               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli6. 7. 2018
            COM(2018) 530 final
            2018/0279(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY,
            ktorým sa Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko oprávňujú prijať v záujme Európskej únie pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               •Dôvody a ciele návrhu

                  Cieľom Haagskeho dohovoru z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí (ďalej aj „dohovor z roku 1980“), ktorý doteraz ratifikovalo 98 krajín vrátane všetkých členských štátov EÚ, je obnoviť pôvodný stav bezodkladným vrátením neoprávnene premiestnených alebo zadržiavaných detí prostredníctvom systému spolupráce medzi ústrednými orgánmi určenými zmluvnými stranami.

                  Keďže predchádzanie únosom detí je podstatnou súčasťou politiky EÚ zameranej na podporu práv dieťaťa, Európska únia aktívne pôsobí na medzinárodnej úrovni s cieľom zlepšiť uplatňovanie dohovoru z roku 1980 a nabáda tretie štáty, aby k nemu pristúpili.

                  Bielorusko uložilo dokument o pristúpení k dohovoru z roku 1980 dňa 12. januára 1998. Dohovor nadobudol v Bielorusku platnosť 1 apríla 1998.

                  Dohovor z roku 1980 je už v platnosti medzi Bieloruskom a 24 členskými štátmi EÚ. Len Dánsko, Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko ešte neprijali pristúpenie Bieloruska k dohovoru.

                  Uzbekistan uložil dokument o pristúpení k dohovoru z roku 1980 dňa 31. mája 1999. Dohovor nadobudol v Uzbekistane platnosť 1. augusta 1999.

                  Dohovor z roku 1980 je už v platnosti medzi Uzbekistanom a 24 členskými štátmi EÚ. Len Dánsko, Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko ešte neprijali pristúpenie Uzbekistanu k dohovoru.

                  Podľa článku 38 ods. 4 dohovoru z roku 1980 sa dohovor uplatňuje medzi pristupujúcou krajinou a zmluvnými štátmi, ktoré vyhlásia, že pristúpenie prijali.

                  Skutočnosť, že EÚ má výlučnú právomoc vo veci prijatia pristúpenia tretieho štátu k dohovoru z roku 1980, potvrdil Súdny dvor Európskej únie, ktorý rozhodoval na základe iniciatívy Komisie.

                  Súdny dvor Európskej únie vo svojom stanovisku 1/13 zo 14. októbra 2014 uviedol, že prijatie pristúpenia tretieho štátu k Haagskemu dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí patrí do výlučnej právomoci Únie.

                  Súdny dvor trval na potrebe jednotnosti na úrovni EÚ, aby sa zabránilo premenlivej geometrii (géométrie variable) medzi členskými štátmi.

                  Keďže problematika medzinárodných únosov detí patrí do výlučnej vonkajšej právomoci Európskej únie, rozhodnutie o prípadnom prijatí pristúpenia Bieloruska a Uzbekistanu sa musí prijať formou rozhodnutia Rady na úrovni EÚ. Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko by preto mali v záujme Európskej únie urobiť vyhlásenie o prijatí pristúpenia Bieloruska a Uzbekistanu.

                  Prijatím Luxemburskom, Rakúskom a Rumunskom by sa dohovor z roku 1980 mal stať uplatniteľným medzi Bieloruskom, Uzbekistanom a všetkými členskými štátmi EÚ s výnimkou Dánska.

               •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky

                  Pokiaľ ide o únosy detí rodičmi, Haagsky dohovor z roku 1980 je medzinárodným ekvivalentom nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 (známeho ako nariadenie Brusel IIa), ktoré predstavuje základný kameň justičnej spolupráce EÚ v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností.

                  Jedným z hlavných cieľov nariadenia je zabrániť únosom detí medzi členskými štátmi stanovením postupov na zabezpečenie bezodkladného návratu dieťaťa do členského štátu, v ktorom má dieťa obvyklý pobyt. Nariadenie Brusel IIa na tento účel zahŕňa vo svojom článku 11 postup stanovený v Haagskom dohovore z roku 1980 a dopĺňa ho o objasnenie niektorých jeho aspektov, najmä vypočutie maloletého dieťaťa, časovú lehotu na vydanie rozhodnutia po podaní žiadosti o návrat a dôvody pre nenavrátenie dieťaťa. Zavádzajú sa v ňom aj ustanovenia, ktorými sa upravujú protichodné príkazy o vrátení alebo nevrátení dieťaťa vydané v rôznych členských štátoch.

                  Európska únia na medzinárodnej úrovni podporuje pristúpenie tretích štátov k dohovoru z roku 1980, aby sa jej členské štáty mohli spoliehať na spoločný právny rámec na riešenie prípadov medzinárodných únosov detí.

                  V období od júna 2015 do decembra 2017 bolo prijatých už 14 rozhodnutí Rady s cieľom prijať pristúpenie 20 tretích krajín (Albánska, Andorry, Arménska, Bahám, Čile, Gruzínska, Islandu, Južnej Afriky, Kazachstanu, Kolumbie, Kórejskej republiky, Maroka, Panamy, Peru, Ruskej federácie, Salvádoru, San Marína, Seychel, Singapuru a Uruguaja) k Haagskemu dohovoru z roku 1980 o medzinárodných únosoch detí.
                     1

               •Súlad s ostatnými politikami Únie

                  Tento návrh je zjavne spojený so všeobecným cieľom ochrany práv dieťaťa zakotveným v článku 3 Zmluvy o Európskej únii. Systém Haagskeho dohovoru z roku 1980 má za cieľ chrániť dieťa pred škodlivými vplyvmi únosu jedným z rodičov a zabezpečiť, aby dieťa mohlo udržiavať styk s oboma rodičmi, napríklad zabezpečením účinného výkonu práva styku.

                  Za zmienku stojí aj prepojenie s podporou využívania mediácie pri riešení cezhraničných rodinných sporov. Smernica o určitých aspektoch mediácie v občianskych a obchodných veciach
                     2
                   sa takisto uplatňuje na rodinné právo v rámci spoločného európskeho justičného priestoru. Haagsky dohovor z roku 1980 takisto podporuje zmierlivé riešenie rodinných sporov. Jedna z príručiek osvedčených postupov podľa Haagskeho dohovoru z roku 1980, ktoré uverejnila Haagska konferencia medzinárodného práva súkromného, je venovaná používaniu mediácie pri riešení medzinárodných rodinných sporov týkajúcich sa detí, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti dohovoru. Na podnet Európskej komisie bola daná príručka preložená okrem anglického a francúzskeho jazyka do všetkých jazykov EÚ, ako aj do arabského jazyka, s cieľom podporiť dialóg so štátmi, ktoré ešte neratifikovali dohovor, a pomôcť hľadať konkrétne spôsoby riešenia problémov spôsobovaných medzinárodnými únosmi detí vo vzťahoch s krajinami, ktoré dohovor neratifikovali
                     3
                  .

               2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právny základ

                  Vzhľadom na skutočnosť, že rozhodnutie sa týka medzinárodnej dohody, uplatniteľným právnym základom je článok 218 Zmluvy o fungovaní Európskej únie spolu s článkom 81 ods. 3. Rada sa uznáša jednomyseľne po konzultácii s Európskym parlamentom.

                  Írsko a Spojené kráľovstvo sú viazané nariadením (ES) č. 2201/2003, a preto sa zúčastňujú na prijatí a uplatňovaní tohto rozhodnutia.

                  V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

               •Proporcionalita

                  Tento návrh je vypracovaný v súlade s už prijatými rozhodnutiami Rady týkajúcimi sa tej istej témy a nepresahuje rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľa súdržnej činnosti EÚ v oblasti medzinárodných únosov detí tým, že sa zabezpečí, aby Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko v danej lehote prijali pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z roku 1980.

               3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

               •Konzultácie so zainteresovanými stranami

                  Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko, s ktorými Komisia diskutovala o ich ochote prijať pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu k dohovoru z roku 1980, zaujali kladné stanovisko.

                  Z diskusií vedených na stretnutí expertov 18. apríla 2018 vyplynulo, že v tejto fáze neexistujú žiadne námietky zo strany členských štátov proti prijatiu pristúpenia Bieloruska a Uzbekistanu k dohovoru z roku 1980 Luxemburskom, Rakúskom a Rumunskom.

               •Získavanie a využívanie expertízy

                  Keďže dohovor je už platný medzi Bieloruskom, Uzbekistanom a 24 členskými štátmi, Komisia a experti členských štátov zastávali názor, že v takýchto prípadoch nie je potrebné osobitné posúdenie situácie dotknutých tretích krajín.

               •Posúdenie vplyvu

                  V súvislosti so 14 rozhodnutiami Rady prijatými v rokoch 2015 až 2017 týkajúcimi sa pristúpenia niekoľkých tretích štátov k Haagskemu dohovoru z roku 1980 sa vzhľadom na povahu tohto legislatívneho aktu nevykonalo žiadne osobitné posúdenie vplyvu. V každom prípade sa osobitné posúdenie situácie Bieloruska a Uzbekistanu považovalo za nadbytočné vzhľadom na skutočnosť, že dohovor je už v platnosti s 24 členskými štátmi EÚ, ako aj na ochotu Luxemburska, Rakúska a Rumunska prijať pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu.

               4.VPLYV NA ROZPOČET

                  Navrhované rozhodnutie nemá žiaden vplyv na rozpočet.

               5.ĎALŠIE PRVKY

               •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ

                  Keďže sa návrh týka len oprávnenia Luxemburska, Rakúska a Rumunska prijať pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu k dohovoru z roku 1980, monitorovanie jeho vykonávania sa obmedzuje na dodržanie znenia vyhlásenia Luxemburskom, Rakúskom a Rumunskom a na dodržanie lehoty na jeho uloženie a oznámenie o uložení vyhlásenia Komisii, ako sa stanovuje v rozhodnutí Rady.

               2018/0279 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY,

               ktorým sa Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko oprávňujú prijať v záujme Európskej únie pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 81 ods. 3 v spojení s článkom 218 ods. 6 písm. b),

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu
                  4
               ,

               keďže:

               (1)Európska únia si stanovila za jeden zo svojich cieľov presadzovanie ochrany práv dieťaťa, ako sa uvádza v článku 3 Zmluvy o Európskej únii. Opatrenia na ochranu detí pred neoprávneným premiestnením alebo zadržiavaním sú zásadnou súčasťou tejto politiky.

               (2)Rada prijala nariadenie (ES) č. 2201/2003
                  5
                (ďalej len „nariadenie Brusel IIa“), ktorého cieľom je chrániť deti pred škodlivými účinkami neoprávneného premiestnenia alebo zadržiavania a stanoviť postupy na zabezpečenie ich bezodkladného návratu do štátu ich obvyklého pobytu, ako aj zabezpečiť pre ne ochranu práv styku a opatrovníckych práv.

               (3)Nariadením Brusel IIa sa dopĺňa a posilňuje Haagsky dohovor z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí (ďalej aj „Haagsky dohovor z roku 1980“), ktorým sa na medzinárodnej úrovni stanovuje systém povinností a spolupráce medzi zmluvnými štátmi a medzi ústrednými orgánmi a ktorý má za cieľ zabezpečiť bezodkladný návrat neoprávnene premiestnených alebo zadržiavaných detí.

               (4)Všetky členské štáty Únie sú zmluvnými stranami Haagskeho dohovoru z roku 1980.

               (5)Únia nabáda aj tretie štáty, aby pristúpili k Haagskemu dohovoru z roku 1980, a podporuje správne vykonávanie Haagskeho dohovoru z roku 1980 okrem iného spoločnou účasťou s členskými štátmi v osobitných výboroch, ktoré pravidelne zvoláva Haagska konferencia medzinárodného práva súkromného.

               (6)Spoločný právny rámec platný vo vzťahu medzi členskými štátmi Únie a tretími štátmi by mohol byť najlepším riešením citlivých prípadov medzinárodných únosov detí.

               (7)V Haagskom dohovore z roku 1980 sa stanovuje, že sa uplatňuje medzi pristupujúcim štátom a zmluvnými štátmi, ktoré vyhlásili, že toto pristúpenie prijali.

               (8)Haagsky dohovor z roku 1980 neumožňuje organizáciám regionálnej hospodárskej integrácie, akou je Únia, stať sa jeho zmluvnou stranou. Únia preto nemôže pristúpiť k uvedenému dohovoru a ani uložiť vyhlásenie o prijatí pristupujúceho štátu.

               (9)Na základe stanoviska Súdneho dvora Európskej únie 1/13 patria vyhlásenia o prijatí podľa Haagskeho dohovoru z roku 1980 do výlučnej vonkajšej právomoci Únie.

               (10)Bielorusko uložilo svoju listinu o pristúpení k dohovoru z roku 1980 dňa 12. januára 1998. Dohovor nadobudol pre Bielorusko platnosť 1 apríla 1998.

               (11)Všetky dotknuté členské štáty s výnimkou Dánska, Luxemburska, Rakúska a Rumunska už pristúpenie Bieloruska k Haagskemu dohovoru z roku 1980 prijali. Bielorusko už prijalo pristúpenie Bulharska, Estónska, Lotyšska, Litvy a Malty k Haagskemu dohovoru z roku 1980. Posúdenie situácie v Bielorusku viedlo k záveru, že Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko sú v pozícii, aby prijali v záujme Únie pristúpenie Bieloruska v súlade s podmienkami Haagskeho dohovoru z roku 1980.

               (12)Uzbekistan uložil svoju listinu o pristúpení k Haagskemu dohovoru z roku 1980 dňa 31. mája 1999. Dohovor nadobudol pre Uzbekistan platnosť 1. augusta 1999.

               (13)Všetky členské štáty s výnimkou Dánska, Luxemburska, Rakúska a Rumunska už pristúpenie Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z roku 1980 prijali. Uzbekistan už prijal pristúpenie Bulharska, Estónska, Lotyšska, Litvy a Malty k Haagskemu dohovoru z roku 1980. Posúdenie situácie v Uzbekistane viedlo k záveru, že Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko sú v pozícii, aby prijali v záujme Únie pristúpenie Bieloruska v súlade s podmienkami Haagskeho dohovoru z roku 1980.

               (14)Preto by sa Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko mali oprávniť, aby v záujme Únie uložili svoje vyhlásenie o prijatí pristúpenia Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z roku 1980 v súlade s podmienkami stanovenými v tomto rozhodnutí. Ostatné členské štáty Únie, ktoré už pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z roku 1980 prijali, by nemali uložiť nové vyhlásenia o prijatí, keďže existujúce vyhlásenia zostávajú podľa medzinárodného práva verejného v platnosti.

               (15)Írsko a Spojené kráľovstvo sú viazané nariadením Brusel IIa, a preto sa zúčastňujú na prijatí a uplatňovaní tohto rozhodnutia.

               (16)V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               1.
                     Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko sa týmto oprávňujú v záujme Únie prijať pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí („Haagsky dohovor z roku 1980“).

               2.
                     Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko uložia najneskôr do … [dvanásť mesiacov odo dňa prijatia tohto rozhodnutia] vyhlásenie o prijatí v záujme Únie pristúpenia Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z roku 1980 v tomto znení:

               „[ČLENSKÝ ŠTÁT – úplný názov] vyhlasuje, že prijíma pristúpenie Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí v súlade s rozhodnutím Rady (EÚ) 2018/…“.

               3.
                     Luxembursko, Rakúsko a Rumunsko informujú Radu a Komisiu o uložení svojich vyhlásení o prijatí pristúpenia Bieloruska a Uzbekistanu k Haagskemu dohovoru z roku 1980 a oznámia Komisii znenie uvedených vyhlásení do dvoch mesiacov od ich uloženia.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho oznámenia.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie je určené Luxembursku, Rakúsku a Rumunsku.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Bolo už prijatých 14 rozhodnutí Rady, ktorými sa členské štáty oprávňujú, aby prijali pristúpenie k Haagskemu dohovoru z roku 1980, pokiaľ ide o Andorru [rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1023 prijaté 15. júna 2015]; Seychely [rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/2354 prijaté 10. decembra 2015]; Rusko [rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/2355 prijaté 10. decembra 2015]; Albánsko [rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/2356 prijaté 10. decembra 2015]; Singapur [rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1024 prijaté 15. júna 2015]; Maroko [rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/2357 prijaté 10. decembra 2015]; Arménsko [rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/2358 prijaté 10. decembra 2015]; Kórejskú republiku [rozhodnutie Rady (EÚ) 2016/2313 prijaté 8. decembra 2016], Kazachstan [rozhodnutie Rady (EÚ) 2016/2311 prijaté 8. 12. 2016], Peru [rozhodnutie Rady (EÚ) 2016/2312 prijaté 8. 12. 2016]; Gruzínsko a Južnú Afriku [rozhodnutie Rady (EÚ) 2017/2462 z 18. decembra 2017]; Čile, Island a Bahamy [rozhodnutie Rady (EÚ) 2017/2424 z 18. decembra 2017]; Panamu, Uruguaj, Kolumbiu a Salvádor [rozhodnutie Rady (EÚ) 2017/2464 z 18. decembra 2017]; San Maríno [rozhodnutie Rady (EÚ) 2017/2463 z 18. decembra 2017].

                     (2)

                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/52/ES z 21. mája 2008 o určitých aspektoch mediácie v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. EÚ L 136, 24.5.2008, s. 3).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3
                  .

                     (4)

                        Ú. v. EÚ C , , p. .

                     (5)

                        Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 (Ú. v. EÚ L 338, 23.12.2003, s. 1).


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli8. 8. 2018
            COM(2018) 576 final
            2018/0305(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v spoločnom výbore EÚ – CTC zriadenom Dohovorom o zjednodušení formalít pri preprave tovaru z 20. mája 1987 a v spoločnom výbore EÚ – CTC zriadenom Dohovorom o spoločnom tranzitnom režime z 20. mája 1987, pokiaľ ide o vyzvanie Spojeného kráľovstva na pristúpenie k uvedeným dohovorom

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.PREDMET NÁVRHU

                  Tento návrh sa týka rozhodnutia, ktorým sa určuje pozícia, ktorá sa má prijať v mene Únie v rámci spoločného výboru EÚ – CTC
                     11 zriadeného Dohovorom o zjednodušení formalít pri preprave tovaru z 20. mája 1987 a spoločného výboru EÚ – CTC zriadeného Dohovorom o spoločnom tranzitnom režime z 20. mája 1987 (ďalej len „spoločné výbory“) v súvislosti s plánovaným prijatím rozhodnutí jednotlivých spoločných výborov, pokiaľ ide o vyzvanie Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska (ďalej len „Spojené kráľovstvo“) na pristúpenie k Dohovoru o zjednodušení formalít pri preprave tovaru a k Dohovoru o spoločnom tranzitnom režime (ďalej len „dohovory“).

               2.KONTEXT NÁVRHU

               2.1. Dohovory

                  Cieľom dohovorov je uľahčiť prepravu tovaru medzi Európskou úniou a ostatnými krajinami, ktoré sú zmluvnými stranami dohovorov. Nadobudli platnosť 1. januára 1988.

                  Európska únia je zmluvnou stranou dohovorov.

                  Krajiny, ktoré sú zmluvnými stranami dohovorov, ale nie sú členmi Únie, sa v dohovoroch označujú ako krajiny spoločného tranzitného režimu.

               2.2. Spoločné výbory

                  Úlohou spoločných výborov je spravovať dohovory a zabezpečiť ich riadne vykonávanie. Spoločné výbory vyzývajú tretie krajiny na pristúpenie k dohovorom vo svojich rozhodnutiach.

                  Rozhodnutia spoločných výborov prijímajú zmluvné strany na základe vzájomného dohovoru.

               2.3. •Pripravované akty spoločných výborov

               •Výber nástroja

                  V oznámení Európskej komisie Európskemu parlamentu a Rade z roku 2001 o stratégii príprav na pristúpenie kandidátskych krajín k dohovoru ES – EZVO o spoločnom tranzitnom režime a dohovoru ES – EZVO o zjednodušení formalít pri preprave tovaru z roku 1987
                     22, ako aj v nasledujúcom oznámení Európskej komisie Európskemu parlamentu a Rade z roku 2010 o stratégii príprav na pristúpenie niektorých susedných krajín k obom dohovorom
                     33 a v nasledujúcich záveroch Rady zo 14. apríla 2011, ktorými sa potvrdzuje prístup prijatý v uvedených dvoch oznámeniach, sa plánuje podpora pre viaceré krajiny v ich úsilí o pristúpenie k dohovorom.

                  Spojené kráľovstvo ako členský štát Európskej únie uplatňuje dohovory od nadobudnutia ich platnosti v roku 1988. Preto má dostatočné skúsenosti s uplatňovaním ustanovení dohovorov a ako členský štát Únie spĺňa technické kritériá stanovené v oznámeniach z rokov 2001 a 2010.

                  Keď Spojené kráľovstvo vystúpi z Európskej únie, dohovory sa naň automaticky prestanú uplatňovať, keďže zmluvnou stranou je len Únia (a nie jej členské štáty). Pristúpením Spojeného kráľovstva ako individuálnej zmluvnej strany k dohovorom sa významne uľahčí pohyb tovaru medzi Úniou, Spojeným kráľovstvom a ostatnými krajinami spoločného tranzitného režimu.

                  Ak prechodné opatrenia dohodnuté medzi vyjednávačmi EÚ a Spojeného kráľovstva nadobudnú platnosť ako súčasť dohody o vystúpení, o ktorej sa v súčasnosti rokuje podľa článku 50 Zmluvy o Európskej únii, medzinárodné dohody, ktorých zmluvnou stranou je Únia, vrátane dohovorov, sa budú uplatňovať na Spojené kráľovstvo a na jeho území od dátumu vystúpenia do 31. decembra 2020. Pristúpenie Spojeného kráľovstva k dohovorom by preto, len v takej situácii, malo byť platné odo dňa, keď sa právo Únie (vrátane týchto dohovorov) prestane uplatňovať na Spojené kráľovstvo a na jeho území.

                  Komisia sa vyzýva, aby prijala súčasný návrh rozhodnutia a postúpila ho Rade.

                  Rozhodnutia spoločných výborov, ktorými sa vyzýva Spojené kráľovstvo k pristúpeniu k dohovorom, sa stanú záväznými pre zmluvné strany v súlade s článkami 2 jednotlivých uvedených rozhodnutí, v ktorých sa stanovuje, že nadobúdajú účinnosť dňom ich prijatia: „Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.“

                  V súlade s článkom 11 ods. 3 Dohovoru o zjednodušení formalít pri preprave tovaru a článkom 15 ods. 3 Dohovoru o spoločnom tranzitnom režime sa rozhodnutia o výzve pre tretie krajiny, aby pristúpili k dohovorom, majú uvádzať do platnosti zmluvnými stranami v súlade s ich právnymi predpismi.

               3.POZÍCIA, KTORÁ SA MÁ PRIJAŤ V MENE ÚNIE

                  Navrhovanou pozíciou je prijať rozhodnutie o vyzvaní Spojeného kráľovstva na pristúpenie k dohovorom, aby sa dohovory uplatňovali hneď po vystúpení Spojeného kráľovstva z Únie alebo, ak prechodné opatrenia dohodnuté medzi vyjednávačmi EÚ a Spojeného kráľovstva nadobudnú platnosť ako súčasť dohody o vystúpení, o ktorej sa v súčasnosti rokuje podľa článku 50 Zmluvy o Európskej únii, odo dňa, keď sa právo Únie (vrátane týchto dohovorov) prestane uplatňovať na Spojené kráľovstvo a na jeho území.

                  Cieľom navrhovanej pozície je uľahčiť obchod medzi Úniou, Spojeným kráľovstvom a súčasnými krajinami spoločného tranzitného režimu. Očakáva sa, že pristúpenie Spojeného kráľovstva k dohovorom prinesie vďaka zjednodušeniu tranzitných formalít a uľahčeniu pohybu tovaru podstatné a konkrétne výhody pre obchodníkov a colné správy.

                  Navrhovaná pozícia je v súlade so spoločnou obchodnou politikou.

               4.PRÁVNY ZÁKLAD

               4.1.Procesnoprávne aspekty

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody“.

                  V článku 11 ods. 3 Dohovoru o zjednodušení formalít pri preprave tovaru a v článku 15 ods. 3 Dohovoru o spoločnom tranzitnom režime sa stanovuje, že spoločné výbory na základe rozhodnutia vyzývajú tretiu krajinu v zmysle článku 1 ods. 2, resp. článku 3 ods. 1 písm. c) na pristúpenie k dohovorom.

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

                  Spoločné výbory sú orgány zriadené dohodou, konkrétne Dohovorom o zjednodušení formalít pri preprave tovaru (článok 10) a Dohovorom o spoločnom tranzitnom režime (článok 14).

                  Rozhodnutia, ktoré majú spoločné výbory prijať, predstavujú akty s právnym účinkom. Uvedené rozhodnutia budú záväzné podľa medzinárodného práva v súlade s článkom 15 Dohovoru o zjednodušení formalít pri preprave tovaru a článkom 20 Dohovoru o spoločnom tranzitnom režime.

                  Hoci Spojené kráľovstvo v čase, keď spoločné výbory rozhodnú o jeho vyzvaní, nebude treťou krajinou, je v záujme Únie zabezpečiť, aby pristúpilo k dohovorom ako samostatná zmluvná strana odo dňa, keď sa na Spojené kráľovstvo a na jeho území prestane uplatňovať právo Únie (vrátane týchto dohovorov). Preto treba pripraviť prijatie vyzvania na pristúpenie k týmto dohovorom zo strany spoločných výborov, aby sa po tom, ako sa Spojené kráľovstvo stane treťou krajinou, bezodkladne stalo samostatnou zmluvnou stranou.

                  Pripravovanými aktmi sa nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec dohovorov.

                  Procesnoprávnym základom navrhovaných rozhodnutí je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

                  Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa prijíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka je len vedľajšia, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo zložka.

                  Zjednodušenia dosiahnuté prizvaním Spojeného kráľovstva k dohovorom sa týkajú efektívnych postupov prekračovania hraníc. Hlavný cieľ a obsah plánovaného aktu sa preto týkajú spoločnej obchodnej politiky.

                  Hmotnoprávnym základom navrhovaných rozhodnutí je preto článok 207 ZFEÚ.

               4.3.Závery

               Právnym základom navrhovaných rozhodnutí by mal byť článok 207 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               2018/0305 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v spoločnom výbore EÚ – CTC zriadenom Dohovorom o zjednodušení formalít pri preprave tovaru z 20. mája 1987 a v spoločnom výbore EÚ – CTC zriadenom Dohovorom o spoločnom tranzitnom režime z 20. mája 1987, pokiaľ ide o vyzvanie Spojeného kráľovstva na pristúpenie k uvedeným dohovorom

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 207 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Dohovor o zjednodušení formalít pri preprave tovaru
                  4
               4 z 20. mája 1987 a Dohovor o spoločnom tranzitnom režime
                  5
               5 z 20. mája 1987 (ďalej len „dohovory“) medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom, Rakúskou republikou, Fínskou republikou, Islandskou republikou, Nórskym kráľovstvom, Švédskym kráľovstvom a Švajčiarskou konfederáciou boli uzatvorené 20. mája 1987 a platnosť nadobudli 1. januára 1988.

               (2)Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (ďalej len „Spojené kráľovstvo“) vyjadrilo svoje želanie pristúpiť k dohovorom ako samostatná zmluvná strana odo dňa, keď sa dohovory prestanú uplatňovať na Spojené kráľovstvo a na jeho území.

               (3)Podľa článku 11 ods. 3 Dohovoru o zjednodušení formalít pri preprave tovaru môže spoločný výbor zriadený uvedeným dohovorom prijímať na základe rozhodnutia vyzvania pre tretie krajiny, aby pristúpili k uvedenému dohovoru.

               (4)Podľa článku 15 ods. 3 Dohovoru o spoločnom tranzitnom režime môže spoločný výbor zriadený uvedeným dohovorom prijímať na základe rozhodnutia vyzvania pre tretie krajiny, aby pristúpili k uvedenému dohovoru.

               (5)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má prijať v mene Únie v uvedených spoločných výboroch, keďže rozhodnutia vyzvať Spojené kráľovstvo, aby pristúpilo k dohovorom ako samostatná zmluvná strana, budú pre Úniu záväzné.

               (6)Uvedené dohovory zabezpečujú efektívne postupy prekračovania hraníc na účely obchodu medzi zmluvnými stranami.

               (7)Hoci Spojené kráľovstvo v čase, keď spoločné výbory rozhodnú o vyzvaniach, nebude treťou krajinou, je v záujme Únie zabezpečiť, aby pristúpilo k dohovorom ako samostatná zmluvná strana odo dňa, keď sa na Spojené kráľovstvo a na jeho území prestane uplatňovať právo Únie (vrátane týchto dohovorov).

               (8)V oboch dohovoroch sa stanovuje, že tretia krajina, ktorá je vyzvaná stať sa zmluvnou stranou, sa stane zmluvnou stranou podaním listiny o pristúpení a že pristúpenie nadobúda platnosť prvým dňom druhého mesiaca po podaní listiny o pristúpení.

               (9)Vzhľadom na tento časový harmonogram a v záujme toho, aby Spojené kráľovstvo po tom, ako sa stane treťou krajinou, bezodkladne pristúpilo k týmto dohovorom, treba pripraviť prijatie vyzvania na pristúpenie k týmto dohovorom zo strany spoločných výborov.

               (10)Pristúpenie Spojeného kráľovstva k dohovorom by malo vstúpiť do platnosti až odo dňa, keď sa na Spojené kráľovstvo prestanú vzťahovať dohovory ako na členský štát Európskej únie, alebo, ak sa Európska únia a Spojené kráľovstvo dohodnú na prechodných opatreniach, v rámci ktorých by sa dohovory uplatňovali na Spojené kráľovstvo a na jeho území, odo dňa, keď sa tieto prechodné opatrenia prestanú uplatňovať,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v spoločnom výbore EÚ – CTC zriadenom Dohovorom o zjednodušení formalít pri preprave tovaru z 20. mája 1987, pokiaľ ide o vyzvanie Spojeného kráľovstva na pristúpenie k uvedenému dohovoru, musí vychádzať z navrhovaného aktu uvedeného spoločného výboru pripojeného k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 2

               Pozícia, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v spoločnom výbore EÚ – CTC zriadenom Dohovorom o spoločnom tranzitnom režime z 20. mája 1987, pokiaľ ide o vyzvanie Spojeného kráľovstva na pristúpenie k uvedenému dohovoru, musí vychádzať z navrhovaného aktu uvedeného spoločného výboru pripojeného k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 3

               Po tom, ako Spojené kráľovstvo splní technické podmienky na pristúpenie k dohovorom, alebo po tom, ako sa poskytne spoľahlivé uistenie, že tieto technické podmienky budú splnené včas pred dňom, od ktorého sa začne uplatňovať dohovor na Spojené kráľovstvo ako zmluvnú stranu, zástupca Únie v spoločných výboroch uvedených v článku 1 a článku 2 navrhne rozhodnutia o vyzvaní Spojeného kráľovstva na pristúpenie k dohovorom a zahlasuje o uvedených rozhodnutiach v súlade s článkom 1 a 2 tohto rozhodnutia.

               Článok 4

               Rozhodnutie spoločného výboru EÚ – CTC pre zjednodušenie formalít pri preprave tovaru a rozhodnutie spoločného výboru EÚ – CTC pre spoločný tranzitný režim sa po ich prijatí uverejnia v Úradnom vestníku Európskej únie.

               Článok 5

               Toto rozhodnutie je určené Komisii.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  1
                        Krajiny spoločného tranzitného režimu.

                     (2)
                  2
                        KOM(2001) 289 v konečnom znení.

                     (3)
                  3
                        KOM(2010) 668 v konečnom znení.

                     (4)
                  4
                        Ú. v. ES L 134, 22.5.1987, s. 2.

                     (5)
                  5
                        Ú. v. ES L 226, 13.8.1987, s. 2.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli8. 8. 2018
            COM(2018) 576 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v spoločnom výbore EÚ – CTC zriadenom Dohovorom o zjednodušení formalít pri preprave tovaru z 20. mája 1987 a v spoločnom výbore EÚ – CTC zriadenom Dohovorom o spoločnom tranzitnom režime z 20. mája 1987, pokiaľ ide o vyzvanie Spojeného kráľovstva na pristúpenie k uvedeným dohovorom

               PRÍLOHA

               Návrh rozhodnutia …/2018 spoločného výboru zriadeného Dohovorom o zjednodušení formalít pri preprave tovaru z 20. mája 1987
                  z …2018,

               pokiaľ ide o vyzvanie Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska na pristúpenie k uvedenému dohovoru

               SPOLOČNÝ VÝBOR,

               so zreteľom na Dohovor o zjednodušení formalít pri preprave tovaru
                  1
                z 20. mája 1987 (ďalej len „dohovor“), a najmä na jeho článok 11 ods. 3,

               keďže:

               (1) Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (ďalej len „Spojené kráľovstvo“) vyjadrilo svoje želanie pristúpiť k dohovoru ako samostatná zmluvná strana odo dňa, keď sa dohovor prestane uplatňovať na Spojené kráľovstvo a na jeho území.

               (2) Výmenu tovaru so Spojeným kráľovstvom by uľahčilo zjednodušenie formalít, ktoré ovplyvňujú obchod medzi Spojeným kráľovstvom a Európskou úniou, Islandskou republikou, bývalou Juhoslovanskou republikou Macedónsko, Nórskym kráľovstvom, Srbskou republikou, Švajčiarskou konfederáciou a Tureckou republikou.

               (3) Na dosiahnutie takéhoto zjednodušenia je vhodné vyzvať Spojené kráľovstvo, aby pristúpilo k dohovoru.

               (4) Pristúpenie Spojeného kráľovstva k dohovoru by malo vstúpiť do platnosti až odo dňa, keď sa na Spojené kráľovstvo prestane vzťahovať dohovor ako na členský štát Európskej únie, alebo, ak sa Európska únia a Spojené kráľovstvo dohodnú na prechodných opatreniach, v rámci ktorých by sa dohovor uplatňoval na Spojené kráľovstvo a na jeho území, odo dňa, keď sa tieto prechodné opatrenia prestanú uplatňovať,

               PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Spojené kráľovstvo sa vyzýva, aby v súlade s článkom 11a dohovoru pristúpilo k dohovoru odo dňa, keď prestane byť členským štátom Európskej únie, alebo odo dňa, keď sa naň prestane uplatňovať akékoľvek prechodné opatrenie medzi Európskou úniou a Spojeným kráľovstvom, v rámci ktorého by sa dohovor uplatňoval na Spojené kráľovstvo a na jeho území.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                  Za spoločný výbor

                  predseda

                  Philip Kermode

               Návrh rozhodnutia …/2018 spoločného výboru zriadeného Dohovorom o spoločnom tranzitnom režime z 20. mája 1987

               z …2018,

               pokiaľ ide o vyzvanie Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska na pristúpenie k uvedenému dohovoru

               SPOLOČNÝ VÝBOR

               so zreteľom na Dohovor o spoločnom tranzitnom režime
                  2
                z 20. mája 1987 (ďalej len „dohovor“), a najmä na jeho článok 15 ods. 3 písm. e),

               keďže:

               (1) Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (ďalej len „Spojené kráľovstvo“) vyjadrilo svoje želanie pristúpiť k dohovoru ako samostatná zmluvná strana odo dňa, keď sa dohovor prestane uplatňovať na Spojené kráľovstvo a na jeho území.

               (2) Výmenu tovaru so Spojeným kráľovstvom by uľahčil spoločný tranzitný režim tovaru prepravovaného medzi Spojeným kráľovstvom a Európskou úniou, Islandskou republikou, bývalou Juhoslovanskou republikou Macedónsko, Nórskym kráľovstvom, Srbskou republikou, Švajčiarskou konfederáciou a Tureckou republikou.

               (3) Na dosiahnutie takéhoto zjednodušenia je vhodné vyzvať Spojené kráľovstvo, aby pristúpilo k dohovoru.

               (4) Pristúpenie Spojeného kráľovstva k dohovoru by malo vstúpiť do platnosti až odo dňa, keď sa na Spojené kráľovstvo prestane vzťahovať dohovor ako na členský štát Európskej únie, alebo, ak sa Európska únia a Spojené kráľovstvo dohodnú na prechodných opatreniach, v rámci ktorých by sa dohovor uplatňoval na Spojené kráľovstvo a na jeho území, odo dňa, keď sa tieto prechodné opatrenia prestanú uplatňovať,

               PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Spojené kráľovstvo sa vyzýva, aby v súlade s článkom 15 a dohovoru pristúpilo k dohovoru odo dňa, keď prestane byť členským štátom Európskej únie, alebo odo dňa, keď sa naň prestane uplatňovať akékoľvek prechodné opatrenie medzi Európskou úniou a Spojeným kráľovstvom, v rámci ktorého by sa dohovor uplatňoval na Spojené kráľovstvo a na jeho území.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za spoločný výbor

                  predseda

                  Philip Kermode

                     (1)

                        Ú. v. ES L 134, 22.5.1987, s. 2.

                     (2)

                        Ú. v. ES L 226, 13.8.1987, s. 2.


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli17. 8. 2018
            COM(2018) 598 final
            2018/0308(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o stanovení pozície, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie, pokiaľ ide o zmeny príloh k Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) a Priložených predpisov k Európskej dohode o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách (ADN) prijaté pracovnou skupinou pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) a správnym výborom ADN

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.PREDMET NÁVRHU

               Cieľom navrhovaného rozhodnutia Rady je stanoviť pozíciu Európskej únie, pokiaľ ide o zmeny príloh k Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) a Priložených predpisov k Európskej dohode o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách (ADN), uplatniteľné od 1. januára 2019, v súvislosti s pripravovaným ukončením odkladnej lehoty, počas ktorej môžu členovia pracovnej skupiny pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) a správneho výboru ADN proti navrhovaným zmenám pre vydanie na rok 2019 vzniesť námietku.

               2.KONTEXT NÁVRHU

                  Uvedené prílohy a predpisy, všeobecne známe ako prílohy k ADR a Priložené predpisy k ADN, upravujú medzinárodnú cestnú prepravu nebezpečného tovaru a prepravu po vnútrozemských vodných cestách medzi členmi Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK OSN), ktorí sú zároveň zmluvnými stranami ADR a ADN.

                  Rozvoj cestnej prepravy nebezpečného tovaru a prepravy po vnútrozemských vodných cestách, a to v rámci Únie, ako aj medzi Úniou a susediacimi krajinami, je kľúčovým prvkom spoločnej európskej dopravnej politiky a zabezpečuje riadne fungovanie všetkých priemyselných odvetví, ktoré vyrábajú alebo využívajú tovar klasifikovaný ako nebezpečný podľa ADR a ADN. Prispôsobenie týchto dohôd technickému a vedeckému pokroku je preto nevyhnutné na to, aby sa umožnil rozvoj dopravy a súvisiacich priemyselných odvetví v rámci hospodárskeho reťazca. Cieľom zmien je zosúladiť ADR a ADN so vzorovými predpismi OSN vrátane nového vymedzenia pojmov, klasifikačných kritérií a čísel UN, požiadaviek na balenie/označovanie, aktualizácie platných noriem a technických predpisov, ako aj redakčných opráv.

               Medzinárodné ustanovenia týkajúce sa prepravy nebezpečného tovaru vypracúvajú rôzne medzinárodné organizácie, ako sú EHK OSN, Medzivládna organizácia pre medzinárodnú železničnú dopravu (OTIF) a rôzne špecializované orgány OSN. Keďže tieto pravidlá musia byť navzájom zlučiteľné, bol vyvinutý komplexný medzinárodný systém na koordináciu a harmonizáciu tejto činnosti medzi organizáciami, ktoré sú do nej zapojené. Ustanovenia sa upravujú v dvojročnom cykle.

               2.1. Európska dohoda o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR)

               Cieľom Európskej dohody o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) je regulovať medzinárodnú cestnú prepravu nebezpečného tovaru medzi členskými štátmi EHK OSN a inými štátmi, ktoré uplatňujú ADR (ďalej len „zmluvné strany ADR“). Dohoda nadobudla platnosť 29. januára 1968. Európska únia nie je zmluvnou stranou dohody, hoci všetky jej členské štáty zmluvnými stranami tejto dohody sú.

               2.2. Európska dohoda o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách (ADN)

               Cieľom Európskej dohody o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách (ADN) je regulovať medzinárodnú prepravu nebezpečného tovaru po vnútrozemských vodných cestách medzi členskými štátmi EHK OSN, ktoré uplatňujú ADN (ďalej len „zmluvné strany ADN“). Dohoda nadobudla platnosť 28. februára 2008. Európska únia nie je zmluvnou stranou dohody, hoci dvanásť jej členských štátov zmluvnými stranami tejto dohody sú.

               2.3. Pracovná skupina pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) a správny výbor ADN – prijaté rozhodnutia a následné kroky

               Pracovná skupina pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15), správny výbor ADN a bezpečnostný výbor ADN (WP.15/AC.2) sú orgánmi zriadenými v rámci EHK OSN s cieľom rozhodovať o zmenách ADR a ADN. Tieto orgány tvoria zástupcovia členských štátov združených v EHK OSN, ktoré uplatňujú ADR a ADN. Každá zmluvná strana ADR a ADN má jeden hlas.

                  Podľa kapitoly VII – „Hlasovanie“ mandátu a rokovacieho poriadku pracovnej skupiny pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) majú vo WP.15 po jednom hlase iba plnoprávni účastníci a rozhodnutia tohto orgánu sa prijímajú predovšetkým konsenzom. Vo WP.15 sa hlasuje zdvihnutím ruky.

                  Podľa článku 17 ods. 7 ADN má každá zmluvná strana prítomná na zasadnutí správneho výboru ADN jeden hlas.

                  Zmeny prijaté počas dvojročného obdobia 2016 – 2018 obsahujú celý rad úprav súvisiacich s prispôsobením sa technickému a vedeckému pokroku.

                  Konkrétne sa v oboch dohodách spresnili pravidlá klasifikácie nebezpečného tovaru v súvislosti so vzorkami energetického materiálu na účely testovania (oddiel 2.1.4.3), klasifikácie výrobkov obsahujúcich inak nešpecifikovaný nebezpečný tovar (oddiel 2.1.5), klasifikácie žieravých látok (oddiel 2.2.8). Do zoznamu nebezpečného tovaru bolo zaradených niekoľko nových položiek, od UN 3535 JEDOVATÉ LÁTKY TUHÉ, HORĽAVÉ, ANORGANICKÉ, I. N. až po UN 3548 VÝROBKY OBSAHUJÚCE RÔZNE NEBEZPEČNÉ TOVARY, I. N. Vypracovali sa nové pokyny na balenie, napr. pokyn P911 na balenie poškodených článkov a batérií (lítiové batérie, lítiovo-iónové batérie prepravované samostatne alebo obsiahnuté v zariadení). Okrem toho sa zmenili existujúce ustanovenia o balení v kapitole 3.3, napr. osobitné ustanovenie 392, ktoré sa vzťahuje na prepravu kontajnerov obsahujúcich spaľovací plyn navrhnutých a schválených na zabudovanie do motorových vozidiel sa zmenilo tak, aby odrážalo vývoj príslušných noriem a nariadení vrátane nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 79/2009 zo 14. januára 2009 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel na vodíkový pohon, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2007/46/ES
                     1
                   a nariadenia Komisie (EÚ) č. 406/2010 z 26. apríla 2010, ktorým sa vykonáva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 79/2009 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel na vodíkový pohon
                     2
                  . Z hľadiska zmien špecifických pre prevádzku sa v ADR zaviedli nové pravidlá týkajúce sa upevnenia. V ADN sa zaviedla klasifikácia zón tankových plavidiel, pre ktoré sa vyžaduje ochrana pred výbuchom, a klasifikácia kategórií zariadení s cieľom prispôsobiť požiadavky platné pre takéto lode súčasným požiadavkám smernice 2014/34/EÚ
                     3
                  .

               Počas prípravy týchto zmien prebehli konzultácie s množstvom odborníkov z verejného i súkromného sektora a uskutočnili sa tieto odborné stretnutia:

               –v rámci Podvýboru odborníkov Hospodárskej a sociálnej rady OSN pre prepravu nebezpečného tovaru na jeho

               1.47. zasadnutí v Ženeve 22. – 26. júna 2015;

               2.48. zasadnutí v Ženeve 30. novembra – 9. decembra 2015;

               3.49. zasadnutí v Ženeve 27. júna – 7. júla 2016;

               4.50. zasadnutí v Ženeve 28. novembra – 6. decembra 2016;

               –v rámci spoločného zasadnutia EHK OSN – OTIF medzi výborom odborníkov RID a pracovnou skupinou pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15/AC.1) na ich

               1.jesennom zasadnutí v Ženeve 19. – 23. septembra 2016;

               2.jarnom zasadnutí v Berne 13. – 17. marca 2017;

               3.jesennom zasadnutí v Ženeve 19. – 29. septembra 2017;

               4.jarnom zasadnutí v Berne 12. – 16. marca 2018;

               –pokiaľ ide o ADR, v rámci pracovnej skupiny pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) na jej

               1.101. zasadnutí v Ženeve 8. – 10. novembra 2016;

               2.102. zasadnutí v Ženeve 8. – 12. mája 2017;

               3.103. zasadnutí v Ženeve 6. – 10. novembra 2017;

               4.104. zasadnutí v Ženeve 15. – 17. mája 2018;

               –pokiaľ ide o ADN, v rámci bezpečnostného výboru ADN (WP.15/AC.2) na jeho

               1.29. zasadnutí v Ženeve 22. – 26. augusta 2016;

               2.30. zasadnutí v Ženeve 23. – 27. januára 2017;

               3.31. zasadnutí v Ženeve 28. – 31. augusta 2017;

               4.32. zasadnutí v Ženeve 22. – 26. januára 2018;

               –v rámci správneho výboru ADN na jeho

               1.20. zasadnutí v Ženeve 26. januára 2018.

               Na týchto zasadnutiach výbory odborníkov analyzovali a spracovali jednotlivé návrhy na zmeny. Vo väčšine prípadov boli odporúčané opatrenia schválené jednomyseľne. Niektoré návrhy boli odporúčané na základe väčšinového názoru odborníkov.

                  Pokiaľ ide o ADR, pracovná skupina pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) rozhodovala o týchto návrhoch na každom z uvedených zasadnutí. Pokiaľ ide o ADN, správny výbor rozhodol o zmenách na svojom 20. zasadnutí v Ženeve 26. januára 2018.

                  V súlade s článkom 14 ADR sa každá navrhnutá zmena príloh k ADR, o ktorej sa rozhodne v pracovnej skupine pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15), považuje za prijatú, pokiaľ do troch mesiacov odo dňa, keď ju generálny tajomník Organizácie Spojených národov rozošle, aspoň tretina zmluvných strán alebo päť z nich, ak tretina presahuje toto číslo, nezašle generálnemu tajomníkovi písomné oznámenie o svojich námietkach proti navrhovanej zmene.

                  V súlade s článkom 20 ADN sa zmeny, o ktorých sa rozhodne v správnom výbore ADN, považujú za prijaté, pokiaľ do troch mesiacov odo dňa, keď ich generálny tajomník Organizácie Spojených národov rozošle, aspoň tretina zmluvných strán alebo päť z nich, ak tretina presahuje toto číslo, nezašle generálnemu tajomníkovi písomné oznámenie o svojich námietkach proti navrhovanej zmene.

                  Zmeny prijaté pracovnou skupinou WP.15 a uvedené v dokumentoch obsiahnutých v prílohe k tomuto návrhu sa zaslali generálnemu tajomníkovi Organizácie Spojených národov, aby mohli byť 1. júla 2018 predložené zmluvným stranám ADR na prijatie v súlade s postupom stanoveným v článku 14 ADR, a sú dostupné na internete
                     4
                  .

                  Návrhy prijaté správnym výborom ADN a uvedené v dokumentoch obsiahnutých v prílohe k tomuto návrhu generálny tajomník Organizácie Spojených národov predložil 1. júla 2018 zmluvným stranám ADN na prijatie v súlade s postupom stanoveným v článku 20 ADN, a sú dostupné na internete
                     5
                  .

                  Generálny tajomník Organizácie Spojených národov, ktorý vystupuje ako depozitár, môže do 1. októbra 2018 prijímať námietky proti zmenám ADR a ADN prijatým na zasadnutiach uvedených v bode 2.3.

                  Ak strany nevznesú dostatočný počet námietok, možno očakávať, že príslušné zmeny podľa tohto návrhu nadobudnú platnosť 1. januára 2019 a stanú sa záväznými.

               3. POZÍCIA, KTORÁ SA MÁ PRIJAŤ V MENE ÚNIE

               3.1. Súvislosti

                  Európska únia nie je zmluvnou stranou ADR ani ADN. Skutočnosť, že Európska únia nie je účastníkom medzinárodnej dohody, jej však nebráni vykonávať svoju právomoc tak, že prostredníctvom svojich inštitúcií určí pozíciu, ktorá sa má prijať v jej mene v rámci orgánu zriadeného touto dohodou, najmä prostredníctvom členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami uvedenej dohody, konajúcich spoločne v jej záujme [pozri rozsudok Nemecko/Rada, C-399/12 („OIV“), bod 52 a tam uvedenú judikatúru].

                  ADR má v súčasnosti 50 zmluvných strán, pričom zmluvnými stranami tejto dohody sú všetky členské štáty EÚ. ADN má 17 zmluvných strán a jej zmluvnými stranami je 12 členských štátov EÚ.

                  Európska únia uplatňuje ustanovenia ADR na cestnú prepravu nebezpečného tovaru na území EÚ od 1. januára 1997, spočiatku podľa smernice Rady 94/55/ES z 21. novembra 1994 o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzhľadom na prepravu nebezpečného tovaru cestnou dopravou
                     6
                  . Smernica 94/55/ES bola v roku 2008 nahradená smernicou 2008/68/ES, ktorá sa pridržiava zásad svojej predchodkyne. Európska únia uplatňuje ustanovenia ADN na prepravu nebezpečného tovaru po vnútrozemských vodných cestách od 1. januára 2009.

                  V článku 4 smernice 2008/68/ES, ktorý sa týka tretích krajín, sa stanovuje, že „[p]reprava nebezpečného tovaru medzi členskými štátmi a tretími krajinami je povolená, pokiaľ je v súlade s požiadavkami ADR, RID alebo ADN, ak nie je v prílohách uvedené inak“.

                  Uvedené zmeny v rozsahu, v akom sa stanú záväznými, budú mať navyše vplyv na uplatňovanie smernice 2008/68/ES vzhľadom na jej článok 8. Na základe tohto ustanovenia je Komisia splnomocnená prispôsobiť oddiel I.1 prílohy I a oddiel III.1 prílohy III k smernici 2008/68/ES vedeckému a technickému pokroku „najmä s cieľom zohľadniť zmeny a doplnenia ADR, RID a ADN“.

               3.2. Pozícia EÚ

                  V prílohe k tomuto návrhu je uvedený podrobný zoznam pripravovaných zmien, v ktorom sa špecifikuje, že Únia ich môže akceptovať. Tieto pripravované zmeny sa považujú za vhodné pre bezpečnú a nákladovo efektívnu prepravu nebezpečného tovaru pri zohľadnení technologického pokroku, a preto ich možno podporiť. Navrhované zmeny sú v súlade s bezpečnou a chránenou prepravou nebezpečného tovaru s cieľom obmedziť ich vnútorné riziká.

               4. PRÁVNY ZÁKLAD

               4.1. Procesnoprávny základ

               4.1.1. Zásady

                  V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

                  Článok 218 ods. 9 ZFEÚ sa uplatňuje bez ohľadu na to, či je Únia členom orgánu alebo zmluvnou stranou dohody
                     7
                  .

                  Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky vzhľadom na uplatňovanie pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                     8
                  .

               4.1.2. Uplatnenie na tento prípad

                  WP.15 je orgán zriadený dohodou, a to Európskou dohodou o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR).

                  Správny výbor ADN je orgán zriadený dohodou, a to Európskou dohodou o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách (ADN).

                  Akty prijaté WP.15 a správnym výborom ADN predstavujú akty s právnymi účinkami. Za uvedených podmienok budú prijaté akty záväzné podľa medzinárodného práva v súlade s článkom 14 ADR a článkom 20 ADN a môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy EÚ, konkrétne smernice 2008/68/ES. V článku 4 smernice 2008/68/ES, ktorý sa týka tretích krajín, sa totiž stanovuje, že „[p]reprava nebezpečného tovaru medzi členskými štátmi a tretími krajinami je povolená, pokiaľ je v súlade s požiadavkami ADR, RID alebo ADN, ak nie je v prílohách uvedené inak“. Uvedené akty budú mať navyše vplyv na uplatňovanie smernice 2008/68/ES vzhľadom na jej článok 8. Na základe tohto ustanovenia je Komisia splnomocnená prispôsobiť oddiel I.1 prílohy I a oddiel III.1 prílohy III k smernici 2008/68/ES vedeckému a technickému pokroku „najmä s cieľom zohľadniť zmeny a doplnenia ADR, RID a ADN“.

                  Pripravované akty nedopĺňajú ani nemenia inštitucionálny rámec dohody.

                  Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2. Hmotnoprávny základ

               4.2.1. Zásady

                  Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa prijíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka je len vedľajšia, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo zložka.

               4.2.2. Uplatnenie na tento prípad

                  Hlavný cieľ a obsah rozhodnutia sa týka cestnej prepravy nebezpečného tovaru a prepravy po vnútrozemských vodných cestách. Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 91 ZFEÚ.

               4.3. Záver

                  Právnym základom navrhovaného rozhodnutia Rady by mal byť článok 91 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               5. UVEREJNENIE PRIPRAVOVANÉHO AKTU

                  Z dôvodov transparentnosti a správneho odkazu sa odkaz na rozhodnutia pracovnej skupiny pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) a bezpečnostného výboru ADN uverejnia v Úradnom vestníku Európskej únie s uvedením dátumu nadobudnutia ich platnosti.

               2018/0308 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o stanovení pozície, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie, pokiaľ ide o zmeny príloh k Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) a Priložených predpisov k Európskej dohode o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách (ADN) prijaté pracovnou skupinou pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) a správnym výborom ADN

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 91 v spojení s jej článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Európska dohoda o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) nadobudla platnosť 29. januára 1968. Európska dohoda o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách (ADN) nadobudla platnosť 29. februára 2008.

               (2)Podľa článku 14 ADR môže každá zmluvná strana navrhnúť jednu alebo viac zmien príloh k tejto dohode, pričom zmeny príloh k ADR môže prijímať pracovná skupina pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15). Podľa článku 20 ADN zmeny Priložených predpisov k ADN môže prijímať bezpečnostný výbor a správny výbor.

               (3)Zmeny, ktoré prijali WP.15 a správny výbor ADN počas dvojročného obdobia 2016 – 2018 týkajúce sa cestnej prepravy nebezpečného tovaru a prepravy po vnútrozemských vodných cestách, sa predložili zmluvným stranám ADR a ADN 1. júla 2018.

               (4)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má v mene Únie prijať, pokiaľ ide o uvedené zmeny ADR a ADN, keďže tieto akty budú môcť rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah práva Únie, konkrétne smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/68/ES z 24. septembra 2008 o vnútrozemskej preprave nebezpečného tovaru
                  9
               . V uvedenej smernici sa odkazom na ADR a ADN stanovujú požiadavky na prepravu nebezpečného tovaru po ceste, železnici alebo vnútrozemských vodných cestách v členských štátoch alebo medzi nimi. V článku 4 tejto smernice sa preto stanovuje, že preprava nebezpečného tovaru medzi členskými štátmi a tretími krajinami je povolená, pokiaľ je v súlade s požiadavkami ADR, RID alebo ADN, ak nie je v prílohách uvedené inak. Na základe článku 8 tejto smernice je Komisia navyše splnomocnená prispôsobiť oddiel I.1 prílohy I a oddiel III.1 prílohy III k smernici 2008/68/ES vedeckému a technickému pokroku „najmä s cieľom zohľadniť zmeny a doplnenia ADR, RID a ADN“.

               (5)Únia nie je zmluvnou stranou ADR ani ADN. Táto skutočnosť jej však nebráni vykonávať svoju právomoc tak, že prostredníctvom svojich inštitúcií určí pozíciu, ktorá sa má prijať v jej mene v rámci orgánu zriadeného týmito dohodami, najmä prostredníctvom členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami uvedených dohôd, konajúcich spoločne v jej záujme.

               (6)Všetky členské štáty sú zmluvnými stranami ADR a uplatňujú túto dohodu, a 12 členských štátov EÚ je zmluvnými stranami ADN a uplatňujú ju.

               (7)Prijaté zmeny uvedené vyššie, ktoré sa týkajú technických noriem alebo jednotných technických predpisov, majú za cieľ zaistiť bezpečnú a efektívnu prepravu nebezpečného tovaru a súčasne zohľadniť vedecký a technický pokrok v sektore a vývoj nových látok a výrobkov, ktoré počas prepravy predstavujú nebezpečenstvo. Rozvoj cestnej prepravy nebezpečného tovaru a prepravy po vnútrozemských vodných cestách, a to v rámci Únie, ako aj medzi Úniou a susediacimi krajinami, je kľúčovým prvkom spoločnej dopravnej politiky a zabezpečuje riadne fungovanie všetkých priemyselných odvetví, ktoré vyrábajú alebo využívajú tovar klasifikovaný ako nebezpečný podľa ADR a ADN.

               (8)Všetky navrhované zmeny sú odôvodnené a prospešné a Únia by ich preto mala podporiť.

               (9) Pozíciu Únie vyjadria členské štáty Únie, ktoré sú zmluvnými stranami ADR a ADN, konajúc spoločne,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie, pokiaľ ide o zmeny príloh k ADR prijaté pracovnou skupinou pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) a zmeny Priložených predpisov k ADN prijaté správnym výborom ADN a ktoré sa uvádzajú v prílohe k tomuto rozhodnutiu, je stanovená v danej prílohe.

               Menšie zmeny tejto pozície možno dohodnúť bez ďalšieho rozhodnutia Rady v súlade s článkom 2.

               Článok 2

               Pozíciu Únie vyjadria členské štáty, ktoré sú zmluvnými stranami ADR a ADN, konajúc spoločne v záujme Únie.

               Článok 3

               Odkaz na rozhodnutia pracovnej skupiny pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) a bezpečnostného výboru ADN sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie s uvedením dátumu nadobudnutia ich platnosti.

               Článok 4

               Toto rozhodnutie je určené členským štátom.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Ú. v. EÚ L 35, 4.2.2009, s. 32.

                     (2)

                        Ú. v. EÚ L 122, 18.5.2010, s. 1.

                     (3)

                        Ú. v. EÚ L 96, 29.3.2014, s. 309.

                     (4)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/wp15/wp15rep.html.

                     (5)

                        http://www.unece.org/trans/main/dgdb/adn/adn_rep.html.

                     (6)

                        Ú. v. ES L 319, 12.12.1994, s. 7.

                     (7)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (8)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (9)

                        Ú. v. EÚ L 260, 30.9.2008, s. 13.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli17. 8. 2018
            COM(2018) 598 final
            PRÍLOHA
            k
            ROZHODNUTIU RADY
            o stanovení pozície, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie, pokiaľ ide o zmeny príloh k Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) a Priložených predpisov k Európskej dohode o medzinárodnej preprave nebezpečných tovarov po vnútrozemských vodných cestách (ADN) prijaté pracovnou skupinou pre prepravu nebezpečného tovaru (WP.15) a správnym výborom ADN

               PRÍLOHA

                        Návrh

                        Referenčný dokument

                        Oznámenie

                        Predmet

                        Poznámky

                        Pozícia EÚ

                        1

                        ECE/TRANS/WP.15/240

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Návrh na zmenu príloh A a B k ADR

                        Technická zhoda na úrovni pracovnej skupiny pre prepravu nebezpečného tovaru – WP.15

                        Súhlasiť so zmenami

                        2

                        ECE/TRANS/WP.15/240/Add.1

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Návrh na zmenu príloh A a B k ADR – Dodatok (opätovne vydané 8. júna 2018)

                        Technická zhoda na úrovni pracovnej skupiny pre prepravu nebezpečného tovaru – WP.15

                        Súhlasiť so zmenami

                        3

                        ECE/TRANS/WP.15/240/Corr.1

                           C.N.304.2018.

                        TREATIES-XI.B.14

                        Návrh na zmenu príloh A a B k ADR – Korigendum (opätovne vydané 8. júna 2018)

                        Technická zhoda na úrovni pracovnej skupiny pre prepravu nebezpečného tovaru – WP.15

                        Súhlasiť so zmenami

                        4

                        ECE/ADN/45

                           C.N.297.2018.

                        TREATIES-XI.D.6

                        Návrh na zmenu Priložených predpisov k ADN

                        Technická zhoda na úrovni správneho výboru ADN

                        Súhlasiť so zmenami