title: Návrh rozhodnutie Rady č. .../2010/EÚ, ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku {KOM(2010) 105 v konečnom znení}

text:
|

52010PC0104

	[pic] | EURÓPSKA KOMISIA |Brusel, 24.3.2010KOM(2010) 104 v konečnom znení2010/0066 (APP)NávrhROZHODNUTIE RADY č. .../2010/EÚ,ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku{KOM(2010) 105 v konečnom znení}DÔVODOVÁ SPRÁVAÚVOD1.  Komisia prijala 17. júla 2006 návrh[1] nariadenia Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 2201/2003[2], pokiaľ ide o súdnu právomoc, a ktorým sa zavádzajú pravidlá týkajúce sa rozhodného práva v manželských veciach („Rím III“)[3].2.  Právnym základom navrhnutého nariadenia Rady bol článok 61 písm. c) a článok 67 ods. 1 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva[4]. Návrh sa týkal justičnej spolupráce v občianskych veciach, ktoré majú „rodinnoprávne aspekty“. V tomto právnom základe sa predpisovala jednomyseľnosť. Európsky parlament doručil svoje stanovisko 21. októbra 2008[5].3.  Od októbra 2006 bol návrh Komisie v pracovnej skupine pre občianskoprávne veci (Rím III). Bol prioritou nemeckého, portugalského a slovinského predsedníctva. V apríli 2007 sa o návrhu diskutovalo na zasadnutí Rady a ministri sa dohodli na určitých usmerneniach.4.  Do polovice roku 2008 dospeli rokovania do bodu, keď sa ukázalo, že niekoľko členských štátov má osobitné problémy, pre ktoré nemôžu navrhnuté nariadenie akceptovať. Najmä jeden členský štát nepovažoval za vhodné, aby jeho súdy uplatňovali cudzie rozvodové právo, ktoré považuje za reštriktívnejšie než vlastné rozvodové právo, a prial si i naďalej uplatňovať vlastné hmotné právo na každý návrh na rozvod podaný na jeho súdy (prístup lex fori ). Prevažná väčšina členských štátov zároveň zastávala stanovisko, že pravidlá o rozhodnom práve sú podstatným prvkom navrhnutého nariadenia. Podporovali zásadu ustanovenú v návrhu, aby sa uplatňovalo právo krajiny, s ktorou majú manželia úzku väzbu, čo by v určitých prípadoch znamenalo uplatňovanie cudzieho rozvodového práva.5.  Nasledujúce predsedníctva Rady a Komisia sa pokúšali nájsť riešenia v rámci navrhnutého nariadenia tým, že navrhli rôzne možnosti, ktoré by poskytovali väčší priestor na uplatňovanie práva konajúceho súdu bez toho, aby boli ohrozené hlavné ciele návrhu. Toto spoločné úsilie však bolo neúspešné.6.  Na zasadnutí Rady 5. a 6. júna 2008 preto ministri dospeli k záveru, že „neexistuje jednomyseľnosť na pokračovanie v prijímaní navrhnutého nariadenia, a že existujú neprekonateľné problémy, ktoré znemožňujú dosiahnuť jednomyseľnosť teraz i v dohľadnej budúcnosti“. Rada konštatovala, že „ciele navrhnutého nariadenia nie je možné dosiahnuť v rámci primeraného obdobia uplatnením príslušných ustanovení zmlúv“[6].7.  V júli a auguste 2008 doručilo deväť členských štátov (Bulharsko, Grécko, Španielsko, Taliansko, Luxembursko, Maďarsko, Rakúsko, Rumunsko a Slovinsko) Komisii žiadosť, v ktorej uviedli, že majú v úmysle nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v oblasti rozhodného práva v manželských veciach a že by Komisia mala na tento účel predložiť návrh Rade. V januári 2009 doručilo podobnú žiadosť aj Francúzsko. V januári 2009 doručilo podobnú žiadosť aj Francúzsko. Grécko dňa 3. marca 2010 svoju žiadosť stiahlo.8.  Tento návrh je reakciou Komisie na uvedené žiadosti.Právny základ posilnenej spolupráce9.  Posilnená spolupráca sa riadi článkom 20 Zmluvy o Európskej únii (ďalej len „ZEÚ“) a článkami 326 až 334 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“). Z týchto ustanovení vyplýva, že na vykonávanie posilnenej spolupráce v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku sú potrebné dva návrhy:10.  Komisiou predložený návrh rozhodnutia Rady, ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku na základe článku 329 ods. 1 ZFEÚ a11.  Komisiou predložený návrh nariadenia Rady, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku na základe článku 81 ods. 3 ZFEÚ[7].Posúdenie právnych podmienok posilnenej spoluprácePovoľujúce rozhodnutie ako posledná možnosť a účasť najmenej deviatich členských štátov12.  V článku 20 ods. 2 ZEÚ sa ustanovuje, že rozhodnutie, ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca, môže Rada prijať ako poslednú možnosť, keď sa zistí, že ciele takejto spolupráce nemôže Únia ako celok dosiahnuť v primeranom čase, a za predpokladu, že sa na nej zúčastní najmenej deväť členských štátov.13.  Ako už bolo uvedené, Rada na svojom zasadnutí z 5. a 6. júna 2008 dospela k záveru, že neexistuje jednomyseľnosť, aby sa mohlo s návrhom z roku 2006 pokročiť, a že existujú neprekonateľné problémy, ktoré znemožňujú dosiahnuť jednomyseľnosť teraz i v dohľadnej budúcnosti. Rada konštatovala, že ciele navrhnutého nariadenia nie je možné dosiahnuť v rámci primeraného obdobia uplatnením príslušných ustanovení zmlúv. Rada teda dospela k záveru, že pre Úniu ako celok neexistuje žiadne iné riešenie a môže sa uplatniť posilnená spolupráca ako posledná možnosť.14.  Komisii boli doteraz doručené žiadosti deviatich členských štátov (Bulharska, Španielska, Francúzska, Talianska, Luxemburska, Maďarska, Rakúska, Rumunska a Slovinska), v ktorých sa uvádza, že tieto členské štáty majú v úmysle nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v oblasti rozhodného práva v manželských veciach.Oblasť, na ktorú sa vzťahujú zmluvy15.  V článku 329 ods. 1 ZFEÚ sa ustanovuje, že posilnená spolupráca sa môže nadviazať „v jednej z oblastí, na ktoré sa vzťahujú zmluvy“.16.  Deväť členských štátov požiadalo o povolenie nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu „v oblasti rozhodného práva v manželských veciach (Rím III)“. To znamená kolízne normy, ktoré ustanovujú, ktoré hmotné právo sa uplatňuje na medzinárodný rozvod, ktorý má väzby s viac než jedným právnym poriadkom. Kolízne normy sa uvádzajú ako osobitný bod v zozname opatrení podľa článku 81 ods. 2 ZFEÚ, pričom v článku 81 ods. 3 ZFEÚ sa rozlišuje medzi kolíznymi normami v občianskych a obchodných veciach všeobecne a opatreniami týkajúcimi sa rodinného práva. Komisia sa domnieva, že kolízne normy v rodinnom práve predstavujú v zmysle zmlúv nepochybne obmedzenú, ale dobre vymedzenú oblasť, v ktorej sa môže nadviazať posilnená spolupráca.17.  V tomto kontexte by sa malo objasniť, že oblasť navrhnutej posilnenej spolupráce „rozhodné právo pre rozvod a právnu rozluku“ nezahŕňa kolízne normy pre majetkové dôsledky rozvodu[8]. Takisto nie je predmetom ani hmotné právo v oblasti rozvodu, t. j. dôvody na rozvod alebo postup pri podávaní žiadosti o rozvod.Podporovanie cieľov Únie, ochrana jej záujmov a posilňovanie jej integračného procesuVšeobecný kontext18.  S náležitým zohľadnením príslušných častí posúdenia vplyvu[9] k uvedenému návrhu Komisie z roku 2006 a dôvodovej správy uvedeného návrhu, je účelom posilnenej spolupráce poskytnúť jednoznačný a komplexný právny rámec, ktorý zahŕňa rozhodné právo vo veciach rozvodu a právnej rozluky a poskytuje stranám určitý stupeň autonómie pri voľbe rozhodného práva.19.  Komisia viedla v rámci uvedeného procesu posúdenia vplyvu široké konzultácie so zainteresovanými stranami. Uskutočnili sa prostredníctvom zelenej knihy o rozhodnom práve a súdnej právomoci vo veciach rozvodu vydanej v roku 2005[10]. V zelenej knihe sa zistili viaceré nedostatky súčasnej situácie a identifikovali sa rôzne možnosti politiky na vyriešenie problémov. Medzi možnosti patrili, okrem iného, zachovanie súčasného stavu, harmonizácia kolíznych noriem, zavedenie obmedzenej možnosti pre manželov zvoliť si rozhodné právo a napokon kombinácia rôznych riešení. Komisia zorganizovala v roku 2006 verejné prerokovanie a stretnutie odborníkov. Vo väčšine reakcií sa potvrdila potreba posilniť právnu istotu a predvídateľnosť, zaviesť obmedzenú autonómiu strán a zabrániť „ponáhľaniu sa na súd“. Niektoré zainteresované strany vyjadrili obavy, že harmonizácia kolíznych noriem by prinútila súdy uplatňovať cudzie právo a že by to mohlo viesť k zdržaniam a dodatočným nákladom v konaniach v manželských veciach. V prieskume verejnej mienky sa zistilo, že 60 % Európanov očakáva, že EÚ bude zohrávať úlohu pri zjednodušovaní právnych predpisov, pokiaľ ide o rozvod v inom členskom štáte[11].20.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku by sa týkala desiatok tisícov „medzinárodných“ párov v EÚ, ktoré sa každý rok rozvádzajú. Mnohí Európania z rôznych členských štátov sa každý rok zosobášia, a každý rok je teda v Európe aj veľa „medzinárodných“ rozvodov.21.  V EÚ je približne 122 miliónov manželstiev, z toho asi 16 miliónov (13 %) sa považuje za „medzinárodné“[12]. V roku 2007 bolo napríklad v Európskej únii uzavretých 2 400 000 manželstiev a približne 300 000 z nich bolo „medzinárodných“. Hoci sa „medzinárodné“ manželstvá zväčša sústreďujú v niekoľkých väčších európskych krajinách, vyskytujú sa v celej Európskej únii, a týkajú sa teda veľkého počtu európskych občanov.22.  V roku 2007 bolo v 27 členských štátoch Európskej únie 1 040 000 rozvodov, z ktorých 140 000 (13 %) malo „medzinárodný“ prvok. Členské štáty s najväčším podielom nových „medzinárodných“ rozvodov v Európskej únii boli v roku 2007 Nemecko (34 000), Francúzsko (20 500) a Spojené kráľovstvo (19 500).Súčasná situácia v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku23.  V súčasnosti, keď neexistujú žiadne pravidlá Únie, v 24 členských štátoch, ktoré sa zúčastňujú na justičnej spolupráci v občianskych veciach v EÚ a vo 2 členských štátoch, ktoré sa môžu rozhodnúť, či sa zapoja, existuje 26 rôznych súborov kolíznych noriem týkajúcich sa rozvodu[13]. Väčšina členských štátov určuje rozhodné právo na základe súboru kolíznych kritérií, ktorými sa má zabezpečiť, aby sa konanie riadilo právnym poriadkom, s ktorým má manželstvo najužšiu väzbu. Iné členské štáty systematicky uplatňujú na konania v manželských veciach svoje vnútroštátne právne predpisy ( lex fori ).24.  Súčasná situácia môže spôsobovať v konaniach v manželských veciach s „medzinárodným“ prvkom mnohé problémy. Skutočnosť, že vnútroštátne právne poriadky sú veľmi odlišné, a to tak z hľadiska hmotného práva, ako aj kolíznych noriem, vedie k právnej neistote. Veľké rozdiely medzi vnútroštátnymi kolíznymi normami a ich zložitosť veľmi sťažujú „medzinárodným“ párom možnosť predvídať, ktoré právo sa bude uplatňovať na ich konanie v manželských veciach. Väčšina členských štátov neposkytuje manželom možnosť zvoliť si rozhodné právo v konaniach v manželských veciach. To môže viesť k uplatňovaniu práva, s ktorým majú manželia iba slabú väzbu, a k výsledku, ktorý nezodpovedá oprávneným očakávaniam občanov. Súčasné pravidlá môžu okrem toho donútiť jedného z manželov „ponáhľať sa na súd“, t. j. podať návrh na súd skôr, ako tak urobí druhý z manželov, aby zabezpečil, že sa bude konanie spravovať konkrétnym právom, ktoré bude chrániť jeho alebo jej záujmy.25.  Je veľmi ťažké odhadnúť hospodárske nevýhody, ktoré spôsobujú neharmonizované kolízne normy týkajúce sa rozvodu. V kontexte štúdie k posúdeniu vplyvu, ktorá sa uskutočnila s cieľom informovať Komisiu o majetkových režimoch manželov, sa zistilo, že predpokladané náklady na problémy súvisiace s medzinárodnými manželstvami v prípade rozvodu by mohli v EÚ celkovo dosiahnuť až 205 miliónov EUR. Náklady by mohli vzniknúť súdom, manželom a tretím stranám[14].Výhody posilnenej spolupráce v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku26.  O posilnenú spoluprácu v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku žiada deväť členských štátov: Bulharsko, Španielsko, Francúzsko, Taliansko, Luxembursko, Maďarsko, Rakúsko, Rumunsko a Slovinsko. Týchto deväť členských štátov má spolu 216,3 milióna obyvateľov. Je to takmer polovica (44 %) obyvateľov Únie[15]. V týchto zúčastnených členských štátoch je podiel „medzinárodných“ sobášov a rozvodov približne 13 %[16], t. j. v priemere na rovnakej úrovni, ako je to bežné v EÚ. Odhadovaný počet rozvodov je v týchto krajinách približne 440 000 ročne a 53 000 z nich má medzinárodný prvok[17]. Posilnená spolupráca je otvorená pre všetky členské štáty; čím viac členských štátov sa na nej zúčastní, tým väčšieho počtu občanov sa bude týkať.27.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku by občanom priniesla tieto výhody:28.  Posilnenie právnej istoty a predvídateľnosti. Posilnenou spoluprácou sa zavedú harmonizované kolízne normy vo veciach rozvodu a právnej rozluky, aby mohli manželia ľahko predvídať, aké právo sa bude uplatňovať na ich konanie v manželských veciach. Zakladá sa to predovšetkým na voľbe manželov. Voľba sa obmedzuje na právne poriadky, s ktorými má manželstvo úzku väzbu, aby sa zabránilo uplatňovaniu „exotických“ právnych poriadkov, s ktorými manželia nemajú žiadnu alebo iba slabú väzbu. V prípade, že nedôjde k voľbe práva, sa rozhodné právo určuje na základe súboru kolíznych kritérií, ktorými sa zabezpečí, aby sa konanie v manželských veciach riadilo právnym poriadkom, s ktorým má manželstvo úzku väzbu. Tým sa pre dotknutých manželov, ako aj pre odborníkov z praxe značne zvýši právna istota a predvídateľnosť.29.  Zvýšenie flexibility zavedením obmedzenej autonómie strán. V súčasnosti sa v manželských veciach ponecháva autonómii strán iba obmedzený priestor. Vnútroštátne kolízne normy stanovujú v podstate iba jedno riešenie danej situácie, napr. uplatňovanie práva podľa spoločnej štátnej príslušnosti manželov alebo uplatňovanie lex fori . V rámci posilnenej spolupráce bude právny rámec flexibilnejší vďaka zavedeniu obmedzenej možnosti manželov zvoliť si rozhodné právo pre konanie týkajúce sa rozvodu a právnej rozluky. Umožniť manželom dohodnúť sa by bolo obzvlášť užitočné v prípadoch rozvodu na základe vzájomnej dohody.30.  Zabránenie jednému z manželov „ponáhľať sa na súd“. Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku rieši okrem iného aj problém „ponáhľania sa na súd“ zo strany jedného z manželov. To môže viesť k uplatneniu práva, ku ktorému odporca nepociťuje úzku väzbu alebo ktoré nezohľadňuje jeho alebo jej záujmy. Tým sa sťažuje snaha o zmier a ponecháva sa málo času na mediáciu. Zavedením harmonizovaných kolíznych noriem sa pravdepodobne zníži riziko „ponáhľania sa na súd“, pretože každý súd v zúčastnených členských štátoch, na ktorý by bol podaný návrh, by uplatňoval právo určené podľa spoločných noriem.31.  Boli vyjadrené určité obavy, že harmonizácia kolíznych noriem by donútila súdy uplatňovať cudzie rozvodové právo, čo by mohlo viesť k zdržaniam a dodatočným nákladom v konaniach v manželských veciach. Takéto problémy by mali byť v praxi zriedkavé, pretože kolízne kritériá by vo väčšine prípadov viedli k uplatňovaniu lex fori . Skúsenosti členských štátov, ktoré v súčasnosti uplatňujú kolízne kritériá, ktoré vedú k uplatňovaniu cudzieho práva, nepoukazujú na väčšie ťažkosti. Súčasné kolízne normy v deviatich žiadateľských členských štátoch zahŕňajú takéto kolízne kritériá, ktoré v určitých prípadoch už vedú k uplatňovaniu cudzieho práva ich súdmi. Posilnená spolupráca by teda nebola problematická, pokiaľ ide o dodatočné náklady alebo zdržania. Okrem toho prijatie opatrení zameraných na zjednodušenie uplatňovania cudzieho práva by malo možné negatívne dôsledky obmedziť[18].32.  Z inštitucionálneho hľadiska je posilnená spolupráca lepšia, ako možnosť, že by členské štáty, ktoré majú záujem, začali rokovať o medzinárodnej dohode vo veci rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku. Táto alternatíva by bola určite menej výhodná. Aj keby boli právne akty prijaté v rámci posilnenej spolupráce záväzné len pre zúčastnené členské štáty, napriek tomu patria pod kontrolu Únie v danej oblasti. Komisia teda môže monitorovať ich správne uplatňovanie na základe zmlúv a Súdny dvor EÚ má právomoc rozhodovať v prejudiciálnych konaniach, pokiaľ ide o ich výklad, čím sa zaručuje koherentný a jednotný výklad opatrení prijatých v rámci posilnenej spolupráce.Plnenie požiadaviek článku 20 ods. 1 ZEÚ33.  V článku 20 ods. 1 ZEÚ sa vyžaduje, aby sa posilnená spolupráca zameriavala na podporu dosiahnutia cieľov Únie, ochranu jej záujmov a posilňovanie jej integračného procesu.34.  Jednou z úloh Únie je ponúknuť svojim občanom priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti bez vnútorných hraníc, v ktorom je zaručený voľný pohyb osôb (článok 3 ods. 2 ZEÚ). Priestor spravodlivosti zahŕňa rozvoj justičnej spolupráce v občianskych veciach, ktoré majú cezhraničné dôsledky, na základe zásady vzájomného uznávania súdnych rozhodnutí (článok 81 ods. 1 ZFEÚ). Na tento účel môže Únia prijať opatrenia zamerané na zabezpečenie po prvé vzájomného uznávania a výkonu súdnych rozhodnutí medzi členskými štátmi a po druhé zlučiteľnosti kolíznych noriem uplatniteľných v členských štátoch [článok 81 ods. 2 písm. a) a c) ZFEÚ].35.  Harmonizácia kolíznych noriem uľahčuje vzájomné uznávanie súdnych rozhodnutí. Skutočnosť, že súdy členských štátov uplatňujú v danej situácii na určenie rozhodného práva rovnaké kolízne normy, posilňuje vzájomnú dôveru v súdne rozhodnutia vydané v iných členských štátoch[19].36.  Posilnená spolupráca medzi žiadateľskými členskými štátmi v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku by podporila cieľ Únie, ktorým je zabezpečenie zlučiteľnosti kolíznych noriem uplatniteľných v členských štátoch, tým, že by sa zvýšila úroveň zlučiteľnosti v porovnaní so súčasnou situáciou. Ako už bolo uvedené, v 26 členských štátoch, ktoré sa zúčastňujú na justičnej spolupráci v občianskych veciach, existuje 26 rôznych súborov kolíznych noriem týkajúcich sa rozvodu. V situácii posilnenej spolupráce medzi deviatimi žiadateľskými členskými štátmi by existovalo 18 rôznych právnych režimov, čím by sa dosiahla väčšia harmonizácia kolíznych noriem a posilnil by sa integračný proces v tejto časti EÚ.Súlad so zmluvami a právom Únie37.  Podľa článku 326 ZFEÚ musí byť posilnená spolupráca v súlade so zmluvami a právom Únie.38.  Posilnená spolupráca by neovplyvnila existujúce acquis . Nadviazala by sa v oblasti, na ktorú sa vzťahujú spoločné právomoci Únie, v ktorej však v súčasnosti neexistujú žiadne spoločné pravidlá Únie. V prvom nástroji Únie prijatom v oblasti rodinného práva, v nariadení Rady (ES) č. 1347/2000[20], sa ustanovujú pravidlá týkajúce sa súdnej právomoci, uznávania a výkonu súdnych rozhodnutí v manželských veciach, ako aj súdnych rozhodnutí vo veciach rodičovských práv a povinností k spoločným deťom manželov, vydaných v súvislosti s konaniami v manželských veciach. Neobsahuje však pravidlá týkajúce sa rozhodného práva. Nadobudnutie účinnosti nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003, ktorým sa k 1. marcu 2005 zrušilo a nahradilo nariadenie Rady (ES) č. 1347/2001, neprinieslo v tomto smere žiadnu zmenu. Otázka rozhodného práva sa počas rokovaní o tomto nariadení nenastolila. Do nariadenia sa vlastne prevzali nezmenené ustanovenia týkajúce sa manželských vecí z nariadenia Rady (ES) č. 1347/2000.39.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku by nespôsobila diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, ktorá sa zakazuje v článku 18 ZFEÚ, pretože navrhnuté kolízne normy budú mať univerzálny charakter a budú sa vzťahovať na všetky konania na súdoch v zúčastnených členských štátoch bez ohľadu na štátnu príslušnosť alebo bydlisko strán. Na druhej strane súdy nezúčastnených krajín budú uplatňovať svoje vnútroštátne kolízne normy na základe svojho medzinárodného práva súkromného, ako to robia v súčasnosti.Žiadne narušenie vnútorného trhu a hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti; žiadna prekážka alebo diskriminácia v obchode; žiadne narušenie hospodárskej súťaže40.  V článku 326 ZFEÚ sa ustanovuje, že posilnená spolupráca nesmie narušiť vnútorný trh a hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť a nesmie predstavovať prekážku alebo diskrimináciu v obchode medzi členskými štátmi, ani medzi nimi nesmie narušiť hospodársku súťaž.41.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku nepredstavuje problém, pokiaľ ide o tieto právne podmienky. Návrh, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku, bude slúžiť na uľahčenie riadneho fungovania vnútorného trhu, pretože odstráni všetky prekážky voľného pohybu osôb, ktoré v súčasnosti čelia problémom spôsobeným existujúcimi rozdielmi medzi vnútroštátnymi právnymi predpismi v súvislosti s rozhodným právom v manželských veciach. Väčšia právna istota, pokiaľ ide o kolízne normy týkajúce sa rozvodu, bude teda mať pozitívny vplyv na páry, ktoré uplatňujú svoje právo na voľný pohyb medzi zúčastnenými členskými štátmi.42.  Vzhľadom na charakter návrhu, ktorý sa v podstate týka len vzťahov medzi dvomi jednotlivcami, nemá vplyv na podniky ani právne vzťahy na trhu a neovplyvňuje ani obchod alebo hospodársku súťaž v Únii. Návrh by okrem toho nemal vplyv na regionálnu politiku Únie.43.  V skutočnosti by návrh zabezpečením harmonizácie kolíznych noriem značne zjednodušil situáciu pre súkromné strany a odborníkov z praxe, ktorí budú môcť v zúčastnených členských štátoch určiť rozhodné právo na základe jediného jednotného súboru pravidiel, ktorý nahradí veľký počet existujúcich vnútroštátnych kolíznych noriem zúčastnených členských štátov v tejto oblasti.44.  Aj keď prospech z právnej istoty alebo zjednodušenia, ktoré návrh prináša, nebudú mať všetky páry v Únii, situácia párov pred súdmi nezúčastnených členských štátov sa v porovnaní so súčasnou situáciou nezhorší. Návrh teda nespôsobí žiadne neodôvodnené rozdielne zaobchádzanie s občanmi.Rešpektovanie práv, právomocí a povinností nezúčastnených členských štátov45.  V článku 327 ZFEÚ sa vyžaduje, aby každá posilnená spolupráca rešpektovala právomoci, práva a povinnosti tých členských štátov, ktoré sa jej nezúčastňujú.46.  Prijatie spoločných kolíznych noriem pre deväť členských štátov nemá vplyv na pravidlá nezúčastnených členských štátov. Nezúčastnené členské štáty budú mať naďalej vlastné pravidlá medzinárodného práva súkromného vo veci rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku.47.  Podľa návrhu by si pár s bydliskom v zúčastnenom členskom štáte mohol zvoliť právo, ktoré sa má uplatňovať na jeho rozvod.. Obmedzená voľba práva pri rozvode nie je v členských štátoch úplne neznáma ani v súčasnosti. Existujú prípady, pri ktorých je povolená, napr. podľa holandských alebo nemeckých právnych predpisov v manželských veciach. Ak sa za podmienok posilnenej spolupráce pár, ktorý sa dohodol na voľbe práva, neskôr presťahuje do nezúčastneného členského štátu a podá tam na súde návrh na rozvod, uznanie dohody o voľbe práva bude závisieť od domáceho práva konajúceho súdu. Ak si pár zvolil právo súdu, na ktorom podal návrh, malo by byť pre súd menej problematické rešpektovať dohodu o voľbe práva48.  Na úrovni medzinárodného práva verejného neexistujú žiadne také medzinárodné dohody o rozhodnom práve pre rozvod a právnu rozluku medzi zúčastnenými a nezúčastnenými členskými štátmi, ktoré by posilnená spolupráca porušovala.49.  Napokon možno konštatovať, že posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku nemá vplyv na nezúčastnené členské štáty, pokiaľ ide o pravidlá rozhodného práva uplatniteľné v oblastiach úzko súvisiacich s rozvodom, ako sú kolízne normy týkajúce sa rodičovských práv a povinností alebo vyživovacej povinnosti. Kolízne normy týkajúce sa rodičovských práv a povinností sa riadia Haagskym dohovorom z roku 1996 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní, výkone a spolupráci v oblasti rodičovských práv a povinností a opatrení na ochranu detí. V súčasnosti je osem členských štátov stranami dohovoru a zostávajúcich 18 členských štátov ho musí ratifikovať alebo k nemu pristúpiť do 5. júna 2010[21]. Kolízne normy týkajúce sa vyživovacej povinnosti sú stanovené v Haagskom protokole z roku 2007 o rozhodnom práve pre vyživovaciu povinnosť[22], ktorý sa má uplatňovať podľa článku 15 nariadenia (ES) č. 4/2009 o vyživovacej povinnosti[23], ktorý sa bude uplatňovať od 18. júna 2011. Pravidlá týkajúce sa rozhodného práva pre rozvod a pre nadobúdanie, výkon alebo zánik rodičovských práv a povinností alebo pre vyživovaciu povinnosť, sú nezávislé. Súd pri výkone svojej rozhodovacej právomoci o návrhu na rozvod v nezúčastnenom členskom štáte uplatňuje na rozhodnutie o rozhodnom práve pre rozvod a právnu rozluku svoje vnútroštátne kolízne normy, na stanovenie rozhodného práva pre rodičovské práva a povinnosti pravidlá Haagskeho dohovoru z roku 1996 a na stanovenie rozhodného práva pre vyživovaciu povinnosť pravidlá Haagskeho protokolu z roku 2007 a nariadenie (ES) č. 4/2009.Záver o splnení právnych podmienok50.  Komisia dospela na základe uvedeného k záveru, že sú splnené všetky právne podmienky, ktoré sa pre posilnenú spoluprácu ustanovujú v zmluvách.Rešpektovanie základných práv51.  V rámci posilnenej spolupráce v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku sa dodržiavajú základné práva stanovené v Charte základných práv Európskej únie, a najmä v jej článku 21 o nediskriminácii. Kolízne normy navrhnuté v nariadení, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca, sa budú uplatňovať na všetky rozvody v zúčastnených členských štátoch bez diskriminácie na akomkoľvek základe.Záver o posilnenej spolupráci52.  Komisia sa domnieva, že z využitia posilnenej spolupráce v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku vyplýva mnoho výhod v porovnaní s možnosťou zachovania súčasného stavu a že výhody v tomto konkrétnom prípade posilnenej spolupráce prevažujú nad prípadnými nevýhodami. Spoločné kolízne normy pre rozvod a právnu rozluku významne zjednodušia život desiatkam tisícov párov v zúčastnených členských štátoch. To je v súlade so štokholmským programom, v ktorom sa Európska rada domnieva, že by mal pokračovať proces harmonizácie kolíznych noriem na úrovni Únie v tých oblastiach, kde to je potrebné, ako rozluka a rozvody[24]. Komisia preto navrhuje povoliť posilnenú spoluprácu medzi žiadateľskými členskými štátmi. Komisia zdôrazňuje, že posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku je kedykoľvek otvorená pre všetky členské štáty podľa článku 328 ZFEÚ, a vyzýva členské štáty, ktoré ešte nepodali žiadosť, aby sa posilnenej spolupráce zúčastnili, a podporili tým jej výhody a prospech z nej. 2010/0066 (APP)NávrhROZHODNUTIE RADY č. .../2010/EÚ,ktorým sa povoľuje posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozlukuRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 329 ods. 1,so zreteľom na žiadosti, ktoré predložili Bulharsko, Španielsko, Francúzsko, Taliansko, Luxembursko, Maďarsko, Rakúsko, Rumunsko a Slovinsko,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu[25],keďže:53.  Únia si stanovila za cieľ udržiavať a rozvíjať priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, v ktorom je zaručený voľný pohyb osôb. Na postupné vytvorenie takéhoto priestoru má Únia prijať opatrenia v oblasti justičnej spolupráce v občianskych veciach, ktoré majú cezhraničné dôsledky.54.  Podľa článku 81 Zmluvy o fungovaní Európskej únie majú tieto opatrenia zahŕňať opatrenia podporujúce zlučiteľnosť kolíznych noriem uplatniteľných v členských štátoch vrátane opatrení týkajúcich sa rodinného práva s cezhraničnými dôsledkami.55.  Komisia prijala 17. júla 2006 návrh nariadenia Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 2201/2003, pokiaľ ide o súdnu právomoc, a ktorým sa zavádzajú pravidlá týkajúce sa rozhodného práva v manželských veciach.56.  Rada prijala na svojom zasadnutí 5. a 6. júna 2008 politické usmernenia, v ktorých sa uvádzalo, že neexistuje jednomyseľnosť pre pokračovanie v prijímaní navrhnutého nariadenia, a že existujú neprekonateľné problémy, ktoré znemožňujú dosiahnuť jednomyseľnosť teraz i v dohľadnej budúcnosti. Konštatovala, že ciele navrhnutého nariadenia nie je možné dosiahnuť v rámci primeraného obdobia uplatnením príslušných ustanovení zmlúv.57.  Za týchto okolností doručili Grécko, Španielsko, Taliansko, Maďarsko, Luxembursko, Rakúsko, Rumunsko a Slovinsko Komisii žiadosť listami z 28. júla 2008, v ktorej uviedli, že majú v úmysle nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v oblasti rozhodného práva v manželských veciach a že Komisia by mala na tento účel predložiť návrh Rade. Bulharsko doručilo Komisii totožnú žiadosť listom z 12. augusta 2008 a Francúzsko sa k žiadosti pripojilo listom z 12. januára 2009. Grécko dňa 3. marca 2010 svoju žiadosť stiahlo. Spolu požiadalo o posilnenú spoluprácu deväť členských štátov.58.  Posilnená spolupráca by mala poskytovať jednoznačný a komplexný právny rámec v oblasti rozvodu a právnej rozluky v zúčastnených členských štátoch a zabezpečovať pre občanov vhodné riešenia, pokiaľ ide o právnu istotu, predvídateľnosť a flexibilnosť, a mala by zabrániť „ponáhľaniu sa na súd“.59.  Podmienky stanovené v článku 20 Zmluvy o Európskej únii a v článkoch 326 a 329 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sú splnené.60.  Oblasť posilnenej spolupráce, rozhodné právo v manželských veciach, je definovaná v článku 81 ods. 2 písm. c) a článku 81 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie ako jedna z oblastí, na ktorú sa vzťahujú zmluvy.61.  Požiadavka poslednej možnosti v článku 20 ods. 2 Zmluvy o Európskej únii je splnená tým, že Rada v júni 2008 konštatovala, že Únia ako celok nemôže dosiahnuť ciele takejto spolupráce v primeranom čase.62.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku sa zameriava na rozvíjanie justičnej spolupráce v občianskych veciach, ktoré majú cezhraničné dôsledky, na základe zásady vzájomného uznávania súdnych rozhodnutí a na zabezpečenie zlučiteľnosti kolíznych noriem uplatniteľných v členských štátoch. Podporuje teda ciele Únie, chráni jej záujmy a posilňuje jej integračný proces, ako sa požaduje v článku 20 ods. 1 Zmluvy o Európskej únii.63.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku je v súlade so zmluvami a právom Únie a nenarúša vnútorný trh ani hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť. Nepredstavuje prekážku ani diskrimináciu v obchode medzi členskými štátmi a nenarúša hospodársku súťaž medzi nimi.64.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku rešpektuje právomoci, práva a povinnosti tých členských štátov, ktoré sa jej nezúčastňujú. Spoločné kolízne normy v zúčastnených členských štátoch neovplyvňujú pravidlá nezúčastnených členských štátov. Súdy nezúčastnených členských štátov naďalej uplatňujú na stanovenie rozhodného práva pre rozvod alebo právnu rozluku svoje existujúce vnútroštátne kolízne normy.65.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku je v súlade s právom Únie v oblasti justičnej spolupráci v občianskych veciach, pretože táto posilnená spolupráca nemá vplyv na žiadne už existujúce acquis .66.  Toto rozhodnutie rešpektuje zásady zakotvené v Charte základných práv Európskej únie, a najmä v jej článku 21.67.  Posilnená spolupráca v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku je kedykoľvek otvorená pre všetky členské štáty podľa článku 328 Zmluvy o fungovaní Európskej únie,PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1Bulharsku, Španielsku, Francúzsku, Taliansku, Luxembursku, Maďarsku, Rakúsku, Rumunsku a Slovinsku sa týmto povoľuje nadviazať medzi sebou posilnenú spoluprácu v oblasti rozhodného práva pre rozvod a právnu rozluku uplatnením príslušných ustanovení zmlúv.Článok 2Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť ihneď po jeho prijatí.Článok 3Toto rozhodnutie je určené Bulharskej republike, Španielskemu kráľovstvu, Francúzskej republike, Talianskej republike, Luxemburskému veľkovojvodstvu, Maďarskej republike, Rakúskej republike, Rumunsku a Slovinskej republike.V BruseliZa Radupredseda [1] KOM(2006) 399.[2] Nariadenie Rady (ES) č. 2201/2003 o súdnej právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000 (Ú. v. EÚ L 338, 23.12.2003, s. 1).[3] V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 5 (teraz Protokol č. 22) o postavení Dánska, ktorý je pripojený k zmluvám, sa Dánsko nezúčastnilo na prijímaní navrhnutého nariadenia a nebolo ním viazané ani nepodliehalo jeho uplatňovaniu. V súlade s článkom 3 Protokolu č. 4 (teraz Protokol č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska, ktorý je pripojený k zmluvám, Írsko a Spojené kráľovstvo neoznámili svoje želanie podieľať sa na prijatí a uplatňovaní tohto navrhnutého nariadenia.[4] Teraz článok 81 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.[5] P6_TA(2008) 0502 (Ú. v. EÚ C 15 E, 21.1.2010, s. 128).[6] Dokument č. 10383/08 PV/CONS 36 JAI 311 z 10. júla 2008.[7] V článku 20 ods. 1 ZEÚ sa odkazuje na uplatňovanie „príslušných ustanovení zmlúv“. V oblasti rozhodného práva pre rozvod to znamená ustanovenia v kapitole 3 (Justičná spolupráca v občianskych veciach) hlavy V (Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti) Zmluvy o fungovaní Európskej únie.[8] Komisia pripravuje legislatívnu iniciatívu v oblasti majetkových režimov manželov a dôsledkov rozluky párov s cezhraničnými prvkami, ako sa najnovšie požadovalo v štokholmskom programe. Proces zahŕňal zelenú knihu o kolízii právnych predpisov v oblasti manželských majetkových režimov, zaoberajúcu sa najmä otázkou súdnej právomoci a vzájomného uznávania – KOM(2006) 400. Iniciatíva bude zahŕňať pravidlá medzinárodného práva súkromného, týkajúce sa majetkových režimov manželov počas manželstva aj v prípade zrušenia manželstva rozvodom alebo rozlukou. Kolízne normy v oblasti samotného rozvodu a v oblasti majetkových režimov manželov sú oddelené a posilnenou spoluprácou v jednej oblasti nie sú dotknuté právne predpisy v druhej oblasti.[9] SEK(2006) 949, pozri http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_carried_out/cia_2006_en.htm#jls. Informácie pre posúdenie vplyvu sa získali z „Informačnej štúdie k následnému hodnoteniu vplyvu návrhu Komisie o súdnej právomoci a rozhodnom práve vo veciach rozvodu“, ktorú vypracovalo Konzorcium pre hodnotenie európskych politík (EPEC) v roku 2006, pozrihttp://ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm.[10] KOM(2005) 82.[11] Flash Eurobarometer č. 188 — Konzulárna ochrana a rodinné právo.[12] Informácie v týchto odsekoch vychádzajú zo záverečnej správy Štúdie k hodnoteniu vplyvu nástrojov Spoločenstva týkajúcich sa majetkových režimov manželov a majetku nezosobášených párov s nadnárodnými prvkami, ktorú vypracovalo konzorcium EPEC, 2010.[13] Dánsko sa nepodieľa na prijímaní opatrení navrhovaných podľa tretej časti hlavy V ZFEÚ a tieto opatrenia nie sú pre Dánsko záväzné ani sa s ohľadom na tento štát neuplatňujú v súlade s článkami 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, ktorý je pripojený k zmluvám. Spojené kráľovstvo a Írsko majú na rozdiel od Dánska právo zúčastňovať sa na spolupráci na základe tretej časti hlavy V ZFEÚ v súlade s článkom 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska, ktorý je pripojený k zmluvám. Hoci v Spojenom kráľovstve existuje samostatná súdna právomoc Anglicka/Walesu, Škótska a Severného Írska, kolízne normy pre rozvod sú podobné.[14] Štúdia k posúdeniu vplyvu nástrojov Spoločenstva týkajúcich sa majetkových režimov manželov a majetku nezosobášených párov s nadnárodnými prvkami, ktorú vypracovalo konzorcium EPEC, záverečná správa, 2010.[15] Celkový počet obyvateľov Únie v roku 2009: 494 miliónov.[16] Počet rozvodov s „medzinárodným“ prvkom v roku 2007 a ich podiel na celkovom počte rozvodov v členských štátoch, ktoré podali žiadosť: Bulharsko: 700/4 %; Španielsko: 14 500/11 %; Francúzsko 20 500/13 %; Taliansko 3 000/6 %; Luxembursko: 500/48 %; Maďarsko: 500/2 %; Rakúsko: 5 000/25 %; Rumunsko: 500/1 % a Slovinsko: 300/10 %.[17] Štúdia k posúdeniu vplyvu nástrojov Spoločenstva týkajúcich sa majetkových režimov manželov a majetku nezosobášených párov s nadnárodnými prvkami, ktorú vypracovalo konzorcium EPEC, záverečná správa, 2010.[18] V rozhodnutí Európskeho parlamentu a Rady č. 568/2009/ES, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie Rady 2001/470/ES o vytvorení Európskej súdnej siete pre občianske a obchodné veci, sa zavádza takéto opatrenie tým, že sa vyžaduje, aby kontaktné body poskytovali všetky informácie s cieľom uľahčiť uplatňovanie práva iného členského štátu, ktoré je uplatniteľné na základe nástroja EÚ alebo medzinárodných nástrojov, pozri článok 5 ods. 2 písm. c) v znení zmien a doplnení.[19] Program opatrení na implementáciu zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach, prijatý 30. novembra 2000 (Ú. v. ES C 12, 15.1.2001, s. 1).[20] Nariadenie Rady (ES) č. 1347/2000 o právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností k spoločným deťom manželov (Ú. v. ES L 160, 30.6.2000, s. 19).[21] Rozhodnutie Rady 2008/431/ES, ktorým sa niektoré členské štáty poverujú v záujme Európskeho spoločenstva ratifikovať Haagsky dohovor z roku 1996 o ochrane detí (Ú. v. EÚ L 151, 11.6.2008, s. 36).[22] Rozhodnutie Rady 2009/941/ES o uzavretí Haagskeho protokolu z 23. novembra 2007 o rozhodnom práve pre vyživovaciu povinnosť Európskym spoločenstvom (Ú. v. EÚ L 331, 16.12.2009, s. 17).[23] Nariadenie Rady (ES) č. 4/2009 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a o spolupráci vo veciach vyživovacej povinnosti (Ú. v. EÚ L 7, 10.1.2009, s.1).[24] „Štokholmský program — otvorená a bezpečná Európa, ktorá slúži občanom a chráni ich,“ ktorý prijala Európska rada 10. – 11. decembra 2009.[25] Ú. v. EÚ C […], […], s. […].


				|

		52012PC0241

			Návrh ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa členské štáty poverujú prerokovaním tých záležitostí v rámci konferencie Organizácie Spojených národov o zmluve o obchode so zbraňami (New York, 2. až 27. júl 2012) , ktoré patria do výlučnej právomoci Únie /* COM/2012/0241 final - 2012/0124 (NLE) */

			   	DÔVODOVÁ SPRÁVA
Konferencia Organizácie Spojených národov o
zmluve o obchode so zbraňami sa bude konať v New Yorku od 2. do 27.
júla 2012. Cieľom konferencie je dospieť k právne záväznej zmluve o
obchode so zbraňami, vďaka ktorej by sa stanovením prísnych
spoločných medzinárodných parametrov na regulovanie medzinárodných transferov
zbraní stal legálny obchod s konvenčnými zbraňami zodpovednejším.
V plánovanej zmluve sa pravdepodobne stanovia
opatrenia (napríklad vývozné alebo dovozné licencie), ktoré patria do rozsahu
pôsobnosti spoločnej obchodnej politiky Únie. Podľa pevne ustálenej
judikatúry nie sú takéto opatrenia len preto vyňaté z rozsahu pôsobnosti
spoločnej obchodnej politiky, a teda z výlučnej právomoci Únie, že
členský štát prijíma takéto opatrenia, aby zaistil svoju národnú
bezpečnosť.
Keďže nariadením Rady (ES) č.
260/2009 z 26. februára 2009 o spoločných pravidlách na dovozy a
nariadením Rady (ES) č. 1061/2009 z 19. októbra 2009 o zavedení
spoločných pravidiel na vývozy sa členským štátom povolilo
ukladať obmedzenia v súvislosti s dovozom, respektíve s vývozom,
okrem iného z dôvodov verejnej bezpečnosti a verejnej morálky, je potrebné
zabezpečiť, aby sa pri opatreniach stanovených v zmluve dodržal súlad
s podmienkami takýchto povolení.
Okrem toho sa počas uplynulých 20 rokov
prijalo viacero právnych aktov EÚ s cieľom zmierniť
a odstrániť prekážky pri transferoch konvenčných zbraní v rámci
vnútorného trhu alebo regulovať vývoz konvenčných zbraní a tovaru s
dvojakým použitím do tretích krajín:
a)      smernica Rady 91/477/EHS z 18. júna
1991 o kontrole získavania a vlastnenia zbraní, v znení zmien
a doplnení;
b)      smernica Rady 93/15/EHS z 5. apríla 1993
o zosúladení ustanovení, týkajúcich sa uvádzaní výbušnín na trh a ich kontrole
pre civilné použitie, v znení zmien a doplnení;
c)      smernica Európskeho parlamentu a Rady
2009/43/ES zo 6. mája 2009 o zjednodušení podmienok pre transfery výrobkov
obranného priemyslu v rámci Spoločenstva, v znení zmien a doplnení;
d)      nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ)
č. 258/2012 zo 14. marca 2012, ktorým sa vykonáva
článok 10 Protokolu Organizácie Spojených národov proti nezákonnej výrobe
a obchodovaniu so strelnými zbraňami, ich súčasťami a komponentmi
a strelivom doplňujúceho Dohovor Organizácie Spojených národov proti
nadnárodnému organizovanému zločinu (protokol OSN o strelných zbraniach) a
ktorým sa ustanovujú vývozné povolenia a opatrenia týkajúce sa dovozu a
tranzitu strelných zbraní, ich súčastí a častí a streliva;
e)      nariadenie Rady (ES) č. 428/2009 z
5. mája 2009, ktorým sa stanovuje režim Spoločenstva na kontrolu vývozov,
prepravy, sprostredkovania a tranzitu položiek s dvojakým použitím;
f)       smernica Európskeho parlamentu a Rady
2009/81/ES z 13. júla 2009 o koordinácii postupov pre zadávanie
určitých zákaziek na práce, zákaziek na dodávku tovaru a zákaziek na
služby verejnými obstarávateľmi alebo obstarávateľmi v oblastiach
obrany a bezpečnosti.
S cieľom zabezpečiť
zlučiteľnosť budúcej zmluvy o obchode so zbraňami a
ustanovení smerníc 91/477/EHS, 93/15/ES a 2009/43/ES by sa v budúcej zmluve
nemalo vyžadovať, aby sa transfery zbraní a streliva medzi členskými
štátmi posudzovali podľa dohodnutých ukazovateľov a povoľovali
sa licenciou v každom jednotlivom prípade. Ak by sa takáto požiadavka ponechala
v budúcej zmluve o obchode so zbraňami, nemohli by ju členské štáty,
ktoré by sa stali stranou takejto zmluvy, uplatňovať bez porušenia
právnych predpisov EÚ na obchod so zbraňami v rámci EÚ.
S cieľom zabezpečiť
zlučiteľnosť budúcej zmluvy o obchode so zbraňami a ustanovení
nariadenia (EÚ) č. 258/2012 by budúca zmluva mala byť v súlade so
zásadou stanovenou v protokole OSN o strelných zbraniach, konkrétne
pokiaľ ide o článok 10. Podľa neho by sa strelné zbrane a
súvisiace položky nemali medzi štátmi premiestňovať bez vedomia
a súhlasu všetkých zúčastnených štátov. Strelné zbrane by sa nemali
vyvážať do krajín alebo cez krajiny, ktoré transfer nepovolili.
Rokovania o zmluve o obchode so zbraňami
sa týkajú otázok, na ktoré sa vzťahuje výlučná právomoc Únie,
keďže patria do rozsahu pôsobnosti spoločnej obchodnej politiky
a pretože uzavretím zmluvy sa možno ovplyvnia spoločné pravidlá
alebo pozmení ich rozsah pôsobnosti.
Za terajších okolností je vhodné poveriť členské
štáty prerokovaním záležitostí týkajúcich sa zmluvy o obchode
so zbraňami, ktoré patria do výlučnej právomoci Únie, v súlade
s príslušnými smernicami na rokovania. Toto poverenie sa preto
nevzťahuje na tie prvky zmluvy o obchode so zbraňami, ktoré môžu
patriť do právomoci Únie v rámci SZBP a ktoré sa týkajú súboru právnych
predpisov o SZBP.
2012/0124 (NLE)
Návrh
ROZHODNUTIE RADY,
ktorým sa členské štáty poverujú
prerokovaním tých záležitostí v rámci konferencie Organizácie Spojených národov
o zmluve o obchode so zbraňami (New York, 2. až 27. júl
2012) , ktoré patria do výlučnej právomoci Únie
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom
na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 2 ods. 1,
článok 114 ods. 1, článok 207 ods. 4 prvý pododsek a článok 218
ods. 3 a 4,
so zreteľom na návrh Komisie[1],
keďže:
(1)       Na šesťdesiatom štvrtom
zasadnutí Valného zhromaždenia Organizácie Spojených národov bola prijatá
rezolúcia 64/48, podľa ktorej sa rozhodlo, že sa zvolá konferencia
Organizácie Spojených národov o zmluve o obchode so zbraňami, aby sa
v rámci nej uskutočnili stretnutia v priebehu štyroch po sebe
nasledujúcich týždňov v roku 2012 so zámerom vypracovať právne
záväzný nástroj týkajúci sa čo najprísnejších spoločných
medzinárodných noriem pre transfer konvenčných zbraní. Konferencia
Organizácie Spojených národov o zmluve o obchode so zbraňami sa bude
konať v New Yorku od 2. do 27. júla 2012. Cieľom konferencie je
dospieť k právne záväznej zmluve o obchode so zbraňami, vďaka
ktorej by sa stanovením prísnych spoločných medzinárodných parametrov
na regulovanie medzinárodných transferov zbraní a riešenie
problematiky neželaného a nezodpovedného šírenia konvenčných zbraní stal
legálny obchod s konvenčnými zbraňami zodpovednejším.
(2)       V plánovanej zmluve sa
pravdepodobne stanovia opatrenia (napríklad vývozné alebo dovozné licencie),
ktoré patria do rozsahu pôsobnosti spoločnej obchodnej politiky Únie.
Keďže nariadením Rady (ES) č. 260/2009 z 26. februára 2009 o
spoločných pravidlách na dovozy a nariadením Rady (ES) č.
1061/2009 z 19. októbra 2009 o zavedení spoločných pravidiel na
vývozy sa členským štátom povolilo ukladať obmedzenia v súvislosti
s dovozom, respektíve s vývozom, okrem iného z dôvodov verejnej
bezpečnosti a verejnej morálky, je potrebné zabezpečiť, aby
sa pri opatreniach stanovených v plánovanej zmluve dodržal súlad s podmienkami
takýchto povolení.
(3)       Bolo prijatých viacero
právnych aktov Európskej únie s cieľom zmierniť a odstrániť
prekážky pri transferoch konvenčných zbraní v rámci vnútorného trhu
alebo regulovať vývoz konvenčných zbraní či položiek s dvojakým
použitím do tretích krajín, medzi ktoré najmä patria: a) smernica Rady
91/477/EHS z 18. júna 1991 o kontrole získavania a vlastnenia zbraní; b)
smernica Rady 93/15/EHS z 5. apríla 1993 o zosúladení ustanovení,
týkajúcich sa uvádzaní výbušnín na trh a ich kontrole pre civilné
použitie, v znení zmien a doplnení; c) smernica Európskeho parlamentu a Rady
2009/43/ES zo 6. mája 2009 o zjednodušení podmienok pre
transfery výrobkov obranného priemyslu v rámci Spoločenstva; d) nariadenie
Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 258/2012 zo 14. marca 2012,
ktorým sa vykonáva článok 10 Protokolu Organizácie Spojených národov
proti nezákonnej výrobe a obchodovaniu so strelnými zbraňami, ich
súčasťami a komponentmi a strelivom doplňujúceho Dohovor
Organizácie Spojených národov proti nadnárodnému organizovanému zločinu
(protokol OSN o strelných zbraniach) a ktorým sa ustanovujú vývozné
povolenia a opatrenia týkajúce sa dovozu a tranzitu strelných zbraní, ich súčastí
a častí a streliva; e) smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/81/ES z 13. júla
2009 o koordinácii postupov pre zadávanie určitých zákaziek na práce,
zákaziek na dodávku tovaru a zákaziek na služby verejnými
obstarávateľmi alebo obstarávateľmi v oblastiach obrany a
bezpečnosti a f) nariadenie Rady (ES) č. 428/2009 z 5. mája
2009, ktorým sa stanovuje režim Spoločenstva na kontrolu vývozov,
prepravy, sprostredkovania a tranzitu položiek s dvojakým použitím.
(4)       Pri právne záväznom nástroji
týkajúcom sa čo najprísnejších spoločných medzinárodných noriem pre transfer
konvenčných zbraní ide o záležitosti, ktoré spadajú do výlučnej
právomoci Únie, keďže patria do rozsahu pôsobnosti spoločnej
obchodnej politiky, alebo preto, že uzavretím zmluvy o obchode so zbraňami
sa možno ovplyvnia už uvedené spoločné pravidlá alebo pozmení ich
rozsah pôsobnosti.
(5)       Je potrebné výnimočne
poveriť členské štáty prerokovaním tých záležitostí týkajúcich sa
zmluvy o obchode so zbraňami, ktoré patria do výlučnej právomoci
Únie.
(6)       Toto rozhodnutie sa
nevzťahuje na tie prvky zmluvy o obchode so zbraňami, ktoré môžu
patriť do právomoci Únie v rámci SZBP a ktoré sa týkajú súboru právnych
predpisov o SZBP,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Členské štáty sa týmto poverujú
prerokovaním tých záležitostí na konferencii Organizácie Spojených národov
o zmluve o obchode so zbraňami, ktoré patria do výlučnej
právomoci Únie.
Členské štáty sa navzájom koordinujú s
podporou zástupcov Komisie a Európskej služby pre vonkajšiu
činnosť, ktorí prípadne takisto pomáhajú pri rokovaniach.
Článok 2
Rokovania sa vedú v súlade so smernicami na
rokovania uvedenými v prílohe.
Článok
3
Toto
rozhodnutie je určené členským štátom.
V Bruseli
                                                                       Za
Radu
                                                                       predseda
PRÍLOHA
(1)
Zmluva o obchode so zbraňami neobsahuje žiadne
ustanovenie, ktorým sa členským štátom bráni v uplatňovaní:
a)      smernice Rady 91/477/EHS z 18. júna 1991
o kontrole získavania a vlastnenia zbraní, v znení zmien a doplnení;
b)      smernice Rady 93/15/EHS z 5. apríla 1993
o zosúladení ustanovení, týkajúcich sa uvádzaní výbušnín na trh a ich kontrole
pre civilné použitie, v znení zmien a doplnení;
c)      smernice Európskeho parlamentu a Rady
2009/43/ES zo 6. mája 2009 o zjednodušení podmienok pre transfery výrobkov
obranného priemyslu v rámci Spoločenstva, v znení zmien a doplnení;
d)      smernice Európskeho parlamentu a Rady
2009/81/ES z 13. júla 2009 o koordinácii postupov pre zadávanie
určitých zákaziek na práce, zákaziek na dodávku tovaru a zákaziek na
služby verejnými obstarávateľmi alebo obstarávateľmi v
oblastiach obrany a bezpečnosti.
(2)
Zmluva o obchode so zbraňami neobsahuje žiadne
ustanovenie, ktorým sa obmedzuje voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a
kapitálu v rámci vnútorného trhu Únie, s výnimkou prípadu, keď je
obmedzenie špecificky odôvodnené v článku 346 ZFEÚ.
(3)
Všetky opatrenia stanovené v zmluve, ktorými sa
obmedzuje vývoz alebo dovoz z/do Únie, alebo tranzit cez územie Únie, sú
zlučiteľné so všetkými uplatniteľnými ustanoveniami právnych
predpisov Únie, medzi ktoré najmä patria:
a)      nariadenie Rady (ES) č. 260/2009 z
26. februára 2009 o spoločných pravidlách na dovozy;
b)      nariadenie Rady (ES) č. 1061/2009 z
19. októbra 2009 o zavedení spoločných pravidiel na vývozy;
c)      nariadenie Európskeho parlamentu a Rady
(EÚ) č. 258/2012 zo 14. marca 2012, ktorým sa vykonáva
článok 10 Protokolu Organizácie Spojených národov proti nezákonnej výrobe
a obchodovaniu so strelnými zbraňami, ich súčasťami a komponentmi
a strelivom doplňujúceho Dohovor Organizácie Spojených národov proti
nadnárodnému organizovanému zločinu (protokol OSN o strelných zbraniach) a
ktorým sa ustanovujú vývozné povolenia a opatrenia týkajúce sa dovozu a
tranzitu strelných zbraní, ich súčastí a častí a streliva;
d)      nariadenie Rady (ES) č. 428/2009 z
5. mája 2009, ktorým sa stanovuje režim Spoločenstva na kontrolu vývozov,
prepravy, sprostredkovania a tranzitu položiek s dvojakým použitím;
e)      smernica Európskeho parlamentu a Rady
2009/43/ES zo 6. mája 2009 o zjednodušení podmienok pre transfery výrobkov
obranného priemyslu v rámci Spoločenstva, v znení zmien a doplnení.
(4)
Zmluva o obchode so zbraňami obsahuje ustanovenia,
ktorými sa Európskej únii umožňuje stať sa zmluvnou stranou.
[1]               Ú. v. EÚ C, s. .


Dôležité právne oznámenie

|

52009PC0443

Návrh rozhodnutie Rady, ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestniť na trh produkty, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu 59122xNK603 (DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6), sú z nej zložené alebo vyrobené (Iba francúzske a holandské znenie je autentické) (Text s významom pre EHP)  /* KOM/2009/0443 v konečnom znení */

	[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |Brusel, 3.9.2009KOM(2009) 443 v konečnom zneníNávrhROZHODNUTIE RADY,ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestniť na trh produkty, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu 59122xNK603 (DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6), sú z nej zložené alebo vyrobené(Iba francúzske a holandské znenie je autentické) (Text s významom pre EHP)DÔVODOVÁ SPRÁVAPripojený návrh rozhodnutia Rady sa týka potravín a krmív, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu 59122xNK603, sú z nej zložené alebo vyrobené, v súvislosti s ktorými spoločnosť Pioneer Overseas Corporation predložila 26. augusta 2005 príslušnému orgánu Spojeného kráľovstva žiadosť o umiestnenie na trh podľa nariadenia (ES) č. 1829/2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách.Priložený návrh sa vzťahuje aj na umiestnenie iných produktov, ktoré obsahujú kukuricu 59122xNK603 a sú z nej zložené, na trh na účely rovnakého použitia ako akákoľvek iná kukurica, s výnimkou kultivácie.Dňa 25. novembra 2008 vydal Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (European Food Safety Authority, ďalej len „EFSA“) priaznivé stanovisko v súlade s článkami 6 a 18 nariadenia (ES) č. 1829/2003 a dospel k záveru, že umiestnenie na trh produktov, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu 59122xNK603, sú z nej zložené alebo vyrobené, opísaných v uvedenej žiadosti, pravdepodobne nebude mať v súvislosti s ich plánovaným použitím nepriaznivý vplyv na ľudské zdravie, zdravie zvierat ani na životné prostredie.Na základe týchto skutočností bol návrh rozhodnutia Komisie, ktorým sa povoľuje umiestnenie produktov, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu 59122xNK603, sú z nej zložené alebo vyrobené, na trh Spoločenstva, 22. júla 2009 predložený na hlasovanie Stálemu výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat. Výbor nevydal žiadne stanovisko: dvanásť členských štátov (152 hlasov) sa vyslovilo za prijatie, desať členských štátov (112 hlasov) hlasovalo proti nemu, štyri členské štáty (77 hlasov) sa zdržali hlasovania a jeden členský štát (4 hlasy) nebol zastúpený.V dôsledku toho sa podľa článku 35 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1829/2003 a v súlade s článkom 5 rozhodnutia Rady 1999/468/ES upraveného rozhodnutím Rady 2006/512/ES od Komisie vyžaduje, aby predložila Rade návrh týkajúci sa opatrení, ktoré sa majú prijať (pričom Rada má tri mesiace na to, aby rozhodla kvalifikovanou väčšinou), a aby informovala Parlament.NávrhROZHODNUTIE RADY ,ktorým sa podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 povoľuje umiestniť na trh produkty, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu 59122xNK603 (DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6), sú z nej zložené alebo vyrobené(Iba francúzske a holandské znenie je autentické) (Text s významom pre EHP)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 z 22. septembra 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách[1], a najmä na jeho článok 7 ods. 3 a článok 19 ods. 3,so zreteľom na návrh Komisie,keďže:1.  Dňa 26. augusta 2005 predložila spoločnosť Pioneer Overseas Corporation v súlade s článkami 5 a 17 nariadenia (ES) č. 1829/2003 príslušnému orgánu Spojeného kráľovstva žiadosť o umiestnenie potravín, zložiek potravín a krmív, ktoré obsahujú kukuricu 59122xNK603, sú z nej zložené alebo vyrobené, na trh (ďalej len „žiadosť“).2.  Žiadosť sa vzťahuje aj na umiestnenie iných produktov, ktoré obsahujú kukuricu 59122xNK603 alebo sú z nej zložené, na trh na účely rovnakého použitia ako akákoľvek iná kukurica, s výnimkou kultivácie. Preto v súlade s ustanoveniami článku 5 ods. 5 a článku 17 ods. 5 nariadenia (ES) č.1829/2003 zahŕňa údaje a informácie požadované v prílohách III a IV k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2001/18/ES z 12. marca 2001 o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia a o zrušení smernice Rady 90/220/EHS[2], ako aj informácie a závery z posúdenia rizika vykonaného v súlade so zásadami stanovenými v prílohe II k smernici 2001/18/ES. Zahŕňa takisto plán monitorovania účinkov na životné prostredie podľa prílohy VII k smernici 2001/18/ES.3.  Dňa 25. novembra 2008 vydal Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (European Food Safety Authority, ďalej len „EFSA“) priaznivé stanovisko v súlade s článkami 6 a 18 nariadenia (ES) č. 1829/2003 a dospel k záveru, že umiestnenie na trh produktov, ktoré obsahujú geneticky modifikovanú kukuricu 59122xNK603, sú z nej zložené alebo vyrobené, opísaných v uvedenej žiadosti, pravdepodobne nebude mať v súvislosti s ich plánovaným použitím nepriaznivý vplyv na ľudské zdravie, zdravie zvierat ani na životné prostredie[3]. EFSA vo svojom stanovisku zvážil všetky osobitné otázky a obavy, ktoré nastolili členské štáty v rámci konzultácie s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi podľa článku 6 ods. 4 a článku 18 ods. 4 uvedeného nariadenia.4.  EFSA dospel vo svojom stanovisku takisto k záveru, že žiadateľom predložený plán monitorovania životného prostredia, ktorého súčasťou je všeobecný plán pozorovania, je v súlade s plánovaným použitím uvedených produktov.5.  Vzhľadom na tieto skutočnosti by sa pre tieto produkty malo udeliť povolenie.6.  Podľa nariadenia Komisie (ES) č. 65/2004 zo 14. januára 2004, ktoré zavádza systém vypracovania a prideľovania jednoznačných identifikátorov pre geneticky modifikované organizmy[4], by sa mal každému GMO prideliť jednoznačný identifikátor.7.  Podľa stanoviska EFSA sa zdá, že pre potraviny, zložky potravín a krmivo, ktoré obsahujú kukuricu 59122xNK603, sú z nej zložené alebo vyrobené, sú potrebné len požiadavky špecifického označovania ustanovené v článku 13 ods. 1 a článku 25 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1829/2003. Aby sa však zabezpečilo, že uvedené produkty sa budú používať v rámci rozsahu povolenia stanoveného týmto rozhodnutím, malo by byť na označení krmiva, ktoré obsahuje GMO alebo je z nich zložené, a produktov iných ako sú potraviny a krmivo obsahujúce GMO alebo z nich zložené, pre ktoré sa povolenie žiada, jasne uvedené, že tieto produkty sa nesmú používať na kultiváciu.8.  Podobne, na základe stanoviska EFSA uloženie špecifických podmienok alebo obmedzení vzťahujúcich sa na umiestnenie potravín a krmiva na trh a/alebo špecifických podmienok alebo obmedzení vzťahujúcich sa na ich používanie a zaobchádzanie s nimi vrátane požiadaviek monitorovania ich používania po umiestnení na trh alebo osobitných podmienok ochrany špecifických ekosystémov/životného prostredia a/alebo geografických oblastí podľa článku 6 ods. 5 písm. e) a článku 18 ods. 5 písm. e) nariadenia (ES) č.1829/2003 nie je opodstatnené.9.  Všetky relevantné informácie o povolení týchto produktov by sa v súlade s nariadením (ES) č. 1829/2003 mali zapísať do Registra geneticky modifikovaných potravín a krmív Spoločenstva.10.  Článkom 4 ods. 6 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 z 22. septembra 2003 o sledovateľnosti a označovaní geneticky modifikovaných organizmov a sledovateľnosti potravín a krmív vyrobených z geneticky modifikovaných organizmov a ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/18/ES[5], sa stanovujú požiadavky na označovanie produktov, ktoré obsahujú GMO alebo sú z nich zložené.11.  Toto rozhodnutie sa oznámi prostredníctvom Informačného strediska pre biologickú bezpečnosť (Biosafety Clearing House) stranám Kartagenského protokolu o biologickej bezpečnosti k Dohovoru o biologickej diverzite podľa článku 9 ods. 1 a článku 15 ods. 2 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1946/2003 z 15. júla 2003 o cezhraničnom pohybe geneticky modifikovaných organizmov[6].12.  Žiadateľ bol oboznámený s opatreniami stanovenými v tomto rozhodnutí.13.  Stály výbor pre potravinový reťazec a zdravie zvierat nevydal stanovisko v lehote stanovenej jeho predsedom,PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1 Geneticky modifikovaný organizmus a jednoznačný identifikátorGeneticky modifikovanej kukurici ( Zea mays L.) 59122xNK603, vymedzenej v písm. b) prílohy k tomuto rozhodnutiu, sa v súlade s nariadením (ES) č. 65/2004 prideľuje jednoznačný identifikátor DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6.Článok 2PovolenieNa účely článku 4 ods. 2 a článku 16 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1829/2003 sa v súlade s podmienkami vymedzenými v tomto rozhodnutí povoľujú tieto produkty:a) potraviny a zložky potravín, ktoré obsahujú kukuricu DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6, sú z nej zložené alebo vyrobené;b) krmivo, ktoré obsahuje kukuricu DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6, je z nej zložené alebo vyrobené;c) produkty iné ako potraviny a krmivo, ktoré obsahujú kukuricu DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 alebo sú z nej zložené, a sú určené na rovnaké použitie ako akákoľvek iná kukurica s výnimkou kultivácie.Článok 3 Označenie1. Na účely požiadaviek označovania produktov stanovených v článku 13 ods. 1 a článku 25 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1829/2003 a v článku 4 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1830/2003 je „názov organizmu“ „kukurica“.2. Na označení produktov obsahujúcich kukuricu DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 alebo z nej zložených a v dokumentoch sprevádzajúcich tieto produkty, uvedené v článku 2 písm. b) a c), je uvedené „neurčené na kultiváciu“.Článok 4 Monitorovanie účinkov na životné prostredie1. Držiteľ povolenia zabezpečí zavedenie a implementáciu plánu monitorovania účinkov na životné prostredie podľa písm. h) prílohy.2. Držiteľ povolenia predkladá Komisii výročné správy o implementácii a výsledkoch činností stanovených v pláne monitorovania.Článok 5Register SpoločenstvaInformácie uvedené v prílohe k tomuto rozhodnutiu sa v súlade s článkom 28 nariadenia (ES) č. 1829/2003 zapíšu do Registra Spoločenstva pre geneticky modifikované potraviny a krmivá.Článok 6Držiteľ povoleniaDržiteľom povolenia je spoločnosť Pioneer Overseas Corporation, Belgicko, zastupujúca spoločnosť Pioneer Hi-Bred International, Inc. Spojené štáty americké.Článok 7PlatnosťToto rozhodnutie sa uplatňuje počas 10 rokov od dátumu jeho oznámenia.Článok 8AdresátToto rozhodnutie je určené spoločnosti Pioneer Overseas Corporation, Avenue des Arts 44, B-1040 Brussels, Belgicko.V BruseliZa RadupredsedaPRÍLOHAa) Žiadateľ a držiteľ povolenia:Názov: Pioneer Overseas CorporationAdresa : Avenue des Arts 44, B-1040 Brussels, Belgickov mene spoločnosti Pioneer Hi-Bred International, Inc. - 7100 NW 62nd Avenue – P. O. Box 1014, Johnston, IA 50131-1014, Spojené štáty americké.b) Označenie a špecifikácia produktov:1) potraviny a zložky potravín, ktoré obsahujú kukuricu DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6, sú z nej zložené alebo vyrobené;2) krmivo, ktoré obsahuje kukuricu DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6, je z nej zložené alebo vyrobené;3) produkty iné ako potraviny a krmivo, ktoré obsahujú kukuricu DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 alebo sú z nej zložené, a sú určené na rovnaké použitie ako akákoľvek iná kukurica, s výnimkou kultivácie.Geneticky modifikovaná kukurica DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 opísaná v žiadosti je získaná krížením kukurice obsahujúcej DAS-59122-7 a MON-ØØ6Ø3-6 a vyjadruje bielkoviny Cry34Ab1 a Cry35Ab1, ktoré jej dávajú toleranciu voči určitým škodlivým chrobákom, bielkovinu PAT, ktorá sa používa ako zvoliteľný ukazovateľ a ktorá jej dodáva toleranciu voči herbicídu glufosinátu-amónia, a bielkovinu CP4 EPSPS, ktorá jej dodáva toleranciu voči herbicídu glyfosát.c) Označenie:1) Na účely požiadaviek osobitného označovania stanovených v článku 13 ods. 1 a článku 25 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1829/2003 a v článku 4 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1830/2003 je „názov organizmu“ „kukurica“.2) Na označení produktov obsahujúcich kukuricu DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6 alebo z nej zložených a v dokumentoch sprevádzajúcich tieto produkty, uvedené v článku 2 písm. b) a c) tohto rozhodnutia, je uvedené „neurčené na kultiváciu“.d) Metóda detekcie:-  Metódy kvantitatívnej PCR v reálnom čase špecifické pre jednotlivé prípady pre geneticky modifikovanú kukuricu DAS-59122-7 a MONØØ6Ø3-6 schválené v prípade kukurice DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6;-  Schválená pre osivá referenčným laboratóriom Spoločenstva zriadeným v zmysle nariadenia (ES) č. 1829/2003 a uverejnená na webovej stránke http://gmo-crl.jrc.ec.europa.eu/statusofdoss.htm;-  Referenčný materiál: ERM®-BF424 (pre DAS-59122-7) a ERM®-BF415 (pre MON-ØØ6Ø3-6) prístupné prostredníctvom Spoločného výskumného centra (JRC) Európskej komisie, Inštitútu pre referenčné materiály (IRMM) na webovej stránke: http://www.irmm.jrc.be/html/reference_materials_catalogue/index.htm.e) Jednoznačný identifikátor:DAS-59122-7xMON-ØØ6Ø3-6f) Informácie požadované v zmysle prílohy II ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti k Dohovoru o biologickej diverzite:Stredisko pre biologickú bezpečnosť (Biosafety Clearing-House), záznam ID: pozri [ vyplní sa pri oznámení ].g) Podmienky alebo obmedzenia týkajúce sa umiestnenia týchto výrobkov na trh, ich používania alebo zaobchádzania s nimi:Nevyžadujú sa.h) Plán monitorovaniaPlán monitorovania vplyvov na životné prostredie podľa prílohy VII k smernici 2001/18/ES.[Odkaz: plán uverejnený na internete ]i) Požiadavky týkajúce sa monitorovania používania potravín určených na ľudskú spotrebu po ich umiestnení na trhNevyžadujú sa.Poznámka: Je možné, že odkazy na príslušné dokumenty bude potrebné priebežne upravovať. Tieto úpravy budú verejnosti sprístupnené formou aktualizácie registra Spoločenstva pre geneticky modifikované potraviny a krmivá. [1] Ú. v. EÚ L 268, 18.10.2003, s. 1.[2] Ú. v. ES L 106, 17.4.2001, s. 1.[3] http://registerofquestions.efsa.europa.eu/roqFrontend/questionLoader?question=EFSA-Q-2005-247[4] Ú. v. EÚ L 10, 16.1.2004, s. 5.[5] Ú. v. EÚ L 268, 18.10.2003, s. 24.[6] Ú. v. EÚ L 287, 5.11.2003, s. 1.


Dôležité právne oznámenie

|

52005PC0291

Návrh rozhodnutia Rady ktorým sa mení a dopĺňa príloha II k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlách po dobe životnosti  /* KOM/2005/0291 v konečnom znení */

	[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |Brusel, 1.7.2005KOM(2005) 291 v konečnom zneníNávrhROZHODNUTIA RADYktorým sa mení a dopĺňa príloha II k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlách po dobe životnosti(predložená Komisiou)ODÔVODNENIEČlánok 4 ods. 2 písm. a) smernice 2000/53/ES o vozidlách po dobe životnosti[?] ustanovuje zákaz používania olova, ortute, kadmia alebo šesťmocného chrómu v materiáloch a súčiastkach vozidiel, pokiaľ nebola udelená výnimka podľa prílohy II k tejto smernici. Zoznam výnimiek je možné meniť a dopĺňať v závislosti od technického a vedeckého pokroku. Komisii v tomto smere pomáha výbor zriadený na základe článku 18 smernice 75/442/EHS o odpade[?].Komisia dospela na základe technického a vedeckého posúdenia k týmto zisteniam:Položka 2 a) a b) tohto návrhu (hliník na účely obrábania)Pokiaľ ide o výnimku na používanie olova ako prvku legovania hliníka na účely obrábania (položka 2 b) terajšej prílohy II, ktorá bola zmenená a doplnená rozhodnutím Komisie 2002/525/ES[?]), existujú podľa technického posúdenia za olovo náhrady. Príspevok zúčastnených strán však poukazuje na to, že štandardizované hliníkové zliatiny s obsahom do 1,5 % olova sú aj naďalej potrebné na bezpečnosť súčastí motora a priľahlých súčastí (napr. brzdné systémy a palivové systémy). Preto sa navrhuje povoliť obsah olova až do 1,5 % hmotnosti, a to do 1. júla 2008 s tým, že 1. júla 2007 sa vykoná preskúmanie. Okrem toho, v druhej položke terajšej prílohy II sa udeľuje výnimka na časovo neobmedzené používanie olova s 0,4 % hmotnosti v hliníku na účely obrábania. Vzhľadom na tú skutočnosť, že z technického hľadiska nie je podstatné, či je obsah olova zámerný alebo nie, navrhuje sa zrušiť túto podmienku.Položka 4 tohto návrhu (ložiskové panvy a púzdra)Pokiaľ ide o rozsah vyňatia položky 4 platnej prílohy II (olovnato-bronzové ložiskové panvy a púzdra), , ktorá bola zmenená a doplnená rozhodnutím Komisie 2002/525/ES, zúčastnené strany požadovali preformulovanie výnimky s cieľom rozšíriť ju na všetky olovnaté ložiskové panvy a púzdra, nielen olovnato-bronzové ložiskové panvy a púzdra. Olovnato-bronzové ložiskové panvy a púzdra zvyčajne obsahujú 21-25 % hmotnosti olova. Bezolovnaté ložiskové panvy a púzdra sú v štádiu vývoja a v niektorých systémoch sa už začali používať. Podľa zúčastnených strán by bezolovnaté ložiskové panvy a púzdra mali v budúcnosti v praktickom využití prevládať. Javí sa, že obmedzenie súčasnej výnimky len na olovnato-bronzové ložiskové panvy a púzdra odrádza od technickej inovácie a používania bezolovnatých alternatív, ktoré v súčasnosti nemusia byť úplne bezolovnaté. Preto sa navrhuje rozšíriť rozsah výnimky na všetky ložiskové panvy a púzdra obsahujúce olovo a keďže v rámci technickej inovácie nastáva posun smerom k nahradzovaniu olova vo všetkých aplikáciách, navrhuje sa dátum ukončenia platnosti výnimky (1. júl 2008). Technické posúdenie ukazuje, že ťažké pracovné podmienky si vyžadujú antifrikčný materiál, ktorý je schopný zabezpečiť rotáciu pohyblivých častí dokonca aj v prípade dočasného porušenia mazacej vrstvy. Bezolovnaté alternatívy by mali fungovať aj za takých veľmi extrémnych podmienok, aké existujú vnútri tak motora, ako aj prevodovky. Preto sa navrhuje preskúmať túto výnimku do 1. júla 2007 s cieľom zabezpečiť, aby bolo možné používať bezolovnaté technológie vo všetkých motoroch a prevodových systémoch bez toho, aby došlo k narušeniu ich riadneho fungovania.Položka 7 a) a b) tohto návrhu (vulkanizačné činidlá a stabilizátory pre elastoméryPokiaľ ide o výnimku na používanie olova vo vulkanizačných činidlách a stabilizátoroch pre elastoméry pri spracovaní kvapaliny a použití v hnacích systémoch (položka 8 prílohy II k platnému rozhodnutiu, ktoré bolo zmenené a doplnené rozhodnutím Komisie 2002/525/ES), posúdenie ukazuje, že bezolovnaté alternatívy sú dostupné. Z materiálov predložených zúčastnenými stranami vyplýva, že v určitých druhoch elastomérov sa stabilizátory olova už nahrádzajú. Vo všetkých nových vozidlách sa nahrádzanie úplne ukončí do júla 2005. Pokiaľ ide o vulkanizačné činidlá, zúčastnené strany tvrdia, že dlhodobé riziká bezpečnostných aspektov sa v súčasnosti nedajú stanoviť. Tvrdia tiež, že vulkanizačné činidlá s hmotnostným obsahom olova do 0,5 % preukázali z hľadiska bezpečnosti na cestách uspokojivé výsledky. Pokiaľ ide o tieto žiadosti, je preto potrebné poskytnúť viac času, aby sa dostatočne mohli preskúmať bezolovnaté alternatívy. So zreteľom na skutočnosť, že existujú náhrady, sa z dôvodov bezpečnosti na cestách ďalší rok pre tieto žiadosti javí ako primeraný. Skúmanie okrem toho ukázalo, že znížiť hmotnostný obsah olova pod 0,5 % na tmeliace činidlá pre elastoméry v hnacích systémoch je technicky nemožné. V tomto prípade sa olovo používa ako tmeliace činidlo na pripojenie spojovacích trubíc alebo elastomérových častí na kov. Preto sa navrhuje zaradiť na túto aplikáciu osobitnú položku bez časového obmedzenia.Položka 9 tohto návrhu (brzdové obloženia)Platnosť výnimky na použitie olova v medi brzdových obložení s hmotnostným obsahom olova do 0,5 % vo vozidlách typovo schválených pred 1. júlom 2003 a na údržbu týchto vozidiel sa skončila 1. júla 2004 (položka 12 prílohy II k platnému rozhodnutiu, zmenenému a doplnenému rozhodnutím Komisie 2002/525/ES). Položka 3 prílohy II tohto rozhodnutia však povoľuje použiť až 0,4 % olova do 1. júla 2007, ak toto olovo nie je použité zámerne. Navrhovaná položka 9 špecifikuje, že 0,4 % olova môžu obsahovať iba trecie materiály brzdových systémov. So zreteľom na technicky bezvýznamnú podmienku, že olovo nesmie byť použité zámerne, sa navrhuje túto podmienku vypustiť.Položka 10 tohto návrhu (sedlá ventilov)Pokiaľ ide o výnimku pri použití olova v sedlách ventilov, ktorej platnosť sa skončí v júli 2006 (položka 13 prílohy II k platnému rozhodnutiu, ktoré bolo zmenené a doplnené rozhodnutím Komisie 2002/525/ES), niektoré zúčastnené strany oznámili, že zmena vo vyrábaných sériách si vyžaduje intenzívne testy trvanlivosti a že v prípade neúspešných testov by bolo potrebné vyvinúť úplne nový motor. Vzhľadom na bezpečnosť na cestách sa navrhuje predĺžiť termín skončenia platnosti o jeden rok.Položka 12 tohto návrhu (pyrotechnické iniciátory)Pokiaľ ide o výnimku pri používaní olova v pyrotechnických iniciátoroch, ktorej platnosť sa skončí 1. júla 2007 (položka 16 prílohy II k platnému rozhodnutiu), posúdenie ukázalo, že pre nové modely budú v blízkej budúcnosti k dispozícii náhrady. Technické posúdenie však ukazuje, že existujú rozličné generácie airbagových systémov. V nových generáciách sa pri iniciátoroch využíva riadiaca elektronika a ďalšie generácie airbagových systémov buddú v ešte väčšej miere využívať elektroniku, aby sa uľahčila ich aplikácia v rozličných typoch vozidiel. V súčasných modeloch sú komponenty rozličných generácií airbagových systémov nezameniteľné a komponenty určitého typu nemožno nahradiť komponentami iného typu, ak by bolo potrebné po dopravnej nehode vymeniť airbagy. Preto sa navrhuje, aby nové modely (vozidlá s typových schválením po 1. júli 2006) boli bezolovnaté a aby staršie modely (vozidlá s typovým schválením pred 1. júlom 2006) a ich náhradné súčiastky boli vyňaté bez obmedzenia.Položka 13 a) a b) tohto návrhu (krycia vrstva proti korózii)Pokiaľ ide o výnimku na používanie šesťmocného chrómu v krycích vrstvách proti korózii, ktorej platnosť sa skončí 1. júla 2007 (položka 17 prílohy II k platnému rozhodnutiu, ktorá bola zmenená a doplnená rozhodnutím Komisie 2002/525/ES), skúmanie ukazuje, že k mnohým aplikáciám existuje náhrada. Pokiaľ ide o používanie šesťmocného chrómu v krycích vrstvách proti korózii na zostavách s maticami a skrutkami používaných v karosériách, v súčasnosti nie sú k dispozícii nijaké náhrady. Navrhuje sa preto predĺžiť vyňatie tejto špecifickej aplikácie o jeden rok a preskúmať ho, aby sa zabezpečilo, že počas životnosti vozidla nedôjde k nijakému náhodnému rozpojeniu jeho základných mechanických súčastí.Položka 17 tohto návrhu (akumulátory elektrických vozidiel)Platnosť súčasnej výnimky používania kadmia v akumulátoroch elektrických vozidiel sa skončí 31. decembra 2005. Používanie kadmia v akumulátoroch elektrických vozidiel je povolené bez časového obmedzenia pri náhradných súčiastkach vozidiel uvedených na trh pred 31. decembrom 2005 (položka 21 platnej prílohy II, ktorá bola zmenená a doplnená rozhodnutím Komisie 2002/525/ES). Vo výskumnej práci o nabíjateľných akumulátoroch (http://www.battery-electric.com/subatdocs/WP5-006.pdf) sa uvádza, že v súčasnosti (2005) sú pre elektrické vozidlá najvhodnejším riešením sodíkovo-niklovo chloridové, olovnaté, nikel-metal hybridné a niklovo kadmiové batérie. Je však sporné, či sa v súčasnosti tieto náhrady testujú a či sú pripravené na sériovú výrobu. Na konferencii o elektrických vozidlách v Monaku v apríli 2005 sa v rámci vzdelávacieho programu SAFT propagovala technológia lítiovo-iónových akumulátorov do elektrických vozidiel. V tlačovej správe sa uvádza, že „vo Francúzsku túto technológiu vyvinuli v rámci projektu SAFT. Tento typ akumulátora sa ešte veľmi málo používa, najmä pre jeho náklady. Má sa montovať na vozidlá spoločnosti SVE (HEULIEZ a DASSAULT ASSOCIÉS).“ (pozri http://evs21.org/IMG/pdf/new_battery_technology.pdf).Výskumná práca o nabíjateľných akumulátoroch ďalej uvádza, že výrobcom vozidiel je potrebné poskytnúť čas, aby mohli vyrábané typy vozidiel upraviť a začleniť do nich technológie výroby akumulátorov, ktoré viac šetria životné prostredie. Tvrdia, že „v diskusiách, ktoré malo konzorcium so zúčastnenými stranami, sa ukázalo, že to nemožno dosiahnuť v rámci asi piatich rokov.“ Európski výrobcovia automobilov požadovali okrem toho výnimku na používanie kadmia v elektrických vozidlách do roku 2008.Na základe uvedeného sa navrhuje, aby sa skončenie platnosti tejto výnimky predĺžilo na 31. december 2008 z dôvodu zachovania dostupnosti elektrických vozidiel: táto osobitná lehota je potrebná, aby sa zvýšila kapacita nových technológií výroby akumulátorov a aby výrobcovia automobilov mohli urobiť potrebné úpravy svojich vyrábaných modelov tak, aby do nich mohli začleniť túto novú technológiu výroby batérií.Navrhuje sa, aby sa táto výnimka do konca roka 2007 preskúmala, aby sa tak zabezpečila dostupnosť alternatívych technológií výroby batérií a elektrických vozidiel.Položka 18 tohto návrhu (optické komponenty sklených matríc používaných v systémoch, ktoré pomáhajú vodičovi)Navrhuje sa zahrnúť ďalšiu výnimku použitia kadmia v optických komponentoch sklených matríc používaných v systémoch, ktoré pomáhajú vodičovi automobilu, s platnosťou do 1. júla 2007. Systém, ktorý pomáha vodičovi a pomocou kamery zväčšuje jeho zorné pole. Sklená matrica kamery (500 mg) bude obsahovať 1 % (5 mg) kadmia. Použitie kadmia v tejto aplikácii je v súčasnosti z technického hľadiska nevyhnutné. Pracuje sa však na alternatívnych riešeniach.Na základe tohto posúdenia Komisia 28. apríla 2005 predložila návrh rozhodnutia na hlasovanie vo výbore ustanovenom na základe článku 18 smernice 75/442/EHS o odpadoch. Za návrh rozhodnutia nehlasovala kvalifikovaná väčšina.V súlade s postupom stanovenom v článku 5 ods. 4 rozhodnutia Rady 1999/468/ES sa preto Rade predkladá návrh rozhodnutia Rady[?]. Ak Rada nebude v priebehu troch mesiacov od dátumu predloženia návrhu konať, prijme navrhované opatrenia Komisia.NávrhROZHODNUTIA RADYktorým sa mení a dopĺňa príloha II k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlách po dobe životnosti (Text s významom pre EHP)RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2000/53/ES z 18. septembra 2000 o vozidlách po dobe životnosti[?], najmä na jej článok 4 ods. 2 písm. b),keďže:(1) Podľa smernice 2000/53/ES sa od Komisie vyžaduje, aby vyhodnotila použitie olova, ortuti, kadmia alebo šesťmocného chrómu, ktoré sú zakázané na základe článku 4 ods. 2 písm. a uvedenej smernice.(2) Po vykonaní potrebného technického a vedeckého posúdenia Komisia dospela k viacerým záverom.(3) Určité výnimky z tohto zákazu by nemali byť predĺžené, pretože použitie olova, ortuti, kadmia alebo šesťmocného chrómu v týchto aplikáciách už nie je nevyhnutné.(4) Niektoré materiály a komponenty obsahujúce olovo, ortuť, kadmium alebo šesťmocný chróm by mali byť vyňaté zo zákazu alebo naďalej vyňaté zo zákazu na základe článku 4 ods. 2 písm. a, pretože používanie týchto látok v určitých špecifických materiáloch a komponentoch je stále ešte nevyhnuté. V niektorých prípadoch je vhodné preskúmať dátum skončenia platnosti týchto výnimiek, aby sa tanovilo, či je používanie zakázaných látok v budúcnosti naďalej nevyhnutné.(5) V prípade hliníka na účely obrábania s hmotnostným obsahom olova do 1,5 %, opísaného v bode 2 a prílohy, Komisia do 1. júla 2007 stanoví, či dátum skončenia platnosti tejto výnimky má byť preskúmaný so zreteľom na skutočnosť, či sú náhrady olova k dispozícii..(6) V prípade olovených ložiskových panví a púzdier, opísaných v bode 4 prílohy, Komisia do 1. júla 2007 stanoví, či dátum skončenia platnosti tejto výnimky má byť preskúmaný, aby sa zabezpečilo, že technológia bez použitia olova sa bude používať vo všetkých motoroch a prevodových systémoch bez toho, aby sa narušilo ich riadne fungovanie.(7) V prípade použitia šesťmocného chrómu v krycej vrstve proti korózii na súpravách matíc a skrutiek používaných v karosériách, ktorá je opísaná v bode 13 b prílohy, Komisia do 1. júla 2007 stanoví, či je potrebné preskúmať dátum skončenia platnosti tejto výnimky, aby sa zabezpečilo, že počas životnosti vozidla sa nevyskytne nijaké náhodné rozpojenie základných mechanických súčastí.(8) V prípade použtia kadmia v akumulátoroch elektrických vozidiel, opísaných v bode 17 prílohy, Komisia do konca roku 2007 stanoví, či je potrebné dátum skončenia platnosti výnimky preskúmať, aby sa zabezpečila dostupnosť alternatívych technológií výroby batérií a elektrických vozidiel.(9) Smernicu 2000/53/ES je preto potrebné podľa toho zmeniť a doplniť.PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:Článok 1Bez toho, aby bolo dotknuté rozhodnutie Komisie 2005/438/ES[?], príloha II k smernici 2000/53/ES sa nahrádza textom uvedeným v prílohe tohto rozhodnutia.Článok 2Toto rozhodnutie sa uplatňuje od 1. júla 2005.Článok 3Toto rozhodnutie je určené členským štátom.V BruseliZa RaduPredsedaPRÍLOHA„Príloha IIMateriály a komponenty vyňaté z pôsobnosti ustanovenia článku 4 ods. 2 písm. a)Materiály a komponenty | Rozsah pôsobnosti a dátum skončenia platnosti výnimky | Na označenie alebo identifikáciu podľa článku 4 ods. 2 písm. b), bod iv |Olovo ako prvok legovania |1. Oceľ na účely obrábania a galvanizovaná oceľ s hmotnostným obsahom olova do 0,35 % |Hliník na účely obrábania s hmotnostným obsahom olova do 1,5 % | 1. júl 2008 |Hliník na účely obrábania s hmotnostným obsahom olova do 0,4% |3. Legovaná meď s hmotnostným obsahom olova do 4 % |4. Ložiskové panvy a púzdra | 1. júl 2008 |Olovo a zlúčeniny olova v komponentoch |5. Akumulátory | X |6. Tlmiče kmitov | X |7 a) Vulkanizačné činidlá a stabilizátory pre elastoméry pri spracovaní kvapaliny a použití v hnacích systémoch s hmotnostným obsahom olova do 0,5 % | 1. júl 2006 |7 b) Tmeliace činidlá pre elastoméry pri použití v hnacích systémoch s hmotnostným obsahom olova do 0,5 % |8. Zvary v elektronických paneloch plošných spojov a iné elektrické aplikácie | X[?] |9. Meď vo frikčných materiáloch brzdových obložení s hmotnostným obsahom olova vyše 0,4 % | 1. júl 2007 | X |10. Sedlá ventilov | Typy motorov vyvíjané do 1. júla 2003: 1. júl 2007 |11. Elektrické komponety, ktoré obsahujú olovo v skle alebo keramickej hmote, okrem skla v žiarovkách a zapaľovacích sviečkach | X[?] (pre iné ako piezoelektické komponenty v motoroch) |12. Pyrotechnické iniciátory | Vozidlá s typovým schválením pred 1. júlom 2006 a náhradné iniciátory pre tieto vozidlá |Šesťmocný chróm |13 a) Krycie vrstvy proti korózii | 1. júl 2007 |13 b) Krycie vrstvy proti korózii používané v súpravách matíc a skrutiek pre karosériové aplikácie | 1. júl 2008 |14. Absorpčné chladničky v motorových karavanoch | X |Ortuť |15. Výbojkové svetlá a osvetlenie prístojového panelu | X |Kadmium |16. Hrubovrstvové pasty | 1. júl 2006 |17. Akumulátory pre elektrické vozidlá | Po 31. decembri 2008 bude povolené umiestniť na trh iba tie akumulátory NiCd, ktoré sú náhradnými súčiastkami pre vozidlá dodané na trh pred týmto dátumom. | X |18. Optické komponenty v sklených matriciach používaných v systémoch, ktoré pomáhajú vodičovi | 1. júl 2007 | X |Poznámky:-  Maximálna hodnota koncentrácie hmotnostného obsahu olova, šesťmocného chrómu a ortuti a homogénneho materiálu do 0,1 % a hmotnostného obsahu kadmia a homogénneho materiálu do 0,01 % sa toleruje.-  Opätovné využitie častí vozidiel, ktoré už boli na trhu k dátumu skončenia platnosti výnimky je povolené bez obmedzenia, pretože sa na neho nevzťahuje článok 4 ods. 2 písm. a).[1] Ú. v. ES L 269, 21.10.2000, s. 34.[2] Ú. v. ES L 194, 25.7.1975, s. 39. Smernica bola naposledy zmenená a doplnená rozhodnutím Komisie 96/350/ES (Ú. v. ES L 135, 6.6.1996, str. 32).[3] Ú. v. ES L 170, 29.6.2002, s. 81.[4] Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23.[5] EÚ L 269, 21.10.2000, s. 34 Smernica naposledy zmenená a doplnená rozhodnutím Komisie 2005/438/ES (Ú. v. EÚ L 152, 15.6.2005, s. 19).[6] Ú. v. EÚ L 152, 15.6.2005, s. 19.[i] Demontáž, ak bola v súlade s položkou 11 prekročená priemená hodnota 60 gramov na vozidlo. Na účely uplatnenia tohto ustanovenia sa neberú do úvahy elektronické zariadenia, ktoré nenamontoval výrobca pri sériovej výrobe.[ii] Demontáž, ak bola v súlade s položkou 8 prekročená priemená hodnota 60 gramov na vozidlo. Na účely uplatnenia tohto ustanovenia sa neberú do úvahy elektronické zariadenia, ktoré nenamontoval výrobca pri sériovej výrobe. “


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli30. 9. 2015
            COM(2015) 488 final
            2015/0237(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie na 66. zasadnutí výkonného výboru pre program Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

                  Vedúci delegácie Európskej únie pri Organizácii Spojených národov v Ženeve listom zo 7. septembra 2015 zaslanom predsedovi výkonného výboru pre program Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov (UNHCR) požiadal o preskúmanie spôsobov a prostriedkov aktualizácie príslušných modalít účasti Európskej únie na činnosti riadiacich orgánov UNHCR tak, aby Európska únia mohla plánovať svoju potenciálnu účasť na neformálnych prípravných konzultáciách. Očakáva sa, že výkonný výbor pre program UNHCR bude vyzvaný, aby zmeny rokovacieho poriadku prijal na svojom 66. zasadnutí v dňoch 5. – 9. októbra 2015 s cieľom vyhovieť tejto žiadosti. Pravidlo 46 rokovacieho poriadku výkonného výboru pre program UNHCR stanovuje, že výkonný výbor môže ktorékoľvek z týchto pravidiel zmeniť. Pravidlo 26 rokovacieho poriadku výkonného výboru pre program UNHCR stanovuje, že rozhodnutia výkonného výboru pre program UNHCR sa prijímajú väčšinou prítomných a hlasujúcich členov. Všetky členské štáty Európskej únie s výnimkou Litvy a Malty sú členmi výkonného výboru pre program UNHCR. Na základe rozhodnutia výkonného výboru pre program UNHCR, ktorého platnosť bola naposledy predĺžená na jeho 64. zasadnutí konanom v dňoch 29. septembra až 3. októbra 2014 (A/AC.96/1143), patrí Európska únia medzi medzivládne organizácie, ktoré má vysoký komisár vyzvať, aby vyslali pozorovateľa na verejné zasadnutia výboru (pravidlo 38), a preto sa nezúčastnili na prijímaní rozhodnutí výkonného výboru pre program UNHCR.

               2.VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI

                  Zmeny rokovacieho poriadku výkonného výboru pre program UNHCR uvedené v prílohe k tomuto návrhu navrhol predseda výkonného výboru pre program UNHCR na žiadosť úradu výkonného výboru pre program UNHCR zaslanej členom výkonného výboru pre program UNHCR listom z 11. septembra 2015 s cieľom vyhovieť žiadosti, ktorú vedúci delegácie Európskej únie pri Organizácii Spojených národov v Ženeve predložil predsedovi výkonného výboru pre program UNHCR listom zo 7. septembra 2015.

                  Komisia v apríli 2013 informovala Radu o svoje stratégii postupného posilňovania postavenia Európskej únie v medzinárodných organizáciách a na iných fórach v súlade s cieľmi Lisabonskej zmluvy. Komisia 9. apríla a 10. septembra 2014 informovala Výbor stálych predstaviteľov (COREPER) o svojom úmysle obnoviť úsilie o získanie dodatočných účastníckych práv pre Európsku úniu vo formálnych a v neformálnych orgánoch Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov. Rada 25. – 26. septembra 2014 prijala pozíciu k mechanizmom dodatočných účastníckych práv pre Európsku úniu vo formálnych a v neformálnych orgánoch Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov, v ktorej uviedla, že „Európska únia zohráva v rámci UNHCR už mnoho rokov kľúčovú úlohu, a to ako jeden z hlavných darcov v oblasti humanitárnej a rozvojovej pomoci, prostredníctvom svojej činnosti v oblasti medzinárodnej ochrany vrátane presídľovania, ako aj podporovaním azylových systémov na pevných základoch prostredníctvom zriadenia spoločného európskeho azylového systému. Táto úloha sa v posledných rokoch postupne zintenzívňuje. Vyžaduje si to zlepšenie súčasného postavenia Európskej únie v rámci UNHCR. Rada sa nazdáva, že by sa mali prijať nové opatrenia, na základe ktorých by Európska únia získala ďalšie účastnícke práva, najmä pokiaľ ide o právo zúčastňovať sa na súkromných zasadnutiach, na ktorých sa rokuje o kľúčových otázkach politiky a riadenia,“ a že „Rada [...] vyzýva Komisiu, aby v úzkej spolupráci s vysokou predstaviteľkou, nadviazala kontakt s UNHCR s ohľadom na zasadnutie [výkonného výboru UNHCR], ktoré sa uskutoční v októbri.“
                     1

                  Komisia 2. a 16. septembra 2015 informovala COREPER o výsledku nadviazania týchto kontaktov. Komisia sa nazdáva, že prijatie rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ sa v tomto prípade nevyžaduje. Vzhľadom na diskusie, ktoré prebehli na stretnutiach COREPER 16. septembra 2015 a 24. septembra 2015, však Komisia predkladá súčasný návrh za predpokladu, že Rada v patričnom čase prijme návrh na 66. zasadnutí výkonného výboru pre program UNHCR, ktoré sa bude konať od 5. do 9. októbra 2015.

                  Tento návrh sa výlučne zaoberá otázkou zmeny rokovacieho poriadku výkonného výboru a nedotýka sa úloh a právomocí Komisie a vysokej predstaviteľky podľa článku 220 ZFEÚ.

               3.VPLYV NA ROZPOČET

                  Tento návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet EÚ.

               2015/0237 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie na 66. zasadnutí výkonného výboru pre program Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 78 ods. 2 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Únia zohráva kľúčovú úlohu v oblastiach, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov („UNHCR“), a to svojimi činnosťami v oblasti medzinárodnej ochrany vrátane politiky Únie v oblasti presídlenia a vytvorenia spoločného európskeho azylového systému, a takisto ako jeden z hlavných darcov v oblasti humanitárnej a rozvojovej pomoci. Súčasné modality účasti na činnosti výkonného výboru pre program UNHCR však tejto významnej úlohe nezodpovedajú.

               (2)Vedúci delegácie Európskej únie pri Organizácii Spojených národov v Ženeve preto listom zo 7. septembra 2015 zaslanom predsedovi výkonného výboru pre program Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov (UNHCR) požiadal o preskúmanie spôsobov a prostriedkov aktualizácie príslušných modalít účasti Únie na činnosti riadiacich orgánov UNHCR tak, aby Únia mohla plánovať svoju potenciálnu účasť na neformálnych prípravných konzultáciách.

               (3)Predseda výkonného výboru pre program UNHCR na žiadosť Úradu výkonného výboru pre program UNHCR listom z 11. septembra 2015 určenom členom výkonného výboru pre program UNHCR navrhol zmeniť rokovací poriadok výkonného výboru pre program UNHCR s cieľom vyhovieť uvedenej žiadosti.

               (4)V pravidle 46 rokovacieho poriadku výkonného výboru pre program UNHCR sa uvádza, že výkonný výbor môže ktorékoľvek z uvedených pravidiel zmeniť.

               (5)Očakáva sa, že výkonný výbor pre program UNHCR bude vyzvaný, aby navrhnuté zmeny prijal na svojom 66. zasadnutí v dňoch 5. – 9. októbra 2015.

               (6)Všetky členské štáty s výnimkou Litvy a Malty sú členmi výkonného výboru pre program UNHCR.

               (7)V súvislosti s uvedenými zmenami rokovacieho priadku výkonného výboru pre program UNHCR je preto vhodné určiť pozíciu Únie,

               (8)Toto rozhodnutie sa nedotýka právomocí Komisie podľa článku 220 ZFEÚ.

               (9)Keďže výkonný výbor pre program UNHCR zasadne čoskoro po prijatí tohto rozhodnutia, rozhodnutie by malo nadobudnúť účinnosť v deň jeho prijatia.

               (10)[V súlade s článkami 3 protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, tieto členské štáty oznámili želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tohto rozhodnutia.]

               ALEBO

               [V súlade s článkami 1 a 2 protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, tieto členské štáty sa nezúčastňujú na prijatí tohto rozhodnutia a nie sú ním viazané ani nepodliehajú jeho uplatňovaniu.]

               ALEBO

               [V súlade s článkami 1 a 2 protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, Spojené kráľovstvo sa nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia a nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.

               V súlade s článkami 3 protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, Írsko oznámilo (, listom z/zo ...,) želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tohto rozhodnutia.]

               ALEBO

               [V súlade s článkami 3 protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, Spojené kráľovstvo oznámilo (, listom z/zo ...,) želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tohto rozhodnutia.

               V súlade s článkami 1 a 2 protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, Írsko sa nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia a nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.]

               (11)V súlade s článkami 1 a 2 protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, Dánsko sa nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia a nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               V prílohe k tomuto rozhodnutiu je stanovená pozícia, ktorá sa má v mene Únie prijať, pokiaľ ide o prijatie zmien rokovacieho poriadku výkonného výboru pre program UNHCR, ktorú majú vyjadriť členské štáty, ktoré sú členmi výkonného výboru pre program UNHCR, pričom konajú spoločne v záujme Európskej únie.

               Menej podstatné zásahy v zmenách uvedených v prílohe možno odsúhlasiť bez ďalšieho rozhodnutia Rady.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)
                  Pozícia k opatreniam týkajúcim sa dodatočných účastníckych práv Európskej únie v rámci formálnych a neformálnych orgánov Úradu vysokého komisára OSN pre utečencov (UNHCR) z 24. – 25. septembra 2014, bod 1 a 2, 13046/1/14 REV1.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli30. 9. 2015
            COM(2015) 488 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie na 66. zasadnutí výkonného výboru pre program Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov

               PRÍLOHA

               k

               návrhu rozhodnutia Rady

               o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie na 66. zasadnutí výkonného výboru pre program Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov

               Členské štáty, ktoré sú členmi výkonného výboru pre program Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov (UNHCR), podporia prijatie nasledujúcich zmien rokovacieho poriadku výkonného výboru pre program UNHCR:

               „Pravidlo 33 rokovacieho poriadku výkonného výboru pre program Úradu vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov (A/AC.96/187/Rev.7) sa týmto mení takto:

               „Zasadnutia výboru sú verejné s výnimkou prípadov, keď výbor rozhodne inak. Predseda môže po porade s výborom vyzvať špecializované agentúry, fondy a programy OSN a medzivládne organizácie, aby sa zúčastnili na neverejných zasadnutiach na základe svojich odborných znalostí a prínosov k činnosti výboru.“