               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli4. 2. 2019
            COM(2019) 72 final
            2019/0034(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Rade Medzinárodnej organizácie civilného letectva, pokiaľ ide o prijatie zmeny 17 prílohy 13

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia, ktorým sa stanovuje pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Rade Medzinárodnej organizácie civilného letectva (ICAO) v súvislosti s plánovaným prijatím zmeny 17 prílohy 13 k Chicagskému dohovoru Radou ICAO na jej 216. zasadnutí.

               2.Kontext návrhu

               2.1.Dohovor o medzinárodnom civilnom letectve

               Cieľom Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve (ďalej len „Chicagský dohovor“) je regulovať medzinárodnú leteckú dopravu. Chicagský dohovor nadobudol platnosť 4. apríla 1947 a bola ním zriadená Medzinárodná organizácia civilného letectva.

               Všetky členské štáty EÚ sú zmluvnými stranami Chicagského dohovoru.

               2.2.Medzinárodná organizácia civilného letectva

               Medzinárodná organizácia civilného letectva je špecializovaná agentúra Organizácie Spojených národov. K jej cieľom patrí rozvíjať zásady a techniky medzinárodnej letovej navigácie a podporovať plánovanie a rozvoj medzinárodnej leteckej dopravy.

               Rada ICAO je stálym orgánom ICAO, ktorého členmi je 36 zmluvných štátov zvolených zhromaždením ICAO na obdobie troch rokov. V období 2016 – 2019 je v Rade ICAO zastúpených sedem členských štátov EÚ.

               Podľa článku 54 Chicagského dohovoru patrí k povinným funkciám Rady ICAO prijímanie medzinárodných štandardov a odporúčaní v podobe príloh k Chicagskému dohovoru.

               2.3.Pripravovaný akt Medzinárodnej organizácie civilného letectva

               Počas 216. zasadnutia plánuje Rada Medzinárodnej organizácie civilného letectva prijať zmenu 17 prílohy 13 k Chicagskému dohovoru, pokiaľ ide o oznamovanie a včasné vyšetrovanie nehôd a incidentov (ďalej len „pripravovaný akt“).

               Účelom pripravovaného aktu je zmeniť prílohu 13 k Chicagskému dohovoru – Vyšetrovanie leteckých nehôd a incidentov – na základe odporúčaní prijatých na treťom zasadnutí Výboru pre vyšetrovanie nehôd (AIGP/3) a na druhej konferencii o bezpečnosti na vysokej úrovni (HLSC2015). Pripravovaným aktom sa zavádzajú zmeny v súvislosti s včasným vyšetrovaním nehôd a vážnych incidentov a uverejňovaním záverečných správ, vymedzením pojmu „akreditovaný zástupca“, zosúladením ustanovení o oznamovaní a uverejňovaní záverečných správ, uľahčovaním prístupu vyšetrovateľov, právami a oprávneniami expertov, oboznamovaním sa s návrhmi bezpečnostných odporúčaní, zoznamom príkladov vážnych incidentov a poverením vyšetrovaním.

               Plánuje sa, že navrhovaná zmena prílohy 13 nadobudne účinnosť v júli 2019 a bude sa uplatňovať od 5. novembra 2020.

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               3.1.Hlavné zmeny a ich vzťah k existujúcim pravidlám Únie

               Hlavná zmena, ktorú prinesie pozmeňujúci návrh 17 k prílohe 13 (ďalej len „návrh“), sa týka „včasného vyšetrovania nehôd a vážnych incidentov a uverejňovania záverečnej správy“. Zakladá sa na odporúčaní prijatom na druhej konferencii o bezpečnosti na vysokej úrovni (HLSC2015). V minulosti došlo k totiž k nehodám, pri ktorých štát miesta udalosti nevykonal vyšetrovanie alebo nesúhlasil s tým, aby bol vyšetrením udalosti poverený iný štát, pričom štát prevádzkovateľa alebo štát výroby/projektu sa domnieval, že udalosť bolo potrebné vyšetriť. Poznamenáva sa, že existujú štandardy a odporúčania, podľa ktorých má štát udalosti právo poveriť vyšetrovaním iný štát, ale neexistujú žiadne štandardy a odporúčania alebo nejaké iné kritériá, podľa ktorých by štáty mali právo žiadať o to, aby bol vyšetrovaním poverený iný štát. Na HLSC2015 sa skonštatovalo, že niektoré vyšetrovania nemusí viesť štát miesta udalosti, a odporučilo sa, aby ICAO preskúmala príslušné ustanovenia v prílohe 13 s náležitým zreteľom na prípady, v ktorých štát udalosti nevykonáva vyšetrovanie požadované podľa prílohy 13 a ani nezamýšľa poveriť jeho vykonaním iný štát. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že štát miesta udalosti má podľa prílohy 13 povinnosť vykonať vyšetrovanie. Tento návrh sa bude vzťahovať na tie situácie, v ktorých si štát udalosti tieto povinnosti nesplní a bude to mať nepriaznivé dôsledky na bezpečnosť.

               Navrhované „odporúčania“
                  1
                sa týkajú prípadu, v ktorom si štát, ktorý je podľa prílohy 13 zodpovedný za vyšetrovanie (štát miesta udalosti alebo prípadne registrácie), nesplní svoje povinnosti. Ďalšie štáty môžu potom „požiadať“ o to, aby boli poverené vyšetrovaním. V prípade, že zodpovedný štát nekoná, ako sa vyžaduje v prílohe 13, v odporúčaniach sa uvádza, že žiadajúci štát „by mal začať a vykonať vyšetrovanie na základe informácií, ktoré sú k dispozícii“. Ak by sa však stalo, že štát miesta udalosti zamietne žiadosť o poverenie iného štátu vyšetrovaním, čo je jedným z možných scenárov, žiadajúci štát nemôže vykonať vyšetrovanie.

               Medzi členskými štátmi Únie by za normálnych okolností nemal nastať problém, ktorý viedol k tejto zmene. V článku 5 nariadenia (EÚ) č. 996/2010 sa stanovuje vyšetrovacia povinnosť a povinnosť vymedziť rozsah bezpečnostných vyšetrovaní, ako aj to, ktorý členský štát je v danom prípade zodpovedný za vyšetrovanie. Ak by si členský štát tieto povinnosti nesplnil, znamenalo by to porušenie práva Únie a Komisia by bola oprávnená začať konanie o nesplnení povinnosti. Ak by sa však prijala navrhovaná zmena, v závislosti od prípadu by skutočnosť, že členský štát si nesplnil svoje vyšetrovacie povinnosti [t. j. podľa nariadenia (EÚ) č. 996/2010 a zároveň podľa prílohy 13 k Chicagskému dohovoru], mohla viesť k prijatiu opatrení podľa nových bodov 5.1.3 a 5.3.2 prílohy 13.

               Ďalším problémom súvisiacim s včasnými vyšetrovaniami je, že v niektorých prípadoch sa záverečné správy uverejňujú oneskorene alebo sa neuverejňujú vôbec. Z preskúmania 1 157 smrteľných nehôd lietadiel s maximálnou vzletovou hmotnosťou nad 5 700 kg, ku ktorým došlo v rokoch 1990 až 2016, vyplýva, že 59 % záverečných správ nebolo verejne dostupných. Absencia týchto záverečných správ je obzvlášť znepokojivá, pretože nie sú k dispozícii relevantné bezpečnostné informácie na vykonávanie bezpečnostných opatrení. V niektorých prípadoch mali štáty zapojené do daných vyšetrovaní informácie o bezpečnostných otázkach, ale nemohli ich zverejniť, keďže zodpovednosť za zverejňovanie informácií, či už v záverečnej správe alebo v predbežnom vyhlásení, mal štát, ktorý vykonával vyšetrovanie.

               V tejto súvislosti by podľa navrhovaného „odporúčania“
                  2
                mohli štáty zapojené do vyšetrovania požiadať o súhlas na uverejnenie vyhlásenia o bezpečnostných otázkach, ak štát vykonávajúci vyšetrovanie nezverejní záverečnú správu alebo predbežné vyhlásenie v primeranom časovom rámci. Takýto druh mechanizmu nie je stanovený v nariadení (EÚ) č. 996/2010 a ani nie je potrebný (pozri odôvodnenie vyššie týkajúce sa poverenia vyšetrovaním).

               Je potrebné poznamenať, že uvedené dva body prezentované ako „odporúčania“ menia právne postavenie zmluvných strán v tejto veci v tom zmysle, že majú vplyv na rozdelenie úloh medzi štátmi ICAO v porovnaní s existujúcimi štandardmi.

               Ďalšie oblasti, v ktorých Výbor pre vyšetrovanie nehôd (AIGP/3) odporučil zaviesť zmeny prostredníctvom pozmeňujúceho návrhu 17 k prílohe 13, sú: vymedzenie pojmu „akreditovaný zástupca“; zosúladenie ustanovení o oznamovaní a uverejňovaní záverečných správ, uľahčovanie prístupu vyšetrovateľov, práva a oprávnenia expertov, oboznamovanie sa s návrhmi bezpečnostných odporúčaní, zoznam príkladov vážnych incidentov a poverenie vyšetrovaním.

               Pokiaľ ide o zmenu vymedzenia pojmu „akreditovaný zástupca“, navrhované znenie je v súlade s vymedzením pojmu „akreditovaný zástupca“ v článku 2 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 996/2010, v ktorom sa uvádza, že akreditovaného zástupcu určuje členský štát z orgánu bezpečnostného vyšetrovania. Všetky členské štáty v Únii zriadili stály a nezávislý Letecký vyšetrovací útvar.

               Pokiaľ ide o zosúladenie ustanovení o oznamovaní a uverejňovaní záverečných správ, v navrhovaných zmenách sa uvádzajú do súladu rôzne ustanovenia prílohy 13 so zvyškom prílohy. Vplyv týchto zmien na pravidlá Únie by sa musel posúdiť a akékoľvek prípadné rozdiely by sa mohli oznámiť.

               Cieľom navrhovanej zmeny poznámky 2 k článku 5.24 o „uľahčovaní prístupu vyšetrovateľov“ je pripomenúť členským štátom, že uzatváranie predbežných dohôd medzi orgánmi vyšetrovania nehôd a colnými orgánmi v rámci jedného štátu môže urýchliť prístup pre vyšetrujúce osoby a vybavenie. Článok 12 nariadenia (EÚ) č. 996/2010 prispieva k plneniu tohto cieľa prostredníctvom vopred uzatvorených dohôd, ktoré by sa mali uzatvoriť s inými orgánmi, ktoré by pravdepodobne mohli byť zapojené do činností súvisiacich s bezpečnostným vyšetrovaním, aby sa umožnilo dôkladné a efektívne vedenie technického vyšetrovania.

               Aby sa predišlo prípadným nejasnostiam týkajúcim práv a oprávnení experta a práv a oprávnení akreditovaného zástupcu, navrhuje sa vypustiť slovo „účasť“ z nadpisu článku 5.27, pretože je podobný ako nadpisy článkov 5.18 a 5.23, podľa ktorých sú zúčastnené štáty oprávnené vymenovať na účely vyšetrovania akreditovaného zástupcu. Vplyv týchto zmien na pravidlá Únie by sa musel posúdiť a akékoľvek prípadné rozdiely by sa mohli oznámiť.

               Cieľom navrhovanej poznámky k článku 6.8 je informovať štát vykonávajúci vyšetrovanie o možnosti koordinovať návrh bezpečnostných odporúčaní so štátmi, ktoré sa zúčastnili na vyšetrovaní. Jej znenie je v súlade s článkom 17 nariadenia (EÚ) č. 996/2010, podľa ktorého Letecké vyšetrovacie útvary Únie vydávajú po riadnej konzultácii s príslušnými stranami v akomkoľvek štádiu bezpečnostného vyšetrovania bezpečnostné odporúčania, ktoré považujú za potrebné.

               Cieľom navrhovaných zmien dodatku C „Zoznam príkladov vážnych incidentov“ je pomáhať orgánom pre vyšetrovanie leteckých nehôd pri posudzovaní toho, či išlo o nehodu, vážny incident alebo len incident. Zoznam nie je vyčerpávajúci a v budúcnosti sa bude vyvíjať so zreteľom na nové riziká, ako napr. bezpilotné lietadlá alebo porušenia kybernetickej bezpečnosti. Obsahuje aj krátke usmernenia o tom, ako majú orgány pre vyšetrovanie leteckých nehôd uplatňovať prístup založený na analýze rizík pri rozhodovaní o tom, či išlo o vážny incident alebo nie. Navrhuje sa, aby sa do dodatku C zahrnula zjednodušená verzia matice klasifikácie rizika udalosti (event risk classification – ERC), ktorá je zložkou riešení pre riadenie rizík v letectve (Aviation Risk Management Solutions – ARMS).

               Príloha k nariadeniu (EÚ) č. 996/2010 („Zoznam príkladov vážnych incidentov“) obsahuje typické príklady incidentov, ktoré môžu vyústiť do vážnych incidentov. Tento zoznam nie je vyčerpávajúci a slúži len ako návod na vymedzenie pojmu „vážny incident“: Únia víta každú iniciatívu, ktorá by pomohla harmonizovaným spôsobom vymedziť pojem vážny incident. Hoci navrhované doplnenia nemajú zodpovedajúci ekvivalent v prílohe k nariadeniu (EÚ) č. 996/2010, zdajú sa primerané a sú podobného charakteru ako položky uvedené v danej prílohe. Ak by však jedna alebo viaceré z týchto položiek spôsobovali problém, prípadné rozdiely je stále možné oznámiť neskôr.

               Navrhovaná zmena dodatku F „Dohody o poverení vyšetrovaním“ sa týka dohôd o úplnom alebo čiastočnom poverení bezpečnostným vyšetrovaním. V tomto návrhu sa zaoberá dôležitosťou rozlišovania medzi začatím a vedením vyšetrovania na jednej strane a zodpovednosťami štátu, ktorý je vyšetrovaním poverený, na strane druhej. Zavádza sa možnosť poveriť vyšetrovaním regionálnu organizáciu na vyšetrovanie nehôd a incidentov.

               V nariadení (EÚ) č. 996/2010 je viacero článkov, ktoré sa zaoberajú touto otázkou. Článok 6 sa týka spolupráce medzi orgánmi bezpečnostného vyšetrovania a umožňuje im poveriť vedením vyšetrovania nehody alebo vážneho incidentu iný orgán bezpečnostného vyšetrovania na základe vzájomnej dohody. V článku 7 sa zriaďuje Európska sieť orgánov bezpečnostného vyšetrovania v civilnom letectve, ktorá je podporovaná Európskou komisiou a jedným z jej cieľov je poskytovať orgánom bezpečnostného vyšetrovania na požiadanie primeranú podporu na účely uplatňovania článku 6, ktorá sa okrem iného týka zoznamu vyšetrovateľov, zariadení a kapacít, ktoré sú k dispozícii v iných členských štátoch a ktoré by mohol využiť orgán, ktorý vedie vyšetrovanie. Európska sieť orgánov bezpečnostného vyšetrovania v civilnom letectve bola už zaradená do registra regionálnych organizácií na vyšetrovanie nehôd a incidentov vedeného ICAO. V nariadení (EÚ) č. 996/2010 sa však neumožňuje, aby orgán bezpečnostného vyšetrovania poveril vyšetrovaním regionálnu organizáciu na vyšetrovanie nehôd a incidentov (Európska sieť orgánov bezpečnostného vyšetrovania v civilnom letectve).

               3.2.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               Navrhovanou pozíciou, ktorá sa má zaujať v mene Únie, je podporiť navrhovanú zmenu v celom rozsahu.

               Je pravda, že popri prípadoch, v ktorých sú právne predpisy Únie už v súlade so zmenami navrhovanými v pozmeňujúcom návrhu 17, existujú určité body, v ktorých takýto súlad chýba alebo nie je jednoznačný.

               Existujú však dôležité argumenty v prospech podpory predloženej zmeny, pričom rozhodnutie o tom, či by sa nariadenie (EÚ) č. 996/2010 malo v určitých detailoch zmeniť a/alebo či by sa rozdiely mali oznámiť v súlade s článkom 38 Chicagského dohovoru, je stále možné prijať neskôr.

               Prvým dôvodom na podporu zmeny je, že predstavuje medzinárodný konsenzus, ku ktorému dospeli experti zo širokého spektra členských štátov ICAO vrátane viacerých expertov z členských štátov Európskej únie. Spoločným cieľom rôznych prvkov tejto zmeny je zlepšenie medzinárodného systému vyšetrovania leteckých nehôd a incidentov. Pozícia, na základe ktorej by členské štáty Únie nepodporili navrhovanú zmenu, by ohrozila medzinárodné úsilie v tomto smere. Po druhé je zásadne dôležité, aby bol pozmeňujúci návrh 17 podporený v celom rozsahu, keďže sa ním zavádza niekoľko vzájomne prepojených zmien. Rozhodnutie podporiť pozmeňujúci návrh 17 len sčasti by viedlo k narušeniu vnútornej logiky navrhovanej zmeny a mohlo by mať za následok ďalší nesúlad pravidiel obsiahnutých v prílohe 13. V neposlednom rade je potrebné poznamenať, že hoci sa európsky právny rámec pre bezpečnostné vyšetrovanie v letectve považuje za komplexný a účinný, to isté nemožno tvrdiť o právnych rámcoch viacerých iných členských štátov ICAO.

               Ako už bolo uvedené, týmto nie je dotknutá možnosť, aby sa v neskoršom štádiu vykonalo posúdenie, či by Únia mala zmeniť svoje vlastné pravidlá a/alebo rozhodnúť o oznámení rozdielov. V oboch prípadoch by Komisia podnikla potrebné kroky. Ak by najmä dospela k záveru, že je potrebné oznámiť rozdiely, predložila by zodpovedajúci návrh rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

               Článok 218 ods. 9 ZFEÚ sa uplatňuje bez ohľadu na to, či je Únia členom orgánu alebo zmluvnou stranou dohody
                  3
               .

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                  4
               .

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Medzinárodná organizácia civilného letectva je orgán zriadený dohodou, konkrétne Dohovorom o medzinárodnom civilnom letectve.

               Akt, ktorý má Medzinárodná organizácia civilného letectva prijať, predstavuje akt s právnymi účinkami. Pripravovaný akt má právne účinky, pretože mení niekoľko noriem, na základe ktorých môže vzniknúť záväzná právna povinnosť podľa medzinárodného práva.

               Pozmeňujúcim návrhom sa okrem toho zavádza niekoľko zmien označených ako „odporúčania“. Napriek ich označeniu majú tieto „odporúčania“ taký charakter, ktorým sa mení právna situácia existujúca podľa platných noriem.

               Pripravovaným aktom sa nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec dohody.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka je len vedľajšia, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo zložka.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah pripravovaného aktu súvisí so spoločnou dopravnou politikou.

               Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 100 ods. 2 ZFEÚ.

               4.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 100 ods. 2 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               2019/0034 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v Rade Medzinárodnej organizácie civilného letectva, pokiaľ ide o prijatie zmeny 17 prílohy 13

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 100 ods. 2 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Dohovor o medzinárodnom civilnom letectve (ďalej len „Chicagský dohovor“), ktorého cieľom je regulovať medzinárodnú leteckú dopravu, nadobudol platnosť 4. apríla 1947. Na jeho základe sa zriadila Medzinárodná organizácia civilného letectva (ICAO).

               (2)Členské štáty sú zmluvnými štátmi Chicagského dohovoru a členmi ICAO, pričom Únia má v určitých orgánoch ICAO štatút pozorovateľa.

               (3)Podľa článku 54 Chicagského dohovoru môže Rada ICAO prijímať medzinárodné štandardy a odporúčania.

               (4)Rada ICAO plánuje na svojom 216. zasadnutí, ktoré sa začína 14. februára 2019, prijať zmenu 17 prílohy 13 k Chicagskému dohovoru o oznamovaní a včasnom vyšetrovaní nehôd a incidentov.

               (5)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Rade ICAO, keďže navrhovaná zmena má právny účinok a môže v celistvosti alebo sčasti rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah práva Únie, konkrétne nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 996/2010
                  5
               .

               (6)Účelom tohto pozmeňujúceho návrhu je zaviesť tieto zmeny týkajúce sa: včasného vyšetrovania nehôd a vážnych incidentov a uverejňovania záverečných správ, vymedzenia pojmu „akreditovaný zástupca“, zosúladenia ustanovení o oznamovaní a uverejňovaní záverečných správ, uľahčovania prístupu vyšetrovateľov, práv a oprávnení expertov, oboznamovania sa s návrhmi bezpečnostných odporúčaní, zoznamu príkladov vážnych incidentov a poverenia vyšetrovaním.

               (7)Únia výrazne podporuje snahu ICAO zlepšiť bezpečnosť letectva zabezpečením vysokej úrovne efektívnosti, účelnosti a kvality bezpečnostných vyšetrovaní v civilnom letectve.

               (8)Pozíciu Únie vyjadria členské štáty Únie, ktoré sú členmi Rady ICAO,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozíciou, ktorá sa má zaujať v mene Únie na 216. zasadnutí Rady Medzinárodnej organizácie civilného letectva (ďalej len „ICAO“), je podporiť navrhovanú zmenu 17 prílohy 13 k Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve (ďalej len „Chicagský dohovor“) bez toho, aby tým bolo dotknuté právo na oznamovanie rozdielov v súlade s článkom 38 Chicagského dohovoru.

               Článok 2

               Pozíciu uvedenú v článku 1 vyjadria členské štáty Únie, ktoré sú členmi Rady ICAO.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie je určené členským štátom.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Budú uvedené ako body 5.1.3 a 5.3.2 prílohy 13 k Chicagskému dohovoru.

                     (2)

                        Bude uvedené ako bod 6.6.1 prílohy 13 k dohovoru.

                     (3)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.

                     (4)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (5)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 996/2010 z 20. októbra 2010 o vyšetrovaní a prevencii nehôd a incidentov v civilnom letectve a o zrušení smernice 94/56/ES (Ú. v. EÚ L 295, 12.11.2010, s. 35).


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli4. 2. 2019
            COM(2019) 39 final
            2019/0018(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v Spoločnom výbore EHP k zmene prílohy IX (Finančné služby) k Dohode o EHP[nariadenie o kapitálových požiadavkách (EÚ) č. 575/2013 (CRR) a smernica o kapitálových požiadavkách 2013/36/EÚ (CRD IV)]
            (Text s významom pre EHP)

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.KONTEXT NÁVRHU

               •Dôvody a ciele návrhu

                  Cieľom návrhu rozhodnutia Spoločného výboru EHP (pripojeného k navrhovanému rozhodnutiu Rady) je zmeniť prílohu IX (Finančné služby) k Dohode o EHP na účely začlenenia nariadenia (EÚ) č. 575/2013 o kapitálových požiadavkách a smernice 2013/36/EÚ
                     1
                   do Dohody o EHP.

                  Úpravy uvedené v návrhu pripojeného rozhodnutia Spoločného výboru EHP idú nad rámec úprav, ktoré sa dajú považovať za úpravy čisto technického charakteru v zmysle nariadenia Rady č. 2894/94. Pozíciu Únie preto stanoví Rada.

               •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v danej oblasti politiky

                  Pripojeným návrhom rozhodnutia Spoločného výboru EHP sa existujúce politiky EÚ rozširujú na štáty EZVO, ktoré sú členmi EHP (Nórsko, Island a Lichtenštajnsko).

               •Súlad s ostatnými politikami Únie

                  Rozšírenie acquis EÚ na štáty EZVO, ktoré sú členmi EHP, jeho začlenením do Dohody o EHP sa vykonáva v súlade s cieľmi a zásadami obsiahnutými v uvedenej dohode zameranej na vytvorenie dynamického a homogénneho Európskeho hospodárskeho priestoru založeného na spoločných pravidlách a rovnakých podmienkach hospodárskej súťaže.

               2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

               •Právny základ

                  Právne predpisy, ktoré sa majú začleniť do Dohody o EHP, sú založené na článku 114 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

                  Podľa článku 1 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2894/94 o opatreniach na vykonávanie Dohody o EHP Rada na základe návrhu Komisie prijme v mene Únie pozíciu k takýmto rozhodnutiam.

                  Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) v spolupráci s Komisiou predkladá Rade návrhy rozhodnutí Spoločného výboru EHP, aby ich Rada prijala ako pozíciu Únie. ESVČ dúfa, že tieto návrhy bude môcť Spoločnému výboru EHP predložiť pri najbližšej možnej príležitosti.

               •Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci)

                  Návrh je v súlade so zásadou subsidiarity z tohto dôvodu:

                  cieľ tohto návrhu, ktorým je zabezpečiť homogénnosť vnútorného trhu, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, a preto ho z dôvodu jeho účinkov možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie.

                  Proces začleňovania acquis EÚ do Dohody o EHP sa vykonáva v súlade s nariadením Rady (ES) č. 2894/94 z 28. novembra 1994 o opatreniach na vykonávanie Dohody o Európskom hospodárskom priestore, v ktorom sa potvrdzuje zvolený prístup.

               •Proporcionalita

                  V súlade so zásadou proporcionality tento návrh neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie daného cieľa.

               •Výber nástroja

                  V súlade s článkom 98 Dohody o EHP je zvoleným nástrojom rozhodnutie Spoločného výboru EHP. Spoločný výbor EHP zabezpečuje účinné vykonávanie a fungovanie Dohody o EHP. Na tento účel prijíma rozhodnutia v prípadoch stanovených v Dohode o EHP.

               3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

                  Neuplatňuje sa.

               4.VPLYV NA ROZPOČET

                  Začlenenie uvedeného nariadenia do Dohody o EHP by nemalo mať žiaden vplyv na rozpočet.

               5.ĎALŠIE PRVKY

               •Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu

               Prudenciálne posudzovanie navrhovaných nadobúdateľov, ktorí nie sú rezidentmi (spoločné vyhlásenie k rozhodnutiu spoločného výboru), vo vzťahu k smernici 2013/36/EÚ

               Dohoda o EHP v zásade neslúži na reguláciu vzťahov zmluvných strán s tretími krajinami (pozri najmä odôvodnenie 16 preambuly k Dohode o EHP). Dohoda o EHP neobsahuje ustanovenia o liberalizácii kapitálových tokov ani neposkytuje nerezidentom práva vzťahujúce sa na slobodu usadiť sa či účasť na kapitáli spoločností (pozri články 31 a 34, 40 a 124 Dohody o EHP).

               V spoločnom vyhlásení k rozhodnutiu spoločného výboru sa preto uvádza, že zmluvné strany sa zhodujú na tom, že začlenenie smernice 2013/36/EÚ do Dohody o EHP sa nedotkne všeobecne uplatňovaných vnútroštátnych pravidiel týkajúcich sa preverovania priamych zahraničných investícií z hľadiska bezpečnosti alebo verejného poriadku.

               Vylúčenie niektorých islandských verejných úverových inštitúcií [úprava e) vo vzťahu k smernici 2013/36/EÚ]

               Na základe článku 2 ods. 5 smernice o kapitálových požiadavkách (CRD IV) sa niektoré verejné úverové inštitúcie vylučujú z rozsahu pôsobnosti smernice. Podľa tohto ustanovenia sa z rozsahu pôsobnosti CRD IV majú vyňať tri islandské inštitúcie.

                  Byggðastofnun (Islandský inštitút regionálneho rozvoja) je nezávislou inštitúciou, ktorú vlastní islandský štát. Jej hlavnou funkciou je prispievať k regionálnemu rozvoju prostredníctvom vykonávania regionálnych stratégií vlády. Jej činnosti sú zamerané na posilnenie usadzovania sa vo vidieckych oblastiach prostredníctvom podpory udržateľných a dlhodobých projektov s rôznymi hospodárskymi základmi. Inštitút podporuje a posilňuje miestny rozvoj poskytovaním úverov a iných foriem finančnej podpory s cieľom zlepšiť hospodárske a životné podmienky najmä v regiónoch ohrozených vyľudňovaním. Pomocou podmienených úverov pre spoločnosti, jednotlivcov a obce poskytuje dodatočnú finančnú podporu, čím umožňuje účasť na všeobecnom hospodárskom rozvoji a podnecovanie inovácie. Islandský štát zaručuje dodržiavanie povinností inštitútu.

               Íbúðalánasjóður je nástupkyňou inštitúcieByggingarsjóðir ríkisins, ktorá bola v súlade s bodom 14 písm. a) prílohy IX k Dohode o EHP vyňatá z rozsahu pôsobnosti smernice 2006/48/ES.

               Lánasjóður sveitarfélaga ohf. je špecializovanou úverovou inštitúciou. Vlastníctvo inštitúcie je zákonom obmedzené na viacero obcí (v súčasnosti sa o vlastníctvo delí 75 obcí). Jej úloha je zákonom obmedzená na poskytovanie úverov obciam a inštitúciám, ktoré majú obce v plnom vlastníctve, a to len pokiaľ ide o investície so širokým hospodárskym významom. Inštitúcia je podobná inštitúcii KommuneKredit v Dánsku, ktorá je na základe článku 2 ods. 5 bodu 5 vyňatá z rozsahu pôsobnosti smernice CRD IV.

               Národné zaobchádzanie s pobočkami v tretích krajinách a spolupráca s orgánmi tretích krajín [úpravy g) a h) vo vzťahu k smernici 2013/36/EÚ]

               Podľa článku 47 ods. 3 smernice CRD IV má Únia právomoc uzatvárať s tretími krajinami dohody, prostredníctvom ktorých sa zabezpečí rovnaké zaobchádzanie s pobočkami ich úverových inštitúcií na celom území Únie.

               V kontexte EHP sa zmluvné strany zhodujú na tom, že Dohoda o EHP v zásade neslúži na reguláciu ich vzťahov s tretími krajinami (pozri najmä odôvodnenie 16 preambuly k Dohode o EHP). Začlenením smernice CRD IV do Dohody o EHP štáty EZVO neprenášajú na Úniu žiadnu právomoc súvisiacu s rokovaním o prístupe na trh pre pobočky z tretích krajín. Úpravou g) sa teda prestáva uplatňovať článok 47 ods. 3, pokiaľ ide o štáty EZVO, pričom sa ustanovuje, že štáty EZVO môžu s tretími krajinami uzavrieť dvojstranné dohody týkajúce sa prístupu na trh pre pobočky.

               S cieľom podporiť súlad medzi politikami Únie a štátov EZVO vo vzťahu k tretím krajinám sa však v rámci úpravy g) takisto stanovuje, že zmluvné strany Dohody o EHP sa v rámci Spoločného výboru EHP navzájom informujú a radia, pokiaľ ide o rokovania o dohodách s tretími krajinami.

               Úprava g) vychádza z riešení dohodnutých medzi Úniou a štátmi EZVO v rámci režimov Solventnosť II a MiFID (pozri bod 1 písm. d) a e) a bod 31ba písm. b) prílohy IX k Dohode o EHP).

               Článok 48 smernice CRD IV obsahuje pravidlá týkajúce sa uzavretia dohôd o dohľade v súvislosti s konsolidovaným dohľadom medzi Úniou a tretími krajinami. Tieto dohody musia umožniť orgánom dohľadu v tretích krajinách získavať informácie od príslušných vnútroštátnych alebo odvetvových orgánov EÚ (vnútroštátne orgány EÚ na ochranu hospodárskej súťaže) a Európskemu orgánu pre bankovníctvo (EBA) zbierať informácie, ktoré dostali vnútroštátne orgány EÚ na ochranu hospodárskej súťaže od orgánov dohľadu tretích krajín. Keďže Európska únia nemôže uzatvárať dohody, ktorými sa vnútroštátne orgány štátov EZVO na ochranu hospodárskej súťaže zaväzujú k poskytovaniu informácií orgánom dohľadu v tretích krajinách, úpravou h) sa prestáva uplatňovať článok 48 smernice CRD IV [podobne ako v prípade riešenia dohodnutého v súvislosti s článkom 75 ods. 2 a 3 nariadenia o infraštruktúre európskych trhov (EMIR), pozri bod 31bc písm. zc) prílohy IX k Dohode o EHP].

               S cieľom umožniť prenos informácií, ktoré dostali vnútroštátne orgány štátov EZVO na ochranu hospodárskej súťaže od orgánov dohľadu tretích krajín, Európskemu orgánu pre bankovníctvo (EBA), v prípade, že je to potrebné na vykonávanie jeho technických úloh v súvislosti so štátmi EZVO, sa v rámci úpravy h) tiež stanovuje, že štáty EZVO sa budú takisto usilovať o to, aby sa do dohôd o dohľade zahrnuli doložky umožňujúce ich orgánom na ochranu hospodárskej súťaže poskytovať EBA relevantné informácie.

               Vyhradenie budúcich právnych predpisov Únie [úpravy k) a o) vo vzťahu k smernici 2013/36/EÚ]

               V súlade s článkom 7 Dohody o EHP sú pre štáty EZVO, ktoré sú členmi EHP, záväzné iba akty, ktoré boli začlenené do Dohody o EHP. Preto sa prostredníctvom úpravy k) zosúlaďuje znenie článku 89 ods. 5 smernice CRD IV s cieľom zohľadniť skutočnosť, že v kontexte EHP sa článok 89 prestane uplatňovať iba vtedy, ak sa v EHP začnú uplatňovať nové právne predpisy Únie týkajúce sa povinnosti zverejňovať informácie.

               Podobne sa prostredníctvom úpravy o) upravuje znenie článku 151 ods. 1 s cieľom zohľadniť skutočnosť, že prechodné opatrenia uvedené v hlave XI kapitole 1 smernice CRD IV sa uplatňujú len dovtedy, pokým sa nezačne uplatňovať rozhodnutie Spoločného výboru EHP o začlenení delegovaného aktu prijatého v súlade s článkom 460 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.

               Právomoc schvaľovať vankúše na krytie systémového rizika [úprava n) vo vzťahu k smernici 2013/36/EÚ]

               Podľa článku 133 ods. 14 smernice CRD IV musia vnútroštátne orgány EÚ na ochranu hospodárskej súťaže v určitých prípadoch počkať pred prijatím opatrení zameraných na stanovenie alebo úpravu miery vankúša na krytie systémového rizika na stanovisko Komisie. Ak je stanovisko Komisie negatívne, tieto orgány buď postupujú v súlade so stanoviskom, alebo uvedú dôvody, pre ktoré tak neurobia.

               Podľa článku 133 ods. 15 smernice CRD IV Komisia na základe stanoviska Európskeho výboru pre systémové riziká (ESRB) a pokiaľ je presvedčená, že vankúš na krytie systémového rizika nevedie k neprimeraným negatívnym účinkom na finančný systém iných členských štátov alebo Únie, prijme vykonávací akt, ktorým sa orgán na ochranu hospodárskej súťaže oprávňuje na prijatie vankúša na krytie systémového rizika. Európsky orgán pre bankovníctvo (EBA) môže takisto predložiť stanovisko Komisii.

               V rámci systému vytvoreného podľa bodov 31f a 31g prílohy IX k Dohode o EHP môžu ESRB a EBA vydávať odporúčania týkajúce sa situácií v štátoch EZVO, pričom EBA môže vykonávať aj nezáväznú mediáciu podľa článku 19 nariadenia o EBA v prípade sporov, do ktorých je zapojený jeden zo štátov EZVO. Právomocou prijímať záväzné rozhodnutia v pilieri EZVO podľa článku 19 nariadenia o EBA disponuje Dozorný úrad EZVO.

               Funkcie Komisie súvisiace s postupmi overovania alebo schvaľovania súladu činností štátov EZVO s pravidlami uvedenými v Dohode o EHP však má vykonávať subjekt v rámci piliera EZVO v súlade s odsekom 4 písm. d) protokolu č. 1 k Dohode o EHP. Vzhľadom na význam a zložitosť rozhodnutí týkajúcich sa vankúšov na krytie systémového rizika táto právomoc prináleží Stálemu výboru štátov EZVO, pokiaľ ide o štáty EZVO.

               Úpravou n) sa teda v záujme jasnosti stanovuje právomoc Stáleho výboru štátov EZVO, pokiaľ ide o vydávanie stanovísk alebo odporúčaní (keďže táto právomoc nie je jasne pridelená v znení odseku 4 písm. d) protokolu č. 1 k Dohode o EHP), pričom sa zabezpečí, aby ESRB a EBA predkladali v prípade potreby svoje hodnotenia stálemu výboru v súlade s ods. 14 a 15 článku 133 CRD IV.

               Vymedzenie pojmu „nehnuteľný majetok určený na bývanie“ v Nórsku [úprava e) vo vzťahu k nariadeniu (EÚ) č. 575/2013]

               Bytové družstvá predstavujú bežný spôsob bývania v Nórsku. Akcionári získavajú podiel v družstve, ktoré vlastní alebo kontroluje budovu (-y) a nehnuteľnosť, v ktorej (-ých) žijú. Každý akcionár má právo obsadiť osobitnú časť budovy.

               Ochrana veriteľa v súvislosti s bytom patriacim do bytového družstva v Nórsku sa vo všeobecnosti vykladá ako ekvivalent priameho podielu. V záujme právnej istoty by sa však malo objasniť, že právo obývať byt v bytových družstvách v Nórsku je začlenené do vymedzenia pojmu „nehnuteľný majetok určený na bývanie“ v nariadení o kapitálových požiadavkách. Úpravou e) sa teda prispôsobuje znenie článku 4 ods. 1 bodu 75, ktoré sa týka Švédska, s cieľom zahrnúť doň situáciu v Nórsku.

               Právomoc Komisie akceptovať limity veľkej majetkovej angažovanosti a právomoc Rady schvaľovať prísnejšie vnútroštátne opatrenia v prípade makroprudenciálneho alebo systémového rizika [úpravy i) a j) vo vzťahu k nariadeniu (EÚ) č. 575/2013]

               Podľa článku 395 nariadenia o kapitálových požiadavkách musia vnútroštátne orgány EÚ na ochranu hospodárskej súťaže v určitých prípadoch získať súhlas Komisie pred prijatím štrukturálnych opatrení, na základe ktorých sa od úverových inštitúcií s povolením v danom členskom štáte vyžaduje, aby znížili svoje expozície voči rôznym právnickým osobám. Komisia môže na základe stanoviska EBA zamietnuť navrhované vnútroštátne opatrenie len vtedy, ak sa domnieva, že má neprimeraný nepriaznivý vplyv na finančný systém iných členských štátov alebo Únie.

               Podľa článku 458 nariadenia o kapitálových požiadavkách musia členské štáty v určitých prípadoch získať oprávnenie Rady pred prijatím určitých prísnejších vnútroštátnych opatrení zameraných na riešenie makroprudenciálneho a systémového rizika s dôsledkami pre vnútroštátny finančný systém a reálnu ekonomiku. Komisia je poverená predložiť Rade návrh opatrenia, na základe ktorého sa schváli alebo zamietne dané vnútroštátne opatrenie. Rada zamietne vnútroštátne opatrenia len v obmedzenom počte prípadov, pričom zohľadní stanoviská ESRB a EBA. Iné členské štáty môžu uznať vnútroštátne opatrenia prijaté podľa článku 458 nariadenia o kapitálových požiadavkách a uplatňovať ich na pobočky nachádzajúce sa v členskom štáte oprávnenom uplatňovať tieto opatrenia.

               V rámci systému vytvoreného podľa bodov 31f a 31g prílohy IX k Dohode o EHP môžu ESRB a EBA vydávať stanoviská týkajúce sa situácií v štátoch EZVO.

               Funkcie Komisie súvisiace s postupmi overovania alebo schvaľovania súladu činností štátov EZVO s pravidlami uvedenými v Dohode o EHP však má vykonávať subjekt v rámci piliera EZVO v súlade s odsekom 4 písm. d) protokolu č. 1 k Dohode o EHP. Vzhľadom na význam a zložitosť rozhodnutí týkajúcich sa štrukturálnych opatrení obmedzujúcich veľkú majetkovú angažovanosť prijatých podľa článku 395 táto právomoc prináleží Stálemu výboru štátov EZVO, pokiaľ ide o štáty EZVO.

               Podobne prináležia funkcie pridelené Rade podľa článku 458 nariadenia o kapitálových požiadavkách Stálemu výboru štátov EZVO, pokiaľ ide o štáty EZVO. Toto rozhodnutie by však malo byť založené na návrhu Dozorného úradu EZVO, ktorý odzrkadľuje rámec uplatniteľný v EÚ.

               Úpravou i) bodom ii) a úpravou j) bodom ii) sa teda v záujme jasnosti stanovuje právomoc Stáleho výboru štátov EZVO prijímať takéto rozhodnutia (keďže táto právomoc nie je jasne pridelená v pilieri EZVO na základe znenia odseku 4 písm. d) protokolu č. 1 k Dohode o EHP), pričom sa zabezpečí, aby EBA a prípadne ESRB predkladali svoje hodnotenia Stálemu výboru štátov EZVO v súlade s článkom 395 ods. 8 alebo článkom 458 ods. 4 nariadenia o kapitálových požiadavkách [úprava i) bod iii) a úprava j) bod iii)].

               Uplatňovanie prechodných ustanovení – najnižšia úroveň podľa dohody Bazilej I [odôvodnenie 6 preambuly týkajúce sa nariadenia (EÚ) č. 575/2013]

               V článku 500 nariadenia o kapitálových požiadavkách sa stanovuje tzv. najnižšia úroveň podľa dohody Bazilej I, ktorá bola ustanovená v časti 2-1-C (body 45 až 47) dohody Bazilej II. Platnosť tohto článku uplynula koncom roka 2017. Článok 152 smernice 2006/48/ES, ktorý bol nahradený článkom 500 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, obmedzil možnosť bezdôvodného zníženia vlastných zdrojov vyplývajúceho z používania interných modelov. Hoci platnosť článku 500 uplynula, príslušný orgán musí stále riešiť riziko spojené s používaním modelu.

               V odôvodnení 6 preambuly sa pripomína, že v rámci existuje viacero ustanovení, ktoré umožňujú príslušným orgánom riešiť rovnaký problém, vrátane možnosti prijať opatrenia na vyváženie bezdôvodného zníženia rizikovo vážených expozícií a na uloženie obozretných mier konzervatívnosti pri kalibrácii interných modelov.

               2019/0018 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v Spoločnom výbore EHP k zmene prílohy IX (Finančné služby) k Dohode o EHP

                  [nariadenie o kapitálových požiadavkách (EÚ) č. 575/2013 (CRR) a smernica o kapitálových požiadavkách 2013/36/EÚ (CRD IV)]

               (Text s významom pre EHP)

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článok 114 v spojení s jej článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 2894/94 z 28. novembra 1994 o opatreniach na vykonávanie Dohody o Európskom hospodárskom priestore
                  2
               , a najmä na jeho článok 1 ods. 3,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Dohoda o Európskom hospodárskom priestore
                  3
                („Dohoda o EHP“) nadobudla platnosť 1. januára 1994.

               (2)Podľa článku 98 Dohody o EHP sa na základe rozhodnutia Spoločného výboru EHP môže meniť, okrem iného, príloha IX k Dohode o EHP, ktorá obsahuje ustanovenia týkajúce sa finančných služieb.

               (3)Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013
                  4
                a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ
                  5
                sa majú začleniť do Dohody o EHP.

               (4)Príloha IX k Dohode o EHP by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.

               (5)Pozícia Únie v Spoločnom výbore EHP by preto mala vychádzať z pripojeného návrhu rozhodnutia,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má prijať v mene Únie v Spoločnom výbore EHP k navrhovanej zmene prílohy IX (Finančné služby) k Dohode o EHP, je založená na návrhu rozhodnutia Spoločného výboru EHP pripojeného k tomuto rozhodnutiu.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 68 a Ú. v. EÚ L 321, 30.11.2013, s. 6.Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES v znení korigenda uverejneného v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 73.

                     (2)

                        Ú. v. ES L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (3)

                        Ú. v. ES L 1, 3.1.1994, s. 3.

                     (4)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 1) v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 68, Ú. v. EÚ L 321, 30.11.2013, s. 6 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 2.

                     (5)

                        Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 338) v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 73 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 1.

    ---documentbreak---

               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli4. 2. 2019
            COM(2019) 39 final
            PRÍLOHA
            k
            návrhu rozhodnutia Rady
            o pozícii, ktorá sa má prijať v mene Európskej únie v Spoločnom výbore EHP k zmene prílohy IX (Finančné služby) k Dohode o EHP[nariadenie o kapitálových požiadavkách (EÚ) č. 575/2013 (CRR) a smernica o kapitálových požiadavkách 2013/36/EÚ (CRD IV)]

               PRÍLOHA

               ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU EHP
                  č.

               z ...,

               ktorým sa mení príloha IX (Finančné služby) k Dohode o EHP

               SPOLOČNÝ VÝBOR EHP,

               so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (ďalej len „Dohoda o EHP“), a najmä na jej článok 98,

               keďže:

               (1)Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012
                  1
                v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 68, Ú. v. EÚ L 321, 30.11.2013, s. 6 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 2 sa má začleniť do Dohody o EHP.

               (2)Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/2395 z 12. decembra 2017, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 575/2013, pokiaľ ide o prechodné dojednania na zmiernenie vplyvu zavedenia IFRS 9 na vlastné zdroje a vplyvu zaobchádzania s veľkou majetkovou angažovanosťou v prípade expozícií voči niektorým subjektom verejného sektora denominovaných v domácej mene ktoréhokoľvek členského štátu
                  2
               , sa má začleniť do Dohody o EHP.

               (3)Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES
                  3
                v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 73 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 1 sa má začleniť do Dohody o EHP.

               (4)V nariadení (EÚ) č. 575/2013 a smernici 2013/36/EÚ sa používajú pojmy „materské inštitúcie v EÚ“, „materské finančné holdingové spoločnosti v EÚ“ a „materské zmiešané finančné holdingové spoločnosti v EÚ“, ktoré sa v kontexte Dohody o EHP chápu ako odkazy na subjekty zodpovedajúce príslušným vymedzeniam pojmov stanoveným v uvedenom nariadení, ktoré sú zriadené v jednej zo zmluvných strán EHP a ktoré nie sú dcérskymi spoločnosťami žiadnej inej inštitúcie zriadenej v ktorejkoľvek inej zmluvnej strane EHP.

               (5)Smernicou 2013/36/EÚ sa zrušujú smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES
                  4
                a 2006/49/ES
                  5
                začlenené do Dohody o EHP, a preto je potrebné odkaz na ne v rámci Dohody o EHP vypustiť.

               (6)Potenciálne neodôvodnené zníženie požiadaviek na vlastné zdroje vyplývajúce z používania interných modelov sa okrem iného obmedzilo prostredníctvom vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa vykonáva článok 152 smernice 2006/48/ES, ktorý bol koncom roka 2017 nahradený článkom 500 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Nariadenie (EÚ) č. 575/2013 a smernica 2013/36/EÚ však obsahujú aj viaceré iné ustanovenia, ktoré umožňujú príslušným orgánom riešiť rovnaký problém, vrátane možnosti prijať opatrenia na vyváženie bezdôvodného zníženia rizikovo vážených expozícií (pozri napríklad článok 104 smernice 2013/36/EÚ) a na uloženie obozretných mier konzervatívnosti pri kalibrácii interných modelov (pozri napríklad článok 144 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a článok 101 smernice 2013/36/EÚ).

               (7)Príloha IX k Dohode o EHP by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

               PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Príloha IX k Dohode o EHP sa mení takto:

               1.Text bodu 14 (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES) sa nahrádza takto:

               „32013 L 0036: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 338) v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 73 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 1.

               Ustanovenia smernice sa na účely tejto dohody vykladajú s týmito úpravami:

               a)Bez ohľadu na ustanovenia protokolu 1 k tejto dohode a ak sa v tejto dohode nestanovuje inak, pod výrazom „členský(-é) štát(-y)“ a „príslušné orgány“ sa okrem významu v smernici rozumejú aj štáty EZVO, resp. ich príslušné orgány.

               b)Odkazy na „centrálne banky ESCB“ alebo na „centrálne banky“ sa rozumejú tak, že okrem významu v smernici zahŕňajú aj národné centrálne banky štátov EZVO.

               c)Odkazy na iné akty v smernici sa uplatňujú do tej miery a v tej forme, v akých sú tieto akty začlenené do tejto dohody.

               d)Odkazy na právomoci Európskeho orgánu pre bankovníctvo (EBA) podľa článku 19 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 v smernici sa chápu, v prípadoch uvedených v bode 31g tejto prílohy a v súlade s ním, ako odkazy na právomoci Dozorného úradu EZVO, pokiaľ ide o štáty EZVO.

               e)V článku 2 ods. 5 sa vkladá tento bod:

               „11a)na Islande na spoločnosti Byggðastofnun, Íbúðalánasjóður a Lánasjóður sveitarfélaga ohf.;“

               f)V článku 6 písm. a) sa pridáva tento pododsek:

               „Príslušné orgány štátov EZVO spolupracujú na základe dôvery a plného vzájomného rešpektu, a to najmä pri zabezpečovaní toku náležitých a spoľahlivých informácií medzi nimi, stranami Európskeho systému finančného dohľadu (ESFS) a Dozorným úradom EZVO. Príslušné orgány členských štátov EÚ spolupracujú rovnakým spôsobom s príslušnými orgánmi štátov EZVO.“

               g)Článok 47 ods. 3 sa nevzťahuje na štáty EZVO. Štát EZVO môže prostredníctvom dohôd uzavretých s jednou alebo viacerými tretími krajinami súhlasiť s tým, že bude uplatňovať ustanovenia, ktorými sa pobočkám úverových inštitúcií, ktorých ústredie sa nachádza v tretej krajine, zabezpečí rovnaké zaobchádzanie na celom území daného štátu EZVO.

               Zmluvné strany sa pred uzavretím dohôd s tretími krajinami na základe článku 47 ods. 3 alebo prvého odseku tohto bodu navzájom informujú a radia.

               Vždy, keď Európska únia rokuje s jednou alebo viacerými tretími krajinami o uzavretí dohody na základe článku 47 ods. 3 a keď sa takáto dohoda týka získania národného zaobchádzania alebo účinného prístupu na trh v dotknutých tretích krajinách pre pobočky úverových inštitúcií, ktorých ústredie sa nachádza v členskom štáte Európskej únie, sa Európska únia snaží získať rovnaké zaobchádzanie pre pobočky úverových inštitúcií, ktorých ústredie sa nachádza v štáte EZVO.

               h)Článok 48 sa neuplatňuje. Keď štát EZVO uzatvára s jednou alebo viacerými tretími krajinami dohodu, ktorej predmetom je spôsob výkonu dohľadu na konsolidovanom základe nad inštitúciami, ktorých materské spoločnosti majú ústredie v tretej krajine, a nad inštitúciami nachádzajúcimi sa v tretích krajinách, ktorých materské spoločnosti, či už inštitúcie, finančné holdingové spoločnosti alebo zmiešané finančné holdingové spoločnosti majú ústredie v danom štáte EZVO, cieľom tejto dohody je zabezpečiť, aby EBA mohol od príslušného orgánu daného štátu EZVO získať informácie, ktoré poskytli vnútroštátne orgány tretích krajín v súlade s článkom 35 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.

               i)V článku 53 ods. 2 sa pred slová „v súlade s touto smernicou“ vkladajú slová „alebo prípadne Dozornému úradu EZVO“.

               j)V článku 58 ods. 1 písm. d) sa za slovo „ESMA“ vkladajú slová „alebo prípadne Dozornému úradu EZVO“.

               k)V článku 89 ods. 5 sa slová „budúce legislatívne akty Únie stanovia povinnosti zverejňovania“ nahrádzajú slovami „budúce legislatívne akty platné podľa Dohody o EHP stanovia povinnosti zverejňovania“.

               l)V článku 114 ods. 1 sa v prípade Lichtenštajnska slová „centrálna banka ESCB“ nahrádzajú slovami „príslušný orgán“.

               m)V článku 117 ods. 1 druhom pododseku sa za slovo „EBA“ vkladajú slová „alebo prípadne Dozorným úradom EZVO“.

               n)V článku 133 ods. 14 a 15 sa za slová „Komisii (-e/-a)“ vkladajú slová „alebo, v prípade štátov EZVO, Stálemu (-eho/-y) výboru (výbor) štátov EZVO“.

               o)V článku 151 ods. 1 sa v prípade štátov EZVO za slová „v súlade s“ vkladajú slová „rozhodnutím Spoločného výboru EHP obsahujúcim“.

               2.Za bod 14 (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ) sa vkladá tento text:

               „14a.32013 R 0575: Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 1) v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 68, Ú. v. EÚ L 321, 30.11.2013, s. 6 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 2, zmenené týmto právnym predpisom:

               –32017 R 2395: Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/2395 z 12. decembra 2017 (Ú. v. EÚ L 345, 27.12.2017, s. 27).

               Ustanovenia nariadenia sa na účely tejto dohody vykladajú s týmito úpravami:

               a)Bez ohľadu na ustanovenia protokolu 1 k tejto dohode a ak sa v tejto dohode nestanovuje inak, pod výrazom „členský(-é) štát(-y)“ a „príslušné orgány“ sa okrem významu v nariadení rozumejú aj štáty EZVO, resp. ich príslušné orgány.

               b)Odkazy na „centrálne banky ESCB“ alebo na „centrálne banky“ sa rozumejú tak, že okrem významu v nariadení zahŕňajú aj národné centrálne banky štátov EZVO.

               c)Odkazy na iné akty v nariadení sa uplatňujú do tej miery a v tej forme, v akých sú tieto akty začlenené do tejto dohody.

               d)Odkazy na právomoci Európskeho orgánu pre bankovníctvo (EBA) podľa článku 19 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 v nariadení sa chápu, v prípadoch uvedených v bode 31g tejto prílohy a v súlade s ním, ako odkazy na právomoci Dozorného úradu EZVO, pokiaľ ide o štáty EZVO.

               e)V článku 4 ods. 1 bode 75) sa pred slová „vo Švédsku“ vkladajú slová „v Nórsku a“.

               f)V článku 31 ods. 1 písm. b) sa v prípade štátov EZVO pod slovom „Komisia“ rozumie „Dozorný úrad EZVO“.

               g)V článku 80 ods. 1 a 2 sa za slová „Komisii (-e)“ vkladajú slová „alebo v prípade štátov EZVO Dozornému (-ého) úradu EZVO“.

               h)V článku 329 ods. 4, článku 344 ods. 2, článku 352 ods. 6, článku 358 ods. 4 a článku 416 ods. 5 sa za slová „nadobudnutím účinnosti“ vkladajú slová „rozhodnutí Spoločného výboru EHP obsahujúcich“.

               i)V článku 395:

               i)V odsekoch 7 a 8 sa v prípade štátov EZVO neuplatňujú slová „Rade (-u)“;

               ii)Pokiaľ ide o štáty EZVO, odsek 8 prvý pododsek znie takto:

               „Stálemu výboru štátov EZVO sa udeľuje právomoc prijať rozhodnutie o schválení alebo zamietnutí navrhovaného vnútroštátneho opatrenia uvedeného v odseku 7.“

               iii)Prvá veta druhého pododseku odseku 8 sa nahrádza takto:

               „EBA do jedného mesiaca po prijatí oznámenia uvedeného v odseku 7 poskytne Komisii, Rade a dotknutému členskému štátu alebo, ak sa jej stanovisko týka vnútroštátnych opatrení navrhnutých štátom EZVO, Stálemu výboru štátov EZVO a dotknutému štátu EZVO, svoje stanovisko k bodom uvedeným v tomto odseku.“

               j)V článku 458:

               i)Pokiaľ ide o štáty EZVO, odsek 2 prvý pododsek znie takto:

               „Ak orgán určený podľa odseku 1 identifikuje zmeny v intenzite makroprudenciálneho alebo systémového rizika vo finančnom systéme s možnými závažnými negatívnymi dôsledkami pre finančný systém a reálnu ekonomiku v konkrétnom štáte EZVO a ktoré by sa podľa uvedeného orgánu lepšie riešili prostredníctvom prísnejších vnútroštátnych opatrení, oznámi to Stálemu výboru štátov EZVO, Dozornému úradu EZVO, ESRB a EBA a predloží príslušné kvantitatívne a kvalitatívne podklady týkajúce sa všetkých nasledujúcich skutočností:“;

               ii)Pokiaľ ide o štáty EZVO, odsek 4 prvý pododsek znie takto:

               „Na Stály výbor štátov EZVO sa deleguje právomoc prijať na návrh Dozorného úradu EZVO vykonávací akt s cieľom zamietnuť navrhované vnútroštátne opatrenia uvedené v odseku 2 písm. d).“;

               iii)V druhom pododseku odseku 4 sa vkladá tento text:

               „Ak sa ich stanoviská týkajú vnútroštátnych opatrení navrhnutých štátom EZVO, ESRB a EBA poskytnú svoje stanoviská Stálemu výboru štátov EZVO, Dozornému úradu EZVO a dotknutému štátu EZVO.“;

               iv)Pokiaľ ide o štáty EZVO, odsek 4 tretí až ôsmy pododsek znejú takto:

               „Dozorný úrad EZVO môže po maximálnom možnom zohľadnení stanovísk uvedených v druhom pododseku, a ak existujú pevné, silné a podrobné dôkazy o tom, že opatrenie bude mať negatívny vplyv na vnútorný trh, ktorý prevažuje nad prínosmi pre finančnú stabilitu vyplývajúcimi zo zníženia identifikovaného makroprudenciálneho alebo systémového rizika, do jedného mesiaca navrhnúť Stálemu výboru štátov EZVO zamietnutie navrhovaných vnútroštátnych opatrení.

               Ak Dozorný úrad EZVO v uvedenej jednomesačnej lehote návrh nepredloží, dotknutý štát EZVO môže bezodkladne prijať navrhnuté vnútroštátne opatrenia na obdobie až dvoch rokov alebo kým makroprudenciálne alebo systémové riziko neprestanú existovať, ak k tomu dôjde skôr.

               Stály výbor štátov EZVO prijíma rozhodnutie o návrhu Dozorného úradu EZVO v lehote jeden mesiac po doručení návrhu a uvedie svoje dôvody zamietnutia alebo nezamietnutia navrhovaných vnútroštátnych opatrení.

               Stály výbor štátov EZVO zamietne navrhované vnútroštátne opatrenia len vtedy, ak sa domnieva, že nie je splnená jedna alebo viacero z týchto podmienok:

               a)zmeny v intenzite makroprudenciálneho alebo systémového rizika majú takú povahu, že predstavujú riziko pre finančnú stabilitu na vnútroštátnej úrovni;

               b)na základe článkov 124 a 164 tohto nariadenia a článkov 101, 103, 104, 105, 133, a 136 smernice 2013/36/EÚ nie je možné náležite riešiť identifikované makroprudenciálne alebo systémové riziko, pričom sa prihliada na relatívnu účinnosť týchto opatrení;

               c)navrhované vnútroštátne opatrenia sú vhodnejšie na riešenie zisteného makroprudenciálneho alebo systémového rizika a nemajú na celý finančný systém alebo jeho časti v iných zmluvných stranách alebo v EHP ako celku neprimeraný nepriaznivý vplyv, čo by predstavovalo alebo vytváralo prekážku fungovania vnútorného trhu;

               d)daná záležitosť sa týka iba jedného štátu EZVO; a

               e)riziká sa prostredníctvom iných opatrení stanovených v tomto nariadení alebo smernici 2013/36/EÚ ešte neriešili.

               Stály výbor štátov EZVO pri posudzovaní zohľadňuje stanovisko ESRB a EBA a vychádza z podkladov, ktoré v súlade s odsekom 2 predložil orgán určený podľa odseku 1.

               Ak Stály výbor štátov EZVO do jedného mesiaca po doručení návrhu Dozorného úradu EZVO neprijme rozhodnutie, štát EZVO môže prijať opatrenia a uplatňovať ich na obdobie až dvoch rokov alebo kým makroprudenciálne alebo systémové riziko neprestane existovať, ak k tomu dôjde skôr.“

               v)Pokiaľ ide o štáty EZVO, odsek 6 znie takto:

               „Ak štát EZVO uzná opatrenia stanovené v súlade s týmto článkom, informuje Stály výbor štátov EZVO, Dozorný úrad EZVO, EBA, ESRB a zmluvnú stranu Dohody o EHP oprávnenú uplatňovať tieto opatrenia.“

               k)V článku 467 ods. 2 sa v prípade štátov EZVO slovami „Komisia neprijme nariadenie“ rozumie „nenadobudne účinnosť rozhodnutie Spoločného výboru EHP obsahujúce nariadenie prijaté“.

               l)Pokiaľ ide o štáty EZVO, v článku 497:

               i)V odsekoch 1 a 2 sa za slová „nadobudnutia účinnosti posledného z“ vkladajú slová „rozhodnutí Spoločného výboru EHP obsahujúcich“;

               ii)V odseku 1 sa slovami „boli prijaté“ rozumie „uplatňujú sa v EHP“.

               3.V bode 31bc [nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012]:

               a)sa dopĺňa táto zarážka:

               „–32013 R 0575: Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 1) v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 68, Ú. v. EÚ L 321, 30.11.2013, s. 6 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 2.“

               b)V úprave zh) sa dopĺňa tento text:

               „v)v odseku 5a sa, pokiaľ ide o štáty EZVO, za slová „nadobudnutia účinnosti posledného z“ vkladajú slová „rozhodnutí Spoločného výboru EHP obsahujúcich“.“

               4.V bode 31ea (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES) sa dopĺňa táto zarážka:

               „–32013 L 0036: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 338) v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 73 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 1.“

               5.Text bodu 31 (smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/49/ES) sa vypúšťa.

               Článok 2

               Znenie nariadenia (EÚ) č. 575/2013 v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 68, Ú. v. EÚ L 321, 30.11.2013, s. 6 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 2, nariadenia (EÚ) 2017/2395 a smernice 2013/36/EÚ v znení korigend uverejnených v Ú. v. EÚ L 208, 2.8.2013, s. 73 a Ú. v. EÚ L 20, 25.1.2017, s. 1 v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sa uverejní v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie, je autentické.

               Článok 3

               Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť […] pod podmienkou, že boli doručené všetky oznámenia podľa článku 103 ods. 1 Dohody o EHP
                  6*.

               Článok 4

               Toto rozhodnutie sa uverejní v oddiele EHP Úradného vestníka Európskej únie a v dodatku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie.

               V Bruseli

                     Za Spoločný výbor EHP

                     predseda

                     tajomníci
                     Spoločného výboru EHP

               Spoločné vyhlásenie zmluvných strán

               k rozhodnutiu č. […], ktorým sa smernica 2013/36/EÚ začleňuje do Dohody o EHP

               [na prijatie spolu s rozhodnutím a na uverejnenie v Úradnom vestníku Európskej únie]

               Zmluvné strany sa zhodujú na tom, že začlenením smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES do Dohody o EHP nie sú dotknuté všeobecne uplatňované vnútroštátne pravidlá týkajúce sa preverovania priamych zahraničných investícií z hľadiska bezpečnosti alebo verejného poriadku.

                     (1)

                        Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 1.

                     (2)

                        Ú. v. EÚ L 345, 27.12.2017, s. 27.

                     (3)

                        Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 338.

                     (4)

                        Ú. v. EÚ L 177, 30.6.2006, s. 1.

                     (5)

                        Ú. v. EÚ L 177, 30.6.2006, s. 201.

                     (6)
                  *
                        [Ústavné požiadavky neboli oznámené.] [Ústavné požiadavky boli oznámené.]


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli17. 5. 2019
            COM(2019) 242 final
            2019/0116(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o pozícii, ktorá sa má v mene Európskej únie zaujať v Rade ministrov AKT – EÚ, pokiaľ ide o delegovanie právomocí na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ, pokiaľ ide o rozhodnutie prijať prechodné opatrenia na predĺženie dohody o partnerstve AKT – EÚ

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Platnosť Dohody o partnerstve medzi EÚ a skupinou afrických, karibských a tichomorských štátov (AKT)
                  1
               , ktorá bola podpísaná v Cotonou 23. júna 2000, uplynie 29. februára 2020. Tento návrh Komisie sa týka rozhodnutia Rady o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Rade ministrov AKT – EÚ v súvislosti s plánovaným prijatím rozhodnutia o delegovaní právomocí na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ, pokiaľ ide o možné uplatňovanie prechodných opatrení v záujme predĺženia dohody o partnerstve AKT – EÚ.

               2.Kontext návrhu

               2.1.Dohoda o partnerstve z Cotonou

               Dohoda o partnerstve z Cotonou (ďalej len „dohoda“) je od roku 2000 rámcom pre vzťahy EÚ so 79 krajinami AKT. Dohoda bola uzatvorená na obdobie 20 rokov, od 1. marca 2000 do 29. februára 2020. Následne bola v rokoch 2005 a 2010 revidovaná.

               2.2.Rada ministrov AKT – EÚ

               Rada ministrov AKT – EÚ je orgánom na úrovni ministrov, ktorý je zriadený na základe dohody (článok 15 dohody). Tvoria ju na jednej strane členovia Rady Európskej únie a členovia Európskej komisie a na druhej strane členovia vlády každého štátu AKT.

               Úrad predsedu Rady ministrov AKT – EÚ zastávajú striedavo člen Rady Európskej únie a člen vlády štátu AKT. Rada ministrov AKT – EÚ zasadá spravidla raz ročne z iniciatívy predsedu, inak kedykoľvek je to nevyhnutné, vo forme a zemepisnom zložení primeranom otázkam, ktoré sa majú riešiť.

               Funkciou Rady ministrov AKT – EÚ je okrem iného
                  2
                prijímať rozhodnutia potrebné na realizáciu a vykonávanie dohody.

               Rada ministrov AKT – EÚ prijíma svoje rozhodnutia spoločnou dohodou zmluvných strán. Na to, aby boli rozhodnutia platné,

               –musí byť prítomná polovica členov Rady Európskej únie (t. j. 14 ministrov členských štátov EÚ),

               –jeden člen Komisie a

               –dve tretiny členov zastupujúcich vlády štátov AKT

               (t. j. členovia vlád z 55 rôznych štátov AKT). Ktorýkoľvek z členov Rady ministrov AKT – EÚ, ktorý sa nemôže zúčastniť, môže byť zastupovaný. Zástupca vykonáva všetky práva takéhoto člena (článok 15 ods. 3 Dohody z Cotonou).

               Podľa článku 15 ods. 4 dohody môže Rada ministrov AKT – EÚ delegovať právomoci na Výbor veľvyslancov. Rada ministrov AKT – EÚ môže právomoc prijímať rozhodnutia, ktoré sú pre zmluvné strany záväzné, delegovať. Toto delegovanie právomocí sa musí uskutočniť vo forme rozhodnutia Rady ministrov AKT – EÚ.

               2.3.Výbor veľvyslancov AKT – EÚ

               Výbor veľvyslancov AKT – EÚ sa stanovuje v článku 16 Dohody z Cotonou. Tento výbor pozostáva na jednej strane zo stáleho predstaviteľa každého členského štátu EÚ a zástupcu Komisie a na druhej strane z vedúceho misie každého štátu AKT pri EÚ. Úrad predsedu Výboru veľvyslancov AKT – EÚ zastáva striedavo stály predstaviteľ členského štátu určený Úniou a vedúci misie zastupujúcej štát AKT určený štátmi AKT.

               Výbor veľvyslancov AKT – EÚ pomáha Rade ministrov AKT – EÚ pri plnení jej úloh a realizuje každý touto radou zverený mandát (článok 16 ods. 2 Dohody z Cotonou). V tejto súvislosti môže v rámci mandátu, ktorý naň preniesla Rada ministrov AKT – EÚ, prijímať rozhodnutia záväzné pre zmluvné strany.

               Výbor veľvyslancov AKT – EÚ takisto monitoruje aj vykonávanie uvedenej dohody a pokrok v dosahovaní cieľov v nej stanovených. Tento výbor zasadá pravidelne, najmä kvôli príprave zasadaní Rady ministrov AKT – EÚ, a inak kedykoľvek je to potrebné.

               2.4.Prechodné opatrenia

               Platnosť Dohody o partnerstve z Cotonou uplynie 29. februára 2020. V súlade s článkom 95 ods. 4 prvým pododsekom tejto dohody sa v septembri 2018 začali rokovania o novej dohode o partnerstve AKT – EÚ. Pre prípad, že nová dohoda nebude pripravená na uplatňovanie do uvedeného dátumu uplynutia platnosti, musia byť prijaté opatrenia, aby sa zabránilo právnemu vákuu vo vzťahoch medzi EÚ a AKT.

               Článok 95 ods. 4 druhý pododsek Dohody z Cotonou ustanovuje: „Rada ministrov prijme každé prechodné opatrenie, ktoré môže byť požadované až do vstupu novej dohody do platnosti.“ Podľa článku 95 ods. 4 druhého pododseku Dohody z Cotonou sa môžu uplatniť prechodné opatrenia s cieľom predĺžiť jej uplatniteľnosť ako celku, resp. jej častí, do dátumu uplatňovania novej dohody (predbežného vykonávania alebo nadobudnutia platnosti dohody po jej ratifikácii všetkými zmluvnými stranami).

               V záujme zachovania právnej kontinuity s krajinami AKT v prípade, že sa nová dohoda nestane uplatniteľnou pred uplynutím platnosti súčasného právneho rámca, je potrebné prijať prechodné opatrenia s cieľom predĺžiť uplatňovanie súčasnej dohody.

               Rozhodnutie o prechodných opatreniach (t. j. ktoré časti dohody sa majú uplatňovať počas prechodného obdobia a dokedy) môže prijať buď samotná Rada ministrov AKT – EÚ, alebo táto rada môže delegovať právomoc prijímať takéto rozhodnutia na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ.

               2.5.Pripravovaný akt Rady ministrov AKT – EÚ

               Rada ministrov AKT – EÚ v zmysle svojho rokovacieho poriadku zasadá raz ročne. 44. zasadnutie Rady ministrov AKT – EÚ sa má uskutočniť 23. – 24. mája 2019 v Bruseli. Keďže o obsahu a načasovaní prechodných opatrení sa s krajinami AKT nediskutovalo, nie je možné, aby Rada ministrov AKT – EÚ prijala prechodné opatrenia.

               Keďže pred skončením platnosti dohody nie sú naplánované žiadne ďalšie zasadnutia Rady ministrov AKT – EÚ, je potrebné, aby sa rozhodnutie o prijatí prechodných opatrení podľa článku 95 ods. 4 Dohody z Cotonou delegovalo na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ. Výbor veľvyslancov AKT – EÚ môže zabezpečiť, aby sa rozhodnutie o prechodných opatreniach prijalo včas.

               Rada ministrov AKT — EÚ preto počas svojho 44. zasadnutia prijme rozhodnutie delegovať právomoc prijímať prechodné opatrenia na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ (ďalej len „pripravovaný akt“).

               Účelom pripravovaného aktu je delegovať právomoci na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ, pokiaľ ide o rozhodnutie o uplatnení prechodných opatrení v súlade s článkom 15 ods. 4 Dohody z Cotonou, v ktorom sa stanovuje: „Rada ministrov môže delegovať právomoci na Výbor veľvyslancov“. Pripravovaný akt sa stane záväzným pre zmluvné strany.

               Ak zmluvné strany určia obsah a trvanie prechodných opatrení, Výbor veľvyslancov AKT – EÚ uplatní svoje delegované právomoci a prijme rozhodnutie o prechodných opatreniach v zmysle článku 95 ods. 4 Dohody z Cotonou. S cieľom pripraviť toto rozhodnutie Výboru veľvyslancov AKT – EÚ by sa na vymedzenie pozície Únie vyžadovalo iné rozhodnutie Rady podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ.

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               Vzhľadom na uvedené skutočnosti je navrhovaná pozícia Únie prijať na 44. zasadnutí Rady ministrov AKT – EÚ pripravovaný akt, a teda poveriť Výbor veľvyslancov AKT – EÚ, aby prijal rozhodnutie o prechodných opatreniach podľa článku 95 ods. 4 Dohody z Cotonou.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                  3
               .

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Rada ministrov AKT – EÚ je orgánom zriadeným dohodou, konkrétne článkom 15 ods. 1 Dohody o partnerstve AKT – EÚ, ktorá bola podpísaná v Cotonou 23. júna 2000.

               Akt, ktorý má Rada ministrov AKT – EÚ prijať, predstavuje akt s právnymi účinkami. Pripravovaný akt bude záväzný podľa medzinárodného práva v súlade s článkom 15 ods. 3 dohody.

               Pripravovaným aktom sa nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec dohody.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka sú len vedľajšie, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo hlavná alebo prevažujúca zložka.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah pripravovaného aktu sa vo všeobecnosti týka fungovania medzinárodných orgánov zriadených na základe Dohody z Cotonou a jej fungovania ako celku (cieľom je potenciálne predĺžiť jej uplatňovanie po uplynutí predpokladaného dátumu skončenia platnosti). Hmotnoprávny základ rozhodnutia Rady sa musí stanoviť na základe Dohody z Cotonou ako celku
                  4
               .

               Dohoda z Cotonou bola uzatvorená ako dohoda o pridružení, a teda vychádzala z článku 310 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, ktorý je ekvivalentom článku 217 ZFEÚ. Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 217 ZFEÚ.

               4.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 217 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               2019/0116 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o pozícii, ktorá sa má v mene Európskej únie zaujať v Rade ministrov AKT – EÚ, pokiaľ ide o delegovanie právomocí na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ, pokiaľ ide o rozhodnutie prijať prechodné opatrenia na predĺženie dohody o partnerstve AKT – EÚ

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 217 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Dohoda o partnerstve medzi členmi skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov na jednej strane a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na strane druhej (ďalej len „dohoda o partnerstve AKT – EÚ“)
                  5
                bola podpísaná v Cotonou 23. júna 2000. Dohoda o partnerstve AKT – EÚ nadobudla platnosť 1. apríla 2003 a má sa uplatňovať do 29. februára 2020.

               (2)V súlade s článkom 95 ods. 4 prvým pododsekom dohody o partnerstve AKT – EÚ sa v septembri 2018 začali rokovania o novej dohode o partnerstve AKT – EÚ. V prípade, že nová dohoda nebude pripravená na uplatňovanie do dátumu uplynutia platnosti súčasného právneho rámca, je potrebné prijať prechodné opatrenia s cieľom predĺžiť uplatňovanie súčasnej dohody.

               (3)V článku 95 ods. 4 druhom pododseku dohody o partnerstve AKT – EÚ sa ustanovuje, že Rada ministrov prijme prechodné opatrenia s cieľom predĺžiť uplatniteľnosť celej dohody o partnerstve AKT – EÚ alebo jej častí do začatia predbežného uplatňovania novej dohody alebo nadobudnutia platnosti novej dohody.

               (4)Podľa článku 15 ods. 4 dohody o partnerstve AKT – EÚ môže Rada ministrov AKT – EÚ prijať rozhodnutie o delegovaní právomocí na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ vrátane právomoci prijať rozhodnutie o prechodných opatreniach.

               (5)Rada ministrov AKT – EÚ má mať svoje každoročné riadne zasadnutie 23. – 24. mája 2019 v Bruseli. Prechodné opatrenia neboli dohodnuté, a preto nemôžu byť prijaté Radou ministrov AKT – EÚ na jej riadnom zasadnutí. Keďže pred skončením platnosti dohody o partnerstve AKT – EÚ nie sú naplánované žiadne ďalšie zasadnutia Rady ministrov AKT – EÚ, a v záujme včasného prijatia rozhodnutia o prechodných opatreniach, je potrebné, aby sa rozhodnutie o prijatí prechodných opatrení podľa článku 95 ods. 4 dohody o partnerstve AKT – EÚ delegovalo na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ.

               (6)Rada ministrov AKT — EÚ počas svojho 44. zasadnutia prijme rozhodnutie delegujúce právomoc prijímať prechodné opatrenia na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ (ďalej len „pripravovaný akt“).

               (7)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie v Rade ministrov AKT –EÚ, keďže pripravovaný akt bude pre Úniu záväzný.

               (8)V tomto rozhodnutí by sa mala stanoviť pozícia Únie, pokiaľ ide o schválenie pripravovaného aktu v Rade ministrov AKT – EÚ,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               Pozícia, ktorá sa má v mene Únie zaujať na 44. zasadnutí Rady ministrov AKT – EÚ, je schváliť v súlade s článkom 15 ods. 4 dohody o partnerstve AKT – EÚ delegovanie právomocí na Výbor veľvyslancov AKT – EÚ, pokiaľ ide o rozhodnutie v súlade s článkom 95 ods. 4 dohody o partnerstve AKT – EÚ prijať akékoľvek prechodné opatrenia, ktoré môžu byť potrebné až do nadobudnutia platnosti novej dohody.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie je určené Komisii.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Rozhodnutie Rady z 19. decembra 2002, ktoré sa týka uzatvorenia Dohody o partnerstve medzi skupinou štátov africkej, karibskej a tichomorskej oblasti na jednej strane a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na strane druhej, podpísanej v Cotonou 23. júna 2000 (Ú. v. EÚ L 65, 8.3.2003, s. 27).

                     (2)

                        Podľa článku 15 ods. 2 dohody Rada ministrov AKT – EÚ: a) vedie politický dialóg; b) prijíma politické usmernenia a rozhodnutia nevyhnutné na vykonanie ustanovení tejto dohody, najmä pokiaľ ide o rozvojové stratégie v konkrétnych oblastiach stanovených v tejto dohode, alebo v inej oblasti, ak sa ukáže ako relevantná, a pokiaľ ide o postupy; c) preskúmava a rieši každú otázku, ktorá by mohla obmedzovať účinné a efektívne vykonávanie tejto dohody alebo predstavovať prekážku dosiahnutia jej cieľov; d) zabezpečuje hladké fungovanie konzultačných mechanizmov.

                     (3)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (4)

                        Pozri najmä rozsudok vo veci C-244/17 Komisia/Rada („Kazachstan“) [ECLI:EU:C:2018:662], s. 40 a v ňom uvedenú judikatúru.

                     (5)

                        Dohoda (Ú. v. ES L 317, 15.12.2000, s. 3) zmenená dohodou podpísanou v Luxemburgu 25. júna 2005 (Ú. v. EÚ L 209, 11.8.2005, s. 27) a dohodou podpísanou v Ouagadougou 22. júna 2010 (Ú. v. EÚ L 287, 4.11.2010, s. 3).


               EURÓPSKA KOMISIA
            V Bruseli5. 7. 2019
            COM(2019) 321 final
            2019/0148(NLE)
            Návrh
            ROZHODNUTIE RADY
            o stanovení pozície, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v súvislosti s predložením návrhov zmien dodatkov k Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov na trinástom zasadaní konferencie zmluvných strán

               DÔVODOVÁ SPRÁVA

               1.Predmet návrhu

               Tento návrh sa týka rozhodnutia o stanovení pozície, ktorá sa má zaujať v mene Únie v rámci Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (CMS) v súvislosti s predkladaním návrhov na rozhodnutia 13. zasadania konferencie zmluvných strán, ktorých cieľom je zmeniť dodatky k danému dohovoru.

               2.Kontext návrhu

               2.1.Dohovor o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (CMS)

               Cieľom Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (ďalej len „dohoda“) je chrániť suchozemské a morské druhy sťahovavých živočíchov a sťahovavých vtákov v celej oblasti ich výskytu. Táto medzivládna zmluva bola uzavretá pod záštitou Programu Organizácie Spojených národov pre životné prostredie a týka sa ochrany voľne žijúcich živočíchov a biotopov v celosvetovom meradle. Sťahovavé druhy, na ktoré sa má táto ochrana vzťahovať, sú uvedené v dodatkoch I (ohrozené druhy) a II (sťahovavé druhy, ktoré majú byť predmetom dohôd) k dohode. Dohoda nadobudla platnosť 1. novembra 1983.

               Európska únia je zmluvnou stranou tejto dohody
                  1
               .

               2.2.Konferencia zmluvných strán

               Konferencia zmluvných strán je rozhodovacím orgánom dohody s právomocami hodnotiť stav ochrany sťahovavých druhov a následne zmeniť dodatky I a II k dohode. V súlade s článkom XI dohody môže návrh na zmenu predložiť ktorákoľvek zmluvná strana a prijíma sa dvojtretinovou väčšinou prítomných a hlasujúcich zmluvných strán.

               Trináste zasadanie konferencie zmluvných strán sa uskutoční 15. až 22. februára 2020 v Gandhinagare (India). Lehotu na predloženie návrhov zmien stanovil sekretariát dohody v súlade s článkom XI ods. 3 na 19. septembra 2019. Je preto potrebné, aby Rada prijala rozhodnutie stanovujúce pozíciu, ktorá sa má v mene Únie zaujať vzhľadom na trináste zasadanie konferencie zmluvných strán v súvislosti s predložením návrhov zmien.

               Pred trinástym zasadaním konferencie zmluvných strán môže sekretariát dohody oznámiť návrhy predložené inými zmluvnými stranami s cieľom zmeniť dodatky č. I a II k dohode, ktoré si môžu vyžadovať ďalšie rozhodnutie stanovujúce pozíciu, ktorá sa má v mene Únie prijať v súvislosti s danými návrhmi.

               2.3.Pripravovaný akt konferencie zmluvných strán

               Vzhľadom na trináste zasadanie sa navrhuje, aby Únia predložila návrhy na zmenu dodatku č. I k dohode v záujme zvýšenia ochrany jedného vtáčieho druhu (Tetrax tetrax) a na zmenu dodatku č. II k dohode v záujme zvýšenia ochrany tohto istého vtáčieho druhu (Tetrax tetrax), ako aj dvoch druhov žraloka (Galeorhinus galeus a Sphyrna zygaena), a to v celej oblasti ich výskytu vrátane územia mimo Únie.

               V prípade prijatia sa pripravovaný akt stane záväzným pre zmluvné strany v súlade s článkom XI dohody, v ktorom sa stanovuje, že zmena dodatkov nadobúda pre všetky zmluvné strany platnosť deväťdesiat dní po zasadaní konferencie zmluvných strán, na ktorom dôjde k jej prijatiu, a to s výnimkou zmluvných strán vyjadrujúcich výhradu.

               3.Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie

               Návrhy Únie na zmenu dodatkov vychádzajú z týchto predpokladov: 1) zaradenie daných druhov je vedecky podložené, 2) predmetné zaradenie je v súlade s právnymi predpismi EÚ a 3) Únia je odhodlaná spolupracovať v oblasti ochrany biodiverzity na medzinárodnej úrovni.

               Návrh je v súlade so siedmym environmentálnym akčným programom
                  2
                a stratégiou EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020
                  3
               , konkrétne s jej cieľom 6: pomoc zabrániť strate biodiverzity. Tento návrh by si nevyžadoval žiadnu zmenu práva Únie, keďže sa týka druhov, na ktoré sa už vzťahuje primeraná ochrana podľa práva Únie, konkrétne smerníc o vtáctve
                  4
                a spoločnej rybárskej politike
                  5

               Z návrhu nevyplývajú žiadne nové požiadavky na monitorovanie či podávanie správ. Všetky kroky týkajúce sa plánovania vykonávania a monitorovania by mali byť súčasťou činností súvisiacich s plánovaním a podávaním správ v zmysle dohody. Okrem toho návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet.

               Medzi členskými štátmi prebehla neformálna výmena predbežných názorov, ktorá mala podobu písomnej konzultácie s členskými štátmi, ktoré sú členmi koordinačnej skupiny pre biodiverzitu a prírodu (CGBN), ako aj s expertnou skupinou pre smernice o vtáctve a biotopoch (NADEG).

               Pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Únie, by preto mala spočívať v poverení Komisie predložením uvedených návrhov sekretariátu dohody.

               4.Právny základ

               4.1.Procesnoprávny základ

               4.1.1.Zásady

               V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

               Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“
                  6
               .

               4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

               Konferencia zmluvných strán je orgán zriadený dohodou, konkrétne Dohovorom o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov.

               Akt, ktorý má konferencia zmluvných strán prijať, predstavuje akt s právnymi účinkami. Pripravovaný akt bude podľa medzinárodného práva záväzný v súlade s článkom XI Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov.

               Pripravovaným aktom sa nedopĺňa ani nemení inštitucionálny rámec dohody.

               Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

               4.2.Hmotnoprávny základ

               4.2.1.Zásady

               Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie. Ak pripravovaný akt sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka sú len vedľajšie, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo hlavná alebo prevažujúca zložka.

               4.2.2.Uplatnenie na tento prípad

               Hlavný cieľ a obsah pripravovaného aktu sa týkajú oblasti životného prostredia.

               Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 192 ods. 1.

               4.3.Záver

               Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 192 ods. 1 v spojení s článkom 218 ods. 9 ZFEÚ.

               2019/0148 (NLE)

               Návrh

               ROZHODNUTIE RADY

               o stanovení pozície, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie v súvislosti s predložením návrhov zmien dodatkov k Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov na trinástom zasadaní konferencie zmluvných strán

               RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

               so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1 v spojení s článkom 218 ods. 9,

               so zreteľom na návrh Európskej komisie,

               keďže:

               (1)Rozhodnutím Rady 82/461/EHS
                  7
                uzavrela Únia Dohovor o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (ďalej len „dohoda“), ktorý nadobudol platnosť 1. novembra 1983.

               (2)Konferencia zmluvných strán môže podľa článku XI dohody prijať zmeny dodatkov I a II k dohode.

               (3)Na svojom trinástom zasadaní, ktoré sa uskutoční 15. až 22. februára 2020, môže konferencia zmluvných strán takéto zmeny prijať. Sekretariát dohovoru informoval zmluvné strany dohovoru, že všetky návrhy zmien treba oznámiť v súlade s článkom XI ods. 3 dohody do 19. septembra 2019. Únia ako zmluvná strana dohovoru môže takéto návrhy predkladať.

               (4)Je vhodné stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie v súvislosti s predložením návrhov na zmenu dodatkov k dohode, keďže takéto zmeny budú pre Úniu záväzné.

               (5)Zaradenie druhu Tetrax tetrax do dodatku I k dohode a druhov Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus a Sphyrna zygaena do dodatku II je vedecky podložené a v súlade s právnymi predpismi Únie, ako aj so záväzkom Únie týkajúcim sa medzinárodnej spolupráce v oblasti ochrany biodiverzity. Komisia by preto mala byť poverená predložením návrhov zmien na uvedený účel.

               (6)Komisia by uvedené návrhy mala oznámiť sekretariátu dohody,

               PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

               Článok 1

               1.
                     Vzhľadom na trináste zasadanie konferencie zmluvných strán Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (ďalej len „dohoda“) sa týmto Komisia poveruje, aby v mene Únie predložila návrh na tieto zmeny:

               a)
                     zmena dodatku I k dohode s cieľom zahrnúť doň druh Tetrax tetrax;

               b)
                     zmeny dodatku II k dohode s cieľom zahrnúť doň druhy Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus a Sphyrna zygaena.

               2.
                     Komisia oznámi návrhy uvedené v odseku 1 sekretariátu dohovoru.

               Článok 2

               Toto rozhodnutie je určené Komisii.

               V Bruseli

                     Za Radu

                     predseda

                     (1)

                        Rozhodnutie Rady 82/461/EHS z 24. júna 1982 o uzavretí Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov, Ú. v. ES L 210, 24.6.1982, s. 10.

                     (2)

                        Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1386/2013/EÚ z 20. novembra 2013 o všeobecnom environmentálnom akčnom programe Únie do roku 2020 „Dobrý život v rámci možností našej planéty“, Ú. v. EÚ L 354, 28.12.2013, s. 171.

                     (3)

                        KOM(2011) 244 v konečnom znení, „Naše životné poistenie, náš prírodný kapitál: stratégia EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020.“

                     (4)

                        Smernica Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva, Ú. v. ES L 103, 25.4.1979, s. 1.

                     (5)

                        Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 z 11. Decembra 2013 o spoločnej rybárskej politike, Ú. v. EÚ L 354, 28.12.2013, s. 22.

                     (6)

                        Rozsudok Súdneho dvora zo 7. októbra 2014, Nemecko/Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.

                     (7)

                        Rozhodnutie Rady 82/461/EHS z 24. júna 1982 o uzavretí Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (Ú. v. ES L 210, 24.6.1982, s. 10.)