné zariadenia. Takáto detekčná kontrola sa vykonáva pomocou prostriedkov a metód, ktoré z hľadiska svojej povahy identifikujú výbušniny (psy cvičené na detekciu výbušnín, zariadenia na stopovú detekciu výbušnín, na detekciu výbušnín na obuvi a bezpečnostné skenery), alebo prípadne ručnou prehliadkou. Súčasná metodika na vykonávanie ručnej prehliadky osôb a ich prenášaných predmetov, ktorú požaduje EÚ, sa považuje za primerane schopnú odhaliť výbušné zariadenia ukryté na tele a v prenášaných predmetoch. Ručná prehliadka navyše zvyšuje pravdepodobnosť odhalenia iných nekovových (a nevýbušných) zakázaných predmetov. Toto ustanovenie bolo transponované v bode 1.3 prílohy k vykonávaciemu rozhodnutiu Komisie C(2015) 8005.

               14.Štandard 4.6.5 – odkaz na známeho odosielateľa ako na subjekt v zabezpečenom dodávateľskom reťazci

               Pôvodný text:

               4.6.5. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby prevádzkovatelia neprijali náklad ani poštové zásielky na prepravu v lietadle používanom v obchodnej leteckej doprave, ak nie je vykonanie detekčnej kontroly alebo iných bezpečnostných kontrol potvrdené a schválené oprávneným zástupcom alebo subjektom schváleným príslušným orgánom. Náklad a poštové zásielky, ktoré nemôžu byť potvrdené a schválené oprávneným zástupcom alebo subjektom schváleným príslušným orgánom, sa podrobia detekčnej kontrole.

               Nové znenie:

               4.6.5. Každý zmluvný štát zabezpečí, aby prevádzkovatelia neprijali náklad ani poštové zásielky na prepravu v lietadle používanom v obchodnej leteckej doprave, ak nie je vykonanie detekčnej kontroly alebo iných bezpečnostných kontrol potvrdené a schválené oprávneným zástupcom, známym odosielateľom alebo subjektom schváleným príslušným orgánom. Náklad a poštové zásielky, ktoré nemôžu byť potvrdené a schválené oprávneným zástupcom, známym odosielateľom alebo subjektom schváleným príslušným orgánom, sa podrobia detekčnej kontrole.

               Cieľom tohto návrhu je zosúladiť tento štandard so štandardom 4.6.2 a zabezpečiť, aby oba štandardy jasne odkazovali na známych odosielateľov ako na subjekt v zabezpečenom dodávateľskom reťazci.

               Právne predpisy platné v celej EÚ sú v plnom súlade s novou formuláciou štandardu 4.6.5, konkrétne s odkazom na bod 6.1.1 prílohy k nariadeniu (ES) č. 300/2008 a bod 6.1.1 prílohy k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) 2015/1998.

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               Predmet plánovaného aktu sa týka oblasti, v ktorej má Únia výlučnú vonkajšiu právomoc na základe záverečnej časti článku 3 ods. 2 ZFEÚ, keďže plánovaný akt môže ovplyvniť spoločné pravidlá legislatívy Únie alebo pozmeniť rozsah ich pôsobnosti, a to konkrétne právny rámec o bezpečnostnej ochrane letectva uvedený nižšie. Je preto potrebné stanoviť pozíciu Únie.

               V tejto súvislosti je potrebné uznať, že zmena 17 prílohy 17, ktorá bola prednesená zmluvným štátom ICAO a predložená Rade ICAO na schválenie na jej 218. zasadnutí, sa (už) v plnej miere odráža v právnych predpisoch EÚ v oblasti bezpečnostnej ochrany letectva. Je však žiaduce, aby sa tieto posilnené štandardy uplatňovali na globálnej úrovni.

               Pozícia Únie sa má vymedziť v súlade s platným právnym rámcom EÚ o bezpečnostnej ochrane letectva, konkrétne s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 z 11. marca 2008 o spoločných pravidlách v oblasti bezpečnostnej ochrany civilného letectva a o zrušení nariadenia (ES) č. 2320/2002, ako aj s vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2015/1998 z 5. novembra 2015, ktorým sa stanovujú podrobné opatrenia na vykonávanie spoločných základných noriem bezpečnostnej ochrany letectva.

               3.1.Procesnoprávny základ

               3.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody“.

               Článok 218 ods. 9 ZFEÚ sa uplatňuje bez ohľadu na to, či je Únia členom predmetného orgánu alebo zmluvnou stranou dohody
                  4
               .

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom Únie“
                  5
               .

               3.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Organizácia ICAO je orgán zriadený dohodou, konkrétne Chicagskym dohovorom.

               Akékoľvek pripravované zmeny prílohy 17 k Chicagskemu dohovoru budú predstavovať akt s právnymi účinkami.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               3.2.Hmotnoprávny základ

               3.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu plánovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie.

               3.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Plánovaný akt sa zameriava na ciele a obsahuje prvky z oblasti politiky bezpečnostnej ochrany letectva, ktoré prijala medzinárodná organizácia ovplyvňujúca politiky EÚ v oblasti bezpečnostnej ochrany letectva.

               Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia by preto mal byť článok 100 ods. 2 ZFEÚ.

               3.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 100 ods. 2 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               2019/0249 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Medzinárodnej organizácii civilného letectva, pokiaľ ide o revíziu prílohy 17 („Bezpečnostná ochrana“) (pozmeňujúci návrh 17) k Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 100 ods. 2 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Dohovor o medzinárodnom civilnom letectve (ďalej len „Chicagsky dohovor“), ktorého cieľom je regulovať medzinárodnú leteckú dopravu, nadobudol platnosť 4. apríla 1947. Na jeho základe sa zriadila Medzinárodná organizácia civilného letectva (ďalej len „ICAO“).

               (2)Členské štáty EÚ sú zmluvnými štátmi Chicagskeho dohovoru a členmi organizácie ICAO, zatiaľ čo Únia má status pozorovateľa v niektorých orgánoch ICAO vrátane zhromaždenia a iných technických orgánov.

               (3)Podľa článku 54 písm. 1) Chicagskeho dohovoru môže Rada ICAO prijímať medzinárodné štandardy a odporúčania.

               (4)Organizácia ICAO vydala 4. júla 2019 úradný list č. AS8/2.1-19/48, v ktorom informovala zmluvné štáty, že navrhovaná zmena 17 prílohy 17 bude predložená Rade na prijatie na jej 218. zasadnutí (18. až 29. novembra 2019), pričom do platnosti má vstúpiť v júli 2020. Zmena okrem iného zahŕňa nové a/alebo revidované ustanovenia o posudzovaní zraniteľnosti, výmene informácií medzi štátmi a zainteresovanými stranami, výcvikových programoch a systémoch certifikácií, kontrole vstupu, previerke zamestnancov, ako aj ďalšie redakčné zmeny. Týmto úradným listom organizácia ICAO začala svoju fázu konzultácií, ktorá sa skončila 4. októbra 2019.

               (5)Zmeny v prílohe 17 pripravilo fórum ICAO o bezpečnostnej ochrane letectva, ktorého aktívnymi členmi sú odborníci z ôsmich členských štátov EÚ, ktoré ich následne predložilo na schválenie Rade ICAO na jej 217. zasadnutí. Rada ICAO po konzultáciách s najväčšou pravdepodobnosťou tieto zmeny schváli na svojom 218. zasadnutí.

               (6)Plánované zmeny budú po prijatí záväzné pre všetky štáty ICAO vrátane všetkých členských štátov v súlade s obmedzeniami stanovenými v Chicagskom dohovore a v rámci nich. V článku 38 Chicagskeho dohovoru sa od zmluvných štátov vyžaduje, aby v rámci mechanizmu oznamovania odchýlok organizácii ICAO oznámili, ak majú v úmysle odchýliť sa od štandardu,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Medzinárodnej organizácii civilného letectva, pokiaľ ide o zmenu 17 prílohy 17 („Bezpečnostná ochrana“) k Chicagskemu dohovoru, je stanovená v prílohe.

               Článok 2

               Pozíciu uvedenú v článku 1 oznámia členské štáty Únie, ktoré sú členmi Medzinárodnej organizácie civilného letectva (ICAO), konajúc spoločne.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie je určené členským štátom.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Ú. v. EÚ L 21, 24.1.2019.

                     (2)

                        Ú. v. EÚ L 97, 9.4.2008, s. 72.

                     (3)

                        Ú. v. EÚ L 246, 26.9.2019, s. 15.

                     (4)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (5)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli31. 10. 2019
            COM(2019) 577 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Medzinárodnej organizácii civilného letectva, pokiaľ ide o revíziu prílohy 17 („Bezpečnostná ochrana“) (pozmeňujúci návrh 17) k Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve (Chicagsky dohovor)

               PRÍLOHA

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Medzinárodnej organizácii civilného letectva, pokiaľ ide o revíziu prílohy 17 („Bezpečnostná ochrana“) (pozmeňujúci návrh 17) k Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve (Chicagsky dohovor)

               Všeobecné zásady

               V rámci činností Medzinárodnej organizácie civilného letectva (ICAO) v súvislosti s revíziou prílohy 17 („Bezpečnostná ochrana“) (pozmeňujúci návrh 17) k Chicagskemu dohovoru týkajúcou sa vypracovania štandardov a odporúčaní členské štáty, konajúc spoločne v záujme Únie:

               a)konajú v súlade s cieľmi, ktoré Únia sleduje v rámci politiky bezpečnostnej ochrany letectva, najmä s cieľom chrániť osoby a tovar v rámci Európskej únie a zabraňovať činom protiprávneho zasahovania s použitím civilného lietadla, ktoré ohrozujú bezpečnostnú ochranu civilného letectva,

               b)uplatňovaním a presadzovaním spoločných pravidiel stanovených na zabezpečenie ochrany civilného letectva pred činmi protiprávneho zasahovania prispievajú k zvyšovaniu úrovne celosvetovej bezpečnostnej ochrany civilného letectva,

               c)pokračujú v podpore rozvoja bezpečnostných noriem ICAO, ktoré zabezpečujú ochranu civilného letectva pred činmi protiprávneho zasahovania, a to v súlade s rezolúciou Bezpečnostnej rady Organizácie Spojených národov č. 2309 z 22. septembra 2016
                  1
               .

               Pozícia k revízii prílohy 17 („Bezpečnostná ochrana“) (pozmeňujúci návrh 17). Členské štáty, konajúc spoločne v záujme Únie, podporujú navrhovanú zmenu 17 prílohy 17.

                     (1)

                        Rezolúcia č. 2309 (2016) prijatá 22. septembra 2016 Bezpečnostnou radou na jej 7775. zasadnutí: Hrozby pre medzinárodný mier a bezpečnosť spôsobené teroristickými činmi: bezpečnostná ochrana letectva.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli8. 1. 2020
            COM(2019) 614 final/2
            2019/0270(NLE)
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Spoločnom výbore CETA, pokiaľ ide o prijatie zoznamu rozhodcov podľa článku 29.8 dohody

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia, ktorým sa stanovuje pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA k prijatiu zoznamu rozhodcov podľa kapitoly 29 dohody.

               2.Kontext návrhu

               Komplexná hospodárska a obchodná dohoda (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej (ďalej len „dohoda“) bola podpísaná 30. októbra 2016. V súlade s rozhodnutím Rady (EÚ) 2017/38 sa časti dohody predbežne vykonávajú od 21. septembra 2017.

               Článkom 26.1 dohody sa zriaďuje Spoločný výbor CETA zložený zo zástupcov oboch zmluvných strán. Spoločný výbor CETA má právo prijímať rozhodnutia na základe vzájomnej dohody vo všetkých záležitostiach, v prípade ktorých tak stanovuje dohoda.

               Na všetky spory týkajúce sa výkladu alebo uplatňovania ustanovení dohody sa vzťahuje kapitola 29, ak sa v dohode neustanovuje inak.

               Podľa článku 29.8 ods. 1 má Spoločný výbor CETA zostaviť zoznam aspoň 15 osôb, ktoré sú ochotné a schopné byť rozhodcami v prípade sporov podľa kapitoly 29 (ďalej len „pripravovaný akt“). Zoznam sa má skladať z troch čiastkových zoznamov: jeden čiastkový zoznam pre každú zmluvnú stranu a jeden čiastkový zoznam osôb, ktoré nie sú štátnymi príslušníkmi žiadnej zmluvnej strany a ktoré budú zastávať funkciu predsedu.

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               Zmluvné strany vypracovali návrh zoznamu rozhodcov, ktorí spĺňajú požiadavky článku 29.8.

               Rozhodnutie, ktorým sa stanovuje tento zoznam rozhodcov, sa malo prijať na prvom zasadnutí Spoločného výboru CETA a teraz sa musí prijať čo najskôr, aby bolo možné plne vykonávať kapitolu 29 dohody o urovnávaní sporov.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody“.

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“.
                  1

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Spoločný výbor CETA je orgán zriadený na základe dohody, konkrétne na základe Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej.

               Pripravovaný akt predstavuje akt s právnymi účinkami. Pripravovaný akt bude v súlade s článkom 26.3 ods. 2 dohody záväzný podľa medzinárodného práva.

               Pripravovaným aktom sa nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec dohody.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie. Ak plánovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavný cieľ alebo hlavnú zložku, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka sú len vedľajšie, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo hlavná alebo prevažujúca zložka.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah pripravovaného aktu sa týkajú spoločnej obchodnej politiky.

               Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 207 ZFEÚ.

               4.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 207 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               2019/0270 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Spoločnom výbore CETA, pokiaľ ide o prijatie zoznamu rozhodcov podľa článku 29.8 dohody

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 207 ods. 4 prvý pododsek v spojení s jej článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Komplexná hospodárska a obchodná dohoda (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej (ďalej len „dohoda“) bola podpísaná 30. októbra 2016.

               (2)V súlade s rozhodnutím Rady (EÚ) 2017/38
                  2
                sa časti dohody predbežne vykonávajú od 21. septembra 2017.

               (3)V článku 29.8 ods. 1 dohody sa stanovuje, že Spoločný výbor CETA zostaví zoznam aspoň 15 osôb, ktoré sú ochotné a schopné byť rozhodcami.

               (4)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA, keďže pripravované rozhodnutie bude pre Úniu záväzné,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Spoločnom výbore CETA zriadenom podľa Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohody medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej, pokiaľ ide o prijatie zoznamu rozhodcov podľa článku 29.8 dohody, je založená na návrhu rozhodnutia Spoločného výboru CETA pripojenom k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie je určené Komisii.

               Článok 3

               Rozhodnutie Spoločného výboru CETA sa po jeho prijatí uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, vec C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (2)

                        Ú. v. EÚ L 11, 14.1.2017, s. 1080.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli8. 1. 2020
            COM(2019) 614 final/2
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Spoločnom výbore CETA, pokiaľ ide o prijatie zoznamu rozhodcov podľa článku 29.8 dohody

               PRÍLOHA

               ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU CETA č. [X /2019]

                  z xxx,

               ktorým sa stanovuje zoznam rozhodcov
                  podľa článku 29.8 dohody

               SPOLOČNÝ VÝBOR CETA,

               so zreteľom na Komplexnú hospodársku a obchodnú dohodu (CETA) medzi Kanadou na jednej strane a Európskou úniou a jej členskými štátmi na strane druhej (ďalej len „dohoda“), a najmä jej článok 29.8,

               keďže:

               (1)Od 21. septembra 2017 sa predbežne vykonávajú určité časti dohody v súlade s článkom 30.7 ods. 3 dohody.

               (2)V článku 29.8 ods. 1 dohody sa stanovuje, že Spoločný výbor CETA má zostaviť zoznam aspoň 15 osôb, ktoré sú ochotné a schopné byť rozhodcami. Zoznam rozhodcov sa má skladať z troch čiastkových zoznamov: jeden čiastkový zoznam pre každú zmluvnú stranu a jeden čiastkový zoznam osôb, ktoré nie sú štátnymi príslušníkmi žiadnej zmluvnej strany a ktoré budú zastávať funkciu predsedu,

               ROZHODOL TAKTO:

               1.Týmto sa stanovuje zoznam rozhodcov na účely článku 29.8 dohody, ako je uvedený v prílohe.

               2.Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia v Spoločnom výbore CETA.

               V … dňa …

               Za Spoločný výbor CETA

               Príloha k rozhodnutiu Spoločného výboru CETA č. [X/2019]

               Zoznam rozhodcov zostavený podľa článku 29.8 dohody

               Čiastkový zoznam pre Kanadu:

               1.Serge Fréchette

               2.Valerie Hughes

               3.Matthew Kronby

               4.Debra Steger

               5.J. Christopher Thomas

               6.Cherise Valles

               Čiastkový zoznam pre EÚ:

               1.Claudio Dordi

               2.Michael Hahn

               3.Pieter Jan Kuijper

               4.Hélène Ruiz Fabri

               5.Peter Van den Bossche

               Čiastkový zoznam predsedov:

               1.James Bacchus

               2.Christian Häberli

               3.Daniel Moulis

               4.David Unterhalter

               5.Seung Wha Chang


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli13. 1. 2020
            COM(2020) 8 final
            2020/0005(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na trinástom zasadnutí konferencie zmluvných strán Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (CMS), pokiaľ ide o návrhy rôznych strán na zmenu príloh k tomuto dohovoru, a o zrušení oznámenej výhrady k tomuto dohovoru

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia, ktorým sa stanovuje pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie na trinástom zasadnutí konferencie zmluvných strán Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (ďalej len „dohovor“) v súvislosti s plánovaným prijatím rozhodnutí o zmene príloh k dohovoru a o zrušení existujúcej výhrady k tomuto dohovoru

               2.Kontext návrhu

               2.1.Dohovor o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov

               Cieľom Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov je chrániť suchozemské a morské druhy sťahovavých živočíchov a sťahovavých vtákov v celej oblasti ich rozšírenia.  Táto medzivládna zmluva bola uzatvorená pod záštitou Programu Organizácie Spojených národov pre životné prostredie a týka sa ochrany voľne žijúcich živočíchov a biotopov v celosvetovom meradle. Sťahovavé druhy, na ktoré sa má táto ochrana vzťahovať, sú uvedené v prílohe I (ohrozené druhy) a prílohe II (sťahovavé druhy, ktoré majú byť predmetom dohôd) k dohode. Dohoda nadobudla platnosť 1. novembra 1983.

               Európska únia je zmluvnou stranou uvedenej dohody
                  1
               . Všetky členské štáty sú zmluvnými stranami dohody.

               2.2.Konferencia zmluvných strán

               Konferencia zmluvných strán je hlavným rozhodovacím orgánom dohovoru. Jej funkcie sú vymenované v článku VII dohovoru vrátane právomocí hodnotiť stav ochrany sťahovavých druhov a následne zmeniť prílohy k tomuto dohovoru. Na prijatie rozhodnutí na zasadnutí konferencie zmluvných strán je potrebná dvojtretinová väčšina prítomných a hlasujúcich strán, s výnimkou prípadov, keď sa v tomto dohovore stanovuje inak.

               Pozícia Únie týkajúca sa zmien príloh sa stanovuje rozhodnutím Rady na základe návrhu Komisie. Spoločné pozície EÚ týkajúce sa iných návrhov rozhodnutí a uznesení sa odsúhlasujú na predchádzajúcich zasadnutiach príslušnej pracovnej skupiny Rady alebo na koordinačných stretnutiach EÚ priamo na mieste.

               Trináste zasadnutie konferencie zmluvných strán sa uskutoční 15. až 22. februára 2020 v Gandhinagare (India).

               Na ôsmom zasadnutí konferencie zmluvných strán, ktoré sa konalo 20. až 25. novembra 2005 v Nairobi (Keňa), sa prijalo rozhodnutie o zahrnutí druhu Cetorhinus maximus do prílohy I k dohovoru.

               2.3.Pripravovaný akt konferencie zmluvných strán

               Počas trinásteho zasadnutia konferencie zmluvných strán, ktoré sa bude konať 15. až 22. februára 2020, sa majú prijať rozhodnutia týkajúce sa zmien príloh k dohovoru (ďalej len „pripravované akty“).

               Cieľom pripravovaných aktov je zmeniť prílohu I a prílohu II k dohovoru, ako sa stanovuje v článku XI dohovoru.

               V súlade s článkom III dohovoru sa v prílohe I k dohovoru uvádza zoznam sťahovavých druhov, ktoré sú ohrozené a v prípade ktorých sú zmluvné strany, ktoré sú areálovými štátmi predmetného druhu, povinné usilovať sa o prijímanie rozmanitých ochranných opatrení a zakázať lov jedincov patriacich k danému druhu.

               V článku IV dohovoru sa stanovuje, že príloha II obsahuje zoznam sťahovavých druhov s nepriaznivým stavom ochrany, ktorých ochrana a riadenie si vyžadujú medzinárodné dohody, ako aj tých, ktorých stavu ochrany by významne prospela medzinárodná spolupráca zakotvená v medzinárodnej dohode.  Ak si to vyžadujú okolnosti, sťahovavé druhy sa môžu uvádzať v prílohe I aj v prílohe II.

               V súlade s článkom XI dohovoru môže návrh na zmenu podať ktorákoľvek zmluvná strana.  Zmena príloh vstupuje do platnosti pre všetky zmluvné strany deväťdesiat dní po zasadnutí konferencie zmluvných strán, na ktorej bola prijatá, s výnimkou tých strán, ktoré vyjadrili výhradu.

               V súlade s článkom XI dohovoru možno výhradu k zmene zrušiť písomným oznámením, ktoré sa zašle depozitárovi, pričom táto zmena nadobudne pre túto zmluvnú stranu platnosť deväťdesiat dní po zrušení výhrady.

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               V súvislosti s trinástym zasadnutím konferencie zmluvných strán dohovoru a v súlade s rozhodnutím Rady 2019/1581 zo 16. septembra 2019 Únia navrhla zmeniť tento dohovor takto:

                a)
                     zmena prílohy I k dohovoru s cieľom zahrnúť do nej druh Tetrax tetrax;

                b)
                     zmeny prílohy II k dohovoru s cieľom zahrnúť do nej druhy Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus a Sphyrna zygaena.

               Ostatné zmluvné strany dohovoru predložili návrhy na zmenu prílohy I s cieľom zahrnúť do nej tieto druhy: Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis aCarcharhinus longimanus.

               Ostatné zmluvné strany dohovoru predložili návrhy na zmenu prílohy II s cieľom zahrnúť do nej tieto druhy: Panthera onca, Ovis vignei a Sphyrna zygaena (regionálna populácia, ktorá sa vyskytuje v Brazílii, Uruguaji, vo výhradných hospodárskych zónach Argentíny a v medzinárodných priľahlých vodách).

               Je preto potrebné, aby Rada prijala rozhodnutie stanovujúce pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie vzhľadom na trináste zasadnutie konferencie zmluvných strán v súvislosti so všetkými návrhmi zmien.

               Únia by mala v zásade podporiť všetky návrhy, pretože sú vedecky podložené, sú v súlade s právnymi predpismi Únie a so záväzkom Únie v oblasti medzinárodnej spolupráce pri ochrane biodiverzity, a to vrátane posúdenia, ako čo najlepšie využívať vedecké informácie týkajúce sa biologických vlastností, ako aj rybolovných biologických referenčných bodov.

               Doplnenie týchto druhov do prílohy I alebo II k dohovoru podľa jednotlivých návrhov by si nevyžadovalo žiadnu zmenu právnych predpisov Únie.

               Pokiaľ ide o druh Panthera onca, ktorý sa v Európskej únii nachádza len vo Francúzskej Guyane, kde sa neuplatňujú právne predpisy EÚ o prírode, jeho lov je zakázaný na základe uznesenia, ktorým sa stanovuje nulová kvóta s odchylným režimom pre tých, ktorí takýto lov tradične používajú na zabezpečenie svojho živobytia, a pre mimoriadne udalosti, podľa článku III bodu 5 písm. c) a d) dohovoru.

               Keďže návrh zahrnúť do prílohy II regionálnu populáciu druhu Sphyrna zygaena, ktorá sa vyskytuje v Brazílii, Uruguaji, vo výhradných hospodárskych zónach Argentíny a v medzinárodných priľahlých vodách, sa v podstate prekrýva s návrhom Únie zahrnúť do prílohy II celú celosvetovú populáciu tohto druhu, mal by sa podporiť skôr návrh Únie než návrh predložený druhou stranou.  Všetky ostatné návrhy by sa mali bezpodmienečne podporiť.

               Okrem toho, pokiaľ ide o rozhodnutie prijaté na ôsmom zasadnutí konferencie zmluvných strán zahrnúť druh Cetorhinus maximus do prílohy I k dohovoru, existujúca výhrada Únie
                  2
                týkajúca sa zahrnutia druhu Cetorhinus maximus do prílohy I by sa mala zrušiť, keďže v dôsledku toho, že došlo k zahrnutiu tohto druhu do prílohy I, právo Únie v súčasnosti zodpovedá záväzkom vyplývajúcim z dohovoru, pokiaľ ide o ochranu tohto druhu areálovými štátmi.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                  3
               .

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Konferencia zmluvných strán je orgán zriadený dohodou, konkrétne Dohovorom o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov.

               Akty, ktoré má konferencia zmluvných strán prijať, predstavujú akty s právnymi účinkami. Pripravované akty budú podľa medzinárodného práva záväzné v súlade s článkom XI Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov.

               Pripravovanými aktmi sa nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec dohovoru.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka je len vedľajšia, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo zložka.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah pripravovaných aktov sa týkajú oblasti životného prostredia.

               Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 192 ods. 1 ZFEÚ.

               4.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 192 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               5.Uverejnenie pripravovaného aktu

               Keďže aktmi konferencie zmluvných strán sa zmenia prílohy I a II k Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov, po ich prijatí je vhodné uverejniť ich v Úradnom vestníku Európskej únie.

               2020/0005 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na trinástom zasadnutí konferencie zmluvných strán Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (CMS), pokiaľ ide o návrhy rôznych strán na zmenu príloh k tomuto dohovoru, a o zrušení oznámenej výhrady k tomuto dohovoru

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1 v spojení s jej článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Rozhodnutím Rady 82/461/EHS z 24. júna 1982
                  4
                Únia uzavrela Dohovor o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (ďalej len „dohovor“), ktorý nadobudol platnosť 1. novembra 1983.

               (2)Podľa článku XI dohovoru sa na zasadnutí konferencie zmluvných strán môžu prijať rozhodnutia o zmene príloh k dohovoru.

               (3)Konferencia zmluvných strán má na svojom trinástom zasadnutí, ktoré sa uskutoční 15. až 22. februára 2020, prijať rozhodnutia o zmene príloh k dohovoru.

               (4)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie na konferencii zmluvných strán, keďže predmetné rozhodnutia budú pre Úniu záväzné.

               (5)Únia predložila návrhy na zahrnutie druhov Galeorhinus galeus, Tetrax tetrax a Sphyrna zygaena do prílohy II k dohovoru a druhu Tetrax tetrax do prílohy I k dohovoru, pričom pri žiadnom z týchto druhov by sa nevyžadovala žiadna zmena právnych predpisov EÚ.

               (6)Ďalšie zmluvné strany predložili návrhy týkajúce sa zahrnutia druhov Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis a Carcharhinus longimanus do prílohy I a  zahrnutia druhov Panthera onca, Ovis vignei a Sphyrna zygaena (regionálnej populácie, ktorá sa vyskytuje v Brazílii, Uruguaji, vo výhradných hospodárskych zónach Argentíny a v medzinárodných priľahlých vodách) do prílohy II.

               (7)Únia by mala podporiť svoj vlastný návrh zahrnúť do prílohy II k dohovoru celosvetovú populáciu druhu Sphyrna zygaena a uprednostniť ho pred návrhom, ktorý predložila iná strana a v ktorom sa navrhuje, aby sa do danej prílohy zahrnula iba regionálna populácia vyskytujúca sa v Brazílii, Uruguaji, vo výhradných hospodárskych zónach Argentíny a v medzinárodných priľahlých vodách.

               (8)Únia by mala podporiť všetky ostatné návrhy, pretože sú vedecky podložené, sú v súlade so záväzkom Únie v oblasti medzinárodnej spolupráce pri ochrane biodiverzity v súlade s článkom 5 Dohovoru OSN o biologickej diverzite, ako aj s rozhodnutiami prijatými konferenciou zmluvných strán uvedeného dohovoru.

               (9)EÚ nie je areálovým štátom druhov Elephas maximus indicus, Ardeotis nigriceps a Houbaropsis bengalensis bengalensis, preto by si zaradenie týchto druhov do prílohy I k dohovoru nevyžadovalo žiadnu zmenu právnych predpisov Únie.

               (10)EÚ nie je areálovým štátom druhu Ovis vignei, preto by si zaradenie tohto druhu do prílohy II k dohovoru nevyžadovalo žiadnu zmenu právnych predpisov Únie.

               (11)Druh Panthera onca sa v EÚ vyskytuje len vo Francúzskej Guyane, ktorá nepatrí do pôsobnosti smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín
                  5
               , ktorá sa uplatňuje len na európske územie členských štátov, na ktoré sa vzťahuje zmluva.  Ochrana druhov vo Francúzskej Guyane vrátane druhu Panthera onca sa preto zabezpečuje prostredníctvom vnútroštátnych právnych predpisov.  Preto by si zaradenie tohto druhu do prílohy I k dohovoru nevyžadovalo žiadnu zmenu právnych predpisov EÚ.

               (12)Vták druhu Diomedea antipodensis sa v Únii nevyskytuje. Spoločná rybárska politika Únie a regulácia rybolovu príslušnými regionálnymi organizáciami pre riadenie rybárstva poskytujú Únii vhodné nástroje slúžiace na zlepšenie riadenia ochrany tohto druhu, a preto by si jeho zaradenie do prílohy I k dohovoru nevyžadovalo žiadnu zmenu právnych predpisov Únie.

               (13)Spoločná rybárska politika Únie a regulácia rybolovu príslušnými regionálnymi organizáciami pre riadenie rybárstva poskytujú EÚ vhodné nástroje slúžiace na zlepšenie riadenia ochrany druhu Carcharhinus longimanus.  Okrem toho je lov tohto druhu a jeho ponechávanie na palube zakázané podľa nariadenia Rady č. 2019/124.  Preto by si zaradenie tohto druhu do prílohy I k dohovoru nevyžadovalo žiadnu zmenu právnych predpisov EÚ.

               (14)Lov a ponechávanie na palube druhu Cetorhinus maximus, ktorý je zahrnutý do prílohy I k dohovoru, ale v súvislosti so zahrnutím ktorého Únia v súčasnosti uplatňuje výhradu, sú podľa nariadenia Rady č. 2019/124 zakázané.  Zrušenie tejto výhrady by si preto nevyžadovalo žiadnu zmenu právnych predpisov EÚ,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie na trinástom zasadnutí konferencie zmluvných strán, je takáto:

               1.podporiť zaradenie týchto druhov do prílohy I:

               1.Tetrax tetrax

               2.Elephas maximus indicus

               3.Panthera onca

               4.Ardeotis nigriceps

               5.Houbaropsis bengalensis bengalensis

               6.Diomedea antipodensis

               7.Carcharhinus longimanus

               2.podporiť zaradenie týchto druhov do prílohy II:

               1.Tetrax tetrax

               2.Galeorhinus galeus

               3.Sphyrna zygaena (celosvetová populácia)

               4.Panthera onca

               5.Ovis vignei

               Článok 2

               Komisia v mene Únie oznámi depozitárovi zrušenie svojej výhrady týkajúcej sa zaradenia druhu Cetorhinus maximus do prílohy I k dohovoru.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie je určené Komisii.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Rozhodnutie Rady 82/461/EHS z 24. júna 1982 o uzavretí Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov, Ú. v. ES L 210, 24.6.1982, s. 10.

                     (2)

                        Uplatňuje sa od roku 2006 na základe rozhodnutia Rady z 21. februára 2006 týkajúceho sa zmeny prílohy I k Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov, prijatej na ôsmom zasadnutí konferencie zmluvných strán, na doplnenie druhu Cetorhinus maximus.

                     (3)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (4)

                        Ú. v. ES L 210, 19.7.1982, s. 10.

                     (5)

                        Ú. v. ES L 206, 22.7.1992, s. 7.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli17. 1. 2020
            COM(2020) 17 final
            2020/0007(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na šesťdesiatom treťom zasadnutí Komisie pre omamné látky, pokiaľ ide o pridanie látok do zoznamu uvedeného v tabuľke 1 Dohovoru Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia, ktorým sa stanovuje pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Komisii pre omamné látky v súvislosti s plánovaným prijatím zmien v tabuľkách Dohovoru Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami z roku 1988 na základe odporúčaní Medzinárodného úradu pre kontrolu omamných látok (ďalej len „INCB“ alebo „úrad“).

               2.Kontext návrhu

               2.1.Dohovor Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami z roku 1988

               Dohovor Organizácie Spojených národov (OSN) proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami z roku 1988 (ďalej len „dohovor“) sa zameriava na podporu spolupráce medzi zmluvnými stranami, aby sa mohli účinnejšie zaoberať rôznymi aspektmi nedovoleného obchodu s omamnými a psychotropnými látkami s medzinárodným rozmerom. Zmluvné strany pri vykonávaní svojich povinností vyplývajúcich z dohovoru prijmú potrebné opatrenia vrátane legislatívnych a administratívnych opatrení v súlade so základnými ustanoveniami svojich vnútroštátnych právnych poriadkov. Dohovor nadobudol platnosť 11. novembra 1990. Európska únia
                  1
                a jej členské štáty sú zmluvnými stranami dohovoru.

               2.2.Komisia pre omamné látky

               Komisia pre omamné látky je komisiou Hospodárskej a sociálnej rady OSN (ďalej len „rada ECOSOC“) a jej úlohy a právomoci sú okrem iného stanovené v dohovore. Je zložená z 53 členských štátov OSN, ktoré volí rada ECOSOC. Členmi Komisie
                  2
                pre omamné látky s hlasovacím právom je v súčasnosti 13 členských štátov. Únia má v Komisii pre omamné látky status pozorovateľa.

               Komisia pre omamné látky pri zohľadnení pripomienok, ktoré predložili zmluvné strany, a pripomienok a odporúčaní INCB, ktorého posúdenie je z vedeckého hľadiska rozhodujúce, ako aj pri náležitom zohľadnení všetkých ostatných relevantných faktorov môže rozhodnúť dvojtretinovou väčšinou svojich členov o zaradení látky do tabuliek dohovoru.

               2.3.Pripravovaný akt Komisie pre omamné látky

               Komisia pre omamné látky na svojom 63. zasadnutí, ktoré sa bude konať 2. až 6. marca 2020, prijme rozhodnutie o pridaní jednej látky do tabuliek dohovoru (ďalej len „pripravovaný akt“), a to konkrétne metyl-alfa-fenylacetoacetátu (MAPA).

               Účelom pripravovaného aktu je zaradiť metyl-alfa-fenylacetoacetát (MAPA) do zoznamu určených látok do tabuliek dohovoru, aby štáty museli zaviesť opatrenia na kontrolu a monitorovanie legálneho obchodu s metyl-alfa-fenylacetoacetátom (MAPA) ako základný spôsob, ako zabrániť jeho zneužitiu.

               Podľa dohovoru sa rozhodnutia Komisie pre omamné látky stávajú záväznými, pokiaľ niektorá zo zmluvných strán rade ECOSOC nepredloží v rámci uplatniteľnej lehoty rozhodnutie na preskúmanie
                  3
               . Rozhodnutia rady ECOSOC v tejto veci sú konečné. Pripravované akty sa stanú pre zmluvné strany záväznými v súlade s článkom 12 dohovoru, v ktorom sa v jeho príslušných častiach stanovuje toto:

               Každé rozhodnutie Komisie prijaté podľa tohto článku oznámi generálny tajomník všetkým štátom, iným subjektom, ktoré sú zmluvnými stranami alebo sú oprávnené stať sa zmluvnými stranami tohto dohovoru, a úradu. Takéto rozhodnutie nadobudne plnú účinnosť pre každú zmluvnú stranu sto osemdesiat dní odo dňa takéhoto oznámenia.

               Rozhodnutia Komisie prijaté podľa tohto článku podliehajú preskúmaniu Rady na žiadosť ktorejkoľvek zmluvnej strany podanú do sto osemdesiatich dní odo dňa oznámenia rozhodnutia. Žiadosť o preskúmanie sa zašle generálnemu tajomníkovi spolu so všetkými príslušnými informáciami, na ktorých je založená žiadosť o preskúmanie.

               Generálny tajomník zašle kópie žiadosti o preskúmanie a príslušné informácie Komisii, úradu a všetkým zmluvným stranám a vyzve ich, aby do deväťdesiatich dní predložili svoje pripomienky. Všetky prijaté pripomienky sa predložia Rade na posúdenie.

               Rada môže rozhodnutie Komisie potvrdiť alebo zvrátiť. Oznámenie o rozhodnutí Rady sa zašle všetkým štátom a ostatným subjektom, ktoré sú zmluvnými stranami alebo sú oprávnené stať sa zmluvnými stranami tohto dohovoru, Komisii a úradu.

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               Komisia bola 15. novembra 2019 informovaná, že INCB odporúča, aby sa do tabuľky I dohovoru pridala jedna látka, a to konkrétne metyl-alfa-fenylacetoacetát (MAPA).

               Podľa hodnotenia INCB sa metyl-alfa-fenylacetoacetát (MAPA) často používa na nedovolenú výrobu amfetamínu a metamfetamínu. Existujú dôkazy, že objem a rozsah nedovolenej výroby týchto omamných a psychotropných látok spôsobuje vážne problémy týkajúce sa verejného zdravia alebo sociálne problémy, čo odôvodňuje umiestnenie tejto látky pod medzinárodnú kontrolu. Okrem toho neexistuje žiadne oprávnené používanie metyl-alfa-fenylacetoacetátu (MAPA), s výnimkou malých množstiev na výskum, vývoj a laboratórnu analýzu.

               Nelegálna výroba amfetamínu a metamfetamínu je v Únii vážnym problémom. Tieto nelegálne vyrábané omamné a psychotropné látky spôsobujú v Únii značné problémy týkajúce sa verejného zdravia a sociálne problémy. Organizované zločinecké skupiny v Únii navyše nelegálne vyvážajú tieto omamné a psychotropné látky do tretích krajín.

               Je potrebné poznamenať, že Komisia v súčasnosti súbežne pripravuje delegované nariadenie, ktorým sa viacero látok vrátane metyl-alfa-fenylacetoacetátu (MAPA), pridáva do prílohy 1 k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 z 11. februára 2004 o prekurzoroch drog a do prílohy k nariadeniu Rady (ES) č. 111/2005 z 22. decembra 2004, ktorým sa stanovujú pravidlá sledovania obchodu s drogovými prekurzormi medzi Úniou a tretími krajinami, v nadväznosti na rokovania v rámci skupiny odborníkov EÚ na drogové prekurzory v máji 2019.
                  4

               Členské štáty Únie by preto mali vyjadriť pozíciu v Komisii pre omamné látky v prospech pridania metyl-alfa-fenylacetoacetátu (MAPA) do tabuľky I dohovoru.

               Zmeny tabuliek dohovoru majú priamy vplyv na rozsah uplatňovania práva Únie v oblasti kontroly drogových prekurzorov, keďže látky pridané do tabuliek dohovoru sa musia začleniť do práva Únie. Komisia bola poverená prijať delegované akty na zabezpečenie tohto začlenenia.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody“.

               Článok 218 ods. 9 ZFEÚ sa uplatňuje bez ohľadu na to, či je Únia členom predmetného orgánu alebo zmluvnou stranou dohody
                  5
               .

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                  6
               .

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Komisia pre omamné látky je orgán zriadený dohodou, konkrétne Dohovorom Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami.

               Akt, ktorý má Komisia pre omamné látky prijať, predstavuje akt s právnymi účinkami. Pripravovaný akt bude podľa medzinárodného práva záväzný v súlade s článkom 12 Dohovoru Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami. Pripravovaný akt má právne účinky a môže rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy EÚ, konkrétne: nariadenie Rady (ES) č. 111/2005 z 22. decembra 2004, ktorým sa stanovujú pravidlá sledovania obchodu s drogovými prekurzormi medzi Úniou a tretími krajinami a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 z 11. februára 2004 o prekurzoroch drog. Dôvodom je skutočnosť, že zmeny tabuliek dohovoru majú priamy vplyv na rozsah uplatňovania práva Únie v oblasti kontroly drogových prekurzorov, keďže látky pridané do tabuliek dohovoru sa musia začleniť do práva Únie.

               Pripravovaný akt nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec danej dohody.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka je len vedľajšia, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo zložka.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah pripravovaného aktu sa týkajú spoločnej obchodnej politiky.

               Preto je hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia článok 207 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

               4.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 207 v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               5.Uverejnenie pripravovaného aktu

               Keďže aktom Komisie o omamných látkach sa zmenia tabuľky Dohovoru Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami, je vhodné ho po jeho prijatí uverejniť v Úradnom vestníku Európskej únie.

               2020/0007 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na šesťdesiatom treťom zasadnutí Komisie pre omamné látky, pokiaľ ide o pridanie látok do zoznamu uvedeného v tabuľke 1 Dohovoru Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 207 v spojení s jej článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Dohovor Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami z roku 1988 (ďalej len „dohovor“) nadobudol platnosť 11. novembra 1990 a bol uzatvorený v mene Európskeho hospodárskeho spoločenstva rozhodnutím Rady 90/611/EHS
                  7
               . .

               (2)Podľa článku 12 ods. 2 až 7 dohovoru možno do tabuliek dohovoru, v ktorých sa uvádza zoznam drogových prekurzorov, pridávať látky.

               (3)Komisia pre omamné látky by počas šesťdesiateho tretieho zasadnutia v dňoch 2. až 6. marca 2020 vo Viedni mala prijať rozhodnutie o pridaní jednej novej látky do tabuliek dohovoru.

               (4)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má v mene Únie zaujať v Komisii pre omamné látky, keďže uvedené rozhodnutie bude záväzné pre Úniu a môže rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah práva Únie, konkrétne nariadenia Rady (ES) č. 111/2005 z 22. decembra 2004, ktorým sa stanovujú pravidlá sledovania obchodu s drogovými prekurzormi medzi Úniou a tretími krajinami
                  8
               , a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 z 11. februára 2004 o prekurzoroch drog
                  9
               .

               (5)Podľa hodnotenia Medzinárodného úradu pre kontrolu omamných látok sa metyl-alfa-fenylacetoacetát (MAPA) často používa na nedovolenú výrobu amfetamínu a metamfetamínu. Existujú dôkazy, že objem a rozsah nedovolenej výroby týchto omamných a psychotropných látok spôsobuje vážne problémy týkajúce sa verejného zdravia alebo sociálne problémy, čo odôvodňuje umiestnenie týchto látok pod medzinárodnú kontrolu. Nelegálna výroba amfetamínu a metamfetamínu spôsobuje v Únii značné problémy týkajúce sa verejného zdravia a sociálne problémy. Prípady súvisiace s obchodovaním s metyl-alfa-fenylacetoacetátom (MAPA) sa objavujú s rastúcou mierou a frekvenciou výskytu a organizované zločinecké skupiny v Únii nezákonne vyvážajú amfetamín a metamfetamín aj do tretích krajín.

               (6)Pozíciu Únie vyjadria členské štáty Únie, ktoré sú členmi Komisie pre omamné látky,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie na šesťdesiatom treťom zasadnutí Komisie pre omamné látky, je takáto:

               – metyl-alfa-fenylacetoacetát (MAPA) sa má zahrnúť do tabuľky I dohovoru.

               Článok 2

               Pozíciu uvedenú v článku 1 vyjadria členské štáty Únie, ktoré sú členmi Komisie pre omamné látky.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie je určené členským štátom.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Rozhodnutie Rady z 22. októbra 1990 o uzatvorení v mene Európskeho hospodárskeho spoločenstva Dohovoru Organizácie Spojených národov proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami (Ú. v. ES L 326, 24.11.1990, s. 56).

                     (2)

                        Belgicko, Česká republika, Francúzsko, Holandsko, Chorvátsko, Maďarsko, Nemecko, Poľsko, Rakúsko, Spojené kráľovstvo, Španielsko, Švédsko a Taliansko. Členstvo Spojeného kráľovstva v EÚ sa zmení v dôsledku žiadosti Spojeného kráľovstva o vystúpenie z EÚ.

                     (3)

                        Článok 12 ods. 7 Dohovoru OSN z roku 1988.

                     (4)

                        Nariadenie Rady (ES) č. 111/2005 z 22. decembra 2004, ktorým sa stanovujú pravidlá sledovania obchodu s drogovými prekurzormi medzi Úniou a tretími krajinami (Ú. v. EÚ L 22, 26.1.2005, s. 1) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 z 11. februára 2004 o prekurzoroch drog (Ú. v. EÚ L 47, 18.2.2004, s. 1).

                     (5)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (6)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (7)

                        Ú. v. ES L 326, 24.11.1990, s. 56.

                     (8)

                        Ú. v. EÚ L 22, 26.1.2005, s. 1.

                     (9)

                        Ú. v. EÚ L 47, 18.2.2004, s. 1.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli17. 1. 2020
            COM(2020) 28 final
            2020/0012(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY,
            ktorým sa mení rozhodnutie (EÚ) 2019/274 o podpise, v mene Európskej únie a Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu
            (Text s významom pre EHP)

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

                  Spojené kráľovstvo 29. marca 2017 oznámilo v súlade s článkom 50 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ) Európskej rade svoj úmysel vystúpiť z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu. V súlade s uvedeným ustanovením Európska únia dojednala so Spojeným kráľovstvom dohodu, ktorou sa ustanovujú podmienky jeho vystúpenia (ďalej len „dohoda o vystúpení“), pričom sa zohľadnil rámec jeho budúceho vzťahu s Úniou.

                  Rada 11. januára 2019 prijala rozhodnutie (EÚ) 2019/274, ktorým sa schvaľuje podpis dohody o vystúpení
                     1
                  , a návrh rozhodnutia Rady o uzavretí dohody o vystúpení postúpila Európskemu parlamentu na udelenie súhlasu.

               Vláda Spojeného kráľovstva však nezískala potrebnú podporu svojho parlamentu, aby mohla pristúpiť k podpisu a ratifikácii dohody o vystúpení, a požiadala Európsku radu o predĺženie lehoty stanovenej v článku 50 ods. 3 ZEÚ. Európska rada pôvodne udelila predĺženie do 12. apríla 2019
                  2
               . Uvedená lehota bola ďalej predĺžená do 31. októbra 2019
                  3
                a potom do 31. januára 2020
                  4
               .

               V článku 185 treťom odseku dohody o vystúpení sa stanovuje, že pri vykonaní písomného oznámenia o dokončení potrebných vnútorných postupov môže Únia vo vzťahu k akémukoľvek členskému štátu, ktorý uviedol dôvody súvisiace so základnými zásadami vnútroštátneho práva tohto členského štátu, vyhlásiť, že vykonávajúce súdne orgány tohto členského štátu môžu počas prechodného obdobia nad rámec dôvodov pre nevykonanie európskeho zatykača uvedených v rámcovom rozhodnutí Rady 2002/584/SVV
                  5
                odmietnuť vydať jeho štátnych príslušníkov Spojenému kráľovstvu na základe európskeho zatykača. V článku 4 rozhodnutia (EÚ) 2019/274 sa stanovuje, že tie členské štáty, ktoré chcú využiť možnosť uvedenú v článku 185 druhom odseku dohody, o tom informujú Komisiu a Generálny sekretariát Rady pred 15. februárom 2019
                  6
               .

               Vzhľadom na viaceré predĺženia lehoty podľa článku 50 ods. 3 ZEÚ je preto vhodné stanoviť novú lehotu, v rámci ktorej by mali členské štáty, ktoré chcú využiť túto možnosť, informovať o tom Komisiu a Generálny sekretariát Rady.

                  Rozhodnutie (EÚ) 2019/274 o podpise dohody o vystúpení preto treba zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.

               2020/0012 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY,

               ktorým sa mení rozhodnutie (EÚ) 2019/274 o podpise, v mene Európskej únie a Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu

               (Text s významom pre EHP)

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 50,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Rada 11. januára 2019 prijala rozhodnutie (EÚ) 2019/274
                  7
                o podpise dohody o vystúpení.

               (2)Európska rada po dohode so Spojeným kráľovstvom rozhodnutím (EÚ) 2019/476
                  8
                pôvodne predĺžila lehotu na základe článku 50 ods. 3 ZEÚ do 12. apríla 2019. Táto lehota bolo ďalej predĺžená do 31. októbra 2019 na základe rozhodnutia Rady (EÚ) 2019/584
                  9
                prijatého po dohode so Spojeným kráľovstvom a potom do 31. januára 2020 na základe rozhodnutia Európskej rady (EÚ) 2019/1810
                  10
                prijatého po dohode so Spojeným kráľovstvom.

               (3)V článku 185 treťom odseku dohody o vystúpení v znení úprav
                  11
                sa stanovuje, že pri vykonaní písomného oznámenia o dokončení potrebných vnútorných postupov môže Únia vo vzťahu k akémukoľvek členskému štátu, ktorý uviedol dôvody súvisiace so základnými zásadami vnútroštátneho práva tohto členského štátu, vyhlásiť, že vykonávajúce súdne orgány tohto členského štátu môžu počas prechodného obdobia nad rámec dôvodov pre nevykonanie európskeho zatykača uvedených v rámcovom rozhodnutí Rady 2002/584/SVV
                  12
                odmietnuť vydať jeho štátnych príslušníkov Spojenému kráľovstvu na základe európskeho zatykača. Podľa článku 4 rozhodnutia (EÚ) 2019/274 tie členské štáty, ktoré chcú využiť možnosť uvedenú v článku 185 treťom odseku dohody, o tom informujú Komisiu a Generálny sekretariát Rady pred 15. februárom 2019.

               (4)Vzhľadom na viaceré predĺženia lehoty podľa článku 50 ods. 3 ZEÚ je vhodné zmeniť rozhodnutie (EÚ) 2019/274 s cieľom stanoviť novú lehotu, v rámci ktorej by členské štáty, ktoré chcú využiť možnosť uvedenú v treťom odseku článku 185, mali o tom informovať Komisiu a Generálny sekretariát Rady. Pri tejto príležitosti je vhodné upraviť odkaz na príslušný odsek článku 185 dohody o vystúpení.

               (5)Rozhodnutie (EÚ) 2019/274 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.

               (6)Ako sa stanovuje v článku 50 ods. 4 ZEÚ, Spojené kráľovstvo sa nezúčastnilo na rokovaniach Rady o tomto rozhodnutí, ani na jeho prijatí,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Článok 4 rozhodnutia (EÚ) 2019/274 sa nahrádza takto:

               „Článok 4

               Tie členské štáty, ktoré chcú využiť možnosť uvedenú v článku 185 treťom odseku dohody, o tom informujú Komisiu a Generálny sekretariát Rady pred 28. januárom 2020.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Rozhodnutie Rady (EÚ) 2019/274 z 11. januára 2019 o podpise, v mene Európskej únie a Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (Ú. v. EÚ L 47 I, 19.2.2019, s. 1). Znenie dohody o vystúpení pripojené k rozhodnutiu (EÚ) 2019/274 sa uverejnilo v Ú. v. EÚ C 66 I, 19.2.2019, s. 1.

                     (2)

                        Rozhodnutie Európskej rady (EÚ) 2019/476 prijaté po dohode so Spojeným kráľovstvom z 22. marca 2019, ktorým sa predlžuje lehota podľa článku 50 ods. 3 Zmluvy o EÚ (Ú. v. EÚ L 80 I, 22.3.2019, s. 1).

                     (3)

                        Rozhodnutie Európskej rady (EÚ) 2019/584 prijaté po dohode so Spojeným kráľovstvom z 11. apríla 2019, ktorým sa predlžuje lehota podľa článku 50 ods. 3 Zmluvy o EÚ (Ú. v. EÚ L 101, 11.4.2019, s. 1).

                     (4)

                        Rozhodnutie Európskej rady (EÚ) 2019/1810 prijaté po dohode so Spojeným kráľovstvom z 29. októbra 2019, ktorým sa predlžuje lehota podľa článku 50 ods. 3 ZEÚ (Ú. v. EÚ L 278 I, 30.10.2019, s. 1).

                     (5)

                        Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 18.7.2002, s. 1).

                     (6)

                        Rozhodnutie (EÚ) 2019/274 sa odvoláva na druhý odsek článku 185 dohody o vystúpení, ako bolo uverejnené v Ú. v. EÚ C 66 I, 19.2.2019, s. 1. V upravenej dohode o vystúpení, uverejnenej v Ú. v. EÚ C 384 I, 12.11.2019, s. 1, sa však druhý odsek stal tretím odsekom.

                     (7)

                        Rozhodnutie Rady (EÚ) 2019/274 z 11. januára 2019 o podpise, v mene Európskej únie a Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, Dohody o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (Ú. v. EÚ L 47 I, 19.2.2019, s. 1).

                     (8)

                        Rozhodnutie Európskej rady (EÚ) 2019/476 prijaté po dohode so Spojeným kráľovstvom z 22. marca 2019, ktorým sa predlžuje lehota podľa článku 50 ods. 3 Zmluvy o EÚ (Ú. v. EÚ L 80 I, 22.3.2019, s. 1).

                     (9)

                        Rozhodnutie Európskej rady (EÚ) 2019/584 prijaté po dohode so Spojeným kráľovstvom z 11. apríla 2019, ktorým sa predlžuje lehota podľa článku 50 ods. 3 Zmluvy o EÚ (Ú. v. EÚ L 101, 11.4.2019, s. 1).

                     (10)

                        Rozhodnutie Európskej rady (EÚ) 2019/1810 prijaté po dohode so Spojeným kráľovstvom z 29. októbra 2019, ktorým sa predlžuje lehota podľa článku 50 ods. 3 Zmluvy o EÚ (Ú. v. EÚ L 278 I, 30.10.2019, s. 1).

                     (11)

                        Upravené znenie dohody o vystúpení sa uverejnilo v Ú. v. EÚ C 384 I, 12.11.2019, s. 1.

                     (12)

                        Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 18.7.2002, s. 1).