                             EURÓPSKA
                             KOMISIA

                                                    V Bruseli 22. 6. 2015
                                                    COM(2015) 304 final

                                                    2015/0135 (NLE)

                                            Návrh

                                   ROZHODNUTIE RADY

        o ratifikácii zo strany členských štátov Protokolu z roku 2010 k Medzinárodnému
       dohovoru o zodpovednosti a náhrade škody pri preprave nebezpečných a škodlivých
     látok na mori a o ich pristúpení k nemu v mene Únie s výnimkou aspektov týkajúcich sa
                             justičnej spolupráce v občianskych veciach

SK                                                                                SK
 ---pagebreak---                                     DÔVODOVÁ SPRÁVA

     1.     KONTEXT NÁVRHU
     1.1.   Úvod
            Zodpovednosť a náhrada za škody vyplývajúce z osobitných druhov činností v rámci
            lodnej prepravy sú regulované na medzinárodnej úrovni sériou dohovorov
            Medzinárodnej námornej organizácie (ďalej len „IMO“), ktoré vychádzajú z tých
            istých hlavných zásad. Medzi tieto zásady patrí: objektívna zodpovednosť majiteľa
            lode, povinné poistenie na pokrytie škôd spôsobených tretím stranám, nárok uplatniť
            svoje práva priamo proti poisťovateľovi v prípade osôb, ktoré utrpeli škody,
            obmedzenie zodpovednosti a v prípade ropy a nebezpečných a škodlivých látok
            („HNS“) osobitný kompenzačný fond, ktorý zaplatí za škody, pokiaľ presahujú
            hranice zodpovednosti vlastníka lode.
            Medzinárodný dohovor o zodpovednosti a náhrade škody pri preprave nebezpečných
            a škodlivých látok na mori z roku 1996 (ďalej len „Dohovor HNS z roku 1996“) je
            posledným z dohovorov IMO zaoberajúcich sa zodpovednosťou, ktorý štáty stále
            neratifikovali a teda nemohol nadobudnúť platnosť. Je dôležitou súčasťou
            medzinárodného režimu námornej zodpovednosti najmä vzhľadom na to, že preprava
            nebezpečných a škodlivých látok na mori, vrátane skvapalneného zemného plynu
            („LNG“) a skvapalneného ropného plynu („LPG“), je prosperujúcim obchodom,
            ktorý predstavuje významnú časť sektora námornej dopravy.
            V protokole z roku 2010 (ďalej len „protokol z roku 2010“) k Dohovoru HNS z roku
            1996 sa uviedli potrebné zmeny, aby sa vyriešili problémy zistené v Dohovore HNS
            z roku 1996. Protokol z roku 2010 a ustanovenia dohovoru v znení zmien vnesených
            protokolom sa majú chápať, vykladať a uplatňovať spolu ako jedna jediná listina,
            ako sa stanovuje v článkoch 2 a 18 protokolu. Konsolidované znenie protokolu
            vypracoval sekretariát organizácie IMO a bolo schválené na úrovni IMO v roku 2011
            na 98. zasadnutí jej právneho výboru a uvádza sa ako „Dohovor HNS z roku 2010“.
            Dohovor HNS z roku 2010, ako jediná konsolidovaná listina dohovoru, nadobudne
            platnosť potom, čo nadobudne platnosť protokol z roku 2010.
            Podpis, ratifikácia protokolu z roku 2010 zo strany štátu alebo jeho pristúpenie k
            nemu rušia akýkoľvek predchádzajúci podpis alebo ratifikáciu Dohovoru HNS z
            roku 1996 zo strany uvedeného štátu v súlade s článkom 20 ods. 8 protokolu
            (článok 45 ods. 8 Dohovoru HNS z roku 2010).
            Ani Dohovor HNS z roku 1996, ani protokol z roku 2010 k dohovoru HNS
            nenadobudli platnosť. K tomuto dňu nemá Protokol z roku 2010 k dohovoru HNS
            žiadne zmluvné strany.
            Je dôležité poznamenať, že spolu so súhlasom s viazanosťou protokolom z roku 2010
            sa musia v súlade s jeho článkom 20 ods. 4 (článok 45 ods. 4 Dohovoru HNS z roku
            2010) predložiť údaje o celkových množstvách nákladu podliehajúceho príspevku,
            ktoré boli prijaté počas predchádzajúceho kalendárneho roka. Tento predpoklad je
            hlavným dôvodom, prečo žiadny štát doteraz neratifikoval dohovor.
            Po prijatí protokolu z roku 2010 k dohovoru HNS na úrovni IMO vypracovala
            skupina štátov s pomocou sekretariátu medzinárodných fondov na kompenzáciu škôd
            vzniknutých v dôsledku znečistenia ropnými látkami (ďalej len „fondy IOPC“) súbor
            usmernení v súvislosti s predkladaním správ o náklade nebezpečných a škodlivých
            látok, ktorý podlieha príspevku. Tieto usmernenia boli schválené právnym výborom

SK                                              2                                                 SK
 ---pagebreak---              IMO na jeho 100. zasadnutí 19. apríla 20131, čím sa vyriešil hlavný praktický
             problém súvisiaci s ratifikáciou dohovoru.
             Korešpondenčná skupina pre nebezpečné a škodlivé látky bola vytvorená na 101.
             zasadnutí právneho výboru IMO s cieľom pomôcť štátom pri zavádzaní postupov na
             vykonávanie dohovoru, najmä na predkladanie správ o náklade nebezpečných a
             škodlivých látok, ktorý podlieha príspevku, aby sa pripravila cesta pre ratifikáciu.
             Viaceré členské štáty EÚ a Európska komisia sú členmi tejto skupiny.
     1.2.    Právomoc EÚ a jej dôsledky
            V súlade s pravidlami o vonkajšej právomoci Únie stanovenými v článku 3 ods. 2
            Zmluvy o fungovaní Európskej únie („ZFEÚ“) patrí protokol z roku 2010 a v
            budúcnosti Dohovor HNS z roku 2010 do výlučnej právomoci Únie, pretože má vplyv
            na spoločné pravidlá Únie a mení ich rozsah pôsobnosti.
            Ako sa uvádza v bode 1.4 tejto dôvodovej správy, uzavretie protokolu z roku 2010 k
            dohovoru by malo vplyv na rozsah pôsobnosti a pravidlá smernice 2004/35/ES o
            environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych
            škôd2. Okrem toho z dôvodov uvedených ďalej v bode 1.5 by malo uzavretie
            protokolu z roku 2010 vplyv na pravidlá stanovené v nariadení (EÚ) č. 1215/2012 o
            právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach
            (prepracované znenie nariadenia Brusel I)3.
            Toto prekrývanie medzi pravidlami dohovoru, v znení zmien, a pravidlami
            stanovenými v Únii, pokiaľ ide o justičnú spoluprácu v občianskych a obchodných
            veciach, takisto predstavovalo právny základ pre rozhodnutie Rady 2002/971/ES,
            ktorým sa členské štáty v záujme Spoločenstva splnomocňujú k ratifikácii alebo
            pristúpeniu k dohovoru HNS z roku 19964. Ako je však stanovené v úvode, protokol z
            roku 2010 zmenil Dohovor HNS z roku 1996 a Dohovor HNS z roku 2010 je
            konsolidovanou listinou vyplývajúcou z tejto zmeny. Preto sa vplyv Dohovoru HNS z
            roku 2010 na pravidlá EÚ musí posudzovať vzhľadom na vývoj v právnom poriadku
            Únie, keďže rozhodnutie Rady 2002/971/ES bolo prijaté.
            V prípade, keď v znení dohovoru alebo protokolu chýba ustanovenie o organizácii
            regionálnej ekonomickej integrácie („REIO“), nemôže výlučnú právomoc Únie na
            uzatvorenie protokolu z roku 2010 vykonávať samotná Únia ako samostatný právny
            subjekt. Je na členských štátoch, ktoré podliehajú tejto povinnosti, aby uzavreli túto
            medzinárodnú dohodu v mene Únie. Keďže sa protokol z roku 2010 týka záležitostí
            patriacich do výlučnej právomoci EÚ, členské štáty nemôžu samostatne rozhodovať o
            podpise a ratifikácii tohto protokolu. Môžu tak urobiť len v mene Únie po
            splnomocnení Radou a súhlase Európskeho parlamentu na základe návrhu Komisie v
            súlade s článkom 218 ods. 6 písm. a) ZFEÚ.

     1
            IIMO LEG 100th Session, LEG 100/14, „Report of the Legal Committee on the work of its one
            hundredth session“ (Správa právneho výboru o činnosti na jeho stom zasadnutí), s. 5 – 6; LEG 100/3,
            dokument predložený Kanadou „Monitoring the Implementation of the HNS Protocol, 2010“
            (Monitorovanie vykonávania protokolu HNS z roku 2010), príloha 2 „Reporting guidelines on the
            submission of HNS contributing cargo“ (Usmernenia na podávanie správ o predkladaní údajov o
            náklade nebezpečných a škodlivých látok, ktorý podlieha príspevku).
     2
            Ú. v. EÚ L 143, 30.4.2004, s. 56 .
     3
            Ú. v. EÚ L 351, 20.12.2012, s. 1 .
     4
            Rozhodnutie 2002/971/ES z 18. novembra 2002, ktorým sa členské štáty v záujme Spoločenstva
            splnomocňujú k ratifikácii alebo pristúpeniu k Medzinárodnému dohovoru o ručení a náhrade škody pri
            preprave nebezpečných a škodlivých látok na mori z roku 1996 (dohovor HNS), (Ú. v. ES L
            337,13.12.2002, s.55).

SK                                                      3                                                         SK
 ---pagebreak---      1.3.    Podrobnosti dohovoru
            Protokol z roku 2010, a tým aj konsolidovaný Dohovor HNS z roku 2010, nadobudne
            platnosť 18 mesiacov po dni, keď ho ratifikuje aspoň 12 štátov, vrátane 4, z ktorých
            každý má aspoň 2 milióny jednotiek hrubej priestornosti, a potom, čo boli
            generálnemu tajomníkovi IMO predložené príslušné údaje o náklade, ktorý podlieha
            príspevku, čím sa preukáže, že v priebehu predchádzajúceho kalendárneho roka bolo v
            týchto štátoch prijaté celkové množstvo minimálne 40 miliónov ton nákladu, ktorý
            podlieha príspevku v prospech všeobecného účtu HNS. Podmienky nadobudnutia
            platnosti boli rovnaké aj pri Dohovore HNS z roku 1996.
            Hlavné zmeny medzi Dohovorom HNS z roku 1996 a Dohovorom HNS z roku 2010
            sú:
             a)    vyňatie balených HNS z vymedzenia nákladu, ktorý podlieha príspevku do
                   fondu HNS, pričom škody spôsobené balenými HNS naďalej pokrýva
                   dvojstupňový systém kompenzácie stanovený v dohovore (článok 1 ods. 10
                   Dohovoru HNS z roku 2010);
             b)    zvýšenie hraníc zodpovednosti majiteľa lode v prípade lodí prepravujúcich
                   balené HNS s cieľom lepšie zohľadniť vylúčenie balených HNS z nákladu,
                   ktorý podlieha príspevku do fondu HNS (článok 9 ods. 1 písm. b) Dohovoru
                   HNS z roku 2010);
             c)    stanovenie fyzického prijímateľa LNG za stranu zodpovednú za platbu
                   príslušných príspevkov do fondu HNS, pokiaľ neexistuje iná dohoda medzi
                   držiteľom oprávnenia a príjemcom (článok 19 ods.1a Dohovoru HNS z roku
                   2010);
             d)    podmienenie platby náhrady z fondu HNS v prípade krytých udalostí tým, že
                   dotknutý štát splní svoju povinnosť predkladať správy o náklade, ktorý
                   podlieha príspevku, za všetky roky pred udalosťou (článok 21a ods. 2
                   Dohovoru HNS z roku 2010).
            Týmito zmenami sa odstraňujú hlavné prekážky, ktoré bránili procesu ratifikácie
            Dohovoru HNS z roku 1996.
            Rozsah pôsobnosti: Dohovor HNS z roku 2010 sa uplatňuje na nároky na náhradu
            škody spôsobenej prepravou nebezpečných a škodlivých látok po mori s výnimkou
            nárokov vzniknutých na základe zmluvy o preprave tovaru alebo cestujúcich. Škody,
            na ktoré sa vzťahuje dohovor, zahŕňajú akékoľvek poškodenie územia – vrátane
            teritoriálnych vôd – zmluvného štátu, environmentálne škody vo výhradnej
            hospodárskej zóne („VHZ“) zmluvného štátu, akékoľvek škody – iné než
            environmentálne škody – mimo územia a teritoriálnych vôd zmluvného štátu
            spôsobené loďou zaregistrovanou v zmluvnom štáte, ako aj akékoľvek preventívne
            opatrenia prijaté na minimalizáciu uvedených typov škôd. Vojnové lode alebo iné lode
            patriace štátu alebo lode prevádzkované štátom používané na nekomerčné účely sú
            vylúčené z rozsahu pôsobnosti dohovoru, pokiaľ príslušný členský štát nerozhodne
            inak. Okrem toho môže štát vylúčiť z rozsahu pôsobnosti tohto dohovoru lode menšie
            ako 200 ton hrubej priestornosti, ktoré prepravujú HNS výlučne v balenej forme, keď
            vykonávajú plavby medzi prístavmi alebo zariadeniami uvedeného štátu. Táto
            výnimka sa môže uplatňovať aj medzi dvoma susednými štátmi po výslovnej dohode
            oboch štátov. Takéto výnimky týkajúce sa jedného alebo dvoch susedných štátov sa
            musia podľa potreby oznámiť organizácii IMO.

SK                                               4                                                 SK
 ---pagebreak---             Hlavné aspekty zodpovednosti a náhrady: Dohovorom HNS z roku 2010 sa
            zavádza objektívna zodpovednosť vlastníka lode, ktorá prepravuje HNS, za akúkoľvek
            škodu v dôsledku udalosti súvisiacej s prepravou HNS po mori na palube uvedenej
            lode. Existujú obmedzené výnimky z objektívnej zodpovednosti vlastníka, pričom pri
            ich uplatnení nesie dôkazné bremeno vlastník.
            Objektívna zodpovednosť je spojená s povinnosťou vlastníka uzavrieť poistenie alebo
            iné finančné zabezpečenie na krytie jeho zodpovednosti za škodu podľa dohovoru.
            Zmluvné štáty musia potvrdiť existenciu takéhoto poistenia alebo finančného
            zabezpečenia v súlade s dohovorom.
            Na to, aby príslušné odvetvie podporilo požiadavky na objektívnu zodpovednosť a
            povinné poistenie, sa v dohovore stanovuje aj právo na obmedzenie zodpovednosti
            vlastníka do výšky 100 miliónov zúčtovacích jednotiek v prípade HNS
            prepravovaných ako voľne ložený náklad a do výšky 115 miliónov zúčtovacích
            jednotiek v prípade balených HNS. Okrem toho tak, ako je to v prípade všetkých
            dohovorov o námornej zodpovednosti, existuje ustanovenie o zákaze uplatňovať
            postih voči vlastníkovi lode za škody, na ktoré sa vzťahuje Dohovor HNS z roku
            2010, „inak ako v súlade s týmto dohovorom“.
            Najväčším príspevkom tohto dohovoru k medzinárodnému režimu, ktorý sa vzťahuje
            na zodpovednosť a náhradu škôd v prípade nehôd spôsobených lodnou dopravou, a
            najmä obchodom s HNS na mori, je vytvorenie osobitného kompenzačného fondu.
            Fond HNS je určený na vyplatenie náhrady akejkoľvek osobe, ktorá utrpela škodu v
            súvislosti s prepravou nebezpečných a škodlivých látok po mori a ktorá nemohla
            dostať plnú alebo primeranú náhradu škody od vlastníka lode ani jeho poisťovateľa.
            Tieto nedostatky môžu vzniknúť v dôsledku rôznych okolností, konkrétne absencia
            zodpovednosti zo strany vlastníka lode, finančná neschopnosť vlastníka lode a jeho
            poisťovateľa uspokojiť nárok v plnej miere, alebo škoda presahujúca hranice
            zodpovednosti vlastníka lode.
            Celková výška náhrady, ktorá je k dispozícii v rámci tohto dvojstupňového systému, je
            250 miliónov zúčtovacích jednotiek (približne 310 miliónov EUR pri súčasných
            výmenných kurzoch). Na to, aby bola táto suma k dispozícii, sa v rámci Dohovoru
            HNS z roku 2010 zriadil komplexný systém príspevkov, ktoré platia do fondu HNS
            osoby prijímajúce HNS v každom zmluvnom štáte. Zmluvné štáty sú zase zodpovedné
            za presnosť, aktuálnosť a pravidelnosť predkladania správ o náklade, ktorý podlieha
            príspevku do fondu HNS; pričom štát sa môže takisto rozhodnúť, že bude platiť
            splatné príspevky do fondu sám namiesto osoby prijímajúcej HNS.
            Uplatnenie nárokov alebo podanie žalôb na súdoch zmluvného štátu: Dohovor
            HNS z roku 2010 obsahuje pravidlá týkajúce sa právomoci súdov zmluvných štátov,
            pokiaľ ide o nároky zo strany osôb, ktoré utrpeli škodu, na ktorú sa vzťahuje dohovor,
            voči vlastníkovi alebo jeho poisťovateľovi, alebo voči fondu HNS. Dohovor pokrýva
            aj uznávanie a výkon rozsudkov súdov v zmluvných štátoch. Tieto prvky, ktoré
            zostávajú nezmenené v porovnaní s Dohovorom HNS z roku 1996, majú za cieľ
            zabezpečiť, aby obete nehôd, na ktoré sa vzťahuje dohovor, mohli využívať jasné
            procedurálne pravidlá a právne istoty na účinnejšie riešenie ich nárokov.
     1.4.    Dôsledky pre smernicu 2004/35/ES
            Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES predstavuje od roku 2004 platné
            právne predpisy EÚ v súvislosti so zodpovednosťou prevádzkovateľov za pracovné

SK                                                5                                                  SK
 ---pagebreak---          činnosti vrátane námornej dopravy pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych
         škôd na území a vo vodách podliehajúcich jurisdikcii členských štátov.
         Rozsah pôsobnosti oboch dohovorov HNS z roku 1996 aj z roku 2010 sa prekrýva s
         rozsahom pôsobnosti smernice, pokiaľ ide o i) environmentálne škody spôsobené na
         území a v morských vodách zmluvného štátu [článok 3 písm. a) Dohovoru HNS z
         roku 2010], ii) škody spôsobené kontamináciou životného prostredia vo VHZ alebo v
         ekvivalentnej zóne zmluvného štátu (do 200 námorných míľ od základných línií)
         [článok 3 písm. b) Dohovoru HNS z roku 2010] a iii) preventívne opatrenia – ak sa
         prijmú – na predchádzanie takýmto škodám alebo ich minimalizáciu [článok 3 písm.
         d) Dohovoru HNS z roku 2010]. Príslušnými ustanoveniami smernice sú článok 2
         ods. 1 o vymedzení pojmu „environmentálna škoda“ a článok 2 ods. 10 o vymedzení
         pojmu „preventívne opatrenia“ v spojení s článkom 3 ods. 1 písm. a) smernice
         2008/56/ES, ktorou sa ustanovuje rámec pre činnosť Spoločenstva v oblasti morskej
         environmentálnej politiky5, článok 1 ods. 1 smernice 79/409/EHS6 o vtáctve a
         článok 2 ods. 1 smernice 92/43/EHS7 o biotopoch, ako sa uvádza v „Usmernenia
         Komisie pre vytvorenie siete Natura 2000 v morskom prostredí – Uplatňovanie
         smerníc o biotopoch a vtáctve 8. Vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“ sa síce
         prekrýva v dohovore a smernici 2004/35/ES vo veľkej miere, nie je však totožné. V
         praxi sa však očakáva, že dohovorom by sa mali stanovovať rovnako vysoké normy
         nápravy environmentálnych škôd ako smernicou.
         Vzhľadom na prekrývanie v rozsahu pôsobnosti smernice 2004/35/ES a Dohovoru
         HNS z roku 2010 je jasné, že uzatvorenie protokolu z roku 2010, ktorým sa mení
         Dohovor HNS z roku 1996 a ktorý vyústil do nového právneho predpisu (t. j.
         Dohovoru HNS z roku 2010), má vplyv na existujúce predpisy Únie.
         Presnejšie povedané smernica 2004/35/ES výslovne odkazuje na Dohovor HNS z roku
         1996, pričom vylučuje z rozsahu svojej pôsobnosti akékoľvek škody spôsobené
         udalosťou, na ktorú sa vzťahuje uvedený dohovor vrátane jeho prípadných budúcich
         zmien, za predpokladu, že je tento dohovor platný v príslušnom členskom štáte
         (článok 4 ods. 2 smernice 2004/35/ES a príloha IV k nej). Cieľom je umožniť
         špecializovaným medzinárodným režimom, ktoré sa vzťahujú na občianskoprávnu
         zodpovednosť za osobitné pracovné činnosti, aby mali prednosť pred smernicou,
         keďže sa považujú za účinnejšie pri poskytovaní rýchlej a primeranej náhrady za
         environmentálne škody a lepšie vyhovujú charakteru takýchto pracovných činností.
         Na protokol z roku 2010, keďže ide o zmenu Dohovoru HNS z roku 1996, sa vzťahuje
         uvedená výnimka z pôsobnosti smernice 2004/35/ES; preto je jasné, že ratifikácia
         dohovoru alebo pristúpenie k nemu budú mať vplyv na rozsah pôsobnosti existujúcich
         predpisov EÚ.
         Okrem výrazného prekrývania medzi pravidlami dohovoru a smernice existuje aj
         kľúčový konflikt, ktorý vymedzuje vplyv ustanovení dohovoru na predpisy Únie.
         V článku 7 ods. 4 dohovoru HNS (spoločný v oboch zneniach dohovorov z roku 1996
         aj 2010) sa vylučujú akékoľvek nároky na náhradu škody voči vlastníkovi lode iným
         spôsobom – alebo na inom súde – ako je stanovené v rámci dohovoru. To znamená, že
         pokiaľ ide o zodpovednosť vlastníka lode za škody spôsobené nebezpečnými a
         škodlivými látkami, smernica sa nemôže uplatňovať spolu s dohovorom; preto je
     5
         Ú. v. EÚ L 164, 25.6.2008, s. 19.
     6
         Smernica Rady 79/409/EHS o ochrane voľne žijúceho vtáctva, Ú. v. ES L 103, 25.4.1979, s. 1.
     7
         Smernica Rady 92/43/EHS o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín
         (Ú. v. ES L 206, 22.7.1992, s. 7).
     8
         http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/marine/docs/marine_guidelines.pdf

SK                                                6                                                      SK
 ---pagebreak---             rozsah pôsobnosti smernice obmedzený dohovorom a to je relevantné na účel
            uzatvorenia protokolu z roku 2010 členskými štátmi.
     1.5.    Dôsledky pre nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 [prepracované znenie nariadenia (ES)
             č. 44/2001 – „Brusel I“]
            V kapitole IV Dohovoru HNS z roku 2010 sa stanovujú procedurálne pravidlá, ktoré
            sa vzťahujú na uplatnenie nárokov a podanie žalôb podľa dohovoru na súdoch
            zmluvných štátov. Najmä v článkoch 38, 39 a 40 dohovoru sa stanovujú pravidlá
            týkajúce sa právomoci súdov a uznávania a výkonu rozsudkov. Tieto články sú
            totožné s článkami 38, 39 a 40 Dohovoru HNS z roku 1996, ktoré predstavovali
            právny základ výlučnej právomoci Spoločenstva odôvodňujúcej rozhodnutie Rady
            2002/971/ES.
            V nariadení (EÚ) č. 1215/2012 sa stanovujú pravidlá týkajúce sa právomoci a
            uznávania a výkonu rozsudkov v občianskych a obchodných veciach medzi členskými
            štátmi EÚ a uvedené ustanovenia dohovoru – pokiaľ nadobudnú účinnosť – budú mať
            vplyv na pravidlá nariadenia. „Návrh rozhodnutia Rady, ktorým sa členské štáty
            splnomocňujú ratifikovať v záujme Európskeho spoločenstva Medzinárodný dohovor
            o zodpovednosti a náhrade škody pri preprave nebezpečných a škodlivých látok na
            mori z roku 1996 („dohovor HNS“)“, KOM (2001) 674 v konečnom znení9, obsahuje
            podrobný prehľad a vysvetlenia prekrývania medzi kapitolou IV dohovoru a
            nariadením Brusel I [nariadenie (ES) č. 44/200110].
            Okrem toho majú články 37, 41 a 42 v kapitole IV Dohovoru HNS z roku 2010
            doplnkový charakter a teda sa nemôžu vykonávať samostatne ani uplatňovať oddelene
            od ostatných ustanovení dohovoru. Preto sa výlučná právomoc Únie vzťahuje na
            kapitolu IV dohovoru ako na celok.
            Osobitné postavenie Dánska, pokiaľ ide o kapitolu IV dohovoru, sa musí riešiť
            samostatne v súlade s protokolom č. 2211 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k
            zmluvám. Dánsko je vyňaté z uplatňovania tretej časti hlavy V ZFEÚ a v dôsledku
            toho sa nepodieľa na prijímaní navrhnutého rozhodnutia Rady o ratifikácii zo strany
            členských štátov Protokolu z roku 2010 k Medzinárodnému dohovoru o
            zodpovednosti a náhrade škody pri preprave nebezpečných a škodlivých látok na mori
            a o ich pristúpení k nemu v mene Únie so zreteľom na aspekty týkajúce sa justičnej
            spolupráce v občianskych veciach.
     1.6.    Záver
            Prijatie a nadobudnutie platnosti medzinárodných pravidiel týkajúcich sa
            zodpovednosti za mimozmluvné škody vyplývajúce z prepravy nebezpečných a
            škodlivých látok po mori sú mimoriadne dôležité vzhľadom na významný podiel,
            ktorý náklad s HNS predstavuje v námornej nákladnej doprave na celom svete.
            Po získaní skúseností s podobnými medzinárodnými režimami upravujúcimi
            zodpovednosť za škody spôsobené lodnou prepravou inou, ako je preprava ropy na
            cisternových lodiach, prijala organizácia IMO túto medzinárodnú dohodu, zmenenú
            protokolom HNS z roku 2010, aby doplnila systém dohovorov o námornej
            zodpovednosti špecializovaným nástrojom, prostredníctvom ktorého sa stanovil aj
            nový kompenzačný fond zameraný na škody spôsobené HNS.

     9
            Ú. v. ES C 51E, 26.2.2002, s. 370.
     10
            Ú. v. ES L 12, 16.1.2001, s. 1.
     11
            Ú. v. ES C 326, 26.10.2002, s. 299.

SK                                                7                                               SK
 ---pagebreak---           Na základe rozhodnutia Rady 2002/971/ES boli členské štáty splnomocnené na
          ratifikáciu dohovoru HNS z roku 1996. Protokol z roku 2010, ktorým sa mení
          dohovor, musí byť tiež predmetom nového rozhodnutia Rady v súlade so zmluvami a
          s prihliadnutím na vývoj právnych predpisov Únie od roku 2002. Protokol z roku 2010
          vedie k vypracovaniu novej medzinárodnej dohody (pozri najmä článok 45 ods. 8 v
          konsolidovanom znení Dohovoru HNS z roku 2010). V dôsledku toho ratifikáciou
          protokolu z roku 2010 alebo pristúpením k nemu Únia splnomocňuje svoje členské
          štáty, aby uplatňovali Dohovor HNS z roku 2010 nielen vo vzťahu k záležitostiam, na
          ktoré sa vzťahuje protokol, ale aj vo vzťahu ku všetkým ostatným záležitostiam, na
          ktoré sa vzťahuje zmenené znenie Dohovoru HNS z roku 2010.
          Vzhľadom na uvedené skutočnosti Komisia navrhuje prijať dve samostatné
          rozhodnutia Rady o ratifikácii zo strany členských štátov protokolu z roku 2010 a o
          ich pristúpení k nemu v mene Únie, aby sa zabezpečilo dosiahnutie cieľov zmlúv
          zakotvených v smernici 2004/35/ES a nariadení (EÚ) č. 1215/2012 a súlad
          s ustanoveniami protokolu 22. V súvislosti s uvedeným nariadením, a najmä pokiaľ
          ide o pravidlá, ktoré sa týkajú uznávania a výkonu rozsudkov vydaných súdom
          členského štátu, musia členské štáty vydávať príslušné vyhlásenie, ako sa stanovuje v
          prílohe k navrhovanému rozhodnutiu Rady, pri ratifikácii protokolu z roku 2010 alebo
          pristúpení k nemu, ktorým sa zaručí pokračovanie v uplatňovaní pravidiel nariadenia
          (EÚ) č. 1215/2012 o uznávaní a výkone rozsudkov pri uznávaní a výkone rozsudkov,
          ktoré vydal súd členského štátu, v inom členskom štáte. Vyhlásenie by malo zahŕňať
          aj iné príslušné pravidlá Únie v tejto veci, konkrétne Lugánsky dohovor o právomoci a
          o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach z 30. októbra
          200712.

     2.    VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI
           A POSÚDENÍ VPLYVU
          Žiadne formálne posúdenie vplyvu nie je potrebné v tejto fáze procesu, keďže rozsah
          pôsobnosti v prípade opatrení EÚ je už vymedzený uzatvorením rokovaní o
          medzinárodnom nástroji.
          Avšak bolo preskúmaných a zvážených niekoľko možností:
          1.      Žiadne opatrenia
          Keďže dohovor HNS doteraz nenadobudol platnosť, smernica 2004/35/ES sa
          uplatňuje na environmentálnu zodpovednosť, ktorá vzniká pri akejkoľvek nehode
          spôsobenej loďou prepravujúcou HNS po mori v EÚ. To znamená, že sa vymedzenie
          pojmu environmentálna škoda stanovené v smernici uplatňuje spolu s právom
          vlastníka lode obmedziť svoju zodpovednosť v súlade s Medzinárodným dohovorom o
          obmedzení zodpovednosti za námorné pohľadávky z roku 1976 v znení zmien (ďalej
          len „LLMC“) podľa článku 4 ods. 3 smernice. Toto právo vlastníka lode obmedziť
          svoju zodpovednosť do výšky všeobecných hraníc stanovených v LLMC má
          vymedzené výnimky, konkrétne úmysel spôsobiť takú škodu alebo nedbanlivosť.
          Hranice zodpovednosti podľa LLMC sú nižšie než hranice stanovené v článku 9
          Dohovoru HNS z roku 2010. Vzhľadom na to, že neexistuje kompenzačný fond, ako
          je stanovené v kapitole III Dohovoru HNS z roku 2010, v súčasnosti neexistuje v
          rámci smernice žiadne ustanovenie na poskytnutie náhrady obetiam (napr. rybárom,
          miestnym komunitám) znečistenia nebezpečnými a škodlivými látkami na mori, ak

     12
          Ú. v. EÚ L 339, 21.12.2007, s. 3.

SK                                              8                                                 SK
 ---pagebreak---      škoda prekročí hranice zodpovednosti vlastníka lode. Okrem toho v existujúcom
     právnom rámci chýba požiadavka na povinné poistenie, pričom v článku 12 Dohovoru
     HNS z roku 2010 sa konkrétne stanovuje táto povinnosť vlastníkov lodí spolu s
     právom žiadateľov na priamu žalobu proti poisťovateľovi (článok 12 ods. 8).
     Spoluzákonodarcovia EÚ sa v smernici 2004/35/ES rozhodli stanoviť výnimku v
     prospech medzinárodného režimu zodpovednosti za činnosti lodnej prepravy vo
     všetkých príslušných dohovoroch, vrátane dohovoru HNS, a vyňať udalosti, na ktoré
     sa medzinárodné dohovory vzťahujú, z rozsahu pôsobnosti smernice. Pokiaľ by sa na
     úrovni EÚ neprijalo žiadne opatrenie, ktoré by členským štátom umožnilo ratifikovať
     Protokol HNS z roku 2010 alebo k nemu pristúpiť, aby mohol posledný dohovor IMO
     o zodpovednosti nadobudnúť platnosť, vykryštalizoval by sa nesúlad medzi
     medzinárodným režimom zodpovednosti za činnosti lodnej prepravy a takým režimom
     na úrovni EÚ na úkor právnej istoty a jednotnosti noriem uplatniteľných okrem iného
     na environmentálnu škodu spôsobenú prepravou nebezpečných a škodlivých látok po
     mori.
     2.     Zosúladenie dohovoru HNS s acquis Únie
     Pokiaľ ide o vymedzenie pojmu environmentálna škoda, smernica 2004/35/ES sa
     úplne nezhoduje s Dohovorom HNS z roku 2010. Konkrétne ide o to, že vymedzenie
     pojmu v smernici je širšie a zahŕňa viacero druhov nápravy, vrátane primárnej obnovy
     poškodených prírodných zdrojov a ich vrátenia do pôvodného stavu, prípadného
     prijatia doplnkových a kompenzačných opatrení, pokiaľ nie je možné vrátiť zdroje do
     pôvodného stavu, a náhrady dočasných strát zdrojov (takéto opatrenia nikdy
     nepozostávajú z peňažnej náhrady, ale vždy ide o opatrenia na zlepšenie stavu
     prírodných zdrojov v poškodenej alebo priľahlej lokalite). Bolo by preto možné
     obhájiť možnosť zmeny dohovoru, aby bola v súlade s ustanoveniami smernice.
     Je však veľmi nepravdepodobné, že by tento návrh získal dostatočnú podporu od
     zmluvných štátov IMO, najmä vzhľadom na ťažkosti, ktoré bolo treba vyriešiť
     predtým, než bolo možné schváliť súčasné znenie dohovoru. Aj vymedzenie pojmu
     škoda vzniknutá v dôsledku znečistenia podľa dohovoru bolo starostlivo stanovené v
     súlade s ostatnými existujúcimi režimami zodpovednosti za nehody na mori v prípade
     rôznych druhov činností lodnej prepravy (napr. Medzinárodný dohovor o
     občianskoprávnej zodpovednosti za škody vzniknuté v dôsledku ropného znečistenia z
     roku 1992 , Medzinárodný dohovor o občianskoprávnej zodpovednosti za škody
     vzniknuté v dôsledku znečistenia olejom zo zásobníkov z roku 2001). Zmena
     uvedeného vymedzenia pojmu v Dohovore HNS z roku 2010 by vážne narušila
     rovnováhu medzi rôznymi sektormi lodnej prepravy a v IMO by narazila na
     všeobecný odpor.
     3.     Vloženie „oddeľovacej doložky“ do dohovoru HNS a následná zmena
     smernice 2004/35/ES
     Bolo by prípadne možné preskúmať aj možnosť zmeny dohovoru vložením
     „oddeľovacej“ doložky s cieľom zabezpečiť, že keď sa členské štáty stanú zmluvnou
     stranou dohovoru, bude sa osobitný vzťah medzi EÚ a jej členskými štátmi aj naďalej
     riadiť podľa pravidiel právnych predpisov Únie. Vo vzťahu k tretím štátom by
     povinnosti vyplývajúce z dohovoru zostali nezmenené.
     Prijatím takejto „oddeľovacej doložky“ by všetky zmluvné strany dohovoru (vrátane
     štátov mimo EÚ) vyjadrili súhlas s tým, že EÚ a jej členské štáty budú vo svojich
     vzťahoch medzi sebou uplatňovať právne predpisy EÚ, pokiaľ sa nimi riadi aj predmet
     úpravy dohovoru. V prípade tejto možnosti sa však uplatňuje rovnaké odôvodnenie,

SK                                        9                                                 SK
 ---pagebreak---           ako je uvedené vyššie, čo znamená, že členské štáty sa touto možnosťou v mene Únie
          nemôžu v rámci IMO realisticky zaoberať.
          Okrem toho by takáto doložka vyžadovala zmenu smernice 2004/35/ES s cieľom
          odstrániť výnimku, ktorá sa uplatňuje na škody spôsobené udalosťami, ktoré patria do
          rozsahu pôsobnosti dohovoru HNS, z rozsahu pôsobnosti smernice. Smernicou sa však
          rovnakým spôsobom upravujú všetky dohovory o námornej zodpovednosti uvedené v
          prílohe IV k nej. Zavedenie odlišného režimu pre jeden z dohovorov by teda bolo
          v rozpore s duchom samotnej smernice, najmä preto, že všetky dohovory IMO o
          zodpovednosti spočívajú na rovnakých zásadách, ktorých cieľom je stanoviť rámec
          objektívnej zodpovednosti vlastníka lode spolu s povinným poistením a dostupnosťou
          dostatočných finančných prostriedkov na náhradu škody vzniknutej znečistením v
          dôsledku udalosti súvisiacej s lodnou prepravou.
          4.      Ratifikácia Protokolu HNS z roku 2010
          Uzatvorením protokolu z roku 2010 k dohovoru HNS sa zabezpečí jednotné
          uplatňovanie pravidiel o zodpovednosti a náhrade škody pri nehodách spôsobených
          loďami prepravujúcimi HNS po mori v celej EÚ. Okrem toho sa zabezpečí dostupnosť
          dostatočných finančných prostriedkov na poskytnutie náhrady obetiam takýchto
          nehôd. Použitie medzinárodného režimu namiesto regionálnych riešení je pre tieto
          účely vhodnejšie vzhľadom na charakter lodnej prepravy ako celosvetovej obchodnej
          činnosti a na pravdepodobný cezhraničný vplyv takýchto nehôd.
          Dospelo sa preto k záveru, že najlepším postupom je tento návrh rozhodnutia, ktorým
          sa členské štáty splnomocňujú, aby ratifikovali Protokol HNS z roku 2010 a teda
          súhlasili s tým, že budú viazané konsolidovaným znením Dohovoru HNS z roku 2010.

     3.    PRÁVNE PRVKY NÁVRHU
          Ako už bolo uvedené v úvode, podpis, ratifikácia protokolu z roku 2010 zo strany
          štátu alebo jeho pristúpenie k nemu rušia akýkoľvek predchádzajúci podpis alebo
          ratifikáciu Dohovoru HNS z roku 1996 zo strany uvedeného štátu. Štáty, ktoré
          ratifikujú protokol, vyjadrujú svoj súhlas s tým, že budú viazané konsolidovaným
          znením Dohovoru HNS z roku 2010 ako jedinou konsolidovanou listinou dohovoru,
          ktorá nadobudne platnosť potom, čo nadobudne platnosť protokol z roku 2010.
          Navrhovanými rozhodnutiami Rady sa preto členské štáty splnomocnia, aby v mene
          Únie ratifikovali Protokol HNS z roku 2010 alebo k nemu pristúpili a v dôsledku toho
          boli viazané pravidlami Dohovoru HNS z roku 2010.
          Navrhované rozhodnutia Rady vychádzajú z článku 218 ods. 6 ZFEÚ v spojení jednak
          s článkom 81 ZFEÚ, ktorým sa stanovuje hlavný právny základ pre právne predpisy
          EÚ v oblasti justičnej spolupráce v občianskych veciach príslušný pre procedurálne
          postupy, ktoré sa uplatňujú na nároky a žaloby podľa kapitoly IV Dohovoru HNS z
          roku 2010, jednak s článkom 192 ZFEÚ, ktorým sa stanovuje hlavný právny základ
          pre právne predpisy EÚ v oblasti ochrany životného prostredia.
          Dohovor HNS z roku 2010 sleduje viaceré ciele, ktoré sú neoddeliteľne prepojené bez
          toho, aby jeden z nich bol druhoradý alebo nepriamy vo vzťahu k druhému.
          Kumulácia dvoch právnych základov v jedinom rozhodnutí však nie je možná, ak sú
          postupy stanovené jedným alebo druhým právnym základom vzájomne nezlučiteľné13.
          Platí to aj v tomto prípade vzhľadom na skutočnosť, že záležitosti týkajúce sa justičnej

     13
          Pozri nedávny rozsudok Súdneho dvora z 11. júna 2014 vo veci C-377/12, bod 34.

SK                                                   10                                              SK
 ---pagebreak---           spolupráce v občianskych veciach nie sú záväzné pre Dánsko, čo vedie k rozdielnym
          hlasovacím právam v Rade. Preto sú potrebné dve samostatné rozhodnutia Rady.
          Obe rozhodnutia majú podobnú štruktúru. Článkom 1 sa členské štáty splnomocňujú,
          aby v mene Únie ratifikovali Protokol z roku 2010 k dohovoru HNS alebo k nemu
          pristúpili, pretože EÚ sa nemôže stať zmluvnou stranou takéhoto dohovoru.
          V spoločnom článku 2 sa od členských štátov vyžaduje, aby súhlasili s tým, že budú v
          lehote dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia viazané protokolom
          z roku 2010. Skoré pristúpenie k protokolu z roku 2010 zo strany všetkých členských
          štátov EÚ umožní, aby sa dosiahol prah potrebný pre nadobudnutie platnosti, pokiaľ
          ide o požadovaný počet členských štátov IMO a zároveň aj o celkový počet plavidiel
          (12 štátov vrátane 4, z ktorých má každý minimálne 2 milióny jednotiek hrubej
          priestornosti). Ešte dôležitejšie je, že ratifikácia v stanovenej lehote zabráni, aby
          členské štáty, ktoré oneskorene pristúpia k protokolu z roku 2010 a teda aj k Dohovoru
          HNS z roku 2010, získali konkurenčné výhody na úkor rovnakých opravných
          prostriedkov, ktoré sú k dispozícii stranám, ktoré utrpeli škodu spôsobenú udalosťami
          súvisiacimi s prepravou nebezpečných a škodlivých látok po mori Výmena informácií
          a osvedčených postupov bude veľkým prínosom v procese ratifikácie alebo
          pristúpenia, najmä pokiaľ ide o podávanie správ o náklade, ktorý podlieha príspevku v
          rámci dohovoru.
          V článku 3 navrhovaného rozhodnutia Rady, ktorým sa aspekty týkajúce sa justičnej
          spolupráce v občianskych veciach vynímajú z rozsahu pôsobnosti, sa od členských
          štátov vyžaduje, aby pri predkladaní svojej listiny o ratifikácii protokolu z roku 2010
          alebo pristúpení k nemu spravili písomný odkaz na obe rozhodnutia Rady.
          V článku 3 navrhovaného rozhodnutia Rady o aspektoch týkajúcich sa justičnej
          spolupráce v občianskych veciach sa odkazuje na vyhlásenia, ktoré musia členské
          štáty predložiť pri vyjadrovaní súhlasu s tým, že budú viazané protokolom z roku
          2010, pokiaľ ide o uznávanie a výkon rozsudkov vzhľadom na výlučnú právomoc
          Únie v týchto veciach. Vyhlásenie má podobnú formu ako vyhlásenie uvedené v
          článku 2 rozhodnutia Rady 2002/971/ES.
          V spoločnom článku 4 sa stanovuje deň nadobudnutia účinnosti navrhovaných
          rozhodnutí Rady.
          Zo spoločného článku 5 jasne vyplýva, že rozhodnutia sú určené členským štátom v
          súlade so zmluvami, pretože ich účelom je splnomocniť členské štáty k tomu, aby boli
          v mene Únie viazané protokolom z roku 2010.

     4.    VPLYV NA ROZPOČET
          Žiadny

SK                                              11                                                  SK
 ---pagebreak---                                                                  2015/0135 (NLE)

                                                       Návrh

                                           ROZHODNUTIE RADY

        o ratifikácii zo strany členských štátov Protokolu z roku 2010 k Medzinárodnému
       dohovoru o zodpovednosti a náhrade škody pri preprave nebezpečných a škodlivých
     látok na mori a o ich pristúpení k nemu v mene Únie s výnimkou aspektov týkajúcich sa
                             justičnej spolupráce v občianskych veciach

     RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
     so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie („ZFEÚ“), a najmä na jej článok 192
     v spojení s článkom 218 ods. 6 písm. a) bodom v),
     so zreteľom na návrh Európskej komisie,
     so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu14,
     keďže:
     (1)      Medzinárodný dohovor o zodpovednosti a náhrade škody pri preprave nebezpečných a
              škodlivých látok na mori z roku 1996 (ďalej len „Dohovor HNS z roku 1996“) bol
              zameraný na zabezpečenie primeranej, okamžitej a účinnej náhrady za škodu osobám,
              ktoré boli poškodené uvoľnením nebezpečných a škodlivých látok pri preprave na
              mori. Dohovor HNS z roku 1996 vyplnil významnú medzeru v medzinárodnej
              regulácií zodpovednosti za znečisťovanie morí.
     (2)      V roku 2002 Rada prijala rozhodnutie Rady 2002/971/ES15, ktorým sa členské štáty v
              záujme Spoločenstva splnomocňujú k ratifikácii alebo pristúpeniu k Dohovoru HNS z
              roku 1996. Rozhodnutie 2002/971/ES zaviazalo členské štáty, aby prijali potrebné
              kroky k ratifikácii alebo pristúpeniu k Dohovoru HNS z roku 1996 do 30. júna 2006.
              Štyri členské štáty následne ratifikovali tento dohovor. Dohovor HNS z roku 1996
              nikdy nenadobudol platnosť.
     (3)      Dohovor HNS z roku 1996 bol zmenený a protokolom z roku 2010. V súlade s
              článkom 2 a článkom 18 ods. 1 protokolu z roku 2010 zmluvné strany protokolu z
              roku 2010 chápu, vykladajú a uplatňujú protokol z roku 2010 a Dohovor HNS z roku
              1996 spolu ako jednu jedinú listinu.
     (4)      Konsolidované znenie protokolu z roku 2010 a Dohovoru HNS z roku 1996
              vypracoval sekretariát Medzinárodnej námornej organizácie („IMO“) a schválil
              právny výbor IMO na svojom 98. zasadnutí (ďalej len „Dohovor HNS z roku 2010“).
              Dohovor HNS z roku 2010 nie je listina otvorená na podpis alebo ratifikáciu. Dohovor
              HNS z roku 2010 nadobudne platnosť potom, čo protokol z roku 2010 nadobudne
              platnosť v členských štátoch.

     14
              Ú.v. EÚ C 326, 26.10.2012, s. 47.
     15
              Rozhodnutie 2002/971/ES z 18. novembra 2002, ktorým sa členské štáty v záujme Spoločenstva
              splnomocňujú k ratifikácii alebo pristúpeniu k Medzinárodnému dohovoru o ručení a náhrade škody pri
              preprave nebezpečných a škodlivých látok na mori z roku 1996 (dohovor HNS), (Ú. v. ES L
              337,13.12.2002, s.55).

SK                                                       12                                                         SK
 ---pagebreak---      (5)    Vyjadrenie súhlasu štátu s tým, že bude viazaný protokolom z roku 2010 ruší všetky
            predchádzajúce vyjadrenia súhlasu uvedeného štátu v súvislosti s Dohovorom HNS z
            roku 1996 v súlade s článkom 20 ods. 8 protokolu (článok 45 ods. 8 Dohovoru HNS
            z roku 2010). Výsledkom je, že štáty, ktoré sú zmluvnými stranami Dohovoru HNS
            z roku 1996, nimi prestanú byť v okamihu, keď vyjadria súhlas s tým, že budú viazané
            protokolom z roku 2010 v súlade s článkom 20 protokolu, a najmä s jeho odsekmi 2, 3
            a 4.
     (6)    Od prijatia rozhodnutia 2002/971/ES sa právne predpisy Únie vyvíjali
            prostredníctvom prijímania nových sekundárnych právnych predpisov a zmenou
            zmlúv, ktorú priniesla Lisabonská zmluva. Dohovor HNS z roku 2010 teraz patrí
            v celom rozsahu do výlučnej právomoci Únie.
     (7)    Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES16 predstavuje platné právne
            predpisy Únie v súvislosti so zodpovednosťou prevádzkovateľov za pracovné činnosti
            vrátane námornej dopravy pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd na
            území a v morských vodách podliehajúcich jurisdikcii členských štátov. Rozsah
            pôsobnosti oboch dohovorov HNS z roku 1996 aj z roku 2010 sa prekrýva s rozsahom
            pôsobnosti smernice 2004/35/ES, pokiaľ ide o environmentálne škody spôsobené na
            území a v morských vodách podliehajúcich jurisdikcii zmluvného štátu [článok 3
            písm. a) a b) Dohovoru HNS z roku 2010] a – ak sa prijmú – preventívne opatrenia na
            predchádzanie takýmto škodám alebo ich minimalizáciu [článok 3 písm. d) Dohovoru
            HNS z roku 2010].
     (8)    Okrem prekrývania v rozsahu pôsobnosti Dohovoru HNS z roku 2010 a smernice
            2004/35/ES existuje aj potenciálny konflikt medzi týmito dvomi listinami, ktorý sa
            predvída a rieši v článku 4 ods. 2 uvedenej smernice a v jej prílohe IV. V súlade s
            článkom 7 odsekmi 4 a 5 Dohovoru HNS z roku 2010 sa v dohovore stanovuje
            objektívna zodpovednosť vlastníka lode za akúkoľvek škodu vyplývajúcu z prepravy
            nebezpečných a škodlivých látok po mori, na ktorú sa dohovor vzťahuje, vychádzajúc
            z prenesenia zodpovednosti na vlastníka lode a zo zákazu vznášania akýchkoľvek
            iných nárokov voči vlastníkovi lode okrem tých, ktoré sú v súlade s uvedeným
            dohovorom. Preto výnimka, ktorá sa vzťahuje na škody pokryté dohovorom podľa
            článku 4 ods. 2 smernice 2004/35/ES a prílohy IV k nej, zabraňuje konfliktu medzi
            článkom 7 dohovoru a uvedenou smernicou.
     (9)    Vzhľadom na prekrývanie rozsahu pôsobnosti smernice 2004/35/ES a Dohovoru HNS
            z roku 2010 a na výnimku, ktorá sa vzťahuje na dohovor v súlade so smernicou, je
            jasné, že uzatvorenie protokolu z roku 2010 má vplyv na existujúce predpisy Únie a že
            súhlas s viazanosťou protokolom z roku 2010 by mal patriť do výlučnej právomoci
            Únie.
     (10)   Dohovor HNS z roku 2010 je, tak ako to bolo v prípade jeho predchodcu, obzvlášť
            dôležitý pre záujmy Únie a jej členských štátov, pretože zabezpečuje zlepšenú ochranu
            životného prostredia a obetí škôd spôsobených znečistením nebezpečnými a
            škodlivými látkami na mori na základe medzinárodných predpisov v súvislosti so
            zodpovednosťou za znečisťovanie morí v súlade s Dohovorom Organizácie Spojených
            národov o morskom práve z roku 1982.
     (11)   Na to, aby sa štáty mohli stať zmluvnými stranami protokolu z roku 2010 a tým aj
            Dohovoru HNS z roku 2010, musia predložiť generálnemu tajomníkovi IMO, spolu so

     16
            Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej
            zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd (Ú. v. EÚ L 143, 30.4.2004, s. 56).

SK                                                      13                                                          SK
 ---pagebreak---             svojím súhlasom, príslušné údaje o celkových množstvách nákladu, ktorý podlieha
            príspevku podľa Dohovoru HNS z roku 2010, za predchádzajúci kalendárny rok v
            súlade s jeho článkom 20 ods. 4. Na tento účel sú štáty povinné zriadiť systém na
            predkladanie správ o náklade, ktorý podlieha príspevku, pred vyjadrením svojho
            súhlasu s tým, že budú viazané protokolom z roku 2010.
     (12)   Výmena informácií a osvedčených postupov medzi členskými štátmi o postupoch,
            ktoré vedú k ratifikácii protokolu z roku 2010 alebo k pristúpeniu k nemu, môže
            uľahčiť úsilie členských štátov pri vytváraní funkčného systému predkladania správ
            v súvislosti s nákladom nebezpečných a škodlivých látok, ktorý podlieha príspevku
            podľa Dohovoru HNS z roku 2010.
     (13)   Tak ako to bolo v prípade Dohovoru HNS z roku 1996, iba suverénne štáty môžu byť
            zmluvnou stranou protokolu z roku 2010 v prípade, keď chýba ustanovenie o
            organizácii regionálnej ekonomickej integrácie („REIO“). Preto Únia zatiaľ nemôže
            ratifikovať protokol z roku 2010 a tým ani Dohovor HNS z roku 2010 ani k nim
            pristúpiť. No zásada lojálnej spolupráce zaväzuje členské štáty a Úniu v rámci zmlúv k
            dosiahnutiu cieľov Únie v oblasti ochrany životného prostredia a justičnej spolupráce
            v občianskych veciach. V tomto prípade sa od členských štátov vyžaduje, aby sa
            snažili a vynaložili maximálne úsilie na dosiahnutie pristúpenia Únie k tomuto
            dohovoru.
     (14)   Ratifikácia protokolu z roku 2010 všetkými členskými štátmi v stanovenej lehote by
            mala zabezpečiť rovnaké podmienky pre všetky subjekty, ktorých sa týka uplatňovanie
            Dohovoru HNS z roku 2010, a zabrániť konkurenčným výhodám získaným
            odďaľovaním pristúpenia k nemu.
     (15)   Členské štáty by preto mali byť oprávnené ratifikovať protokol z roku 2010 s
            výnimkou aspektov týkajúcich sa justičnej spolupráce v občianskych veciach.
            Ustanovenia dohovoru, ktoré patria do právomoci prenesenej na Úniu v rámci justičnej
            spolupráce v občianskych veciach, budú predmetom rozhodnutia prijatého súbežne
            s týmto rozhodnutím,
     PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

                                              Článok 1
     Členské štáty sa týmto splnomocňujú na ratifikáciu protokolu z roku 2010 v mene Únie alebo
     na pristúpenie k nemu s výnimkou aspektov týkajúcich sa justičnej spolupráce v občianskych
     veciach za podmienok stanovených v článkoch 2, 3 a 4 tohto rozhodnutia.

                                              Článok 2
     1.      Členské štáty podniknú potrebné kroky, aby svoje ratifikačné alebo prístupové listiny
             k protokolu z roku 2010 uložili bezodkladne a v každom prípade najneskôr do dvoch
             rokov odo dňa nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia.
     2.      Členské štáty oznámia Rade a Komisii do jedného roka odo dňa nadobudnutia
             účinnosti tohto rozhodnutia predpokladaný termín ukončenia svojich procesov
             ratifikácie alebo pristúpenia.
     3.      Členské štáty sa snažia o výmenu informácií o stave svojich procesov ratifikácie
             alebo pristúpenia, najmä vytvorením systému predkladania správ o náklade, ktorý
             podlieha príspevku podľa protokolu 2010.

SK                                                14                                                 SK
 ---pagebreak---                                                Článok 3
     Pri ratifikácii protokolu z roku 2010 alebo pristúpení k nemu členské štáty písomne informujú
     generálneho tajomníka Medzinárodnej námornej organizácie o tom, že sa taká ratifikácia
     alebo pristúpenie uskutočnili v súlade s týmto rozhodnutím a s rozhodnutím, ktoré sa prijalo
     súbežne s týmto rozhodnutím, pokiaľ ide o aspekty patriace do právomoci prenesenej na Úniu
     v oblasti justičnej spolupráce v občianskych veciach17.

                                               Článok 4
     Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom
     vestníku Európskej únie.

                                               Článok 5
     Toto rozhodnutie je určené členským štátom v súlade so zmluvami.
     V Bruseli

                                                Za Radu
                                                predseda

     17
            Ú. v. EÚ.

SK                                                15                                                 SK


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli23. 8. 2016
            COM(2016) 529 final
            2016/0255(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o podpise v mene Európskej únie a jej členských štátov a predbežnom vykonávaní Protokolu k Euro-stredomorskej dohode o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Chorvátskej republiky k Európskej únii

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               •Dôvody a ciele návrhu

               Podľa Aktu o pristúpení pristúpi Chorvátska republika k medzinárodným dohodám podpísaným alebo uzavretým Európskou úniou a jej členskými štátmi prostredníctvom protokolu k týmto dohodám.

               Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej, ďalej len „dohoda“, bola podpísaná v Bruseli 24. novembra 1997 a nadobudla platnosť 1. mája 2002.

               Navrhovaným protokolom sa Chorvátska republika stáva zmluvnou stranou dohody a Únia sa zaväzuje k zabezpečeniu autentického znenia dohody v chorvátskom jazyku. Pripojený návrh predstavuje právny nástroj na podpis a predbežné vykonávanie protokolu.

               Rokovania o protokole s Jordánskym hášimovským kráľovstvom boli formálne ukončené 6. mája 2014. Komisia pokladá výsledky rokovaní za uspokojivé a žiada Radu, aby prijala pripojené rozhodnutie o podpise a predbežnom vykonávaní protokolu.

               •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky

               Rada rozhodnutím zo 14. septembra 2012
                  1
                poverila Komisiu začať rokovania s dotknutými tretími krajinami s cieľom uzavrieť príslušné protokoly.

               2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právny základ

               Článok 217 Zmluvy o fungovaní Európskej únie spolu s jej článkom 218 ods. 5, ako aj článok 6 ods. 2 Aktu o pristúpení Chorvátskej republiky.

               3.ĎALŠIE PRVKY

               Zároveň sa predkladá aj samostatný návrh na uzavretie tejto dohody.

               2016/0255 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o podpise v mene Európskej únie a jej členských štátov a predbežnom vykonávaní Protokolu k Euro-stredomorskej dohode o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Chorvátskej republiky k Európskej únii

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 217 v spojení s jej článkom 218 ods. 5,

               so zreteľom na Akt o pristúpení Chorvátskej republiky, a najmä na jeho článok 6 ods. 2,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej
                  2
                bola podpísaná v Bruseli 24. novembra 1997; platnosť nadobudla 1. mája 2002.

               (2)Chorvátska republika sa stala členským štátom Európskej únie 1. júla 2013.

               (3)Podľa článku 6 ods. 2 Aktu o pristúpení Chorvátskej republiky sa pristúpenie Chorvátskej republiky k dohode dohodne uzavretím protokolu k dohode („protokol“). V súvislosti s týmto pristúpením sa má použiť zjednodušený postup, podľa ktorého musí Rada konajúca jednomyseľne v mene členských štátov a dotknutá tretia krajina uzavrieť protokol.

               (4)Rada 14. septembra 2012 poverila Komisiu, aby začala rokovania s dotknutými tretími krajinami so zreteľom na pristúpenie Chorvátskej republiky k Únii. Rokovania s Jordánskym hášimovským kráľovstvom boli úspešne ukončené 6. mája 2014.

               (5)Protokol by sa mal podpísať v mene Únie a jej členských štátov s výhradou jeho uzavretia k neskoršiemu dátumu.

               (6)Protokol by sa mal predbežne vykonávať do dátumu nadobudnutia jeho platnosti v súlade s jeho článkom 7 ods. 3,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Týmto sa v mene Únie a jej členských štátov schvaľuje podpis Protokolu k Eurostredomorskej dohode o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Chorvátskej republiky k Európskej únii s výhradou uzavretia uvedeného protokolu.

               Text protokolu je pripojený k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 2

               Generálny sekretariát Rady udelí osobe resp. osobám, ktoré určí vyjednávač protokolu, plnú moc na podpísanie protokolu s výhradou jeho uzavretia.

               Článok 3

               Protokol sa predbežne vykonáva od 1. júla 2013 v súlade s jeho článkom 7 ods. 3 až do nadobudnutia jeho platnosti.

               Článok 4

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť…

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Rozhodnutie Rady o poverení začať rokovania týkajúce sa úpravy dohôd podpísaných alebo uzavretých medzi Európskou úniou alebo Európskou úniou a jej členskými štátmi s jednou alebo viacerými tretími krajinami alebo medzinárodnými organizáciami so zreteľom na pristúpenie Chorvátskej republiky k Európskej únii (dokument Rady č. 13351/12 LIMITED).

                     (2)
                  Ú. v. ES L 129, 15.5.2002, s. 1.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli23. 8. 2016
            COM(2016) 529 final
            PRÍLOHA
            k
            NávrhROZHODNUTIE RADY
            o podpise v menej Európskej únie a jej členských štátov a predbežnom vykonávaní Protokolu k Euro-stredomorskej dohode o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej na účely zohľadnenia pristúpenia Chorvátskej republiky k Európskej únii

               PROTOKOL
                  K EURO-STREDOMORSKEJ DOHODE

               O PRIDRUŽENÍ MEDZI EURÓPSKYMI SPOLOČENSTVAMI A ICH ČLENSKÝMI ŠTÁTMI NA JEDNEJ STRANE A JORDÁNSKYM HÁŠIMOVSKÝM KRÁĽOVSTVOM NA STRANE DRUHEJ

               NA ÚČELY ZOHĽADNENIA PRISTÚPENIA

               CHORVÁTSKEJ REPUBLIKY K EURÓPSKEJ ÚNII

               BELGICKÉ KRÁĽOVSTVO,

               BULHARSKÁ REPUBLIKA,

               ČESKÁ REPUBLIKA,

               DÁNSKE KRÁĽOVSTVO,

               SPOLKOVÁ REPUBLIKA NEMECKO,

               ESTÓNSKA REPUBLIKA,

               ÍRSKO,

               HELÉNSKA REPUBLIKA,

               ŠPANIELSKE KRÁĽOVSTVO,

               FRANCÚZSKA REPUBLIKA

               CHORVÁTSKA REPUBLIKA,

               TALIANSKA REPUBLIKA,

               CYPERSKÁ REPUBLIKA,

               LOTYŠSKÁ REPUBLIKA,

               LITOVSKÁ REPUBLIKA,

               LUXEMBURSKÉ VEĽKOVOJVODSTVO,

               MAĎARSKO,

               MALTSKÁ REPUBLIKA,

               HOLANDSKÉ KRÁĽOVSTVO

               RAKÚSKA REPUBLIKA,

               POĽSKÁ REPUBLIKA

               PORTUGALSKÁ REPUBLIKA,

               RUMUNSKO,

               SLOVINSKÁ REPUBLIKA,

               SLOVENSKÁ REPUBLIKA,

               FÍNSKA REPUBLIKA

               ŠVÉDSKE KRÁĽOVSTVO,

               SPOJENÉ KRÁĽOVSTVO VEĽKEJ BRITÁNIE A SEVERNÉHO ÍRSKA,

               zmluvné strany Zmluvy o Európskej únii a Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ďalej len „členské štáty“, zastúpené Radou Európskej únie

               a EURÓPSKA ÚNIA, ďalej len „Únia“

               na jednej strane a

               JORDÁNSKE HÁŠIMOVSKÉ KRÁĽOVSTVO, ďalej len „Jordánsko“

               na strane druhej,

               na účely tohto protokolu ďalej len „zmluvné strany“,

               KEĎŽE:

               (1)Euro-stredomorská dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej, ďalej len „dohoda“, bola podpísaná v Bruseli 24. novembra 1997 a nadobudla platnosť 1. mája 2002.

               (2)Zmluva o pristúpení Chorvátskej republiky k Európskej únii, ďalej len „zmluva o pristúpení“ bola podpísaná v Bruseli 9. decembra 2011 a nadobudla platnosť 1. júla 2013.

               (3)Podľa článku 6 ods. 2 Aktu o pristúpení Chorvátskej republiky sa jej pristúpenie k dohode dohodne uzavretím protokolu k dohode.

               (4)S cieľom zabezpečiť zohľadnenie vzájomných záujmov Únie a Jordánska sa v súlade s článkom 22 ods. 2 Euro-stredomorskej dohody uskutočnili konzultácie,

               SA DOHODLI TAKTO:

               Článok 1

               Chorvátska republika sa týmto stáva zmluvnou stranou Euro-stredomorskej dohody o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Jordánskym hášimovským kráľovstvom na strane druhej a prijíma a berie na vedomie, rovnako ako ostatné členské štáty Únie, znenie dohody, ako aj spoločných vyhlásení, vyhlásení a výmen listov.

               KAPITOLA I

               Zmeny znenia Euro-stredomorskej dohody vrátane jej príloh a protokolov

               Článok 2

               Pravidlá pôvodu

               Protokol 3 sa mení takto:

               1. Príloha IVa sa nahrádza takto:

               „PRÍLOHA IVa

               TEXT VYHLÁSENIA NA FAKTÚRE

               Vyhlásenie na faktúre, ktorého text je uvedený ďalej, musí byť vyhotovené v súlade s poznámkami pod čiarou. Poznámky pod čiarou však nie je potrebné znovu uvádzať.

               Bulharské znenie

               Износителят на продуктите, обхванати от този документ (митническо разрешение № … (
                  1
                ) декларира, че освен където е отбелязано друго, тези продукти са с … преференциален произход (
                  2
               ).

               Španielske znenie

               El exportador de los productos incluidos en el presente documento [autorización aduanera no …(1)] declara que, salvo indicación en sentido contrario, estos productos gozan de un origen preferencial…(2).

               České znenie

               Vývozce výrobků uvedených v tomto dokumentu (číslo povolení … (1)) prohlašuje, že kromě zřetelně označených mají tyto výrobky preferenční původ v … (2).

               Dánske znenie

               Eksportøren af varer, der er omfattet af nærværende dokument, (toldmyndighedernes tilladelse nr. … (1)), erklærer, at varerne, medmindre andet tydeligt er angivet, har præferenceoprindelse i … (2).

               Nemecké znenie

               Der Ausführer (Ermächtigter Ausführer; Bewilligungs-Nr. … (1)) der Waren, auf die sich dieses Handelspapier bezieht, erklärt, dass diese Waren, soweit nicht anders angegeben, präferenzbegünstigte … (2) Ursprungswaren sind.

               Estónske znenie

               Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolliameti kinnitus nr … (1)) deklareerib, et need tooted on … (2) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul, kui on selgelt näidatud teisiti.

               Grécke znenie

               Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο [άδεια τελωνείου υπ’ αριθ. … (
                  3
               )] δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής … (
                  4
               ).

               Anglické znenie

               The exporter of the products covered by this document (customs authorisation No … (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of … (2) preferential origin.

               Francúzske znenie

               L’exportateur des produits couverts par le présent document [autorisation douanière no … (1)] déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l’origine préférentielle … (2).

               Chorvátske znenie

               Izvoznik proizvoda obuhvaćenih ovom ispravom (carinsko ovlaštenje br… (1)) izjavljuje da su, osim ako je drukčije izričito navedeno, ovi proizvodi .... (2) preferencijalnog podrijetla.

               Talianske znenie

               L’esportatore delle merci contemplate nel presente documento [autorizzazione doganale n. … (1)] dichiara che, salvo indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale … (2).

               Lotyšské znenie

               Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas pilnvara Nr. … (1)), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme no … (2).

               Litovské znenie

               Šiame dokumente išvardintų prekių eksportuotojas (muitinės liudijimo Nr … (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra … (2) preferencinės kilmės prekės.

               Maďarské znenie

               A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: … (
                  5
               )) kijelentem, hogy eltérő egyértelmű jelzés hianyában az áruk preferenciális … (
                  6
               ) származásúak.

               Maltské znenie

               L-esportatur tal-prodotti koperti b’dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. … (1)) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b’mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta’ oriġini preferenzjali … (2).

               Holandské znenie

               De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. … (1)), verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële …oorsprong zijn (2).

               Poľské znenie

               Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych nr … (1)) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają … (2) preferencyjne pochodzenie.

               Portugalské znenie

               O exportador dos produtos cobertos pelo presente documento [autorização aduaneira n.o … (1)], declara que, salvo expressamente indicado em contrário, estes produtos são de origem preferencial … (2).

               Rumunské znenie

               Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document [autorizația vamală nr. … (1)] declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferențială … (2).

               Slovinské znenie

               Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom (pooblastilo carinskih organov št. … (
                  7
               )) izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno … (
                  8
               ) poreklo.

               Slovenské znenie

               Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente [číslo povolenia … (1)] vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v … (2).

               Fínske znenie

               Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin lupa nro … (1)) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja … (2) alkuperätuotteita.

               Švédske znenie

               Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd nr … (1)) försäkrar att dessa varor, om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande … ursprung (2).

               Arabské znenie

               ............................................................................................................................................(
                  9
                ) (Miesto a dátum)

               ............................................................................................................................................(
                  10
               )

               (Podpis vývozcu. Okrem toho sa musí čitateľne uviesť meno osoby podpisujúcej vyhlásenie.)“

               2. Príloha IVb sa nahrádza takto:

               „PRÍLOHA IVb

               Text vyhlásenia na faktúre EUR-MED

               Vyhlásenie na faktúre EUR-MED, ktorého text je uvedený ďalej, musí byť vyhotovené v súlade s poznámkami pod čiarou. Poznámky pod čiarou však nie je potrebné znovu uvádzať.

               Bulharské znenie

               Износителят на продуктите, обхванати от този документ (митническо разрешение № ... (
                  11
               )) декларира, че освен където ясно е отбелязано друго, тези продукти са с ... преференциален произход (
                  12
               ).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (
                  13
               )

               Španielske znenie

               El exportador de los productos incluidos en el presente documento [autorización aduanera no ... (1)] declara que, salvo indicación en sentido contrario, estos productos gozan de un origen preferencial ... (2).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               České znenie

               Vývozce výrobků uvedených v tomto dokumentu (číslo povolení ... (1)) prohlašuje, že kromě zřetelně označených, mají tyto výrobky preferenční původ v ... (2).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Dánske znenie

               Eksportøren af varer, der er omfattet af nærværende dokument, (toldmyndighedernes tilladelse nr.... (
                  14
               )), erklærer, at varerne, medmindre andet tydeligt er angivet, har præferenceoprindelse i ... (
                  15
               ).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (
                  16
               )

               Nemecké znenie

               Der Ausführer (Ermächtigter Ausführer; Bewilligungs-Nr. ... (1)) der Waren, auf die sich dieses Handelspapier bezieht, erklärt, dass diese Waren, soweit nicht anderes angegeben, präferenzbegünstigte ... (2) Ursprungswaren sind.

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Estónske znenie

               Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolliameti kinnitus nr. ... (1)) deklareerib, et need tooted on ... (2) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul kui on selgelt näidatud teisiti.

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Grécke znenie

               Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο (άδεια τελωνείου υπ'αριθ. ... (
                  17
               )) δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής ... (
                  18
               ).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (
                  19
               )

               Anglické znenie

               The exporter of the products covered by this document (customs authorization No ... (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of ... (2) preferential origin.

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Francúzske znenie

               L'exportateur des produits couverts par le présent document (autorisation douanière no ... (1)) déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l'origine préférentielle ... (2)).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Chorvátske znenie

               Izvoznik proizvoda obuhvaćenih ovom ispravom (carinsko ovlaštenje br. …(1)) izjavljuje da su, osim ako je to drugačije izričito navedeno, ovi proizvodi ... (2) preferencijalnog podrijetla.

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Talianske znenie

               L'esportatore delle merci contemplate nel presente documento (autorizzazione doganale n. ... (
                  20
               )) dichiara che, salvo indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale ... (
                  21
               ).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (
                  22
               )

               Lotyšské znenie

               Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas pilnvara Nr. ... (1)), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme no ... (2).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Litovské znenie

               Šiame dokumente išvardytų prekių eksportuotojas (muitinės liudijimo Nr ... (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra ... (2) preferencinės kilmės prekės.

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Maďarské znenie

               A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: ... (1)) kijelentem, hogy eltérő jelzés hianyában az áruk kedvezményes ... (2) származásúak.

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Maltské znenie

               L-esportatur tal-prodotti koperti b'dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. ... (
                  23
               )) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b'mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta' oriġini preferenzjali ... (
                  24
               ).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (
                  25
               )

               Holandské znenie

               De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. ... (1)), verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële ... oorsprong zijn (2).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3))

               Poľské znenie

               Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych nr ... (1)) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają ... (2) preferencyjne pochodzenie.

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Portugalské znenie

               O exportador dos produtos cobertos pelo presente documento (autorização aduaneira no. ... (
                  26
               )) declara que, salvo expressamente indicado em contrário, estes produtos são de origem preferencial ... (
                  27
               ).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (
                  28
               )

               Rumunské znenie

               Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document (autorizația vamală nr. ... (1)) declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferențială ... (2).

               – kumulácia sa uplatnila s/so ....... (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Slovinské znenie

               Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom (pooblastilo carinskih organov št .(1)..) izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno ... (2) poreklo.

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Slovenské znenie

               Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente (číslo povolenia ... (1) vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v ... (2).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Fínske znenie

               Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin lupa n:o ... (
                  29
               )) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja ... alkuperätuotteita (
                  30
               ).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (
                  31
               )

               Švédske znenie

               Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd nr. ... (1)) försäkrar att dessa varor, om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande ... ursprung (2).

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               Arabské znenie

               – kumulácia sa uplatnila s/so … (názov krajiny/krajín)

               – kumulácia sa neuplatnila (3)

               ........................................................................................................................................... (
                  32
               ) (Miesto a dátum)

               ............................................................................................................................................(
                  33
               ).

               (Podpis vývozcu. Okrem toho sa musí čitateľne uviesť meno osoby podpisujúcej vyhlásenie.)“

               KAPITOLA II

               Prechodné ustanovenia

               Článok 3

               Tovar v tranzite

               1.
                     Ustanovenia dohody sa môžu uplatňovať na tovar vyvážaný z Jordánska do Chorvátska alebo z Chorvátska do Jordánska, ktorý spĺňa ustanovenia protokolu 3 k dohode a ktorý je k dátumu pristúpenia Chorvátska buď na ceste alebo je dočasne uskladnený v colnom sklade alebo v slobodnom colnom pásme v Jordánsku alebo v Chorvátsku.

               2.
                     V takýchto prípadoch sa môže poskytnúť preferenčné zaobchádzanie pod podmienkou, že colným orgánom dovážajúcej krajiny sa do štyroch mesiacov od dátumu pristúpenia Chorvátska predloží dôkaz o pôvode dodatočne vydaný colnými orgánmi vyvážajúcej krajiny.

               KAPITOLA III

               Záverečné a všeobecné ustanovenia

               Článok 4

               Jordánske hášimovské kráľovstvo sa zaväzuje, že v súvislosti s týmto rozšírením Únie nevznesie žiadny nárok, žiadosť ani požiadavku a nezmení ani nezruší žiadnu úľavu podľa článkov XXIV.6 a XXVIII dohody GATT z roku 1994.

               Článok 5

               V primeranom čase od parafovania tohto protokolu Európska únia oznámi svojim členským štátom a Jordánsku znenie dohody v chorvátskom jazyku. S výhradou nadobudnutia platnosti tohto protokolu sa jazykové znenie uvedené v prvej vete tohto článku stáva autentickým za rovnakých podmienok ako anglické, arabské, bulharské, české, dánske, estónske, fínske, francúzske, grécke, holandské, litovské, lotyšské, maďarské, maltské, nemecké, poľské, portugalské, rumunské, slovenské, slovinské, španielske, švédske a talianske znenie dohody.

               Článok 6

               Tento protokol tvorí neoddeliteľnú súčasť dohody.

               Článok 7

               1.
                     Európska únia, Rada Európskej únie v mene členských štátov a Jordánsko schvália tento protokol v súlade so svojimi vlastnými postupmi. Zmluvné strany si oznámia ukončenie postupov potrebných na tento účel. Schvaľovacie listiny sa uložia na Generálnom sekretariáte Rady Európskej únie.

               2.
                     Tento protokol nadobúda platnosť v prvý deň mesiaca nasledujúceho po dni, keď si strany oznámia ukončenie postupov potrebných na tento účel.

               3.
                     Do dátumu nadobudnutia jeho platnosti sa tento protokol vykonáva predbežne s účinnosťou od 1. júla 2013.

               Článok 8

               Tento protokol je vyhotovený v dvoch pôvodných vyhotoveniach v anglickom, arabskom, bulharskom, českom, dánskom, estónskom, fínskom, francúzskom, gréckom, holandskom, chorvátskom, litovskom, lotyšskom, maďarskom, maltskom, nemeckom, poľskom, portugalskom, rumunskom, slovenskom, slovinskom, španielskom, švédskom a talianskom jazyku, pričom všetky znenia sú rovnako autentické.

               NA DÔKAZ TOHO dolupodpísaní splnomocnení zástupcovia, náležite na tento účel oprávnení, podpísali tento protokol.

               V … dňa … roku ...

               ZA EURÓPSKU ÚNIU A JEJ ČLENSKÉ ŠTÁTY

               ZA JORDÁNSKE HÁŠIMOVSKÉ KRÁĽOVSTVO

                     (1)
                  Ak vyhlásenie na faktúre vyhotovuje schválený vývozca v zmysle článku 23 protokolu, na tomto mieste sa musí uviesť číslo povolenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie na faktúre nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (2)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie na faktúre alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille v zmysle článku 38 protokolu, vývozca to musí zreteľne uviesť v doklade, na ktorom je vyhlásenie vyhotovené, prostredníctvom symbolu „CM“.

                     (3)
                  Ak vyhlásenie na faktúre vyhotovuje schválený vývozca v zmysle článku 23 protokolu, na tomto mieste sa musí uviesť číslo povolenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie na faktúre nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (4)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie na faktúre alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille v zmysle článku 38 protokolu, vývozca to musí zreteľne uviesť v doklade, na ktorom je vyhlásenie vyhotovené, prostredníctvom symbolu „CM“.

                     (5)
                  Ak vyhlásenie na faktúre vyhotovuje schválený vývozca v zmysle článku 23 protokolu, na tomto mieste sa musí uviesť číslo povolenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie na faktúre nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (6)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie na faktúre alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille v zmysle článku 38 protokolu, vývozca to musí zreteľne uviesť v doklade, na ktorom je vyhlásenie vyhotovené, prostredníctvom symbolu „CM“.

                     (7)
                  Ak vyhlásenie na faktúre vyhotovuje schválený vývozca v zmysle článku 23 protokolu, na tomto mieste sa musí uviesť číslo povolenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie na faktúre nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (8)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie na faktúre alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille v zmysle článku 38 protokolu, vývozca to musí zreteľne uviesť v doklade, na ktorom je vyhlásenie vyhotovené, prostredníctvom symbolu „CM“.

                     (9)

                        Toto označenie sa nemusí uvádzať, ak sa táto informácia nachádza v samotnom doklade.

                     (10)
                  Pozri článok 22 ods. 5 protokolu. Ak sa nevyžaduje podpis vývozcu, platí táto výnimka i na uvedenie mena podpisovateľa.

                     (11)

                        Ak vyhlásenie o pôvode vyhotovuje schválený vývozca, v tejto časti sa musí uviesť číslo oprávnenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie o pôvode nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú, alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (12)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie o pôvode alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille, vývozca to musí v doklade, v ktorom je vyhlásenie vyhotovené, zreteľne označiť symbolom „CM“.

                     (13)
                  Podľa potreby vyplniť alebo prečiarknuť.

                     (14)

                        Ak vyhlásenie o pôvode vyhotovuje schválený vývozca, v tejto časti sa musí uviesť číslo oprávnenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie o pôvode nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú, alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (15)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie o pôvode alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille, vývozca to musí v doklade, v ktorom je vyhlásenie vyhotovené, zreteľne označiť symbolom „CM“.

                     (16)
                  Podľa potreby vyplniť alebo prečiarknuť.

                     (17)

                        Ak vyhlásenie o pôvode vyhotovuje schválený vývozca, v tejto časti sa musí uviesť číslo oprávnenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie o pôvode nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú, alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (18)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie o pôvode alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille, vývozca to musí v doklade, v ktorom je vyhlásenie vyhotovené, zreteľne označiť symbolom „CM“.

                     (19)
                  Podľa potreby vyplniť alebo prečiarknuť.

                     (20)

                        Ak vyhlásenie o pôvode vyhotovuje schválený vývozca, v tejto časti sa musí uviesť číslo oprávnenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie o pôvode nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú, alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (21)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie o pôvode alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille, vývozca to musí v doklade, v ktorom je vyhlásenie vyhotovené, zreteľne označiť symbolom „CM“.

                     (22)
                  Podľa potreby vyplniť alebo prečiarknuť.

                     (23)

                        Ak vyhlásenie o pôvode vyhotovuje schválený vývozca, v tejto časti sa musí uviesť číslo oprávnenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie o pôvode nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú, alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (24)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie o pôvode alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille, vývozca to musí v doklade, v ktorom je vyhlásenie vyhotovené, zreteľne označiť symbolom „CM“.

                     (25)
                  Podľa potreby vyplniť alebo prečiarknuť.

                     (26)

                        Ak vyhlásenie o pôvode vyhotovuje schválený vývozca, v tejto časti sa musí uviesť číslo oprávnenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie o pôvode nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú, alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (27)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie o pôvode alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille, vývozca to musí v doklade, v ktorom je vyhlásenie vyhotovené, zreteľne označiť symbolom „CM“.

                     (28)
                  Podľa potreby vyplniť alebo prečiarknuť.

                     (29)

                        Ak vyhlásenie o pôvode vyhotovuje schválený vývozca, v tejto časti sa musí uviesť číslo oprávnenia schváleného vývozcu. Ak vyhlásenie o pôvode nevyhotovil schválený vývozca, slová zo zátvorky sa vynechajú, alebo sa tento priestor ponechá voľný.

                     (30)
                  Uvedie sa pôvod výrobkov. Ak sa celé vyhlásenie o pôvode alebo jeho časť vzťahuje na výrobky s pôvodom v Ceute a Melille, vývozca to musí v doklade, v ktorom je vyhlásenie vyhotovené, zreteľne označiť symbolom „CM“.

                     (31)
                  Podľa potreby vyplniť alebo prečiarknuť.

                     (32)
                  Toto označenie sa nemusí uvádzať, ak sa táto informácia nachádza v samotnom doklade.

                     (33)
                  Pozri článok 22 ods. 5 protokolu. Ak sa nevyžaduje podpis vývozcu, platí táto výnimka i na uvedenie mena podpisovateľa.


Dôležité právne oznámenie

|

52007PC0251

Návrh rozhodnutia Rady ktorým sa Rakúsku udeľuje oprávnenie uzavrieť dohodu so Švajčiarskom, ktorá obsahuje ustanovenia odchyľujúce sa od článku 2 ods. 1 písm. d) smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Iba nemecký text je autentický)  /* KOM/2007/0251 v konečnom znení */

	[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |Brusel, 15.5.2007KOM(2007) 251 v konečnom zneníNávrhROZHODNUTIA RADYktorým sa Rakúsku udeľuje oprávnenie uzavrieť dohodu so Švajčiarskom, ktorá obsahuje ustanovenia odchyľujúce sa od článku 2 ods. 1 písm. d) smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Iba nemecký text je autentický)(predložený Komisiou)ODÔVODNENIESÚVISLOSTI NÁVRHU |110 | Dôvody a ciele návrhu Rakúsko požiadalo v liste doručenom Generálnemu sekretariátu Komisie 13. septembra 2005 o oprávnenie podľa článku 30 ods. 1 smernice 77/388/EHS (v súčasnosti 396 ods. 1 smernice 2006/112/ES) uzavrieť dohodu so Švajčiarskom, ktorá obsahuje ustanovenia odchyľujúce sa od článku 2 ods. 1 písm. d) uvedenej smernice. Komisia v súlade s článkom 396 ods. 2 smernice 2006/112/ES informovala 1. marca 2007 ostatné členské štáty o predloženej žiadosti a listom zo 6. marca 2007 oznámila Rakúsku, že má všetky informácie, ktoré pokladá za potrebné na posúdenie tejto žiadosti. |120 | Všeobecné súvislosti Dohoda medzi Rakúskom a Švajčiarskom sa týka výstavby cezhraničnej elektrárne na rieke Inn medzi obcami Prutz (Rakúsko) a Tschlin (Švajčiarsko). V dohode sa ustanovuje, že vo Švajčiarsku sa daň z pridanej hodnoty (DPH) nebude ukladať na dovozy určené na výstavbu elektrárne a s tým súvisiacu prevádzku, čím by sa uľahčilo vybavovanie formalít na hraniciach. Rovnakým spôsobom je stanovené, že tovar dovezený do Rakúska na účely používania v súvislosti s elektrárňou sa nebude zdaňovať rakúskou DPH. Za bežných okolností je dovoz tovarov do Rakúska zdaniteľnou transakciou, ktorá podlieha DPH.Rakúsko ako zmluvná strana však s cieľom získať podobné výhody od svojho švajčiarskeho partnera súhlasilo, aby sa nezdaňovali dovozy súvisiace s cezhraničnou elektrárňou. Treba však chápať, že iba zdaniteľné osoby s plným právom na odpočet by boli zapojené do dovozu takýchto tovarov a a že v každom prípade by mali právo na odpočet DPH na dovoz. |130 | Existujúce ustanovenia v oblasti návrhu Rada pri niekoľkých predchádzajúcich príležitostiach udelila členským štátom oprávnenie uzavrieť dohody s tretími krajinami nachádzajúcimi sa v pohraničných oblastiach a tieto dohody, inter alia, obsahovali ustanovenia o daniach podobné ustanoveniam navrhovaným v tomto texte. |141 | Súlad s ostatnými politikami a cieľmi Únie Neuplatňuje sa. |KONZULTÁCIE SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENIE VPLYVOV |Konzultácie zúčastnených strán a posúdenie vplyvu |219 | Nepodstatné. |Zber a využitie výsledkov odborných konzultácií |229 | Nebolo potrebné využiť externé odborné konzultácie. |230 | Posúdenie vplyvu Zámerom navrhovaného rozhodnutia je udeliť Rakúsku oprávnenie uzavrieť dohodu so Švajčiarskom, ktorej cieľom je nezdaňovať dovozy do Rakúska, pokiaľ ide o cezhraničnú elektráreň, a tým získať podobné výhody od Švajčiarska v prípade tovarov dovážaných do Švajčiarska. V dôsledku veľmi úzkeho rozsahu pôsobnosti odchýlky a skutočnosti, že dovozcovia by podľa všeobecnej úpravy mali plné právo na odpočet DPH zaplatenej pri dovoze, vplyv bude zanedbateľný. |PRÁVNA STRÁNKA NÁVRHU |305 | Zhrnutie navrhovaných opatrení Udelenie povolenia Rakúsku na uzavretie dohody so Švajčiarskom, ktorá obsahuje ustanovenia odchyľujúce sa od smernice 2006/112/ES o DPH, pokiaľ ide o zdaňovanie dovozov vo vzťahu k cezhraničnej elektrárni. |310 | Právny základ Článok 396 smernice 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty. |329 | Zásada subsidiarity Návrh patrí do výhradnej právomoci Spoločenstva. Zásada subsidiarity sa preto neuplatňuje. |Zásada proporcionality Návrh je v súlade so zásadou proporcionality z tohto dôvodu (týchto dôvodov): |331 | Toto rozhodnutie sa týka povolenia udeleného členskému štátu na základe jeho vlastnej žiadosti a nestanovuje žiadnu povinnosť. |332 | Vzhľadom na veľmi obmedzený rozsah pôsobnosti výnimky je osobitné opatrenie úmerné sledovanému cieľu. |Výber nástrojov |341 | Navrhované nástroje: iné. |342 | Iné nástroje by neboli vhodné z tohto dôvodu (týchto dôvodov): Podľa článku 396 smernice o DPH 2006/112/ES o spoločnom systéme dane s pridanej hodnoty je odchýlka od spoločných pravidiel o DPH možná iba s povolením Rady, ktorá koná jednomyseľne na návrh Komisie. Rozhodnutie Rady je jediným vhodným nástrojom, keďže môže byť určené jednotlivým členským štátom. |VPLYV NA ROZPOčET |409 | Tento návrh nemá vplyv na rozpočet pretože dovozcovia by v každom prípade mali plné právo na odpočet DPH zaplatenej pri dovoze podľa všeobecnej úpravy. |E-2599 |1.  NávrhROZHODNUTIA RADYktorým sa Rakúsku udeľuje oprávnenie uzavrieť dohodu so Švajčiarskom, ktorá obsahuje ustanovenia odchyľujúce sa od článku 2 ods. 1 písm. d) smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnotyRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady o DPH 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, a najmä na jej článok 396[1],so zreteľom na návrh Komisie,keďže:(1) Podľa článku 396 ods. 1 smernice 2006/112/ES môže Rada konajúca jednomyseľne na návrh Komisie udeliť ktorémukoľvek členskému štáty oprávnenie uzavrieť s treťou krajinou dohodu, ktorá môže obsahovať výnimky z tejto smernice.(2) Rakúsko požiadalo listom doručeným Generálnemu sekretariátu Komisie 13. septembra 2005 o oprávnenie uzavrieť dohodu so Švajčiarskom v súvislosti s cezhraničnou elektrárňou cez rieku Inn medzi obcami Prutz (Rakúsko) a Tschlin (Švajčiarsko).(3) Komisia v súlade s článkom 396 ods. 2 smernice 2006/112/ES informovala listom s dátumom 1. marca 2007 ostatné členské štáty o tejto žiadosti Rakúska. Komisia listom s dátumom 6. marca 2007 oznámila Rakúsku, že má všetky informácie, ktoré pokladá za potrebné na posúdenie tejto žiadosti.(4) Táto dohoda má obsahovať ustanovenia o DPH odchyľujúce sa od článku 2 ods. 1 písm. d) smernice 2006/112/ES so zreteľom na tovary dovážané do Rakúska v súvislosti s cezhraničnou elektrárňou. Tieto dovozy tovarov zo Švajčiarska do Rakúska zdaniteľnými osobami s plným právom na odpočet nebudú podliehať DPH, aby sa získala od Švajčiarska podobná úprava týkajúca sa tovarov dovážaných z Rakúska do Švajčiarska.(5) Výnimka nebude mať preto nepriaznivý vplyv na vlastné zdroje Európskych spoločenstiev pochádzajúce z dane z pridanej hodnoty,PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1Rakúsku sa týmto udeľuje oprávnenie uzavrieť dohodu so Švajčiarskom, ktorá obsahuje ustanovenia odchyľujúce sa od smernice o DPH 2006/112/ES a ktorá sa vzťahuje na výstavbu, údržbu, obnovu a prevádzku cezhraničnej elektrárne cez rieku Inn medzi obcami Prutz (Rakúsko) a Tschlin (Švajčiarsko.Ustanovenia o výnimkách v súvislosti s dohodou sú ustanovené v článku 2.Článok 2Odchylne od článku 2 ods. 1 písm. d) smernice 2006/112/ES tovary dovezené dovezené zo Švajčiarska do Rakúska zdaniteľnými osobami s plným právom na odpočet nepodliehajú dani z pridanej hodnoty za predpokladu, že sa použijú na výstavbu, údržbu, obnovu a prevádzku cezhraničnej elektrárne uvedenej v článku 1.Článok 3Toto rozhodnutie je určené Rakúsku.V BruseliZa Radupredseda [1] Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1. Smernica zmenená a doplnená smernicou 2006/138/ES (Ú. v. EÚ L 384, 29.12.2006, s. 92).