title: Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 1239/2013 ( 2013. gada 2. decembris ), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas

text:
               5.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 325/66

      PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 1239/2013
   (2013. gada 2. decembris),
   ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), un jo īpaši tās 15. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, ko tā iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
   tā kā:
   1.   PROCEDŪRA
   1.1.   Procedūras sākšana

               (1)

               Eiropas Komisija (“Komisija”) 2012. gada 8. novembrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
                   (2) (“paziņojums par procedūras sākšanu”), informēja par antisubsidēšanas procedūras sākšanu attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikā (ĶTR jeb attiecīgā valsts) ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu Savienībā.

               (2)

               Antisubsidēšanas procedūra tika sākta pēc tam, kad ES uzņēmums ProSun (“sūdzības iesniedzējs”) 2012. gada 26. septembrī iesniedza sūdzību to ražotāju vārdā, kas ražo vairāk nekā 25 % no kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu kopējā ražošanas apjoma Savienībā. Sūdzībā bija prima facie pierādījumi par minētā ražojuma subsidēšanu un no tās izrietošu būtisku kaitējumu, un tie tika uzskatīti par pietiekami pamatotiem, lai sāktu procedūru.

               (3)

               Pirms procedūras sākšanas un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 597/2009, 10. panta 7. punktu Komisija paziņoja ĶTR valdībai (“ĶV”), ka ir saņēmusi ar dokumentiem pamatotu sūdzību, kurā apgalvots, ka ĶTR ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu subsidētais imports rada būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. ĶV tika aicināta apspriesties, lai noskaidrotu situāciju attiecībā uz sūdzības saturu un panāktu abpusēju vienošanos par risinājumu. ĶV pieņēma apspriešanās piedāvājumu, un pēc tam notika apspriešanās. Apspriešanās laikā netika panākta abpusēja vienošanās par risinājumu. Tomēr ĶV piezīmes par to, ka sūdzībā minētās shēmas nav kompensējamas, tika pienācīgi ņemtas vērā. Pēc apspriešanās ĶV iesniedza attiecīgus dokumentus.

         1.2.   Paralēlā antidempinga procedūra

               (4)

               Komisija 2012. gada 6. septembrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
                   (3), informēja par antidempinga procedūras sākšanu attiecībā uz ĶTR ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu Savienībā.

               (5)

               Komisija 2013. gada 6. jūnijā, pieņemot Komisijas Regulu (ES) Nr. 513/2013 (4), noteica pagaidu antidempinga maksājumu ĶTR izcelsmes vai no ĶTR nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importam (“antidempinga pagaidu regula”).

               (6)

               Kaitējuma analīze, kas veikta pašreizējā antisubsidēšanas un paralēlajā antidempinga izmeklēšanā, bija pamatota ar to pašu Savienības ražošanas nozares, reprezentatīvo Savienības ražotāju un izmeklēšanas perioda definīciju un tajā, ja vien nav norādīts citādi, tika pieņemti identiski secinājumi. Tas tika atzīts par pareizu, lai varētu iekļaut kaitējuma analīzi un abās izmeklēšanās nodrošināt saskaņotus konstatējumus. Tāpēc piezīmes par kaitējuma aspektiem, kas izteiktas kādā no minētajām procedūrām, tika ņemtas vērā abās procedūrās.

         1.3.   Reģistrēšana

               (7)

               Pēc sūdzības iesniedzēja lūguma, kas pamatots ar nepieciešamajiem pierādījumiem, Komisija 2013. gada 1. martā pieņēma Komisijas Regulu (ES) Nr. 182/2013 (5), ar ko nosaka, ka no 2013. gada 6. marta jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports.

               (8)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka lēmums par importa reģistrāciju ir nepamatots, jo nav izpildīti nosacījumi, kas paredzēti pamatregulas 24. panta 5. punktā. Tomēr šie apgalvojumi nebija argumentēti un nebija pamatoti ar faktiem. Laikā, kad tika pieņemts lēmums reģistrēt importu, Komisijai bija pietiekami daudz prima facie pierādījumu – jo īpaši par absolūto importa rādītāju un tirgus daļas krasu palielināšanos –, kas pamatoja nepieciešamību reģistrēt importu. Tāpēc minētie apgalvojumi tika noraidīti.

         1.4.   Procedūrā iesaistītās personas

               (9)

               Par procedūras sākšanu sūdzību iesniedzējus, citus zināmos Savienības ražotājus, zināmos ražotājus eksportētājus ĶTR, ĶTR iestādes un zināmos importētājus. Ieinteresētajām personām tika dota iespēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā rakstiski darīt zināmu savu viedokli un pieprasīt uzklausīšanu.

               (10)

               Ņemot vērā acīmredzami lielo ražotāju eksportētāju skaitu, Savienības ražotāji un nesaistītie importētāji, visi zināmie ražotāji eksportētāji un ar tiem nesaistītie importētāji tika aicināti pieteikties Komisijā, un iesniegt, kā paredzēts paziņojumā par procedūras sākšanu, pamatinformāciju par savu darbību saistībā ar attiecīgo ražojumu izmeklēšanas periodā, kā noteikts 38. apsvērumā. Šī informācija tika pieprasīta saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai Komisija varētu nolemt, vai ir jāveic atlase, un vajadzības gadījumā izveidotu izlasi. Notika apspriešanās arī ar ĶTR iestādēm.

         a)   Ražotāju eksportētāju atlase

               (11)

               Sākumā prasīto informāciju iesniedza 121 Ķīnas ražotājs eksportētājs/ražotāju eksportētāju grupa, kas piekrita iekļaušanai izlasē. Uzņēmumi, kuri sadarbojās, eksportēja vairāk nekā 80 % no kopējā Ķīnas eksporta apjoma. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no ražotājiem eksportētājiem, un saskaņā ar pamatregulas 27. pantu Komisija sākotnēji piedāvāja izlasē iekļaut septiņus ražotājus eksportētājus/ražotāju eksportētāju grupas.

               (12)

               Septiņu uzņēmumu grupu izlasē bija trīs eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko moduļu eksporta apjomu, divi eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko elementu eksporta apjomu un divi eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko plāksnīšu eksporta apjomu. Šo septiņu ražotāju eksportētāju grupu izlase bija pamats, lai noteiktu šo grupu subsidēšanas līmeni, kā arī visu to ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, subsidēšanas līmeni, kuri nebija iekļauti izlasē saskaņā ar pamatregulas 15. panta 2. punktu un 15. panta 3. punktu. Kā skaidrots 46. apsvērumā, izmeklēšanas noslēguma posmā Komisija izslēdza plāksnītes no ražojuma klāsta. Vairāki uzņēmumi tika atlasīti iekļaušanai izlasē, jo tiem bija vislielākais plāksnīšu eksporta apjoms. Tomēr, ņemot vērā to, ka Komisija jau bija veikusi izmeklēšanu attiecībā uz šiem uzņēmumiem un pārbaudījusi to iesniegtos datus, kā arī to, ka visiem šiem uzņēmumiem bija būtiski moduļu un/vai elementu eksporta apjomi, netika atzīts par nepieciešamu mainīt izlasi.

               (13)

               Bija plānots, ka izlasē tiks iekļauti astoņi ražotāji eksportētāji uzņēmumi/grupas. Tas ir tāpēc, ka, lai gan sākotnēji tika ziņots, ka saistīti ir arī uzņēmumi Jinko Solar Co. Ltd. un Renesola Jiangsu Ltd., vēlāk noskaidrojās, ka tie nav saistīti.

         b)   Savienības ražotāju atlase

               (14)

               Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka tā ir izveidojusi Savienības ražotāju pagaidu izlasi. Visi zināmie Savienības ražotāji un zināmās ražotāju apvienības tika informētas par Savienības ražotāju pagaidu izlases izveidi. Šajā pagaidu izlasē bija deviņi Savienības ražotāji, kas pārstāvēja aptuveni 215 Savienības ražotājus, par kuriem pirms izmeklēšanas sākšanas bija zināms, ka tie ražo līdzīgo ražojumu, un tos atlasīja, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo ražošanas apjomu, ņemot vērā pārdošanas apjomus un atrašanās vietu, ko noteiktajā termiņā pamatoti varēja izmeklēt. Tika nodrošināts, lai šī izlase aptvertu gan vertikāli integrētus, gan neintegrētus Savienības ražotājus. Ieinteresētās personas tika arī aicinātas darīt zināmu savu viedokli par pagaidu izlasi.

               (15)

               Vairākas ieinteresētās personas izteica šādus iebildumus par Savienības ražotāju pagaidu izlasi.

                           i)

                           Dažas personas apgalvoja, ka ierobežotā informācija, kas sniegta saistībā ar pagaidu izlasi, ir nepietiekama, tāpēc tās nevar izteikt jēgpilnas piezīmes par ierosināto izlasi. Jo īpaši tās iebilda pret to, ka saglabāta Savienības ražotāju identitātes konfidencialitāte, un pieprasīja, lai tiktu izpausta izlasē iekļauto Savienības ražotāju atrašanās vieta, kā arī – kāda ir atlasīto Savienības ražotāju ražošanas daļa kopējā FE moduļu un elementu ražošanas apjomā, kāds ir ražošanas un pārdošanas apjomu īpatsvars, ko individuāli pārstāv atlasītie uzņēmumi, un kāds tas ir izlasei kopumā.

                           ii)

                           Metode, kas izmantota izlases izveidei, tika apstrīdēta, pamatojoties uz to, ka tā “sajauc trīs dažādus soļus”, proti, atbalstu izmeklēšanas sākšanai, Savienības ražošanas nozares definēšanu un atlasi. Tāpēc tika apgalvots, ka nav skaidrs, vai Savienības ražošanas nozare jau bija definēta laikā, kad tika veidota izlase, un vai šo izlasi tādēļ var uzskatīt par reprezentatīvu. Ja Savienības ražošanas nozare nav definēta izlases izveides posmā, ieinteresētās personas nevar pārbaudīt, vai pagaidu izlase ir reprezentatīva un tāpēc – vai, ņemot vērā izmeklēšanas periodu, kas definēts 38. apsvērumā, bijis iespējams pareizi novērtēt situāciju Savienības ražošanas nozarē, pamatojoties uz šo izlasi. Turklāt tika apgalvots, ka nav pareizi veidot pagaidu izlasi, pamatojoties uz Savienības ražotāju atbildēm, kuras tika sniegtas, kad tika vērtēts atbalsts izmeklēšanas sākšanai.

                           iii)

                           Tika arī apgalvots, ka pagaidu izlase ir veidota, ņemot vērā tikai tos uzņēmumus, kas izteikuši atbalstu pašreizējai izmeklēšanai.

                           iv)

                           Viena persona apgalvoja, ka, tā kā pagaidu izlasē ir iekļauti vertikāli integrēti uzņēmumi, elementu ražošanas apjoms var būt divtik vai trīstik liels un tas liek apšaubīt izlases vispārējo reprezentativitāti. Vertikāli integrētiem ražotājiem tika lūgts uzskaitīt tikai moduļu ražošanas apjomu, nevis elementu apjomu.

                           v)

                           Tā pati persona arī apgalvoja, ka dati, uz kuru pamata veidota izlase, ir vismaz daļēji neuzticami un tas varētu ietekmēt visas pagaidu izlases reprezentativitāti kopumā.

                           vi)

                           Viena persona iesniedza sarakstu, norādot, ka tajā ir iekļauti vēl aptuveni 150 citi līdzīgā ražojuma ražotāji Savienībā, un apgalvojot, ka tos būtu jāņem vērā, veidojot Savienības ražotāju izlasi.

               (16)

               Par personu iebildumiem tika sniegtas šādas atbildes. Pretpasākumu riska dēļ Savienības ražotāji pieprasīja, lai to nosaukumi būtu konfidenciāli. Patiesībā patiešām pastāvēja draudi, ka tiks kaitēts Savienības ražotāju uzņēmējdarbībai gan Savienībā, gan ārpus tās. Komisija uzskatīja, ka minētās prasības ir pietiekami pamatotas, lai tās izpildītu. Ja tiktu izpausta individuālu izlasē iekļautu Savienības ražotāju atrašanās vieta vai ražošanas un pārdošanas apjoma īpatsvars, tad varētu viegli noskaidrot attiecīgā ražotāja identitāti, un šajā sakarā izteiktās prasības bija jānoraida.

               (17)

               Komisija nav “sajaukusi” atbalsta noteikšanu izmeklēšanas sākšanai, Savienības ražošanas nozares noteikšanu un pagaidu izlases veidošanu, jo šie posmi joprojām bija neatkarīgi cits no cita un lēmumi par tiem tika pieņemti atsevišķi. Netika pierādīts, ciktāl to ražošanas un pārdošanas datu izmantošana, kurus iesniedza Savienības ražotāji saistībā ar izmeklēšanas sākšanai piešķirtā atbalsta izvērtēšanu, ir ietekmējuši izlases reprezentativitāti. Sākot izmeklēšanu, Savienības ražošanas nozare patiešām bija definēta provizoriski. Lai provizoriski noteiktu Savienības ražošanas kopējo apjomu izmeklēšanas periodā, kas definēts 38. apsvērumā, tika izmantota visa pieejamā informācija par Savienības ražotājiem, tostarp sūdzībā ietvertā informācija, dati, kas savākti no Savienības ražotājiem un citām personām pirms izmeklēšanas sākšanas.

               (18)

               Veidojot izlasi, tika ņemti vērā visi Savienības ražotāji, kas atbildēja uz jautājumiem par atbalstu izmeklēšanas sākšanai, neatkarīgi no tā, vai tie atbalstīja izmeklēšanu, iebilda pret to vai vispār neizteica viedokli par to. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (19)

               Veidojot pagaidu izlasi, tika izskatīts jautājums par divkāršo vai trīskāršo uzskaiti. Noskaidrojās, ka, izslēdzot vertikāli integrēto Savienības ražotāju elementu ražošanas un pārdošanas apjomus, netiktu ņemta vērā brīvajā tirgū pārdoto elementu ražošanas daļa. Tāpēc tika uzskatīts, ka elementu pārdošanas apjomu izslēgšana no kopējā ražošanas apjoma nenodrošinātu reprezentatīvāku izlasi. Turklāt izlases reprezentativitāte tika noteikta, pamatojoties ne tikai uz ražošanas apjomu, bet arī uz ģeogrāfisko izkliedi un vertikāli integrēto un neintegrēto ražotāju līdzsvarotu pārstāvību. Ražošanas apjoma relatīvā reprezentativitāte tika aprēķināta katra līdzīgā ražojuma veida līmenī. Līdz ar to tika uzskatīts, ka pagaidu izlases veidošanas metode ir pamatota, un tāpēc izlase tiek uzskatīta par reprezentatīvu attiecībā uz izmeklējamā Savienības attiecīgā ražojuma ražošanas nozari kopumā. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts. Attiecībā uz datu ticamību jānorāda, ka izlase tika veidota, pamatojoties uz informāciju, kas bija pieejama izlases veidošanas laikā, kā paredzēts pamatregulas 27. pantā. Attiecībā uz to datu ticamību, kas izmantoti, lai pamatotu izmeklēšanas sākšanu, jānorāda, ka izmeklēšanā netika konstatēti pierādījumi, ka pirms izmeklēšanas sākšanas savāktie dati ir būtiski nepilnīgi. Tāpēc var pamatoti pieņemt, ka pamats, kas izmantots provizoriskās izlases veidošanai, ir pietiekami ticams. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (20)

               Attiecībā aptuveni uz 150 papildu Savienības ražotāju sarakstu jānorāda, ka šī informācija tika iesniegta ilgi pēc termiņa, kas noteikts ieinteresētajām personām piezīmju iesniegšanai par pagaidu izlasi un Savienības ražotājiem, lai tie pieteiktos un prasītu iekļaušanu izlasē. Turklāt aptuveni 30 no sarakstā iekļautajiem Savienības ražotājiem faktiski bija zināmi Komisijai izlases veidošanas laikā. Turklāt, veidojot izlasi, tika ņemti vērā visi Savienības ražotāji, kas pieteicās pēc paziņojuma par procedūras sākšanu publicēšanas. Līdz ar to izlases reprezentativitāte nav ietekmēta. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (21)

               Pēc piezīmju saņemšanas izlases sastāvs tika pārskatīts, jo bija norādes, ka viens no atlasītajiem uzņēmumiem nebūtu bijis spējīgs pilnīgi sadarboties. Lai saglabātu izlases reprezentativitātes līmeni, tika atlasīts vēl viens Savienības ražotājs. Tādējādi pārskatītajā izlasē bija iekļauti desmit uzņēmumi, kas atlasīti, pamatojoties uz vislielāko reprezentatīvo apjomu par katru ražošanas līmeni, ņemot vērā pārdošanas apjomu Savienības tirgū un ģeogrāfisko atrašanās vietu, ko var pienācīgi izmeklēt pieejamā termiņā. Turklāt pēc plāksnīšu izslēgšanas no attiecīgā ražojuma definīcijas un tādējādi – no šīs izmeklēšanas jomas (skat. 42.–46. un 349. apsvērumu), izlasē palika astoņi uzņēmumi. Tādējādi mainītājā Savienības ražotāju izlasē, izsakot procentos no kopējā Savienības ražošanas apjoma, bija iekļauti no 18 % līdz 21 % moduļu ražotāju un no 17 % līdz 24 % elementu ražotāju, un tajā bija pārstāvēti vertikāli integrēti un neintegrēti ražotāji. Ņemot vērā, ka precīzas procentuālās daļas norādīšana ļautu aprēķināt minētā papildu Savienības ražotāja ražošanas apjomu un tādējādi arī noskaidrot tā identitāti, šādas precīzas procentuālās daļas nevarēja izpaust.

               (22)

               Savienības ražotāji, kas saistībā ar šo antisubsidēšanas procedūru iesniedza Komisijai izlases veidošanai nepieciešamo informāciju, darīja to vienlaikus ar Savienības ražotājiem, kas iesniedza prasīto informāciju paralēli notiekošā antidempinga izmeklēšanā. Turklāt visi Savienības ražotāji, kas antidempinga izmeklēšanā iekļauti galīgajā izlasē, prasīto informāciju bija iesnieguši pašreizējai antisubsidēšanas izmeklēšanai, un tas ļāva Komisijai izveidot izlasi. Tāpēc tika uzskatīts par pareizu, ka Savienības ražotāju galīgās izlases abās procedūrās bija identiskas.

               (23)

               ĶV atkārtoti apgalvoja, ka sūdzības iesniedzēju un atlasīto Savienības ražotāju nosaukumu konfidencialitāte nav pamatota. Kā jau norādīts pagaidu regulas 9. apsvērumā, pretpasākumu riska dēļ Savienības ražotāji pieprasīja, lai to nosaukumi būtu konfidenciāli. Komisija uzskatīja, ka minētās prasības ir pietiekami pamatotas, lai tās izpildītu. Informāciju, kas Komisijai iesniegta, lai pamatotu pretpasākumu risku, nevar izpaust trešajām personām, jo šāda izpaušana būtu pretrunā konfidencialitātes lūgumam. Turklāt gadījumā, kurā, kā paziņoja ĶV, Savienības ražotājs atkārtoti izvērtēja savu nostāju un atklāja savu identitāti, iesniedzot prasību Tiesā pret pagaidu regulu, vairs nav pamata izpaust informāciju, pamatojoties uz iemesliem, uz kuriem balstoties tika nodrošināta anonimitāte, jo identitāte jau ir atklāta.

               (24)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palāta (CCCME) atkārtoti pauda iebildumus par Savienības ražotāju pagaidu izlases veidošanas metodi. Tā jo īpaši apgalvoja, ka iestādes nav ņēmušas vērā 120 ražotājus. Komisija jau ir aplūkojusi šo jautājumu pagaidu regulas 9. apsvērumā. Turklāt iestādes pārbaudīja minētajā sarakstā norādīto uzņēmumu darbību. Izrādījās, ka sarakstā iekļauti galvenokārt iekārtu uzstādītāji, izplatītāji, saistītie importētāji un ražotāji eksportētāji Ķīnā, Taivānā un Indijā. Tādēļ ar to nevar pierādīt, ka iestādes nav ņēmušas vērā ievērojamu skaitu Savienības ražotāju. Turklāt CCCME nav apstrīdējusi kopējo ražošanas apjomu Savienībā, sniedzot alternatīvus datus, un nav iesniegusi pierādījumus par to, ka izlases reprezentativitāte ir ietekmēta, jo neviens no iespējamajiem Savienības papildu ražotājiem netiktu iekļauts izlasē, ja saraksts būtu zināms Komisijai.

         c)   Nesaistīto importētāju atlase

               (25)

               No aptuveni 250 sūdzības iesniedzēja norādītajiem nesaistītajiem importētājiem, ar kuriem Komisija sazinājās, 20 personas atbildēja uz jautājumiem atlases veidlapā, kas bija pievienota paziņojumam par procedūras sākšanu, – 12 attiecībā uz moduļiem un viena attiecībā uz elementiem. Turklāt septiņas citas personas pieteicās, taču paziņoja, ka attiecīgo ražojumu neimportē un nepārdod tālāk. Izlase tika izveidota saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai aptvertu lielāko reprezentatīvo importa apjomu, ko noteiktajā termiņā varētu pamatoti izmeklēt. Pamatojoties uz to, izveidota nesaistītu importētāju izlase, kur bija divi moduļu importētāji un viens elementu importētājs, kuri pārstāvēja aptuveni 2 %–5 % no kopējā importa apjoma no attiecīgās valsts. Tomēr, kad tika saņemtas atbildes uz anketas jautājumiem, kļuva skaidrs, ka vienam no šiem trim importētājiem pamatdarbība faktiski ir saules enerģijas iekārtu uzstādīšana, nevis attiecīgā ražojuma tirdzniecība. Attiecībā uz otra importētāja darbību tiek norādīts, ka tas bija moduļu importētājs, nevis elementu importētājs. Tomēr šajā atbildē uz anketas jautājumiem sniegtās informācijas kvalitāte nebija pietiekama, lai to varētu iekļaut nesaistīto importētāju analīzē. Izmeklēšanā tika atklāts arī tas, ka lielākā daļa attiecīgā ražojuma importa apjoma tika ievesta Savienības tirgū ar tādu uzņēmumu starpniecību, kas saistīti ar ražotājiem eksportētājiem ĶTR, vai arī ar iekārtu uzstādītāju vai projektu izstrādātāju starpniecību.

               (26)

               Pēc pagaidu antidempinga pasākumu noteikšanas paralēlajā antidempinga izmeklēšanā Komisija vērsās pie citiem importētājiem, kas jau bija sadarbojušies ar izmeklēšanu sākšanas posmā, sniedzot pamatinformāciju par savu darbību saistībā ar izmeklējamo ražojumu izmeklēšanas periodā, kā norādīts paziņojumā par procedūras sākšanu. Mērķis bija noteikt, vai var palielināt nesaistīto importētāju izlases lielumu. Seši uzņēmumi, kas atbilda nesaistītu importētāju kritērijiem un tirgoja attiecīgo ražojumu (t. i., pirka un pārdeva to tālāk), pieteicās un izteica vēlmi sadarboties turpmākajā izmeklēšanas gaitā. No šiem sešiem pieci iesniedza atbildi termiņā. No piecām saņemtajām atbildēm tikai trīs bija pietiekami pilnīgas, un tās varēja jēgpilni novērtēt. Pamatojoties uz to, nesaistīto importētāju izlase tika palielināta, un tajā bija četri moduļu importētāji, kas pārstāvēja aptuveni 2 %–5 % kopējā importa apjoma no attiecīgās valsts. Ņemot vērā nesaistīto importētāju struktūru, proti, tie lielākoties bija mazie un vidējie uzņēmumi, nebija iespējams izveidot izlasi, kas pārstāvētu lielu daļu, jo institūcijām bija pieejami ierobežoti resursi.

         d)   Atbildes uz anketas jautājumiem un pārbaudes

               (27)

               Komisija izsūtīja anketas ĶTR pārstāvjiem (tostarp specifiskas anketas Ķīnas Attīstības bankai, Ķīnas Eksporta un importa bankai, Ķīnas Bankai, Šanhajas Bankai, Sinosure, citām attiecīgām finanšu iestādēm un valstij piederošiem polisilīcija, stikla un alumīnija ražotājiem, kuri izmeklēšanas periodā šīs izejvielas piegādāja attiecīgai nozarei), astoņiem izlasē iekļautiem ražotājiem eksportētājiem ĶTR, citiem ražotājiem eksportētājiem ĶTR, kas to pieprasīja, kā arī izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, izlasē iekļautajiem nesaistītajiem importētājiem, augšupējiem un lejupējiem ekonomikas dalībniekiem un to apvienībām, kas pieteicās paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā. Komisija sazinājās arī ar apvienību, kas pārstāv patērētājus.

               (28)

               Atbildes tika saņemtas no ĶV, visiem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem un viņu saistītajiem uzņēmumiem ĶTR, pieciem ražotājiem eksportētājiem, kas pieprasīja individuālu pārbaudi, visiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, visiem izlasē iekļautajiem nesaistītajiem Savienības importētājiem, 21 augšupējam un lejupējam ekonomikas dalībniekam un trim viņu apvienībām.

               (29)

               Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu, lai konstatētu subsidēšanu, tās radīto kaitējumu un Savienības intereses. Pārbaudes apmeklējumi tika veikti tālāk minēto valsts iestāžu un finanšu iestāžu, izlasē iekļauto uzņēmumu, viena nesaistītā importētāja, divu augšupējo un četru lejupējo ekonomikas dalībnieku, apvienību un neatkarīga konsultanta telpās:

                           a)

                           Ķīnas Tautas Republikas valdība:

                                       —

                                       Ķīnas Tirdzniecības ministrija, Pekina, Ķīna;

                                       —

                                          Huaxia Bank, Pekina, Ķīna;

                                       —

                                       Ķīnas Attīstības banka, Pekina, Ķīna;

                                       —

                                       Ķīnas Eksporta un importa banka, Pekina, Ķīna;

                                       —

                                       Ķīnas Eksporta un kredīta apdrošināšanas korporācija (SINOSURE), Pekina, Ķīna.

                           b)

                           Ražotāji Savienībā:

                                       —

                                       astoņi izlasē iekļautie Savienības ražotāji.

                           c)

                           Ražotāju eksportētāju grupas (un saistītie uzņēmumi) ĶTR:

                                       —

                                          Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Ķīna;

                                       —

                                          Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Ķīna;

                                       —

                                          Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Ķīna;

                                       —

                                          JingAo Group, Ķīna;

                                       —

                                          Wuxi Suntech Power Co. Ltd., PRC Power Co. Ltd., Ķīna;

                                       —

                                          Yingli Green Energy Holding Company, Ķīna;

                                       —

                                          Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd. un Renesola Jiangsu Ltd., Ķīna;

                                       —

                                          Jinko Solar Co. Ltd., Ķīna.

                           d)

                           Nesaistītais importētājs Savienībā:

                                       —

                                          IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Vācija.

                           e)

                           Augšupējie ekonomikas dalībnieki:

                                       —

                                          Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Vācija;

                                       —

                                          WACKER Chemie AG, Burghausen, Vācija.

                           f)

                           Lejupējie ekonomikas dalībnieki:

                                       —

                                          Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Vācija;

                                       —

                                          ValSolar SL, Badajoz, Spānija;

                                       —

                                          Jayme de la Costa, Pedroso, Portugāle;

                                       —

                                          Sunedison, Spain Construction, Madride, Spānija.

                           g)

                           Apvienības:

                                       —

                                       Eiropas Fotoelektrisko ražojumu nozares apvienība (“EPIA”), Brisele, Beļģija.

                           h)

                           Neatkarīgais konsultants:

                                       —

                                          Europressedienst, Bonna, Vācija.

               (30)

               Ieinteresēto personu sniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.

               (31)

               Apvienība saules enerģijai par pieņemamu cenu (AFASE), kas pārstāv importētājus un augšupējos un lejupējos ekonomikas dalībniekus, apšaubīja juridisko pamatu apmeklējumam, kas tika veikts Europressedienst telpās, apgalvojot, ka šajā izmeklēšanā neatkarīgais konsultants nav ieinteresētā persona pamatregulas 26. panta izpratnē. Tomēr secinājumi, ja iespējams, būtu jāpamato ar ticamiem un pārbaudāmiem datiem. Europressedienst saskaņā ar līgumu sniedza informāciju par makroekonomiskiem rādītājiem. Komisija, ievērojot labas pārvaldības principu, Europressedienst telpās veica pārbaudi uz vietas, lai pārbaudītu to datu ticamību un pareizību, ar kuriem Komisija pamatoja savus konstatējumus.

               (32)

               ĶV apgalvoja, ka ir pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību saistībā ar piekļuvi izmeklēšanas dokumentiem, kur ieinteresētās personas varēja pārbaudīt informāciju, jo i) nekonfidenciālajos dokumentos netika sniegta informācija, un tam nebija norādīts “pamatots iemesls” un netika sniegti pietiekami detalizēti kopsavilkumi, kā arī netika, izņēmuma kārtā, norādīts iemesls tam, ka nav sniegti nekonfidenciāli kopsavilkumi, ii) netika sniegta Savienības ražotāja sniegto visu anketas atbilžu nekonfidenciālā versija un iii) laiks, kas bija nepieciešams, lai ieinteresētajām pusēm darītu pieejamas Savienības ražotāju sniegto anketas atbilžu nekonfidenciālās versijas, bija pārmērīgi ilgs.

               (33)

               i) Attiecībā uz apgalvojumu, ka publiski pieejamajos dokumentos nebija norādīta informācija, ieinteresētā persona neprecizēja, uz kādu informāciju tas attiecas. ii) Apgalvojums, ka netika darīta pieejama visu anketas atbilžu nekonfidenciālā versija, nav patiess. iii) Attiecībā uz kavēšanos darīt pieejamas atlasīto Savienības ražotāju anketu nekonfidenciālās atbildes, attiecīgajai personai tika paskaidrots, ka anketas tika pievienotas nekonfidenciālajiem dokumentiem tikai pēc tam, kad tika pārbaudīts, vai tās ir pilnīgas un vai kopsavilkumi ir pamatoti. Lai nodrošinātu Savienības ražotāju tiesības uz anonimitāti, bija arī jāpārliecinās, ka anketu nekonfidenciālajās versijās patiešām netiek atklāta attiecīgā Savienības ražotāja identitāte. Tādēļ dažos gadījumos personai, kas iesniegusi nekonfidenciālās versijas, bija tās attiecīgi jāizlabo, pirms tās varēja darīt pieejamas citām ieinteresētajām personām.

               (34)

               Jebkurā gadījumā tiek uzskatīts, ka tas nekādā veidā neietekmēja ieinteresēto personu tiesības uz aizstāvību. Komisija visām ieinteresētajām personām ir devusi iespēju atbildēt uz izmeklēšanas dokumentos iekļauto informāciju tādā termiņā, lai viņu piezīmes, ja tās ir pamatotas, varētu ņemt vērā pirms izmeklēšanā tika izdarīti secinājumi. Ieinteresētajai personai bija iespēja iesniegt piezīmes par atlasīto Savienības ražotāju anketām arī pēc informācijas pagaidu un pēc galīgās izpaušanas. Tādēļ pat neraugoties uz to, ka informācijas izpaušana un ieinteresēto personu piekļuve izmeklēšanas dokumentiem balstās uz dažādām tiesību normām, būtu jānorāda, ka ieinteresētajām personām bija plašas iespējas sniegt piezīmes par visu informāciju, ko darīja pieejamu kāda no izmeklēšanā iesaistītajām personām. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (35)

               Visas ieinteresētās personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata paredzēts ieteikt kompensācijas maksājumu noteikšanu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (“informācijas galīgā izpaušana”). Visām personām bija noteikts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes par informācijas galīgo izpaušanu.

               (36)

               Ieinteresēto personu sniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.

         1.5.   Piekrišana saistībām ņemot vērā galīgos maksājumus

               (37)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas Komisija saņēma grozītu saistību priekšlikumu, ko uzņemas ražotāji eksportētāji kopā ar Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palātu un kas attiecas arī uz paralēlu antidempinga izmeklēšanu. Ar Komisijas Īstenošanas ēmumu 2013/707/ES (2013. gada 4. decembris), ar ko apstiprina tādu saistību pieņemšanu, kuras piedāvātas saistībā ar antidempinga un antisubsidēšanas procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu galīgo pasākumu piemērošanas periodā (6) Komisija apstiprināja, ka piekrīt minētajām saistībām.

         1.6.   Izmeklēšanas periods un attiecīgais periods

               (38)

               Subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laika posmu no 2011. gada 1. jūlija līdz 2012. gada 30. jūnijam (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). To tendenču pārbaudes, kas ir būtiskas kaitējuma noteikšanai, aptvēra laika posmu no 2009. gada 1. janvāra līdz IP beigām (“attiecīgais periods”).

         2.   ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
   2.1.   Attiecīgais ražojums

               (39)

               Attiecīgais ražojums procedūras sākšanas posmā tika definēts šādi: ĶTR izcelsmes vai no ĶTR nosūtīti kristāliskā silīcija FE moduļi vai paneļi un tāda veida elementi un plāksnītes, ko izmanto kristāliskos silīcija FE moduļos vai paneļos. Elementu un plāksnīšu biezums nepārsniedz 400 mikrometrus. Uz šo ražojumu pašlaik attiecas KN kodi: ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 un ex 8541 40 90.

               (40)

               No attiecīgā ražojuma definīcijas ir izslēgti šādi ražojuma veidi:

                           —

                           ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, kuras ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus;

                           —

                           plānkārtiņas fotoelektriskie ražojumi;

                           —

                           kristāliskā silīcija fotoelektriskie ražojumi, kas ir pastāvīgi integrēti tādās elektriskajās ierīcēs, kuru funkcija nav enerģijas ražošana un kuru patērēto elektroenerģiju ražo integrētais(-ie) kristāliskā silīcija fotoelektriskais(-ie) elements(-i).

         2.2.   Līdzīgais ražojums

               (41)

               Izmeklēšanā tika atklāts, ka attiecīgajam ražojumam un ražojumam, ko Savienības ražošanas nozare ražo un pārdod Savienībā, ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un pamata galīgais izmantojums. Tāpēc minētie ražojumi ir uzskatāmi par līdzīgiem ražojumiem pamatregulas 2. panta c) punkta izpratnē.

         2.3.   Apgalvojumi par ražojuma klāstu
   2.3.1.   Plāksnīšu izslēgšana

               (42)

               Ieinteresētās personas apgalvoja, ka plāksnītes būtu jāizslēdz no ražojuma klāsta, jo to fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības neatbilst attiecīgajām elementu un moduļu īpašībām. Papildus argumentiem, kas tika izvirzīti pirms antidempinga pagaidu regulas publicēšanas, šajā ziņā tika izvirzīti vēl divi argumenti.

               (43)

               Pirmkārt, ieinteresētās personas apgalvoja, ka plāksnītes var izmantot ne vien elementu ražošanai, bet arī citiem nolūkiem, proti, integrālo shēmu un citu mikroierīču ražošanai. Šajā ziņā tiek norādīts, ka ne visas plāksnītes ir iekļautas ražojuma klāstā, uz ko attiecas izmeklēšana, proti, izmeklēšana attiecas uz “plāksnītēm, ko izmanto kristāliskā silīcija FE moduļos vai paneļos” un šo plāksnīšu “biezums nepārsniedz 400 mikrometrus”. Lai gan plāksnītes noteikti izmanto arī citur, izmeklēšana nekad nav veikta attiecībā uz plāksnītēm, ko izmanto citu ražojumu, piemēram, integrālo shēmu, ražošanai. Turklāt neviens ražotājs, importētājs vai lietotājs, kas iesaistīts šo citu veidu plāksnīšu tirgū, neapgalvoja, ka šādas plāksnītes būtu jāreģistrē vai tām būtu jāpiemēro pagaidu antidempinga maksājumi. Tāpēc tika secināts, ka minēto citu veidu plāksnītes nav šīs izmeklēšanas ražojuma klāstā. Vienlaikus tas liecina, ka plāksnītēm ne vienmēr ir tāds pats galīgais izmantojums kā elementiem un moduļiem.

               (44)

               Otrkārt, tika apgalvots, ka neapstrādātām plāksnītēm nav nevienas no būtiskajām elektriskajām īpašībām, kuras saules enerģijas elementus un moduļus nošķir no citiem ražojumiem. Proti, plāksnītes nespēj ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas, kas ir kristālisko fotoelektrisko elementu un moduļu pamatfunkcija.

               (45)

               Izmeklēšanā tika atklāts, ka tiešām tikai pēc tam, kad plāksnīte tiek pārveidota par elementu, iespējams ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Pārveidošanu nodrošina elementi, kas absorbē gaismu un ar kristāliska silīcija starpniecību pārvērš to elektroenerģijā. Elementiem ir p-n pāreja, ar ko uzkrāt un novadīt elementā ģenerēto elektroenerģiju. Montējot moduļus, elementi tiek salodēti ar plakaniem vadiem vai metāla lentēm, izveidojot elementu virknes. Virknes tiek laminētas starp plāksnēm. Lielākoties augšpusē izmanto stiklu, bet apakšā polimēra pamatnes plāksnes. Parasti izveido rāmjus, lai montāžu varētu veikt uz vietas (piemēram, uz jumtiem). Modulim var būt vai nebūt invertors.

               (46)

               Atšķirīgo fizikālo un tehnisko pamatīpašību dēļ (cita starpā izmeklēšanā tika noteikts, ka tā ir spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas) tika nolemts plāksnītes izslēgt no attiecīgā ražojuma definīcijas un tādējādi – no šīs izmeklēšanas jomas.

         2.3.2.   Fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums

               (47)

               Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka izmeklēšanu nevar attiecināt uz diviem ražojumiem ar atšķirīgām fizikālajām, ķīmiskajām un tehniskajām īpašībām un ka tāpēc attiecībā uz moduļiem, elementiem un plāksnītēm būtu jāveic atsevišķas izmeklēšanas. Tās arī apgalvoja, ka nav skaidrs, vai izmeklēšana attiecas uz vienu vienotu ražojumu vai diviem atsevišķiem ražojumiem, tāpēc tām neesot iespējams pilnībā aizstāvēt savas intereses.

               (48)

               Elementu un moduļu ražošana ir viens vienots ražošanas process, bet atšķiras ražošanas posmi. Elementi ietekmē gatavā ražojuma (t. i., moduļu) īpašības. Izmeklēšanā tika pierādīts, ka elementu ražošana ir tieši paredzēta vienīgi moduļu izgatavošanai; moduļiem un elementiem ir vienādas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības (kas ir atkarīgas no izmantotā izejmateriāla) un vienāds pamata galīgais izmantojums, proti, tos pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Moduļu jauda ir tieši saistīta ar elementu jaudu.

               (49)

               Paziņojumā par procedūras sākšanu ir skaidri teikts, ka izmeklējamais ražojums ir moduļi un elementi. Tāpēc ieinteresētās personas, pamatojoties uz definēto attiecīgo ražojumu, varēja pilnībā aizstāvēt savas intereses. Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti.

         2.3.3.   Atšķirīga nomenklatūra

               (50)

               Tika arī apgalvots, ka moduļus un elementus nevar uzskatīt par vienotu ražojumu, jo tiem ir vairāki atšķirīgi astoņu ciparu KN kodi, sešu ciparu apakšpozīcija un četru ciparu HS pozīcija. Šajā ziņā tiek norādīts, ka gan elementus, gan moduļus var deklarēt ar muitas pozīciju 8541 40 90, bet muitas pozīcijas 8501 apakšpozīcijas paredzētas elektroenerģijas ģeneratoriem vispār, nevis konkrēti tikai saules enerģijas ražojumiem. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.

         2.3.4.   Elementu pievienotā vērtība

               (51)

               Vairākas personas apgalvoja, ka elementu pārveidošanas procesā radītā pievienotā vērtība veido lielāko daļu no moduļa vērtības un tāpēc elementi jāuzskata par atsevišķu ražojumu.

               (52)

               Izmeklēšanā tika atklāts, ka elementu ražošana ir ražošanas procesa tehnoloģiski vissarežģītākā daļa. Tomēr tajā tika arī atklāts, ka minētie divi apstrādes posmi ir savstarpēji saistīti un ka pievienotā vērtība nav koncentrēta konkrētā ražošanas procesa posmā, bet ir sadalīta visā ražošanas procesā. Pamatojoties uz to, šis apgalvojums tika noraidīts.

         2.3.5.   Atsevišķi tirgi

               (53)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka moduļiem un elementiem ir atsevišķi tirgi un tāpēc minētie ražojumi būt jāuzskata par atšķirīgiem ražojumiem – to pierādot arī fakts, ka daudzi ražotāji nav vertikāli integrēti.

               (54)

               Moduļus un elementus nevar uzskatīt par atsevišķiem ražojumiem, kuru cenu svārstības ir atkarīgas tikai no tirgus faktoriem. Faktiski to cenas ir cieši savstarpēji saistītas, un tās ietekmē polisilīcija cena. Līdzīgi, kā paskaidrots 49. apsvērumā, attiecīgais ražojums tiek ražots vienotā ražošanas procesā, kam ir dažādi posmi. Tas, ka daži ražotāji nav vertikāli integrēti, ir tikai darījumu lēmumu un apjomradītu ietaupījumu dēļ un nemaina šo secinājumu. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.

         2.3.6.   Galīgais izmantojums un savstarpējā aizstājamība

               (55)

               Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka moduļi un elementi jāuzskata par atšķirīgiem ražojumiem, ņemot vērā to, ka tiem ir atšķirīgs galīgais izmantojums un ka tie nav savstarpēji aizstājami.

               (56)

               Kā norādīts iepriekš, izmeklēšanā tika atklāts, ka elementu un moduļu ražošanas process ir vienots ražošanas process un ka tāpēc jautājums par vienota ražošanas procesa dažādu posmu savstarpējo aizstājamību nav aktuāls. Turklāt moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, proti, saules gaismas pārveidošana elektroenerģijā, tāpēc tos nevar izmantot citiem mērķiem.

         2.3.7.   Izplatīšanas kanāli

               (57)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka moduļiem un elementiem nav vieni un tie paši izplatīšanas kanāli, tādēļ tie nebūtu uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu. Izmeklēšana tika atklāts, ka moduļus un elementus var izplatīt pa dažādiem vai līdzīgiem izplatīšanas kanāliem. Tomēr galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.–49. apsvērumu, tika secināts, ka atšķirīgi izplatīšanas kanāli nav uzskatāmi par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida.

         2.3.8.   Patērētāju uztvere

               (58)

               Tika apgalvots, ka moduļi un elementi būtiski atšķiras patērētāju priekšstatu līmenī un tādēļ tie nav uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu.

               (59)

               Līdzīgi kā norādīts iepriekš, galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.–49. apsvērumu, tiek secināts, ka atšķirīga patērētāju uztvere nav uzskatāma par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida.

         2.3.9.   Atsevišķa izmeklēšana attiecībā uz elementiem un moduļiem

               (60)

               Ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka elementi un moduļi nav vienots ražojums, un tādēļ tie jāizvērtē atsevišķi. Tomēr, pretēji plāksnītēm, elementiem un moduļiem ir viena un tā pati pamatīpašība, t. i., spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

               (61)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens eksportētājs apgalvoja, ka elementi paši par sevi nevar ražot elektroenerģiju. Tika apgalvots, ka tiem ir jābūt integrētiem moduļos, lai ražotu elektroenerģiju. Tomēr katrs elements pats par sevi var no saules gaismas ģenerēt elektroenerģiju, kuras jauda parasti ir aptuveni 4W. Lai gan šī jauda var nebūt pietiekama vairākumam lietojumu, kam nepieciešams samontēt daudzus elementus moduļos, tas nenozīmē, ka elements pats par sevi nevar ģenerēt elektroenerģiju.

               (62)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens eksportētājs arī apgalvoja, ka elementi ir ne tikai cits moduļu veids, bet gan pilnīgi atšķirīgs ražojums. Elements patiešām ir moduļa galvenā sastāvdaļa. Elements kā galvenā sastāvdaļa noteikti nav “pilnīgi atšķirīgs ražojums”, jo moduļiem un elementiem ir vienas un tās pašas pamatīpašības, proti, tie ģenerē elektroenerģiju no saules gaismas, kā norādīts 60. apsvērumā iepriekš.

               (63)

               Tā pati persona turklāt apgalvoja, ka atšķirība starp elementiem un moduļiem tika ņemta vērā, veicot Savienības ražotāju un Ķīnas eksportētāju izlasi. Tādēļ moduļiem un elementiem būtu jānosaka atšķirīgas maksājumu likmes. Šajā ziņā tiek apstiprināts, ka atšķirība starp moduļiem un elementiem patiešām tika ņemta vērā, atlasot Savienības ražotājus un Ķīnas eksportētājus, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 10. un 14. apsvērumā. Tomēr tas tika darīts vienīgi tādēļ, lai nodrošinātu, ka izlase ir reprezentatīva, un tas nenozīmē, ka elementi un moduļi nebūtu jāuzskata par vienotu attiecīgo ražojumu vai ka elementiem un moduļiem būtu jānosaka atsevišķas maksājumu likmes. Patiešām, lai nodrošinātu, ka izlase ir reprezentatīva attiecībā uz visiem ražojumu veidiem, veicot atlasi, bija svarīgi nošķirt elementus un moduļus. Turklāt, ņemot vērā, ka bija zināma nenoteiktība par to, vai elementi un moduļi būtu jāuzskata par vienu ražojumu vai arī par diviem atsevišķiem ražojumiem, bija nepieciešams nodrošināt reprezentativitāti attiecībā uz abiem iespējamajiem variantiem.

               (64)

               Ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka tas, ka saistības ietver dažādas minimālās importa cenas un apjomus attiecībā uz elementiem un moduļiem, iespējams, apstiprina, ka moduļi un elementi ir atsevišķi ražojumi, par kuriem nepieciešams veikt atsevišķu izmeklēšanu. Tomēr atšķirīgās minimālās importa cenas ir liecina tikai par to, ka elementi un moduļi ir dažādas ražojumu veidu grupas, ko pārdod par atšķirīgām cenām. Tādēļ ir nepieciešams noteikt atšķirīgas cenas, lai minimālās importa cenas būtu jēgpilnas.

               (65)

               Arī fakts, ka elementi un moduļi ir atsevišķas produktu veidu grupas, pats par sevi nav nozīmīgs attiecīgā ražojuma definēšanai. Attiecīgā ražojuma definēšanai ir būtiski, ka ražojumiem ir vienas un tās pašas pamatīpašības un galīgais izmantojums, kā tas ir moduļu un elementu gadījumā, kā norādīts attiecīgi 46. un 71. apsvērumā.

               (66)

               ĶV apgalvoja, ka novērtējumā par to, vai elementi un moduļi ir vienots attiecīgais ražojums, netika ņemti vērā vairāki kritēriji, ko Apelācijas institūcija noteica lietā EC – Asbestos
                   (7). Minētie kritēriji ir izmantoti “līdzīgā ražojuma”, bet ne attiecīgā ražojuma definēšanā. Citiem vārdiem, minētie kritēriji ir jāizmanto, lai definētu līdzīgo ražojumu, piemēram, līdzīgo ražojumu, ko ražo Savienības ražošanas nozare un ko vēlāk salīdzina ar attiecīgo ražojumu, ko eksportē Ķīnas ražotāji eksportētāji. Tādēļ minētie kritēriji nav piemēroti attiecīgā ražojuma definēšanai. Jebkurā gadījumā iestādes norāda, ka, piemērojot lietā EC – Asbestos izmantotos kritērijus attiecīgā ražojuma definēšanai šajā lietā, nebūtu panākts citāds rezultāts. Pirmais un otrais kritērijs (īpašības, raksturs un kvalitāte, respektīvi, galīgais izmantojums) atbilst iepriekšējos apsvērumos minētajiem kritērijiem par fizikālajām, ķīmiskajām un tehniskajām īpašībām un galīgajam izmantojumam. Trešais kritērijs (patērētāju gaume un paradumi) šajā lietā nav patiesi lietderīgs, jo elementi ir moduļu galvenā sastāvdaļa; attiecībā uz ceturto kritēriju –tarifu klasifikācija – tiek norādīts, ka gan elementus, gan moduļus var deklarēt muitas pozīcijā 8541 40 90, bet muitas pozīcijas 8501 apakšpozīcijas paredzētas elektroenerģijas ģeneratoriem vispār, nevis konkrēti tikai saules enerģijas ražojumiem.

               (67)

               Citas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Tiesas iepriekšējās lietās (8) izstrādāto kritēriju objektīva piemērošana liek secināt, ka moduļi un elementi ir atšķirīgi ražojumi. Šajā ziņā tiek norādīts, ka Tiesa tikai norādīja vairākus kritērijus, ko var ņemt vērā, tomēr nav pienākums izmantot visus kritērijus visās lietās, jo ne visi no tiem var būt atbilstoši. Minētie kritēriji ir novērtēti antidempinga pagaidu regulas 27.–39. apsvērumā, un tika konstatēts, ka vairāki kritēriji šajā lietā nav atbilstoši. LietāBrosmann novērtējums par to, vai pie “attiecīgā ražojuma” pieskaitāmi dažādu apavu veidi, arī tika veikts, pamatojoties tikai uz trim kritērijiem, kuri tika atzīti par atbilstošiem. Tā kā ieinteresētās personas nesniedza pamatojumu par to, kādēļ kritēriju objektīva piemērošana liek secināt, ka moduļi un elementi ir atsevišķi ražojumi, šo argumentu nevar pieņemt.

               (68)

               Turklāt jāatgādina, ka elementiem un moduļiem ir viens un tas pats galvenais galīgais izmantojums, proti, tos pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Moduļu jauda ir tieši saistīta ar elementu jaudu, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 28. apsvērumā.

               (69)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka, ņemot vērā, ka no ražojuma klāsta ir izslēgtas plāksnītes, un būtiskās apstrādes dēļ, kas jāveic, lai no elementiem izgatavotu moduļus, apgalvojums, ka elementiem un moduļiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, arī ir atspēkots. Tiek arī apgalvots, ka novērtējums par to, vai moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz pieņēmumu, ka plāksnītēm, moduļiem un elementiem ir viens un tas pats ražošanas process.

               (70)

               Pirmkārt, secinājums, ka novērtējums par to, vai moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz ražošanas procesu, ir kļūdains. Lai gan abi apgalvojumi patiešām ir ietverti antidempinga pagaidu regulas vienā apsvērumā, proti, 36. apsvērumā, tas nenozīmē, ka šis viens secinājums balstās uz otru pieņēmumu. Vārds “turklāt”, kas atdala divus apgalvojumus, skaidri norāda, ka otrais apgalvojums nav balstīts uz pirmo. Turklāt abi apgalvojumi attiecas uz atsevišķiem jautājumiem saistībā ar virsrakstu “Galīgais izmantojums un savstarpējā aizstājamība”. Pirmais apgalvojums par ražošanas procesu attiecas uz savstarpējo aizstājamību, bet otrais apgalvojums – uz galīgo izmantojumu. Tādēļ pamatā esošais pieņēmums, ka novērtējums par to, ka moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz pieņēmumu, ka plāksnītēm, moduļiem un elementiem ir viens un tas pats ražošanas process, neatbilst patiesībai.

               (71)

               Attiecībā uz elementu un moduļu faktisko galīgo izmantojumu ieinteresētās personas neapstrīd, ka moduļus un elementus pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Tādēļ secinājums, ka moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, tiek apstiprināts.

         2.3.10.   Plānkārtiņu ražojumi

               (72)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma definīcijā būtu jāiekļauj plānkārtiņu FE ražojumi, norādot, ka tiem ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības un viens un viens un tas pats pamata galīgais izmantojums.

               (73)

               Plānkārtiņu FE ražojumi ir skaidri izslēgti no ražojuma definīcijas (skat. 40. apsvērumu). Plānkārtiņu FE ražojumiem patiešām ir atšķirīgas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības salīdzinājumā ar attiecīgo ražojumu. Tos ražo atšķirīgā ražošanas procesā un ne no kristāliskā silīcija, kas ir galvenā izejviela moduļu un elementu ražošanā. Tiem ir mazāka pārveidošanas efektivitāte, mazāka jauda vatos, tāpēc tie nav piemēroti tādiem pašiem lietojumiem kā attiecīgais ražojums. Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti.

         2.3.11.   Pusfabrikāti

               (74)

               Tika arī apgalvots, ka elementi būtu jāuzskata par pusfabrikātiem, savukārt moduļi ir gatavie ražojumi, un tāpēc tie nebūtu uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu.

               (75)

               Kā norādīts iepriekš, galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.–49. apsvērumu, tiek secināts, ka atšķirība starp pusfabrikātiem un gataviem ražojumiem nav uzskatāma par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida.

         2.3.12.   Ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces

               (76)

               Viena ieinteresētā persona pieprasīja, lai no ražojuma definīcijas tiktu izslēgti saules enerģijas paneļi, kas paredzēti tikai 12 V akumulatoru lādēšanai, pamatojoties uz to, ka to galīgais izmantojums atšķiras no pieslēgšanai tīklam paredzēto moduļu galīgā izmantojuma, jo šādiem saules enerģijas paneļiem ir daudz mazāka jauda vatos un tāpēc tie nav piemēroti pieslēgšanai tīklam.

               (77)

               Kā norādīts paziņojumā par procedūras sākšanu, izmeklējamais ražojums neietver ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus. Moduļiem, kas sastāv vairāk nekā no sešiem elementiem un kas paredzēti tikai akumulatoru uzlādēšanai, ir tādas pašas pamatīpašības un jauda kā pieslēgšanai tīklam paredzētiem moduļiem. Tiem izmanto tukšgaitas spriegumu, kas ir mazāks nekā tas, kuru izmanto pieslēgšanai tīklam paredzētiem moduļiem. Neraugoties uz šo atšķirību, izmeklēšanā tika atklāts, ka šā veida moduļus var pieslēgt tīklam. Zemāku spriegumu var vienkārši kompensēt, palielinot elementu izmērus un/vai skaitu. Tāpēc moduļi, kas paredzēti akumulatoru uzlādēšanai un kas sastāv vairāk nekā no sešiem elementiem, ir iekļauti attiecīgā ražojuma definīcijā.

               (78)

               Ieinteresētās personas arī apgalvoja, ka definīcija “ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv no mazāk nekā sešiem elementiem”, ir pārāk šaura un būtu jāattiecina uz ražojumiem ar līdzīgu funkciju, uz ko neattiecas šī definīcija, piemēram, uz līdzīga izmēra ražojumiem, kur izmanto lielāku skaitu mazāku elementu.

               (79)

               Turklāt ieinteresētās personas apgalvoja, ka definīcija “silīcija FE ražojumi, kas pastāvīgi integrēti elektroprecēs”, ir pārāk šaura, jo izslēgtas tiek tikai gatavās elektropreces, bet saules enerģijas komponenti, ko paredzēts integrēt elektroprecēs, ne vienmēr ir izslēgti.

               (80)

               Patiesi, analizējot argumentus, ko minēja vairākas ieinteresētās personas, tika atklāts, ka šādu ražojumu izslēgšanai pareizāk ir izmantot kritēriju, kas pamatots ar tehniskajiem standartiem, nevis elementu skaitu. Proti, tika konstatēts, ka ražojumi, kas būtu jāizslēdz no pasākumu jomas, pareizāk definēti starptautiskajā standartā “IEC 61730-1 C piemērošanas klase”.

               (81)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas tika saņemtas piezīmes par izslēgšanu, pamatojoties uz iepriekš minēto starptautisko standartu. Tika apgalvots, ka tā vietā, lai izmantotu minēto standartu, izslēgšanai būtu pareizāk izmantot sprieguma un jaudas kritēriju, proti, jāizslēdz “moduļi vai paneļi, kam spriegums nepārsniedz 50 V (līdzstrāva) un jauda nepārsniedz 50 W un kas paredzēti vienīgi tiešai lietošanai akumulatoru uzlādei ar tādam pašām sprieguma un jaudas īpašībām”. Šo iebildumu varēja pieņemt, un izslēgšana ir galīgi noteikta atbilstoši minētajai definīcijai.

         2.3.13.   Jumtā integrēti saules enerģijas moduļi

               (82)

               Cita ieinteresētā persona apgalvoja, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no izmeklējamā ražojuma klāsta, jo tajos saules enerģijas moduļa funkcijas ir apvienotas ar jumta dakstiņu vai šīfera funkcijām. Kā tādi tie nav savstarpēji tieši aizstājami ar standarta saules enerģijas moduli.

               (83)

               Tomēr izmeklēšanā tika atklāts, ka gan standarta moduļiem, gan jumtā integrētiem saules enerģijas moduļiem ir jāatbilst vieniem un tiem pašiem elektroenerģijas standartiem. Lai gan jumtā integrētos saules enerģijas moduļus nevar vienkārši aizstāt ar standarta moduļiem, tos var aizstāt ar standarta moduļiem, ko papildina jumta dakstiņi vai šīferis. Tāpēc šiem ražojumiem ir viena un tā pati tehniskā pamatīpašība, proti, spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Papildu funkcijas (ko citos gadījumos nodrošina jumta segums) nav uzskatāmas par būtiskām, un to dēļ jumtā integrētie saules enerģijas moduļi nav jāizslēdz no ražojuma klāsta.

               (84)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona apgalvoja, ka fakts, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi un standarta saules enerģijas moduļi nav abpusēji savstarpēji aizstājami, liecina par to, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no pasākumu jomas, un atsaucās uz lietu par apaviem
                   (9) vispārīgi un speciālo tehnoloģiju vieglatlētikas apaviem (special technology athletics footwear – “STAF”) konkrētāk. Tomēr STAF izslēgšanai bija daudzi iemesli, un Vispārējā tiesa lietā Brosmann
                   (10) to, ka nav divpusējas savstarpējas aizstājamības, pašu par sevi neuzskatīja par pietiekamu pamatu, un tas apstiprina, ka ļoti atšķirīgus ražojumus, piemēram, pilsētas apavus un pārgājienu apavus, vienā antidempinga izmeklēšanā patiešām var uzskatīt par attiecīgo ražojumu, neraugoties uz to atšķirībām.

               (85)

               Turklāt ieinteresētā persona apgalvoja, ka tas, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi ES netiek ražoti un ka ieinteresētajai personai pieder intelektuālā īpašuma tiesības, pierāda, kā apgalvo ieinteresētā puse, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi ir inovatīvi un atšķiras no jebkuriem citiem ražojumiem. Tomēr, atkārtoti atsaucoties uz ieinteresētās personas minēto apavu lietu, Vispārējā tiesa Brosmann lietā noteica, ka attiecībā uz šā veida apavu Kopienas ražošanas neesamību un patenta esamību, ir jākonstatē, ka tiem nav izšķirošas nozīmes
                   (11). Tādējādi minētajā lietā pēc patentētas tehnoloģijas ražoti apavi tika uzskatīti par attiecīgo ražojumu.

               (86)

               Ieinteresētā persona arī apgalvoja, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no attiecīgā ražojuma definīcijas, jo tos pārdod par ievērojami augstākām cenām nekā standarta moduļus. Arī apavu lietā STAF, ko pārdod par cenu, kura augstāka par konkrētu cenu, tika izslēgti no attiecīgā ražojuma definīcijas. Šajā sakarā ir jānorāda, ka jumtā integrētos saules enerģijas moduļos saules enerģijas moduļa funkcijas ir apvienotas ar jumta dakstiņu vai šīfera funkcijām, kā norādīts 83. apsvērumā. Tādēļ nav jēgpilni salīdzināt cenas, jo papildu funkcijas dēļ cena, protams, ir augstāka.

               (87)

               Atbildot uz šo argumentu, ieinteresētā persona apgalvoja, ka, pamatojoties uz šo argumentāciju, vispār nebūtu iespējams atsaukties uz cenu atšķirībām kā papildu rādītāju, kas garantē izslēgšanu no ražojuma klāsta. Tomēr šāda interpretācija ir pārāk plaša. Iepriekšējā apsvērumā ir norādīts tikai tas, ka šajā konkrētajā gadījumā, kurā jumtā integrētos moduļos apvienotas attiecīgā ražojuma funkcijas un vēl kāda produkta (šajā gadījumā – jumta dakstiņu vai šīfera) funkcijas, cena, protams, nav jēgpilna. Tas nekādā gadījumā nenozīmē, ka citos gadījumos cenu atšķirība nevar būt lietderīgs rādītājs, lai noteiktu, vai ražojums būtu jāizslēdz no attiecīgā ražojuma definīcijas.

               (88)

               Visbeidzot, ieinteresētā persona apgalvoja, ka tās jumtā integrētu saules enerģijas moduļu piegādātājam būtu jāļauj pievienoties minimālās cenas saistībām. Tomēr šķiet, ka Ķīnas eksportētājs nesadarbojās izmeklēšanā, un kā uzņēmumam, kas nesadarbojās, tam nav tiesību piedalīties saistībās. Tādēļ šīs prasības nevar pieņemt.

         2.3.14.   Monokristāliskie un multikristāliskie elementi

               (89)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienībā netiek ražoti monokristāliski elementi un ka tās monokristālisko elementu eksports nekonkurē ar ES ražošanas nozari. Tomēr izmeklēšanā tika atklāts, ka patiesībā monokristāliski elementi Savienībā tiek ražoti. Tāpēc šis arguments tiek noraidīts. Katrā ziņā Vispārējā tiesa Brosmann lietā lēma, ka tas, vai Kopienā tiek ražots konkrēts ražojuma veids, nav izšķiroši.

         2.3.15.   Klauzula “nosūtīts no”

               (90)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka izmeklēšanas attiecināšana uz ražojumiem, kas “nosūtīti no” ĶTR, nav pamatota, jo, procedūru sākot, tā attiecās tikai uz ĶTR izcelsmes ražojumiem.

               (91)

               Tomēr no ĶTR nosūtītās preces tika iekļautas jau sākšanas posmā. Paziņojuma par procedūras sākšanu 5. punktā ir norādīts, ka “uzņēmumus, kuri nosūta attiecīgo ražojumu no Ķīnas Tautas Republikas, bet uzskata, ka šis eksports daļēji vai pilnībā nav Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes, aicina iesaistīties izmeklēšanā un iesniegt attiecīgo informāciju”. Tāpēc ir skaidrs, ka visiem uzņēmumiem, kas nosūta preces no ĶTR, bija nodrošināta iespēja iesaistīties šajā izmeklēšanā. Turklāt izmeklējamais ražojums bieži ietver komponentus un detaļas, kuru izcelsme ir dažādās valstīs, tāpēc paziņojuma par procedūras sākšanu 5. punktā tika arī paziņots, ka šīs problēmas risināšanai “vajadzības gadījumā tiks pieņemti īpaši noteikumi”.

               (92)

               Tāpēc tika uzskatīts, ka visi iesaistītie ekonomikas dalībnieki ir pienācīgi informēti par iespēju, ka attiecīgā gadījumā ir iespējams pieņemt īpašus noteikumus par precēm, kas nosūtītas no ĶTR, un tika aicināti sadarboties izmeklēšanā. Tādējādi izmeklēšanas joma netika paplašināta, iekļaujot tajā ražojumus, kas “nosūtīti no ĶTR”, jo tas bija paredzēts jau sākumā.

               (93)

               Pēc informācijas izpaušanas ieinteresētās personas apgalvoja, ka neatkarīgi no noteikumiem paziņojumā par procedūras sākšanu, kas minēti 91. apsvērumā, izmeklēšana attiecās tikai uz precēm, kuru izcelsme ir ĶTR, un tajā netika novērtēta no ĶTR nosūtīto preču ietekme.

               (94)

               Šajā sakarā ir jānorāda, ka nolūkā nodrošināt, ka izmeklēšanas laikā tiek novērtētas visas no ĶTR nosūtītās preces, nevis tikai ĶTR izcelsmes preces, tika veikti šādi pasākumi.

                           —

                           Visi uzņēmumi, kas nosūta attiecīgo ražojumu no ĶTR, tika aicināti iesaistīties izmeklēšanā neatkarīgi no preču izcelsmes.

                           —

                           Paziņojuma par procedūras sākšanu A pielikumā eksportētāji tika aicināti sniegt informāciju par visiem uzņēmuma ražotajiem ražojumiem. Šī informācija attiecās ne tikai uz ĶTR izcelsmes precēm.

                           —

                           Pamatojoties uz šo informāciju, kas attiecās uz visu eksportu uz ES neatkarīgi no preču izcelsmes, tika veikta reprezentatīva izlase.

                           —

                           Atlasītie ražotāji saņēma anketu “ražotājiem, kas veic eksportu uz Eiropas Savienību”, un ĶTR tika norādīta kā “attiecīgā valsts”, nevis izcelsmes valsts. Tādēļ bija skaidrs, ka izmeklēšana tika veikta par visām precēm neatkarīgi no to izcelsmes.

               (95)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek secināts, ka izmeklēšana attiecās uz visām ĶTR izcelsmes precēm un precēm, kas nosūtītas no ĶTR, un ka izmeklēšanas konstatējumi, tostarp par subsidēšanu un kaitējumu, attiecas uz visām ĶTR izcelsmes precēm un precēm, kas nosūtītas no ĶTR.

               (96)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas ieinteresētās personas apgalvoja, ka sūdzībā ietverti tikai prima facie pierādījumi par ĶTR izcelsmes saules enerģijas paneļu importu, nevis preču importu, kas nosūtītas no ĶTR. Šajā sakarā ir jāprecizē, ka sūdzība patiešām attiecās uz precēm “no ĶTR”, ko var redzēt uz pieteikuma iesniedzēja iesniegtās vāka lapas, uz kuras ir zīmogs. Pirms minētās lapas lietas dokumentos ir vēl viena lapa, kurā patiešām lietots formulējums “Ķīnas Tautas Republikas izcelsme”. Taču tā nebija daļa no sūdzības iesniedzēja iesniegtajiem dokumentiem, bet gan to Komisijas dienesti pievienoja kā vāka lapu, izmantojot izmeklēšanas nosaukumu, nevis atkārtojot sūdzības virsrakstu. Tādēļ ir uzskatāms, ka sūdzība attiecās uz visām precēm no ĶTR neatkarīgi no tā, vai to izcelsme ir ĶTR vai nē.

               (97)

               Ķīnas ražotāji eksportētāji apgalvoja arī, ka nevar pamatoti uzskatīt, ka ražotāji eksportētāji trešās valstīs zināja, ka uz viņu ražojumiem arī var attiekties izmeklēšana. Šajā sakarā jānorāda, ka pasākumi neattiecas uz precēm, kas atrodas tranzītā GATT V panta izpratnē. Tādēļ uz ražotājiem eksportētājiem, kas nedarbojas ĶTR, pasākumi neattiecas. Turklāt ražotāji eksportētāji trešajās valstīs nepieteicās saistībā ar jautājumu, ka uz viņu eksportētajiem ražojumiem attiecas pasākumi.

               (98)

               Tie paši ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka ražotāji eksportētāji trešajās valstīs netika aicināti pieteikties, un tiem netika dota iespēja pierādīt, ka viņu ražojumi netiek subsidēti. Iestādes uzskata, ka uz minētajiem ražotājiem eksportētājiem, kas neveic darbības ĶTR, pasākumi neattiecas, jo viņu preces, ja tās nosūta no ĶTR, atradīsies tranzītā. Visi pārējie ražotāji eksportētāji paziņojumā par procedūras sākšanu tika informēti, ka viņu darbība ir izmeklēšanas priekšmets.

         2.3.16.   Secinājums

               (99)

               Ņemot vērā iepriekšminēto, tiek galīgi definēts ražojuma klāsts: Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija FE moduļi vai paneļi un tāda veida elementi, ko izmanto kristāliskā silīcija FE moduļos vai paneļos, ja vien tie neatrodas tranzītā GATT V panta izpratnē. Elementu biezums nepārsniedz 400 mikrometrus. Uz ražojumu pašlaik attiecas KN kodi: ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 un ex 8541 40 90.

               (100)

               No attiecīgā ražojuma definīcijas ir izslēgti šādi ražojuma veidi:

                           —

                           ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, kuras ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus;

                           —

                           plānkārtiņas fotoelektriskie ražojumi;

                           —

                           kristāliskā silīcija fotoelektriskie ražojumi, kas ir pastāvīgi integrēti tādās elektriskajās ierīcēs, kuru funkcija nav enerģijas ražošana un kuru patērēto elektroenerģiju ražo integrētais(-ie) kristāliskā silīcija fotoelektriskais(-ie) elements(-i);

                           —

                           moduļi vai paneļi, kam spriegums nepārsniedz 50 V (līdzstrāva) un jauda nepārsniedz 50 W un kas paredzēti vienīgi tiešai lietošanai akumulatoru uzlādei ar tādam pašām sprieguma un jaudas īpašībām.

         3.   SUBSIDĒŠANA

               (101)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ĶTR spēcīgi subsidē fotoelektrisko nozari (“FE nozare”), un atsaucās uz vairākiem politikas un plānošanas dokumentiem, kā arī tiesību aktiem, kas ir pamatā valsts atbalstam šai nozarei. Komisija izskatīja un analizēja sūdzībā minēto dokumentus, kā arī citus dokumentus, ko izmeklēšanas gaitā iesniedza ĶV un izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, un secināja, ka daudzi no tiem patiesi liecina, ka FE nozare ĶTR izmanto preferenciālu režīmu daudzās jomās.

               (102)

               ĶV ir iekļāvusi FE nozari “stratēģisko” nozaru sarakstā 12. piecgades plānā (12). ĶV arī pieņēma īpašu plānu saules fotoelektriskajai nozarei (saistībā ar galveno 12. piecgades plānu), t. i., 12. piecgades plānu saules fotoelektriskajai nozarei. Šajā plānā ĶV paudusi atbalstu “svarīgākajiem uzņēmumiem”
                   (13) un “galvenajiem uzņēmumiem”
                   (14), apņemoties “veicināt dažādu fotoelektriskās nozares atbalsta politikas virzienu īstenošanu”
                   (15) un “formulēt vispārēju atbalsta politikas virzienu sagatavošanu rūpniecības, finanšu un nodokļu jomā …”
                   (16).
               Valsts padomes lēmumā Nr. 40 teikts, ka ĶV aktīvi atbalstīs jaunas enerģētikas nozares attīstību un paātrinās saules enerģētikas attīstību (17), tajā uzdots visām finanšu iestādēm sniegt kreditēšanas atbalstu veicināmajiem projektiem (šai kategorijai pieder arī FE projekti) un apsola īstenot “citus prioritārus politikas virzienus, kas atbalsta veicināmos projektus”
                   (18). Cits Valsts padomes lēmums, kas pieņemts 2010. gada 10. oktobrī, paredz “fiskālās un finanšu politikas atbalsta intensitātes” palielināšanu, mudina finanšu iestādes “paplašināt kreditēšanas atbalstu” un apsola jaunajās stratēģiskajās nozarēs “izmantot fiskālās prioritārās politikas, piemēram, riska kompensēšanu”
                   (19), un šai kategorijai pieder arī saules FE nozares. Valsts nostādnes zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006.–2020. gadam) solīts “piešķirt prioritāti politikas finansēšanai”, “mudināt finanšu iestādes piešķirt prioritāru kredīta atbalstu lielākajiem valsts zinātnes un tehnoloģiju industrializācijas projektiem”, “mudināt finanšu iestādes uzlabot un nostiprināt finanšu pakalpojumus augsto tehnoloģiju uzņēmumiem” un “īstenot prioritāras nodokļu politikas, lai sekmētu augsto tehnoloģiju uzņēmumu attīstību”
                   (20).
               Arī ĶTR Likums par zinātnes un tehnoloģiju progresu paredz vairākus atbalsta pasākumus stratēģiskajām nozarēm, tostarp saules FE nozarei. Cita starpā, tas paredz, ka valsts mudina finanšu iestādes un nodrošina tām pamatnostādnes attiecībā uz atbalstu augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai, piešķirot aizdevumus (21), uzdod politiski orientētām finanšu iestādēm prioritārā kārtā attīstīt augsto un jauno tehnoloģiju nozares, piedāvājot finanšu pakalpojumus (22), paredz “atlaides procentu maksājumiem par aizdevumiem un galvojumus”, ko saņem noteikti uzņēmumi, un “īpašu palīdzību”, ko politiski orientētas finanšu iestādes sniedz valsts atbalstītiem projektiem (23). Šo pasākumu praktiskā īstenošana ir raksturota turpmāk.

         3.1.   Ievadpiezīmes

               (103)

               ĶV un izlasē iekļautie Ķīnas ražotāji eksportētāji iesniedza atbildes uz anketas jautājumiem un piekrita apmeklējumiem klātienē (24) šo atbilžu pārbaudīšanai.

               (104)

               Attiecībā uz ĶV Komisija pēc atbilžu uz anketas jautājumiem analīzes, nosūtīja vēstuli par nepilnībām un pirmspārbaudes vēstuli, un tām sekoja turpmākā korespondence par pārbaudes apmeklējuma darba kārtību. Komisija Ķīnas valdībai deva pietiekami daudz laika, lai sagatavotu un iesniegtu apliecinājumus, kad tas tika pieprasīts un bija pamatoti. Patiesi, Ķīnas valdībai tika piešķirts būtisks termiņa pagarinājums, t. i., 30 papildu dienas, lai atbildētu uz anketas jautājumiem, no kā izrietēja iespējamais 69 dienu termiņš šo atbilžu sniegšanai, un vēl Komisija Ķīnas valdībai deva 25 dienas, lai atbildētu uz vēstuli par nepilnībām. Tādējādi kopumā ĶV rīcībā bija vairāk nekā trīs mēneši, lai iesniegtu Komisijas pieprasīto informāciju.

               (105)

               Veicot pārbaudi uz vietas Ķīnas Tirdzniecības ministrijā Pekinā un četrās finanšu iestādēs (Ķīnas Attīstības bankā, Ķīnas Eksporta un importa bankā, Huaxia Bank un SINOSURE), Komisija centās pārbaudīt iesniegto informāciju, pamatojoties uz apliecinošiem dokumentiem, kas tika izmantoti, gatavojot ĶV atbildi saskaņā ar pamatregulas 11. un 26. panta noteikumiem. Tā darot, Komisija provizoriski secināja, ka informācijas un apliecinošo dokumentu trūkums no ĶV neļauj pienācīgi pārbaudīt atbildi uz anketas jautājumiem. Turklāt daļa informācijas netika iesniegta nemaz, lai gan tika īpaši pieprasīta, un uz dažiem jautājumiem vienkārši netika sniegtas atbildes. Tādēļ saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. un 6. punktu ĶV tika informēta par nesadarbošanās sekām.

               (106)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija uzliek nepamatotu slogu ĶV un anketā un tai sekojošā vēstulē par nepilnībām ir pieprasījusi nebūtisku un nevajadzīgu informāciju.

               (107)

               Attiecībā uz pieprasīto informāciju tika atzīmēts, ka Komisija pieprasīja tikai to informāciju par sūdzībā minētajiem apgalvojumiem, kas šķita nepieciešama, lai varētu izdarīt pamatotus secinājumus un saglabāt konsekvenci pieprasījumos, lūdzot sniegt vienus un tos pašus datus un informāciju visā izmeklēšanas procesā, kā arī lūdzot ĶV paskaidrot iesniegto informāciju un tās ietekmi uz izmeklētajām shēmām. Proti, Komisija pieprasīja tikai to informāciju, kas bija nepieciešama, lai varētu novērtēt attiecīgajam ražojumam pieejamās subsidēšanas esamību un līmeni saskaņā ar sūdzībā minētajām subsīdiju shēmām.

         3.2.   Nesadarbošanās

               (108)

               Kā minēts 105. apsvērumā, pēc pārbaudes apmeklējumiem uz vietas, kas notika 2013. gada 23. maijā, Komisija informēja ĶV, ka tā izskata faktus, kas pieejami saskaņā ar pamatregulas 28. pantu. Komisija nosūtīja šo vēstuli, jo provizoriski secināja, ka informācijas un pamatojošu pierādījumu trūkums no ĶV neļauj pienācīgi pārbaudīt atbildes uz antisubsidēšanas anketu, vēstuli par nepilnībām un citus dokumentus, ko ĶV iesniegusi šīs procedūras gaitā. Turklāt uzreiz tika konstatēts, ka informācijas daļēji trūka arī atbildēs uz anketas jautājumiem un turpmākajos ĶV iesniegtajos dokumentos, lai gan Komisija to bija īpaši pieprasījusi. Uz dažiem jautājumiem nebija sniegta atbilde. Pieejamo faktu iespējamā piemērošana attiecās uz valdības plāniem, projektiem, dažādiem tiesību aktiem un citiem dokumentiem; preferenciālas politikas aizdevumiem, citu finansējumu, galvojumiem un apdrošināšanu; PBOC apkārtrakstiem; pārbaudēm bankās; eksporta kredīta apdrošināšanu un Sinosure pārbaudēm; demonstrējumu programmu “Zelta saule” (Golden Sun); tiešiem atbrīvojumiem no nodokļiem un to samazināšanas programmām; netiešo nodokļu un importa tarifu programmām; nodrošinātu izejmateriālu par cenu, kas zemāka par pašizmaksu: polisilīciju, alumīnija štancējumus un stiklu; un zemes lietošanas tiesību piešķiršanu.

               (109)

               ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē iebilda pret Komisijas sākotnējo nodomu piemērot pamatregulas 28. panta noteikumus, apgalvojot, ka šajā gadījumā nav izpildīti nosacījumi, kas nepieciešami, lai neņemtu vērā iesniegto informāciju vai pat “novērstu informācijas nepilnības”.

               (110)

               ĶV apgalvoja, ka “šaubas” attiecībā uz informācijas precizitāti, kas radušās vienīgi tādēļ, ka iesniegto informāciju nav iespējams pārbaudīt tā, lai Komisija būtu “pilnīgi” apmierināta, nedrīkstētu izraisīt šīs informācijas ignorēšanu. Komisija nepiekrita šādam apgalvojumam, jo tas neatbilda patiesībai. Komisija nebūt “neignorē” informāciju tikai tāpēc vien, ka to nav iespējams pārbaudīt, veicot pārbaudes apmeklējumu uz vietas. Tomēr, ja šī informācija un ĶV sniegtie paskaidrojumi tiek atzīti par pretrunīgiem un/vai nepilnīgiem, salīdzinot ar citu informāciju, kas Komisijai pieejama, un vienlaikus nav iespējams to pārbaudīt, veicot pārbaudes apmeklējumu uz vietas, Komisija nevar izmantot šādu informāciju. Atkarībā no ĶV nesadarbošanās pakāpes pienācīga vērība tiek veltīta visiem informatīvajiem dokumentiem. Tiek arī norādīts, ka Komisijai nebija pretenziju pret formātu, kādā informācija tika sniegta, kā apgalvoja ĶV, bet gan pret tās neprecizitāti un/vai nepilnīgumu.

               (111)

               ĶV arī apgalvoja, ka daļa no Komisijas pieprasītās informācijas radītu tādu slogu, ka ĶV praktiski nespētu šo informāciju nodrošināt. Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija pieprasīja tikai to informāciju, kas nepieciešama, lai pārbaudītu sūdzības iesniedzēja apgalvojumus (ko pamatoja prima facie pierādījumi), un deva ĶV pietiekami daudz laika un iespēju šo informāciju iesniegt. Turklāt Komisija ir pilnīgi pārliecināta, ka lielais skaits sūdzības iesniedzēja detalizēto apgalvojumu šajā lietā lika pieprasīt no ĶV ievērojamu informācijas daudzumu. Tomēr, kā izskaidrots iepriekš (104.–107. apsvērumā), prasītā informācija nebija pārmērīga un tās sniegšanai bija atvēlēts pietiekami daudz laika.

               (112)

               Vēl ĶV norādīja, ka pastāv atšķirība starp iesniegtās informācijas neņemšanu vērā un saņemtās informācijas papildināšanu ar tobrīd reģistrētiem faktiem. Lai gan Komisija labi apzinās šo atšķirību un darbojas saskaņā ar pamatregulas 28. panta attiecīgajiem noteikumiem, tiek norādīts, ka gadījumos, kad iesniegtā informācija ir pretrunā citai par šo jautājumu Komisijai pieejamai informāciju, minēto informāciju nevar papildināt. Šādos gadījumos (piemēram, kad ir iesniegta informācija par banku īpašumtiesībām) Komisijai ir pienākums izlemt, kura informācija ir ticamāka. To darot, Komisija nodrošina, lai pieejamo faktu izmantošana nebūtu represīva un būtu pamatota ar tobrīd pieejamiem faktiem.

               (113)

               ĶV apgalvoja, ka Komisijai nebija pamata uzskatīt, ka ĶV šajā lietā nesadarbojas, un tā vai nu ignorēja, vai arī pārprata savu pienākumu izvērtēt ĶV “praktiskās spējas” sniegt atbildes uz pieprasījumu. ĶV uzskatīja, ka izmeklēšana kopumā ir bijusi tik nevajadzīgi apgrūtinoša, ka vispārējā sadarbība ir kļuvusi neiespējama, turklāt Komisija kā izmeklēšanas iestāde ir pastāvīgi atteikusies sadarboties ar ĶV, lai šo slogu mazinātu. Šāds apgalvojums ir klaji nepareiza faktu interpretācija. Komisija, lai pildītu savus juridiskos pienākumus pēc pienācīgi dokumentētas sūdzības saņemšanas un vienlaikus ievērotu atbilstošo PTO judikatūru, pieprasīja ĶV tikai to informāciju, kas nepieciešama sūdzībā sniegto apgalvojumu pārbaudei un novērtēšanai, ko pamato pietiekami pierādījumi. Anketas pavadvēstulē, kā arī pašā anketā Komisija piedāvāja ĶV palīdzību. Arī vēstulē par nepilnībām ĶV tika aicināta sazināties ar Komisiju, ja tai rodas kādi jautājumi par pieprasīto informāciju. Komisija arī piešķīra neparasti ilgus termiņa pagarinājumus informācijas iesniegšanai (skat. 104. apsvērumu). Turklāt šajā izmeklēšanā Komisija pieprasīja ĶV informāciju par konkrētiem darījumiem tikai attiecībā uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem, nevis visiem Ķīnas saules enerģijas paneļu ražotājiem, tādējādi maksimāli sašaurinot prasītās informācijas iespējamo apjomu. Komisija norāda, ka ĶV sapludina argumentus par savu praktisko nespēju iesniegt datus ar citām problēmām.
               Piemēram, apspriežot apgalvojumu par Komisijas pārmērīgajiem informācijas pieprasījumiem attiecībā uz bankām un finanšu iestādēm, argumentācija tiek pamatota galvenokārt ar apgalvojumiem par sūdzības nepietiekamību, norādot, ka krītotā papīra lietā tā ir pamatota ar “nelikumīgu noteikšanu/testēšanu”. Tāpēc šķiet, ka ĶV sūdzība attiecas uz pierādījumu kvalitāti procedūras sākšanai, nevis uz praktisko spēju iesniegt informāciju. ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē tiešām atkārtoja iepriekšējos iesniegumos minēto apgalvojumu par to, ka daudzu programmu sākšanā nav ievērots pierādījumu slieksnis, kas paredzēts PTO SCM nolīguma 11. panta 2. punktā, un ka, sākot šīs programmas, Komisija pārkāpj PTO SCM nolīguma 11. panta 3. punktu. Komisija jau atbildēja uz minētajiem apgalvojumiem, nosūtot ĶV vēstuli un memorandu, un, tā kā 2013. gada 3. jūnija vēstulē nebija izteikti jauni apgalvojumi, šajā regulā nebija vajadzības vēlreiz aplūkot minētos apgalvojumus.

               (114)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav devusi ĶV pietiekami daudz laika, lai atbildētu uz anketas jautājumiem. Tas neatbilst patiesībai. Kā iepriekš paskaidrots 104. apsvērumā, Komisija piešķīra ĶV ievērojamus termiņa pagarinājumus, nodrošinot ĶV maksimālo iespējamo laiku, lai neradītu būtiski negatīvu ietekmi uz procedūras pabeigšanu termiņā. Anketas aizpildīšanai un atbildei uz vēstuli par nepilnībām piešķirtais termiņš bija ievērojami ilgāks par termiņu, kas paredzēts pamatregulas 11. panta 2. punktā.

               (115)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija ignorējusi tās pieprasījumu pēc palīdzības, kas vajadzīga, lai noteiktu atbilžu uz anketas jautājumiem relatīvo nepieciešamību un novērstu pieejamo faktu nepareizu interpretāciju. Iesniegtajos dokumentos tā atsaucās uz savu pieprasījumu Komisijai izskaidrot konkrētas pieprasītās informācijas mērķi un kādu faktu noteikšanai tā tiks izmantota, lai “nodrošinātu labākās praktiski iespējamās sadarbības spējas, vienlaikus sniedzot visbūtiskāko informāciju”. Komisija pirms faktiskās informācijas saņemšanas tiešām nevar zināt, pie kādiem secinājumiem tā novedīs. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija strukturējusi anketu tā, ka “funkcionāli nav iespējams” to aizpildīt, un ka Komisija veikusi “izpētes meklēšanu”. Komisija kategoriski noraida šādus apgalvojumus. Kā skaidrots iepriekš, anketā prasīta tikai tā informācija, kas nepieciešama, lai veiktu noteikšanu.

               (116)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija prasījusi iesniegt dokumentus, kurus saskaņā ar likumu ĶV nedrīkst sagatavot vai uzdot sagatavot, un šajā ziņā atsaucās uz attiecīgiem ES un PTO tiesību aktiem, kur skaidri noteikts, ka ignorēt vajadzētu tikai nepatiesu vai maldinošu informāciju, un norādīja, ka tai nav “praktisku iespēju” sniegt konkrētu informāciju, ko Ķīnas iekšējie tiesību akti stingri aizliedz izpaust kā valsts noslēpumu vai citu iemeslu dēļ. Tā arī apgalvoja, ka attiecīgie PTO ADA un ASCM noteikumi, kas paredz veidus, kā izmeklēšanas iestādēm iespējams iesniegt konfidenciālu informāciju un nodrošināt tās “konfidenciālu apstrādi”, ne vienmēr attiecas uz gadījumiem, kad šī informācija ir jāiesniedz trešās valsts iestādei, šajā gadījumā – ĶV. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija pārkāptu ASCM noteikumus, ja atteiktos atzīt juridisko atšķirību starp valdības praktisko spēju sniegt informāciju, ko likums aizliedz publicēt, no vienas puses, un cita veida konfidenciālo informāciju, kam tā var pieprasīt konfidenciālu apstrādi parastajā izmeklēšanas gaitā.

               (117)

               Neatkarīgi no nesniegšanas iemesla Komisija nav ignorējusi informāciju, ko ĶV nav iesniegusi, jo nav iespējams ignorēt to, kas nav iesniegts. No otras puses, situācijā, kad ĶV neiesniedz vai neļauj pārbaudīt noteiktu informāciju, bet līdzīga rakstura informācija ir Komisijai pieejama no citiem avotiem (galvenokārt publiski pieejamā informācija vai informācija no ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, vai ko iesniegušas dažas bankas klātienes izmeklēšanas laikā), Komisija iekļauj šo informāciju procedūras materiālos un izmanto noteikšanā. Komisija nepiekrīt apgalvojumam, ka PTO ADA un ASCM noteikumi, kas paredz veidus, kā izmeklēšanas iestādēm var iesniegt konfidenciālu informāciju un nodrošināt tās “konfidenciālu apstrādi”, neattiektos uz ĶV. Šajā jautājumā ĶV apgalvoja, ka valdībām būtu jāpiemēro cits sadarbības standarts nekā eksportētājiem un ka valdības statuss garantē tai “pieklājības minimumu”, uz ko eksportētājiem nav tiesību. Komisija tam nepiekrīt attiecībā uz kompensācijas maksājumu izmeklēšanas veikšanu. ĶV ir viena no procedūrā ieinteresētajām personām saskaņā ar pamatregulu, un vienlaikus ĶTR kā “ieinteresētai dalībvalstij” ir saistoši PTO noteikumi un judikatūra.
               Pamatregulas 28. panta 1. punktā noteikts: “Gadījumos, kad jebkura ieinteresētā puse atsaka piekļuvi vai kā citādi nesagādā vajadzīgo informāciju termiņā, kas noteikts šajā regulā, vai ievērojami kavē izmeklēšanu, pagaidu vai galīgo apstiprinājumu vai noraidījumu drīkst sagatavot, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem.” PTO SCM nolīguma 12.7. pantā ir skaidri norādītas valdību (“ieinteresēto dalībvalstu”) nesadarbošanās sekas: “Gadījumos, kad kāda ieinteresētā dalībvalsts vai ieinteresētā puse atsaka piekļuvi informācijai vai citādi nesniedz nepieciešamo informāciju saprātīgā termiņā vai nopietni traucē izmeklēšanu, apstiprinošus vai noraidošus pagaidu vai galīgos lēmumus var pieņemt, balstoties uz rīcībā esošajiem faktiem.” Tādējādi, ja izmeklētāja valsts, šajā gadījumā ES, izmanto savas PTO tiesības kompensācijas maksājuma izmeklēšanā un pieprasa informāciju, kas nepieciešama izmeklēšanai, valdībām un eksportētājiem ir vienādi sadarbības pienākumi. Izmeklēšanas gaitā ĶV bieži atsaucās uz konfidencialitātes noteikumiem kā iemeslu prasītās informācijas nesniegšanai, piemēram, attiecībā uz PBOC apkārtrakstiem pārbaudes nolūkiem. Tiek norādīts, ka, pat ja ĶV, kā tā apgalvoja, “likums aizliedz izpaust šādu informāciju”, tai joprojām ir saistoši PTO pienākumi iesniegt izmeklēšanai nepieciešamo informāciju. Šajā sakarā pašvaldību tiesību akti vai PTO dalībvalsts iekšējie noteikumi nevar atbrīvot valsti no PTO uzliktā pienākuma sadarboties ar izmeklēšanu; šādos konflikta gadījumos ĶV ir pienākums ierosināt veidus, kā nodrošināt piekļuvi informācijai nolūkā veikt atbilstošu pārbaudi. Neatkarīgi no iepriekš teiktā ĶV faktiski nav skaidrojusi šo apgalvojumu un nav sniegusi par to nekādus pierādījumus (piemēram, norādījusi tiesību aktu, kas “aizliedz” izpaust šādu informāciju).

               (118)

               Turklāt ĶV apgalvoja, ka 2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstule nav bijusi pietiekami detalizēta un tajā nav bijuši iekļauti konkrēti jautājumi, kas tiks izskatīti pārbaudes apmeklējumā uz vietas. Šajā ziņā tiek norādīts, ka, lai gan Komisijai nav pienākuma nosūtīt sarakstu ar visiem jautājumiem, kas tiks uzdoti pārbaudes apmeklējumā uz vietas (un Komisija neuzskata šādu prasību par atbilstošu), 2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstulē bija iekļauts ļoti konkrēts un detalizēts saraksts ar jautājumiem un dokumentiem, kas tiktu izskatīti saskaņā ar pamatregulas 26. panta 3. punktu un PTO prasībām. Tomēr vēstulē bija skaidri norādīts, ka šis saraksts nav galīgs un vajadzības gadījumā var izskatīt arī citus jautājumus un pierādījumus. Šajā jautājumā būtu arī jāpiebilst, ka ĶV pirms pārbaudes neiebilda pret šīs vēstules saturu, lai gan, no otras puses, tā atteicās apspriest dažus punktus, kas vēstulē nebija nepārprotami minēti, piemēram, informāciju par lielākajām ĶTR bankām, Ķīnas Komunistiskās partijas (“ĶKP”) iesaisti dažu banku pārvaldībā vai dažu banku piekļuvi Valsts ārvalstu rezervju pārvaldes ārvalstu valūtas rezervēm, apgalvojot, ka tā nav gatava atbildēt uz jautājumiem par šo tematu.

               (119)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija pārbaudes apmeklējumā uz vietas nav bijusi elastīga un faktiski “noteikusi noilguma termiņu attiecībā uz visiem ĶV izmaiņu pieprasījumiem”. Tāpat tā apgalvoja, ka Komisija nav pieņēmusi nekādus “funkcionālus” risinājumus, ko ĶV piedāvājusi attiecībā uz pārbaudi Valsts statistikas birojā, un atteikusies pagarināt pārbaudi līdz pirmdienai, 2013. gada 22. aprīlim, lai veiktu pārbaudi Valsts statistikas birojā. Turklāt Komisijas ierēdņi faktiski katru darba dienu sākuši pārbaudes ar nokavēšanos, jo, kā apgalvoja ĶV, nav ieradušies laikus.

               (120)

               Attiecībā uz šiem apgalvojumiem Komisija uzsver, ka tās ierēdņu elastības pakāpe apmeklējumā uz vietas ir bijusi pilnīga un neapstrīdama. Izņēmuma kārtā Komisijas ierēdņi daudzos gadījumos piedāvājuši pārbaudīt ĶV sameklētos dokumentus un pierādījumus arī krietni pēc attiecīgo tematu slēgšanas un ārpus parastā darba laika. Tā noticis vairākas reizes, pat ja tas nozīmēja, ka ļoti vēlā vakarā ir jādodas uz citiem pārbaudes objektiem un/vai jāatgriežas objektos, kur Komisijas ierēdņi jau bija bijuši un izrādījuši gatavību pārbaudīt dokumentus. Tomēr diemžēl konkrētajos gadījumos ĶV nepieņēma šos piedāvājumus, un tas pamatoti apliecina, ka Komisijas pieprasīto dokumentu neiesniegšanas parastajā darba laikā iemesls nebija laika ierobežojumi vai Komisijas nevēlēšanās tos pārbaudīt. Attiecībā uz pārbaudes apmeklējuma sākuma kavēšanu Komisija atzīmē, ka ierēdņi katru dienu ieradās laikus, taču diemžēl noteiktu kavēšanos radīja ikdienas reģistrācijas procedūras, lai piekļūtu dažādajiem pārbaudes objektiem, kuras pieprasīja ĶV, vai vienkārši ĶV pārstāvju neierašanās, lai pavadītu ierēdņus, kad tie ieradās pārbaudes objektos, un tādēļ ierēdņi bija spiesti gaidīt ilgu laiku pirms sākuma. Komisija arī atzīmē, ka pārbaudes apmeklējumi katru dienu ieilga ilgi pēc parastā darba laika un tieši ĶV atcēla pārbaudes apmeklējuma pēcpusdienas sesiju pirmajā dienā, jo Tehnoloģiju ministrijas pārstāvji nolēma nepiedalīties apmeklējumā (skat. 122. apsvērumu). Faktiski, ja ĶV būtu pieņēmusi visus atkārtotos Komisijas ierēdņu piedāvājumus pārbaudīt dokumentus ārpus darba laika, apmeklējumi būtu bijuši ilgāki, un tā nenotika tikai tāpēc, ka ĶV pilnībā nesadarbojās.

               (121)

               ĶV arī apstrīdēja Komisijas praksi pēc attiecīgās pārbaudes sesijas noslēguma nepieņemt jaunus dokumentus un pierādījumus, kam nepieciešama pārbaude. Šajā jautājumā jāpaskaidro, ka Komisijas nodoms nav un nekad nav bijis ignorēt tieši šādi iesniegto informāciju. Komisija ņem vērā visu iesniegto informāciju, analizē tās kvalitāti (piemēram, izrakstus no revidētiem finanšu pārskatiem apstrādā citādi nekā vienkāršu Excel tabulu vai Word dokumentu ar skaitļiem, ko neapliecina oficiāli avoti) un novērtē tās svarīgumu, ņemot vērā faktu, ka šo informāciju nav iespējams pārbaudīt klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā.

               (122)

               Attiecībā uz sešiem dokumentiem (25), kurus ĶV iesniedza izmeklēšanas gaitā un kuru saturu ĶV atteicās apspriest klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā, ĶV apgalvoja, ka Komisijai nav pamata saskaņā ar pamatregulas 28. pantu izmantot pieejamos faktus. Tā arī apgalvoja, ka Komisija nav palīdzējusi ĶV izprast prasību iesniegt šos dokumentus un pierādīt, ka visi attiecīgie dokumenti ir būtiski, neraugoties uz to, ka ĶV “īpaši aicināja Komisiju pirms pārbaudes sākšanas palīdzēt ĶV izprast prasību iesniegt šos dokumentus un pierādīt, ka visi attiecīgie dokumenti ir būtiski”. Šajā ziņā, pirmkārt, tiek norādīts, ka visi šie dokumenti tieši attiecas uz attiecīgo nozari (26), tādēļ to iekļaušana pārbaudes jomā bija ļoti būtiska.
               Otrkārt, ĶV formulējums 2013. gada 11. aprīļa vēstulē Komisijai atšķīrās no redakcijas, kas iekļauta 2013. gada 3. jūnija vēstulē. Faktiski ĶV 2013. gada 11. aprīļa vēstulē apgalvoja, ka minēto dokumentu pārbaude “ir apturēta, ja vien Komisija nevar pārliecinoši pierādīt, kādā mērā šie dokumenti ir uzskatāmi par būtiskiem pašreizējai izmeklēšanai, jo īpaši attiecībā uz apgalvojumiem par subsīdijām”. Tā kā visi šie dokumenti ir tieši saistīti ar attiecīgo nozari un jo īpaši subsīdiju shēmām, piemēram, preferenciālu kreditēšanu vai preferenciālām nodokļu shēmām, kā izriet no teksta, Komisija neizprot, kas vēl papildus būtu jāpievieno, lai pamatotu to būtiskumu. Komisija ir pārsteigta, ka ĶV neinformēja par problēmām ar šo dokumentu būtiskumu laikā, kad tie tika iesniegti, bet tikai pēc tam, kad Komisija pieprasīja paskaidrojumus.

               (123)

               Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē norādīja, ka nevar pārbaudīt lielāko daļu iesniegtās informācijas, salīdzinot to ar oriģinālajiem dokumentiem un datu avotu, kas izmantots, gatavojot ĶV atbildes attiecībā uz informāciju par ĶTR finanšu tirgu un finanšu iestādēm. ĶV iebilda, ka, ņemot vērā “ļoti vispārīgos un nekonkrētos citātus”, Komisija nav devusi ĶV iespēju iesniegt jēgpilnas piezīmes un tādējādi neļauj ĶV pietiekami izmantot tiesības uz aizstāvību. Šis apgalvojums neatbilst patiesībai. Anketā Komisija uzdeva ļoti konkrētus jautājumus un saskaņā ar daudzu izmeklēšanas iestāžu parasto praksi mēģināja pārbaudīt ĶV atbildes klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā.

               (124)

               Atbildē uz anketas jautājumiem ĶV konkrēti apgalvoja, ka “aizdevumi attiecīgai nozarei veido ļoti nelielu daļu no kopējā piešķirto aizdevumu apjoma. Piemēram, dažas bankas ir minējušas savā pielikuma anketā, ka aizdevumi, kas piešķirti attiecīgai nozarei, veido mazāk nekā 1 % kopējā aizdevumu apjoma.” Pārbaudes apmeklējuma laikā ĶV nespēja pamatot šo apgalvojumu ar pierādījumiem un vienkārši aicināja Komisiju vērsties pie bankām.

               (125)

               Komisija arī pieprasīja statistiku par aizdevumiem attiecīgai nozarei. ĶV apgalvoja, ka tai nav šādu reģistru. Kad Komisija interesējās, vai ĶV ir mēģinājusi apkopot šādu statistiku un pieprasīt informāciju no bankām, CBRC (Banku regulators ĶTR), kas oficiāli piedalījās pārbaudē, atbildēja, ka neko par to nezina, jo par statistiku CBRC atbild cits departaments. ĶV neiesniedza nekādu statistiku, kas bija prasīta anketā un atkārtoti, arī nepilnību novēršanas procesā ne. Komisija pirmspārbaudes vēstulē vēlreiz norādīja, ka šis temats ir jāapskata.

               (126)

               Attiecībā uz bankām Komisija pārbaudes apmeklējuma laikā jautāja arī par riska un kredītspējas novērtēšanu, vispārējo darbības situāciju, pārvaldības situāciju, kredīta līmeni, finanšu izlietojumu, atmaksāšanas spēju, galvojuma nosacījumiem un banku un kredītņēmēju sadarbību uzņēmējdarbībā, jo ĶV izteica pretenzijas par šiem jautājumiem atbildē uz anketas jautājumiem. Atkal, neraugoties uz faktu, ka šie temati bija norādīti pirmspārbaudes vēstulē, ĶV nespēja iesniegt nekādus pierādījumus, kas apstiprinātu tās apgalvojumus, un aicināja Komisiju vērsties pie bankām.

               (127)

               Atbildē uz vēstuli par nepilnībām ĶV sniedza noteiktu informāciju par valdības īpašuma īpatsvaru dažās bankās. Tiek norādīts, ka ĶV atbildē uz anketas jautājumiem sākotnēji minēja, ka tās rīcībā nav šādas informācijas, un tā iesniedza minēto informāciju tikai pēc Komisijas piezīmes, ka Komercbanku likuma 24. pants pašlaik prasa, lai bankas paziņotu šādu informāciju CBRC. Kad Komisija pārbaudes apmeklējuma laikā jautāja, kāds ir šīs informācijas avots, klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka nezina, jo par šādu datu vākšanu CBRC atbild cits departaments. Saskaņā ar Pagaidu noteikumu par Uzraudzības padomēm lielākajās valstij piederošajās finanšu iestādēs 2. pantu (ko iesniedza EXIM Banka atbildē uz vēstuli par nepilnībām) “valstij piederošo finanšu iestāžu, kurām Valsts padome ieceļ uzraudzības padomes, sarakstu iesaka administratīvā struktūra, kas atbild par uzraudzības padomēm valstij piederošajās finanšu iestādēs”. Tā kā šī tiesību norma attiecas uz administratīvo struktūru, kas atbild par uzraudzības padomēm valstij piederošajās finanšu iestādēs, šķiet, ka ĶV ir informēta par to, kuras finanšu iestādes tai pieder. Tomēr Komisija nevarēja pārbaudīt šo informāciju, ne arī noteikt šīs informācijas avotu, jo ĶV nesadarbojās. Atklātībā pieejamā informācija liecina, ka ir arī citas valstij piederošas bankas (kas sniedz aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem), papildus tām, par kurām ziņoja ĶV atbildē uz vēstuli par nepilnībām (27).

               (128)

               ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka Komisija ne anketā, ne arī vēstulē par nepilnībām “nav pieprasījusi pamatojošus pierādījumus vai datu avotus” un “tagad pēkšņi apgalvo, ka trūkst pamatojošu pierādījumu vai datu avotu”. Lai ieraksti būtu pareizi, Komisija, kā jebkura cita izmeklēšanas iestāde, pārbauda visu personu procedūrā iesniegtos datus, un ĶV tika informēta par to, jo Komisija jau anketā un tās pavadvēstulē norādīja, ka atbildes var tikt pārbaudītas. Turklāt pirmspārbaudes vēstulē Komisija minēja arī šo konkrēto tematu kā vienu no jautājumiem, kas tiks pārbaudīti (28). Tādējādi fakts, ka Komisija pieprasa apliecinošus pierādījumus ĶV apgalvojumiem, noteikti nebija pārsteigums ĶV, bet gan standarta procedūra, ko Komisija ievēro katrā un visos gadījumos.

               (129)

               Kad pārbaudes laikā Komisija lūdza ĶV iesniegt desmit lielāko ĶTR banku sarakstu un norādīt to pārstāvēto tirgus daļu, CBRC atbildēja, ka var sniegt šādu informāciju, taču nesniegs atbildi uz jautājumu, pirms nebūs saņēmis pieprasījumu rakstveidā. Komisija paskaidroja, ka jautājums, kas tiek uzdots mutiski pārbaudes apmeklējuma laikā, ir tikpat derīgs kā jebkurš rakstiski iesniegts jautājums, un norādīja uz faktu, ka attiecībā uz citiem mutiskajiem jautājumiem ĶV neprasīja pirms atbildes sniegšanas tos iesniegt rakstiski. Neraugoties uz šo paskaidrojumu, ĶV joprojām neiesniedza šo informāciju.

               (130)

               Anketā Komisija pieprasīja dokumentus, kas bija pamatā CBRC izveidei un noteica tās pilnvaras. ĶV iesniedza Valsts tautas kongresa pieņemtu dokumentu, kas vienkārši informēja par CBRC izveidi. Kad Komisija jautāja, vai ir kādi citi dokumenti, kas nosaka CBRC pilnvaras un darbības mērķi, klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka ir arī daudzi citi likumi par CBRC, bet, ja Komisija vēlējās šos dokumentus saņemt, tie bija jāpieprasa pirms pārbaudes. Jāpiebilst, ka anketā Komisija lūdza ĶV “iesniegt dokumentus, kas bija pamatā šīs iestādes izveidei un nosaka tās pilnvaras”, un tādējādi tā bija pieprasījusi šos dokumentus pirms pārbaudes.

               (131)

               Kad Komisija pieprasīja statistiku un pārskatus no bankām, kas sniegušas aizdevumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem IP laikā, tā norādīja uz ĶTR Likuma par banku nozares regulāciju un uzraudzību
                   (29) 33. pantu, kas liek CBRC vākt šādu statistiku. Klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka viņam vispirms ir jāprasa atļauja juridiskajam departamentam, taču viņš nesniegs nekādu informāciju par šo jautājumu līdz pārbaudes beigām. Atkal ir jāpiebilst, ka Komisija šo informāciju bija pieprasījusi anketā un vēstulē par nepilnībām, un pirmspārbaudes vēstulē tā bija norādījusi, ka statistika būs pārbaudes temats.

               (132)

               ĶV arī apgalvoja, ka sūdzībā apgalvotais par Ķīnas bankām, kas ir valsts iestādes, ir pamatotas tikai ar vienkāršiem apgalvojumiem par valsts akciju īpašumiem, kuri savukārt ir pamatoti ar “nelikumīgu” noteikšanu/testēšanu krītotā papīra procedūrā. Šāds apgalvojums ir sūdzībā minēto faktu nepareiza interpretācija. Sūdzības iesniedzējs sūdzībā atsaucas ne tikai uz valsts īpašuma tiesībām, bet arī uz banku aizdevumiem, kas sniegti, pamatojoties uz politiskiem norādījumiem, uz valsts aģentūrām, kas dod rīkojumus finanšu iestādēm palielināt kredītus un aizdevumus uzņēmumiem, lai veicinātu jaunas tehnoloģijas un ražojumus (tostarp FE nozarē). Krītotā papīra procedūrā gūtie konstatējumi, ka Ķīnas bankas darbojas kā valsts iestādes, bija balstīti arī uz citiem datiem, nevis tikai īpašuma tiesībām (piemēram, valdības iejaukšanos un rīkojumiem bankām, lai novirzītu prioritāro kreditēšanu papīra rūpniecībai ar valsts plānu starpniecību), un šie secinājumi pilnībā atbilst ES un PTO tiesību aktiem. Turklāt konstatējumu, ka valstij piederošās bankas darbojas kā valsts iestādes, apstiprina arī procedūra, kura attiecās uz ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu.

               (133)

               ĶV arī turpināja apgalvot, ka praktiski nespēj iesniegt informāciju par 3 800 bankām un finanšu iestādēm, kas darbojas ĶTR, un ka katrā ziņā CBRC nereģistrē informāciju par valsts īpašuma īpatsvaru bankās. Komisija neizprot, kādēļ ĶV atkārtoti atsaucas uz visām ĶTR bankām saistībā ar ĶV īpašuma tiesībām tajās, ja pieprasītā informācija nepārprotami attiecas tikai uz tām bankām, “kurās ĶV tieši vai netieši pieder akcijas” (30). Kā iepriekš skaidrots 127. apsvērumā, šķiet, ka ĶV apgalvojums, ka CBRC (vai jebkura cita valsts iestāde) nereģistrē informāciju par savām īpašuma tiesībām uz akcijām bankās, ir pretrunā vairākām Ķīnas tiesību normām.

               (134)

               ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē atkārtoja apgalvojumu, ka tai nav tiesību pieprasīt “neatkarīgām bankām” sniegt konfidenciālu informāciju, un minēja vēstuli, kas it kā nosūtīta bankām par šo jautājumu. Tiesa, pārbaudes laikā ĶV uzrādīja vēstules oriģinālu, kas adresēta bankām, taču, kad Komisija lūdza ĶV iesniegt pierādījumus, kurām bankām un finanšu iestādēm šī vēstule nosūtīta, ĶV nespēja šādus pierādījumus sniegt. ĶV arī apgalvoja, ka dažas no vēstules par nepilnībām 7. pielikumā minētajām iestādēm nav bankas. Šajā jautājumā Komisija atzīmē, ka par šīm iestādēm Komisijai paziņoja izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji kā par iestādēm, kas tiem izsniegušas aizdevumus.

               (135)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija savā anketā un vēstulē par nepilnībām nekad nav rosinājusi jautājumu par PBOC apkārtrakstiem YinFa [2003] un [2004]. Tiek norādīts, ka pirmspārbaudes vēstulē Komisija to jautājumu starpā, uz kuriem attieksies pārbaude, ietvēra “PBOC noteikumus/apkārtrakstus/iekšējos dokumentus par procentu likmju regulēšanu ĶTR”. Abi apkārtraksti neapšaubāmi ietilpst šajā kategorijā. Atbildē uz vēstuli par nepilnībām ĶV pat atsaucās uz rakstu PBOC tīmekļa vietnē, kas bija saistīts ar vienu no šiem apkārtrakstiem. Tomēr ĶV nesniedza PBOC apkārtrakstus un tikai sniedza informāciju no PBOC tīmekļa vietnes, kas bija nepilnīga attiecībā uz aizdevumu un depozītu procentu likmju pārvaldību Ķīnā, salīdzinot ar apkārtrakstiem YinFa [2003] un [2004], kas abi ir pieejami tīmeklī. Jāpiebilst arī, ka ĶV neatteicās sniegt šos dokumentus, pamatojot ar to, ka nav gatava šādam jautājumam, bet drīzāk ar apgalvojumiem par šo apkārtrakstu konfidencialitāti. Šajā ziņā tiek norādīts, ka ĶV apgalvojums par PBOC apkārtrakstu konfidencialitāti neatbilst tās praksei šajā procedūrā. Lai pamatotu apgalvojumu, ka valsts komercbanku (VKB) sniegtie aizdevumi ir atcelti, ĶV piezīmēs par informācijas galīgo izpaušanu sniedza citu PBOC apkārtrakstu pilnā apmērā, un konfidencialitāte, par ko bija runa citā sakarā, toreiz nebija šķērslis. Attiecībā uz izrakstiem no PBOC tīmekļa vietnes jāteic, ka Komisija ņēma tos vērā un neignorēja to saturu. Tomēr, lai gūtu pilnu informāciju par šo tematu, nepieciešama arī informācija, kas iekļauta abos apkārtrakstos un papildina ĶV iesniegto informāciju.

         3.3.   Individuāla pārbaude

               (136)

               Seši ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, iesniedza pieprasījumus veikt individuālas pārbaudes saskaņā ar pamatregulas 27. panta 3. punktu – tie bija uzņēmumi CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., un Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Nebija iespējams nodrošināt šiem uzņēmumiem individuālu pārbaudi, jo iespējamo subsīdiju shēmu lielā skaita un izmeklēšanas laikietilpības dēļ tas radītu nevajadzīgu apgrūtinājumu un varētu aizkavēt izmeklēšanas pabeigšanu termiņā.

         3.4.   Īpašās shēmas

               (137)

               Pamatojoties uz sūdzībā minēto informāciju, Komisija meklēja informāciju par turpmāk minētajām shēmām, kas, iespējams, paredzēja valsts iestādes subsīdiju piešķiršanu:

                           i)

                           Preferenciālas politikas aizdevumi, cits finansējums galvojumi un apdrošināšana

                                       —

                                       Preferenciālie politiskie aizdevumi;

                                       —

                                       Kredītlīniju nodrošināšana;

                                       —

                                       Eksporta kredītu subsīdiju programmas;

                                       —

                                       Eksporta galvojumi un apdrošināšana zaļajām tehnoloģijām;

                                       —

                                       Ieguvumi, kas piešķirti, nodrošinot piekļuvi ārzonu holdingsabiedrībām, un aizdevumu atmaksāšana, ko veic valsts;

                           ii)

                           Subsīdiju programmas

                                       —

                                       Eksporta ražojumu pētniecības attīstības fonds;

                                       —

                                       Subsīdijas “Slaveno zīmolu” un Ķīnas pasaules klases zīmolu programmas izstrādei;

                                       —

                                       Fondi Guandong provinces rūpniecības nozaru ārējai ekspansijai;

                                       —

                                       Demonstrējumu programma “Zelta saule”;

                           iii)

                           Tiešie atbrīvojumi no nodokļiem un nodokļu atlaižu programmas

                                       —

                                       Programma “two free/three half” ārvalstu investīciju uzņēmumiem (FIE);

                                       —

                                       Ienākuma nodokļa atlaides uz eksportu orientētiem FIE;

                                       —

                                       Ienākuma nodokļa atlaides FIE uzņēmumiem pēc atrašanās vietas;

                                       —

                                       Nodokļa atlaides FIE uzņēmumiem, kas iegādājas Ķīnā ražotas iekārtas;

                                       —

                                       Nodokļu kompensācijas FIE uzņēmumu veiktajai pētniecībai un izstrādei;

                                       —

                                       Nodokļu atmaksas par FIE uzņēmumiem peļņas reinvestēšanu uz eksportu orientētos uzņēmumos;

                                       —

                                       Preferenciālas nodokļu programmas FIE uzņēmumiem, kas atzīti par augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem;

                                       —

                                       Nodokļu atlaides augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti īpašos projektos;

                                       —

                                       Preferenciālā ienākuma nodokļa politika uzņēmumiem Ziemeļaustrumu reģionā;

                                       —

                                          Guandong provinces nodokļu programmas;

                           iv)

                           Netiešo nodokļu un importa tarifu programmas

                                       —

                                       PVN atbrīvojumi un importa tarifu atlaides par importēti iekartu izmantošanu;

                                       —

                                       PVN atlaides FIE uzņēmumiem par Ķīnā ražotu iekārtu iepirkšanu;

                                       —

                                       PVN un tarifu atbrīvojumi par pamatlīdzekļu iegādi saskaņā ar ārējās tirdzniecības attīstības fondu programmu;

                           v)

                           Valdības nodrošinātās preces un pakalpojumi par neatbilstoši zemu cenu

                                       —

                                       Valdības nodrošinātais polisilīcijs par neatbilstoši zemu cenu;

                                       —

                                       Valdības nodrošinātie alumīnija štancējumi par neatbilstoši zemu cenu;

                                       —

                                       Valdības nodrošinātais stikls par neatbilstoši zemu cenu;

                                       —

                                       Valdības nodrošinātā enerģija;

                                       —

                                       Valdības nodrošinātā zeme un zemes lietošanas tiesības par neatbilstoši zemu cenu.

         3.4.1.   Preferenciāli politiskie aizdevumi, cits finansējums, galvojumi un apdrošināšana
   a)   Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana
   —   Finanšu tirgus un iestādes Ķīnā

               (138)

               Komisija pieprasīja ĶV informāciju par to banku sniegto aizdevumu īpatsvaru, kurās ĶV ir lielākais vai vienīgais akcionārs, to banku, kurās ĶV pieder daļas, bet tā nav lielākais akcionārs, to banku, kurās ĶV nav akcionārs, un to banku, kas pieder ārvalstniekiem, attiecībā uz nozari kopumā un to nozari, uz kuru attiecas šī procedūra. ĶV atbildēja, ka tā nereģistrē informāciju par aizdevumu summām un īpatsvaru, ko izsniedz valstij piederošas bankas, un ĶV nereģistrē informāciju par aizdevumiem FE nozarei. ĶV nepiedāvāja alternetīvu šīs informācijas avotu.

               (139)

               Komisija sākotnējai antisubsidēšanas anketai pievienoja pielikumā specifisku anketu (A pielikumā), kas paredzēta bankām/finanšu iestādēm, un lūdza ĶV nosūtīt to bankām/finanšu iestādēm, kas sniedz aizdevumus attiecīgai nozarei. A pielikuma mērķis bija pārbaudīt sūdzībā minētos apgalvojumus, ka Ķīnas valstij piederošās bankas ir valsts iestādes. Cita starpā Komisija meklēja informāciju par šo Ķīnas banku valsts kontroles struktūru un valdības politikas vai interešu ievērošanu attiecībā uz fotoelektrisko nozari (t. i., par direktoru padomēm un akcionāru padomēm, akcionāru un direktoru sapulču protokoliem, akcionāru un direktoru valstspiederību, kreditēšanas politikām un riska novērtējumiem attiecībā uz aizdevumiem, kas izsniegti ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās). Atbildē uz anketas jautājumiem ĶV iesniedza atbildes uz A pielikuma jautājumiem tikai par piecām bankām (Ķīnas Attīstības Banku (CDB), EXIM banku, Šanhajas Banku, Ķīnas Banku (31) un Huaxia Bank). Vēstulē par nepilnībām Komisija atkārtoja sākotnējo informācijas pieprasījumu. Lai atvieglotu ĶV sadarbību, tā iesniedza sarakstu ar bankām/finanšu iestādēm, kas izsniegušas aizdevumus izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, un vēlreiz lūdza ĶV nosūtīt A pielikumu šīm iestādēm. Atbildē uz vēstuli par nepilnībām netika iesniegta neviena papildu atbilde uz A pielikuma jautājumiem.

               (140)

               Komisija meklēja arī informāciju par valsts īpašuma tiesībām uz šīm bankām un finanšu iestādēm. Atbildē uz anketas jautājumiem ĶV apgalvoja, ka nereģistrē informāciju par īpašumā esošajām akcijām, un tā nesniedza norādes, kā iegūt šādu informāciju. Kad Komisija vēstulē par nepilnībām norādīja, ka šī informācija ir obligāti jāiekļauj banku statūtos un ĶV kā akcionāram tie ir pieejami, ĶV iesniedza akcionāru informāciju par 16 bankām. Tomēr, izņemot piecas bankas, kurām ĶV kā avotus minēja gada ziņojumus, tā neiesniedza nekādus šo informāciju apliecinošus pierādījumus un arī neizpauda, kas ir šīs informācijas datu avots. Attiecībā uz citām bankām, kas izsniedz aizdevumus attiecīgai nozarei, ĶV nesniedza informāciju par to īpašuma tiesību daļu. Līdz ar to Komisija nespēja pārbaudīt paziņoto datu precizitāti un pareizību attiecībā uz valsts īpašuma tiesību daļām bankās un citās finanšu iestādēs.

               (141)

               ĶV apgalvoja, ka BB reitings, ko piemēro izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem (aizdevumu standartam) ir “ļoti nelabvēlīgs” un Komisija, “ņemot vērā lietas faktiskos apstākļus, nav izskaidrojusi, kādēļ tā ir secinājusi, šis ir precīzs vai vispamatotākais secinājums”. ĶV arī apgalvoja, ka šī metodika rada “nepieļaujami nelabvēlīgus secinājumus”. Kaut arī šis apgalvojums tika izteikts saistībā ar vienu no iepriekšējām lietām (t. i., krītotā papīra lietā) un pirms informācijas izpaušanas par reitingu, ko piemēro šīs procedūras izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, jāpiebilst, ka Komisija nepiemēro “pieejamos nelabvēlīgos faktus” šajā lietā vai jebkurās citās lietās, uz kurām ĶV atsaucās dokumentos, ko iesniedza. Komisija izdarīja atbilstošus secinājumus, pamatojoties tikai uz reģistrācijas ierakstā minētajiem faktiem, kas liecināja par pienācīga kredītriska novērtējuma trūkumu (skat. 175.–178. apsvērumu). Būtu jānorāda, ka IP laikā Ķīnas FE nozare cieta smagus zaudējumus, un bija skaidrs, ka tās finansiālais stāvoklis ir ļoti smags. Vairāki kredītriska novērtējumi, ko iesniedza izlasē iekļautie uzņēmumi, liecināja, ka BB novērtējums attiecībā uz IP kopumā nebija nepamatots. Faktiski daži kredītriska novērtējumi nepārprotami liecināja, ka vairākas grupas īstenībā bija vairāk vai mazāk maksātnespējīgas.

         —   Pārbaudes bankās

               (142)

               Komisija pirmspārbaudes vēstulē paredzēja veikt pārbaudes bankās, kas iesniedza atbildes uz anketas A pielikumu un bija izsniegušas lielu daļu aizdevumu izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, t. i., Ķīnas Attīstības bankā, Ķīnas Eksporta un importa bankā, Šanhajas Bankā un Huaxia Bank, un tā iekļāva šajā vēstulē detalizētu sarakstu ar tematiem, kas būtu jāizskata pārbaudes laikā. Sākotnējā anketā, kas bija paredzēta ĶV, Komisija jau paskaidroja, ka atbildēs uz anketas jautājumiem sniegtā informācija var tikt pārbaudīta uz vietas. Komisija pirmspārbaudes vēstulē arī norādīja, ka ir pieprasījusi ĶV “iesniegt visus apliecinošos dokumentus, kas izmantoti, gatavojot Jūsu atbildi pēc būtības, tostarp oriģinālos avota dokumentus un īstenošanas dokumentus”. Divi citi lielākie preferenciālā finansējuma nodrošinātāji izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem vai nu neiesniedza pieprasīto informāciju (Ķīnas Lauksaimniecības banka), vai arī informācija tika iesniegta bankas vārdā bez iespējām šo informāciju pārbaudīt (Ķīnas Banka).

         —   Šanhajas Banka

               (143)

               2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstulē Komisija informēja ĶV par nodomu veikt pārbaudi Šanhajas Bankā (“BoS”) un, lai atvieglotu ĶV šo pārbaudes apmeklējumu, piedāvāja vajadzības gadījumā pagarināt pārbaudes apmeklējumu līdz 2013. gada 22. aprīlim (32). Sākotnējā 5. aprīļa atbildē uz pirmspārbaudes vēstuli ĶV neapstiprināja, ka pārbaude BoS varētu notikt, bet uzdeva jautājumu, vai Komisija vēlētos pārbaudīt Šanhajas Banku citā vietā atlikušajā pārbaudes daļā (t. i., Šanhajā, nevis Pekinā). Lai atvieglotu pārbaudes apmeklējumu, Komisija izņēmuma kārtā tam piekrita, tomēr tā aicināja ĶV apstiprināt pārbaudi Šanhajā vēlākais līdz 9. aprīlim (t. i., trīs darbadienas pirms pārbaudes sākuma Pekinā), lai pārbaudes grupa varētu nokārtot praktiskos jautājumus saistībā ar šādām izmaiņām pārbaudes plānā. Tikai 11. aprīlī (vienu darbadienu pirms pārbaudes sākuma) ĶV apstiprināja, ka BoS būs gatava pārbaudei 2013. gada 23. vai 24. aprīlī. Tajā pašā dienā Komisija informēja ĶV, ka šāda novēlota apstiprinājuma dēļ tā nevar noorganizēt izmaiņas grafikā. Turklāt datumi, ko piedāvāja ĶV (23. vai 24. aprīlis) neietilpa laikposmā, kas bija saskaņots starp ĶV un Komisiju kā laikposms, kurā jāveic pārbaude, un pat pagarinājuma periodā, ko piedāvāja Komisija. Tādēļ Komisija nevarēja pārbaudīt atbildes uz A pielikuma jautājumiem, ko iesniedza BoS, un informāciju par aizdevumiem, ko šī banka izsniegusi izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Tādēļ Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē informēja ĶV, ka apsver Regulas (EK) Nr. 597/2009 28. panta piemērošanu attiecībā uz nepārbaudīto informāciju, ko iesniegusi BoS.

               (144)

               ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka BoS pārbaude nav notikusi Komisijas neelastīguma dēļ un Komisija nav piedāvājusi nekādus citus pārbaudes datumus, bet vienkārši “noraidījusi iespēju apsvērt Šanhajas Bankas pārbaudi”. Šādi apgalvojumi ir vienkārši nepatiesi. Komisija pirmspārbaudes vēstulē nepārprotami informēja, ka ir sākotnēji piedāvājusi pārbaudīt šīs bankas 2013. gada 17. un 18. aprīlī, paredzot iespējamu papildu dienu 22. aprīlī, un deva iespēju ĶV piedāvāt atbilstošu laiku banku apmeklēšanai visā pārbaudes periodā (t. i., pilnu darba nedēļu un vienu papildu dienu). Vēl ĶV piedāvāja BoS pārbaudes datumus ārpus šā laika ietvara un izdarīja to tikai vienu darbadienu pirms pārbaudes apmeklējuma sākuma. Pēc Komisijas domām, piedāvātā elastība ir bijusi vairāk nekā pietiekama, un BoS pārbaudei kopā tika piedāvātas sešas alternatīvas dienas, pretēji ĶV apgalvojumam.

         —   Huaxia Bank

               (145)

               Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē paskaidroja ĶV, ka nevar pārbaudīt dažas nodaļas Huaxia Bank (“Huaxia”) atbildē uz A pielikuma jautājumiem, proti, attiecībā uz īpašuma tiesību struktūru, izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītspējas novērtējumu un riska prēmijām, ko iekasē no vairākām nozarēm un jo īpaši no attiecīgās nozares.

               (146)

               ĶV 2013. gada 3. jūnija atbildē apgalvoja, ka Huaxia ir izskaidrojusi īpašuma tiesību struktūru un iesniegusi Komisijai papildu informāciju un paskaidrojumus par tās akcionāriem, bet uz klientu kredītspējas novērtējumu attiecas bankas slepenības noteikumi un līgumsaistības starp bankām un to klientiem.

               (147)

               Attiecībā uz īpašuma tiesību struktūru jāatzīmē, ka atbildē uz A pielikuma jautājumiem Huaxia apgalvoja – tā ir dibināta “bez jebkādām valdības akcijām” un neizpauž nekādu informāciju par valdības īpašuma tiesībām, pat ja to īpaši pieprasa Komisija A pielikumā. Komisija norādīja, ka tas ir pretrunā ar citu ĶV sniegto informāciju, un Huaxia atzina, ka daži no tās akcionāriem pieder valstij, kā arī iesniedza dokumentu ar informāciju ķīniešu valodā par dažiem no tiem. Huaxia sniegtā informācija joprojām neizskaidroja, kāda ir valsts īpašumtiesību daļa šajā bankā.

               (148)

               Attiecībā uz kredītspējas novērtēšanu Komisija norāda, ka banka varēja iesniegt šādu dokumentu par vienu no uzņēmumiem (aizsargājot uzņēmuma identitāti ar dažām izmaiņām dokumentā), bet par citiem pieprasītajiem dokumentiem banka apgalvoja, ka uz tiem attiecas slepenības noteikumi un līgumsaistības starp bankām un to klientiem. Šādas pretrunas skaidrojumā ir grūti izprast.

         —   Ķīnas Eksporta un importa banka

               (149)

               Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē informēja ĶV, ka Ķīnas Eksporta un importa bankas (“EXIM”) atbildes uz A pielikuma jautājumiem un vēstulēm par nepilnībām ir nepilnīgas un EXIM nav iesniegusi vairākus dokumentus, kas tika īpaši pieprasīti, t. i., Statūtus, Paziņojumu par Ķīnas Eksporta un importa bankas dibināšanu, ko izdevusi Valsts padome, un Ķīnas Eksporta un importa bankas kārtību eksporta pārdevēju kredītu pārvaldībai attiecībā uz augsto tehnoloģiju ražojumiem. Attiecībā uz Statūtiem ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka EXIM nevar iesniegt Statūtus savas iekšējās politikas dēļ (kas ir uzskatāms par iekšējās pārvaldes dokumentu), taču atsaucās uz tiešsaistes redakciju, kuru, kā tika apgalvots, pārbaudes laikā tika piedāvāts apskatīt klēpjdatorā, ko nodrošināja EXIM. Komisija neizprot šādu paskaidrojumu, kam nav nekādas jēgas. Ja dokuments pārbaudes laikā bija pieejams tiešsaistē, Komisija neredz iemeslu, kādēļ tas nevarēja tikt iesniegts, kā atkārtoti tika prasīts jau anketā, vēstulē par nepilnībām un vēlreiz pārbaudes laikā. Faktiski apgalvojums, ka EXIM pārbaudes laikā nodrošināja šo dokumentu klēpjdatorā, ir nepatiess. EXIM norādīja, ka Komisija varētu apskatīt šo dokumentu tiešsaistē, bet Komisijas ierēdnis paskaidroja, ka pārbaudes telpās nav pieejams interneta savienojums. Turklāt EXIM pat neiesniedza saiti uz internetā pieejamo statūtu redakciju.

               (150)

               Attiecībā uz abiem pārējiem dokumentiem EXIM paskaidroja, ka tos nav iespējams iesniegt konfidenciālā rakstura un iekšējo noteikumu dēļ. Tieši EXIM atbildē uz vēstuli par nepilnībām apgalvoja, ka “EXIM banka tika izveidota un darbojas saskaņā ar Paziņojumu par Ķīnas Eksporta un importa bankas dibināšanu, ko izdevusi Valsts padome, un Ķīnas Eksporta un importa bankas statūtiem”. Tādējādi tas tika uzskatīts par būtisku dokumentu, lai pārbaudītu sūdzībā minētos apgalvojumus, ka EXIM ir valsts iestāde, taču Komisijai tika liegta piekļuve šim dokumentam. Saistībā ar to jāpiebilst, ka cita politiskā banka, t. i., CDB, iesniedza līdzīgu dokumentu par savu dibināšanu, un šīs izmeklēšanas ietvaros tika iesniegti arī vairāki citi Valsts padomes paziņojumi. Arī EXIM nepamatoja apgalvojumus par konfidencialitāti ne ar kādiem pierādījumiem. Turklāt, kā paskaidrots 117. apsvērumā, valdības nedrīkst vienkārši atsaukties uz iekšējiem noteikumiem, lai nepildītu pienākumus, kas paredzēti SCM nolīgumā un pamatregulā. Tas pats attiecas uz Ķīnas Eksporta un importa bankas kārtību eksporta pārdevēju kredītu pārvaldībai attiecībā uz augsto tehnoloģiju ražojumiem, kuru EXIM arī atzina par konfidenciālu bez jebkādiem pamatojošiem pierādījumiem un pat atteicās apspriest šā dokumenta mērķi.

               (151)

                  EXIM arī neiesniedza informāciju par direktoru padomes un uzraudzības padomes sastāvu, kas tika atkārtoti pieprasīta, paskaidrojot, ka “direktoru padomes sastāvs ir mainīgs” un Komisijas jautājumi par valdes locekļu piederību ĶKP “ir agresīvi un nepiemēroti jautājumi antisubsidēšanas izmeklēšanas kontekstā”. Fakts, ka direktoru padomes sastāvs ir mainīgs, neattiecas uz šīs izmeklēšanas mērķi. Svarīgi ir tas, kā valsts ir pārstāvēta EXIM padomēs; tomēr ĶV un EXIM atteicās sniegt šādu informāciju. Komisija arī uzskata, ka EXIM (un visu šajā lietā iesaistīto banku) augstākās vadības piederība ĶKP ir būtiska, lai varētu noteikt valsts ietekmes pakāpi uz banku vadību. Saskaņā ar ĶKP konstitūciju “partijai ir jāatbalsta un jāuzlabo ekonomikas pamatsistēma, kurā valsts īpašumam ir galvenā nozīme un dažādas ekonomikas nozares attīstās paralēli…”
                   (33), tādējādi ĶKP ietekmes izvērtēšana EXIM tika uzskatīta par nepieciešamu šīs izmeklēšanas vajadzībām un jo īpaši lai novērtētu valsts ietekmi bankās.

               (152)

               Attiecībā uz statistiku par dažādu ražojumu kategoriju eksportu, kas tika pieprasīta jau anketā un ko EXIM ir juridisks pienākums paziņot CBRC, ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka šīs informācijas sagatavošanai ir vajadzīgs papildu laiks. Saistībā ar tiek norādīts, ka, tā kā Komisija pieprasīja šo informāciju jau sākotnējā anketā, ĶV rīcībā bija vairāk nekā trīsarpus mēneši šīs informācijas sagatavošanai, taču ĶV to neizdarīja. EXIM apgalvoja, ka “šāda veida informācija ir atrodama gada pārskatos”, taču tas neatbilst patiesībai. Informācija gada pārskatos, uz ko norādīja ĶV, attiecās uz citiem laikposmiem, nevis uz tiem, par kuriem Komisija pieprasīja informāciju anketā un pārbaudes apmeklējuma laikā.

               (153)

               ĶV pareizi apgalvoja, ka atbildē uz anketas jautājumiem tā ir minējusi cita starpā eksporta kredītu summas attiecībā uz mehānisko un elektrisko ražojumu un jauno augsto tehnoloģiju ražojumu eksporta apjomiem. Tiek norādīts, ka Komisija nekad nav apstrīdējusi šo skaitlisko datu iesniegšanu. Komisija nebija apmierināta ar faktu, ka brīdī, kad tā mēģināja pārbaudīt šos datus pārbaudes apmeklējuma laikā, EXIM nevarēja iesniegt pierādījumus, ne arī paskaidrot, no kurienes šie dati ņemti. Tāpat Komisijai netika ļauts pārbaudīt datus par FE nozarei izsniegto eksporta kredītu īpatsvaru, kurus ĶV iesniedza atbildē uz anketas jautājumiem. Dīvaini bija arī tas, ka EXIM neuzskatīja šos datus par konfidenciāliem, taču, kad Komisija jautāja par datu avotu, lai tos pārbaudītu, EXIM atteica piekļuvi avotam, par iemeslu norādot konfidencialitāti. EXIM atsaucās uz tiem pašiem iemesliem attiecībā uz eksporta kredītu summām, kas izsniegtas izlasē iekļautajiem ražotājiem un ražotājiem, kas sadarbojās. Atbildē uz vēstuli par nepilnībām tā minēja datus, bet neļāva Komisijai tos pārbaudīt, pamatojoties uz konfidencialitāti. Līdz ar to Komisija nevarēja pārbaudīt lielāko daļu EXIM iesniegto statistikas datu.

               (154)

                  EXIM arī atteicās paskaidrot un attiecīgi pierādīt izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītreitingus, kā arī analīzi, kas bija šo reitingu pamatā.

         —   Ķīnas Attīstības banka (CDB)

               (155)

               ĶV savā 2013. gada 3. jūnija vēstulē rakstīja, ka nav apmierināta ar to, ka Komisija uzdod “personiskus jautājumus par valdes locekļu un augstākās vadības politiskās partijas piederību”. Tas neatbilst patiesībai. Jautājumi par valdes locekļu un augstākās vadības saistību ar ĶKP bija tikai tehniska rakstura, un, kā iepriekš paskaidrots 151. apsvērumā, to uzdošanas iemesls bija palīdzēt noskaidrot ĶKP funkcijas Ķīnas ekonomikā.

               (156)

               Pārbaudes apmeklējuma laikā Komisija mēģināja pārbaudīt izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītspējas novērtējumus. CDB sniedza noteiktu vispārīgo informāciju, taču atteicās izpaust jebkādu informāciju par izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītspējas novērtēšanu vai pat FE nozares riska novērtēšanu un novērtējuma ziņojumu.

               (157)

               Atbildē uz vēstuli par nepilnībām CDB sniedza datus par attiecīgās nozares riska prēmijām. Pārbaudes laikā CDB precizēja savu atbildi šajā jautājumā, taču neiesniedza nekādus apliecinošus pierādījumus šiem datiem vai paskaidrojumu par šo datu pamatotību, neraugoties uz Komisijas atkārtotajiem pieprasījumiem pārbaudes apmeklējuma laikā.

         b)   Ķīnas valstij piederošās bankas ir valsts iestādes

               (158)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ĶTR SOCB ir valsts iestādes pamatregulas 2. panta b) apakšpunkta izpratnē.

               (159)

               PTO Apelācijas institūcijas (“AI”) ASV sagatavotajā ziņojumā “Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China” (34) (“AI ziņojums”) definēja valsts iestādi kā struktūru, “kurai ir nodotas, kura izmanto vai kurai ir piešķirtas valdības pilnvaras”. Pēc AI uzskatiem, pierādījums, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār kādu struktūru un tās darbību ir uzskatāms par pierādījumu, ka attiecīgai struktūrai ir valdības pilnvaras un tā izmanto šīs pilnvaras valdības funkciju veikšanai. Ja tiek pierādīts, ka formālās norādes par valdības kontroli ir daudzveidīgas, un ir arī pierādījumi, ka šī kontrole tiek izmantota pēc būtības, tādā gadījumā šie pierādījumi ļauj secināt, ka attiecīgā struktūra izmanto valdības pilnvaras (35). AI arī atzina, ka valsts iestādēm ir raksturīga “valdības funkciju veikšana” (36), kas “attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā parasti būtu uzskatāma par valdības darba daļu” (37).

               (160)

               Turpmākā analīze lielāko uzmanību veltī tam, vai attiecīgā SOCB Ķīnā pilda funkcijas, kas parastu būtu uzskatāmas par valdības darba daļu, un ja tā, vai tai ir valdības pilnvaras tā rīkoties. Izmeklēšana noskaidroja, ka Ķīnas finanšu tirgum ir raksturīga valdības iejaukšanās, jo lielākā daļa galveno banku pieder valstij. Ķīnas iestādes sniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju par banku akcionāriem un īpašniekiem ĶTR. Tomēr, kā papildus paskaidrots turpmāk, Komisija apkopoja pieejamo informāciju, lai tās secinājumi būtu pamatoti. Veicot analīzi par to, vai bankas ir struktūras, kam pieder, ir piešķirtas vai kas izmanto valdības pilnvaras (valsts iestādes), Komisija meklēja informāciju ne tikai par valdības īpašuma daļām bankās, bet arī par citām pazīmēm, piemēram, par valdības pārstāvību direktoru padomēs, valdības kontroli pār to darbību, valdības politikas vai interešu ievērošanu un par to, vai šīs struktūras ir izveidotas ar likumu.

               (161)

               Pieejamā informācija ļāva secināt, ka valstij piederošām bankām ĶTR pieder lielākā tirgus daļa un tās ir galvenie dalībnieki Ķīnas finanšu tirgū. Saskaņā ar 2006. gada Deutsche Bank pētījumu par ĶTR banku nozari (38) valstij piederošo banku īpatsvars var pārsniegt vairāk nekā 2/3 Ķīnas tirgus. Par šo pašu jautājumu PTO Ķīnas tirdzniecības politikas apskatā ir teikts: “Valsts īpašuma augstā pakāpe ir vēl viena būtiska finanšu nozares īpatnība Ķīnā” (39) un “Ķīnas banku nozares tirgus struktūra ir maz mainījusies, tajā dominē valstij piederošas bankas” (40). Jāpiebilst, ka piecas lielākās valstij piederošās komercbankas (Lauksaimniecības banka, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka, Sakaru banka un Rūpniecības un tirdzniecības banka) pārstāv vairāk nekā pusi Ķīnas banku nozares (41). Valsts īpašuma tiesības uz piecām lielākajām valstij piederošajām bankām apstiprināja arī ĶV atbildē uz vēstuli par nepilnībām.

               (162)

               Komisija pieprasīja arī informāciju par šo Ķīnas banku valsts kontroles struktūru un valdības politikas vai interešu ievērošanu attiecībā uz fotoelektrisko nozari (t. i., par direktoru padomēm un akcionāru padomēm, akcionāru un direktoru sapulču protokoliem, akcionāru un direktoru valstspiederību, kreditēšanas politikām un riska novērtējumiem attiecībā uz aizdevumiem, kas izsniegti ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās). Tomēr, kā iepriekš teikts 139. apsvērumā, ĶV sniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju par šo tematu un neļāva pārbaudīt lielu daļu iesniegtās informācijas. Tādējādi Komisijai bija jāizmanto pieejamie fakti. Pamatojoties uz pieejamajiem datiem, tā secināja, ka šīs bankas kontrolē valdība, izmantojot īpašuma tiesības, administratīvo kontroli pār to “komerciālo” darbību, tostarp ierobežojumus, kas noteikti depozītu un aizdevumu procentu maksājumiem (skat. 164.–167. apsvērumu), un dažos gadījumos – pat likumā noteiktos dokumentus (42).
               Attiecīgie dati, kas izmantoti iepriekš minēto secinājumu izdarīšanai, ir gūti no ĶV iesniegtās informācijas, Ķīnas banku gada ziņojumiem, kurus vai nu iesniedza ĶV, vai kuri ir publiski pieejami, informācijas, kas gūta no 2006. gada Deutsche Bank pētījuma par Ķīnas banku nozari (43), PTO Ķīnas politikas apskata (2012) (44), Pasaules Bankas ziņojuma par Ķīnu 2030. gadā (45) vai 2010. gada ESAO Ķīnas ekonomikas apskata (46), informācijas, ko snieguši ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, un informācijas, kas iekļauta sūdzībā. Attiecībā uz ārvalstu bankām neatkarīgi avoti lēš, ka tās veido Ķīnas banku nozares maznozīmīgu daļu, un tādēļ tām ir neliela nozīme aizdevumu politikā; atbilstošā informācija liecina, ka tām pieder pat mazāk nekā 2 % Ķīnas tirgus (47). Arī attiecīgā publiski pieejamā informācija liecina, ka Ķīnas bankas, jo īpaši lielās komercbankas, joprojām paļaujas uz valstij piederošajiem akcionāriem un valdību, lai papildinātu kapitālu, kad tām pietrūkst atbilstoša kapitāla kredītu ekspansijas dēļ (48).

               (163)

               Attiecībā uz bankām, kas sniegušas aizdevumus ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, lielākā to daļa ir valstij piederošas bankas. Patiesi, pamatojoties uz pieejamo informāciju (49), tika konstatēts, ka valstij piederošās bankas un citas valstij piederošās struktūras ir izsniegušas lielāko daļu aizdevumu ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās. Starp tām bija ĶTR lielākās komercbankas un politiskās bankas, piemēram, Ķīnas Attīstības banka, EXIM banka, Ķīnas Lauksaimniecības banka, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka un Ķīnas Rūpniecības un tirdzniecības banka. Attiecībā uz pārējām iesaistītajām valstij piederošajām bankām Komisija vēlreiz pieprasīja to pašu iepriekš minēto informāciju par valdības kontroli un valdības politikas vai interešu ievērošanu attiecībā uz fotoelektrisko nozari. Šāda detalizēta informācija netika sniegta. Tādējādi tika secināts, ka valdība kontrolē šīs bankas. Par šādu būtisku kontroli cita starpā liecina valdības politika par atbalstu attiecīgajai nozarei, kas liek bankām darboties īpaši atbalstošā veidā (skat. 102. apsvērumu). Šo iemeslu dēļ valstij piederošās komercbankas un politiskās bankas ĶTR ir uzskatāmas par valsts iestādēm.

               (164)

               Papildu pazīme, kas liecina par ĶV iesaisti Ķīnas finanšu tirgū, ir PBOC funkcijas, kas nosaka īpašus ierobežojumus veidam, kā tiek noteiktas un svārstās procentu likmes. Patiesi, izmeklēšana konstatēja, ka PBOC ir pieņemti īpaši noteikumi, kas regulē veidu, kā ĶTR svārstās procentu likmes. Saskaņā ar pieejamo informāciju šie noteikumi ir izklāstīti PBOC Apkārtrakstā par kārtību, kā regulē procentu likmes depozītiem un aizdevumiem, Yinfa (2004. gads), Nr. 251 (Apkārtraksts Nr. 251). Finanšu iestādes tiek aicinātas nodrošināt aizdevumu likmes noteiktā PBOC aizdevumu procentu likmju standarta intervālā. Komercbanku aizdevumiem un politisko banku aizdevumiem, kas tiek komerciāli pārvaldīti, nav noteikts augšējais robežintervāls, bet tikai apakšējais robežintervāls. Pilsētu kredīta kooperatīviem un lauku kredīta kooperatīviem ir noteikts gan augšējais, gan apakšējais robežintervāls. Preferenciāliem aizdevumiem un aizdevumiem, kam Valsts padome izdevusi īpašus noteikumus, procentu likmes nedrīkst paaugstināties. Komisija lūdza ĶV paskaidrojumus par Apkārtrakstā Nr. 251 iekļauto definīciju un redakciju, kā arī par iepriekšējo tiesību aktu (PBOC apkārtrakstu par finanšu iestāžu aizdevumu procentu likmju svārstību intervāla palielināšanu, YinFa [2003. gads] Nr. 250). Tomēr, kā iepriekš minēts 135. apsvērumā, ĶV atteicās iesniegt šos apkārtrakstus, tādēļ Komisija nevarēja pārbaudīt to saturu un meklēt paskaidrojumus. Tā kā ĶV neiesniedza atbilstošu informāciju par šo jautājumu, kas liktu domāt, ka situācija ir mainījusies kopš 2013. gada marta, kad Komisija pabeidza antisubsidēšanas izmeklēšanu, kura attiecās uz ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu
                   (50), tika secināts, ka PBOC ir iesaistīta procentu likmju noteikšanā valstij piederošās komercbankās un ietekmē tās. ĶV nesniedza pierādījumus par to, ka situācija, kas tika konstatēta izmeklēšanās, kuras attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu, būtu mainījusies. Tādēļ, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem un citiem iepriekš minētajiem pierādījumiem, tika secināts, ka situācija attiecībā uz procentu likmju noteikšanas metodiku nemainījās visā IP.

               (165)

               Aizdevumu procentu likmju ierobežojumi, kā arī augšējās robežvērtības, kas noteiktas depozītu likmēm, rada situāciju, kurā bankām ir garantēta piekļuve lētam kapitālam (saskaņā ar depozītu likmju regulējumu) un tās var aizdot atsevišķām nozarēm par zemām likmēm.

               (166)

               Uz bankām attiecas arī juridiskas normas, kas prasa, lai tās cita starpā īsteno aizdošanas darbības saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām (51), sniedz kreditēšanas atbalstu veicināmiem projektiem (52) vai dod priekšroku augsto vai jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai (53). Bankām ir pienākums ievērot šos noteikumus. Izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji pieder veicināmo projektu kategorijām, kā arī augsto un jauno tehnoloģiju nozaru kategorijai.

               (167)

               Dažādi neatkarīgie informācijas avoti liecina, ka valsts iesaiste Ķīnas finanšu nozarē ir būtiska un pastāvīga. Piemēram, konstatējums, kas izklāstīts i) SVF 2006. gada darba dokumentā, liecina, ka banku liberalizācija ĶTR ir nepilnīga un netiek pienācīgi ņemts vērā kredītrisks (54); ii) SVF 2009. gada ziņojumā, kas uzver, ka procentu likmes Ķīnā nav liberalizētas (55); iii) SVF 2010. gada ziņojumā par valsti, kas norāda, ka kapitāla izmaksas Ķīnā ir salīdzinoši zemas, kredītu piešķiršanu dažkārt nenosaka pēc cenas, bet lielie korporatīvie ietaupījumi ir daļēji saistīti ar dažādu ietekmējošo faktoru zemajām izmaksām (tostarp kapitāla un zemes izmaksām) (56); iv) ESAO 2010. gada Ķīnas ekonomikas apskatā (57) un ESAO Ekonomikas departamenta Darba dokumentu Nr. 747 par reformām Ķīnas finanšu nozarē (58), kas norāda, ka finanšu iestādes joprojām pieder galvenokārt valstij un tas rada jautājumus par pakāpi, kādā banku kreditēšanas lēmumi tiek balstīti tikai uz komerciāliem apsvērumiem, bet banku tradicionālā funkcija, šķiet, ir darboties kā valsts aģentūrām, kas nodrošina saikni ar valdību.

               (168)

               Pamatojoties uz iepriekš minētajiem pierādījumiem, tiek secināts, ka valstij piederošās komercbankas un politiskās bankas pilda valsts funkcijas ĶV vārdā, proti, obligātā kārtā veicina konkrētas ekonomikas nozares saskaņā ar valsts plāniem un politikas dokumentiem. Lielais valsts īpašuma īpatsvars valstij piederošajās bankās un cita informācija par saikni starp valstij piederošajām bankām un valdību (tostarp ĶV nesadarbošanās šajā jautājumā) apstiprina, ka valdība, pildot valsts varas funkcijas, ietekmē banku darbību. ĶV īsteno būtisku ietekmi uz valstij piederošajām komercbankām un politiskajām bankām, nepārtraukti iesaistoties finanšu nozarē un pieprasot valstij piederošām bankām īstenot valdības politiku. Tādējādi valstij piederošās komercbankas un politiskās bankas ir uzskatāmas par valsts iestādēm, jo tām pieder, ir piešķirtas un tās izmanto valdības pilnvaras.

         c)   Privātām bankām ĶTR ĶV uztic uzdevumus un dod norādījumus.

               (169)

               Komisija arī analizēja, vai privātīpašumā esošām bankām ĶTR tiek uzticēti uzdevumi vai doti ĶV norādījumi izsniegt preferenciālus (subsidētus) aizdevumus ražotājiem fotoelektriskajā nozarē pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļas izpratnē.

         —   ĶV politikas esamība

               (170)

               No iepriekšējās sadaļas par valsts iesaisti fotoelektriskajā nozarē (101. apsvērums) un turpmākajiem secinājumiem kļūst skaidrs, ka ĶV ir izstrādāta politika par preferenciālu aizdevumu sniegšanu fotoelektriskajā nozarē, jo valsts iestādes (valstij piederošās komercbankas) (59) ir iesaistītas šo aizdevumu sniegšanā un pārvalda lielāko tirgus daļu, kas tām ļauj piedāvāt procentu likmes zem tirgus līmeņa.

         —   Politikas attiecināšana uz privātām bankām

               (171)

               Likumu par komercbankām [2003] vienādi piemēro gan valstij piederošām komercbankām, gan privātīpašumā esošām komercbankām. Piemēram, šā likuma 38. pants uzdod visām komercbankām (t. i., arī privātīpašumā esošajām) “noteikt aizdevumu likmi saskaņā ar augšējo un apakšējo aizdevumu likmes ierobežojumu, ko nosaka PBOC”, Likuma par komercbankām 34. pants uzdod komercbankām “īstenot aizdevumu uzņēmējdarbību saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts nozaru politikām”.

               (172)

               Vairāki valsts plānošanas dokumenti, politikas dokumenti un tiesību akti attiecas uz FE nozares preferenciālo kreditēšanu. Piemēram, Valsts padomes 2010. gada 10. oktobra lēmums par septiņu jauno stratēģisko nozaru attīstības veicināšanu sola fiskālā un politikas atbalsta intensitātes paplašināšanu stratēģiskajām nozarēm (60) (FE nozare ir to skaitā), mudina finanšu iestādes “paplašināt kreditēšanas atbalstu” šīm nozarēm un “izmantot fiskālās preferenciālās politikas, piemēram, riska kompensēšanu”. Arī Valsts nostādnes zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006–2020), kas norāda, ka saules enerģētika un fotoelektriskie elementi ir galvenās nozares un saistītas ar prioritāriem jautājumiem (61), paredz “mudināt finanšu iestādes piešķirt prioritāru kredīta atbalstu lielākajiem valsts zinātnes un tehnoloģiju industrializācijas projektiem” un uzdod valdībai “dot norādījumus dažādām finanšu iestādēm un privātam kapitālam piedalīties zinātnes un tehnoloģiju attīstībā”. ĶTR Likums par zinātnes un tehnoloģiju progresu (ĶTR prezidenta Rīkojums Nr. 82) noteic, ka valsts mudina un dod norādījumus finanšu iestādēm atbalstīt augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstību, piešķirot aizdevumus, un politiski orientētām finanšu iestādēm ir jādod priekšroka augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai (62). Saskaņā ar to pašu likumu politiski orientētām finanšu iestādēm saistībā ar uzņēmējdarbību ir jāpiedāvā īpašs atbalsts uzņēmumu projektiem, kuros paredzētas neatkarīgas inovācijas, ko veicina valsts (63).

               (173)

               Turklāt iepriekš minētie ierobežojumi attiecībā uz procentu likmju noteikšanu, ko veic PBOC (164. un 165. apsvērums) ir saistoši arī privātīpašumā esošām komercbankām.

               (174)

               Minētie citāti no normatīvajiem aktiem, kas attiecas uz banku nozari, liecina, ka ĶV politika izsniegt preferenciālus aizdevumus fotoelektriskajai nozarei attiecas arī uz privātīpašumā esošām komercbankām, un faktiski ĶV uzdod tām “īstenot aizdevumu uzņēmējdarbību saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts nozaru politikām” (64).

         —   Kredītriska novērtējums

               (175)

               Komisija pieprasīja attiecīgo informāciju no ĶV, lai novērtētu, kā bankas ĶTR veic FE uzņēmumu kredītriska novērtēšanu, pirms pieņem lēmumu par to, vai piešķirt tiem aizdevumus, un lemt par piešķirto aizdevumu nosacījumiem. Anketas A pielikumā Komisija pieprasīja informāciju par to, kā bankas ņem vērā risku, piešķirot aizdevumus, kā tiek novērtēta aizņēmēja kredītspēja, kādas ir riska prēmijas, ko bankas iekasē no dažādiem uzņēmumiem/nozarēm ĶTR, kādus apstākļus bankas ņem vērā, izvērtējot aizdevuma pieteikumus, kāds ir aizdevuma pieteikuma apraksts un apstiprināšanas process utt. Tomēr ne ĶV, ne atsevišķās bankas, kas minētas anketā, neiesniedza nekādus pierādījumus šajā jomā (vienīgais izņēmums ir turpmāk minēts 176. apsvērumā). ĶV sniedza tikai vispārīga rakstura atbildes, bez jebkādiem pierādījumiem par to, ka faktiski vispār notiek jebkāda kredītriska novērtēšana.

               (176)

               Vienas bankas pārbaudes laikā Komisija varēja apskatīt kādu riska novērtējumu. Daļa no šā kredītriska novērtējuma attiecās uz valsts atbalstu saules enerģētikas uzņēmumiem un valsts plāniem veicināt fotoelektrisko nozari kopumā, un šis fakts tika pozitīvi novērtēts uzņēmumam piešķirtajā kredītreitingā. Minētais piemērs raksturo, kā valdības politika (un subsīdijas, kas novirzītas konkrētai nozarei) ietekmē lēmumu pieņemšanu bankās attiecībā uz saules enerģētikas uzņēmumu finansēšanas nosacījumiem.

               (177)

               Komisija pieprasīja līdzīgu informāciju arī no ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, un mēģināja to pārbaudīt izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju klātienes pārbaudes apmeklējumu laikā. Lielākā daļa ražotāju eksportētāju atbildēja, ka bankas pieprasa noteiktus dokumentus un veic noteikta veida kredītriska analīzi pirms aizdevumu piešķiršanas. Tomēr viņi nevarēja pamatot šos apgalvojumus ne ar kādiem pierādījumiem. Klātienes pārbaudes laikā Komisija lūdza iesniegt pierādījumus, ka bankas ir pieprasījušas šādus dokumentus vai ka uzņēmumi ir šādus dokumentus iesnieguši bankām, vai iesniegt jebkāda veida paziņojumus, ko bankas izdevušas, apliecinot, ka ir veikta šāda kredītriska analīze. Taču izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas nevarēja iesniegt šādus pierādījumus, un tās nevarēja iesniegt arī nekādus citus pierādījumus, kas apstiprinātu viņu apgalvojumus.

               (178)

               Informācija par kredītriska novērtējumiem ieinteresētajām personām tika pieprasīta atkārtoti, jo tā tika uzskatīta par būtisku, cita starpā ņemot vērā 167. apsvērumā minēto informāciju.

               (179)

               Ņemot vērā iepriekš teikto, secinājumi par kredītriska novērtēšanu ĶTR attiecas uz valstij piederošām komercbankām, privātīpašumā esošām komercbankām, kā arī politiskajām bankām. Patiesi, iepriekš minētie pierādījumi liek secināt, ka privātām bankām ĶTR ir jāievēro valdības aizdevumu politikas, jo īpaši attiecībā uz FE nozari, un jādarbojas tāpat, kā darbojas valstij piederošās bankas, kas 168. apsvērumā ir atzītas par valsts iestādēm. Tāpēc secināts, ka privātām bankām tiek uzticēti uzdevumi un doti ĶV norādījumi veikt funkcijas, ko parasti veic valdība pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļas izpratnē.

               (180)

               Turklāt minētie pierādījumi liecina, ka pat tad, ja valstij piederošās bankas netiktu atzītas par valsts iestādēm, tās arī tiktu uzskatītas par tādām, kam tiek uzticēti uzdevumi un doti ĶV norādījumi veikt funkcijas, ko parasti veic valdība pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļas izpratnē.

         d)   Ķīnas finanšu tirgus traucējumi

               (181)

               No informācijas, kas savākta izmeklēšanā, var secināt, ka valstij piederošo banku īpatsvars pārsniedz vairāk nekā 2/3 Ķīnas tirgus. Piecas lielākās valstij piederošās komercbankas (Lauksaimniecības banka, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka, Sakaru banka un Rūpniecības un tirdzniecības banka ) pārstāv vairāk nekā pusi Ķīnas banku nozares (65). Turklāt Ķīnas Attīstības banka un Ķīnas Eksporta un importa banka pilnībā pieder valstij. Šīs septiņas bankas saules paneļu lietā ir izsniegušas absolūti lielāko daļu aizdevumu astoņiem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Šīs dominējošās valsts īpašumtiesības kopā ar Ķīnas finanšu tirgus traucējumiem un Ķīnas valdības politiku novirzīt lētus naudas līdzekļus izvēlētām nozarēm, apdraud līdzvērtīgus konkurences apstākļus starptautiskajā tirdzniecībā un nodrošina nepamatotas priekšrocības Ķīnas ražotājiem.

               (182)

               Bankas ĶTR nav pilnīgi brīvas pieņemt lēmumus par aizdevumu nosacījumiem. Attiecībā uz procentu likmēm tām ir jāievēro ierobežojumi, ko nosaka Ķīnas Tautas banka (“PBOC”). Šie ierobežojumi, kā arī augšējās robežvērtības, kas noteiktas depozītu likmēm, rada situāciju, kurā bankām ir garantēta piekļuve lētam kapitālam (saskaņā ar depozītu likmju regulējumu) un tās var aizdot atsevišķām nozarēm par zemām likmēm.

               (183)

               Uz bankām attiecas arī juridiskas normas, kas prasa, lai tās cita starpā īsteno aizdošanas darbības saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām (66), sniedz kreditēšanas atbalstu veicināmiem projektiem (67) vai dod priekšroku augsto vai jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai (68). Bankām ir pienākums ievērot šos noteikumus.

               (184)

               Saskaņā ar jaunākajiem konstatējumiem dažām lielajām komercbankām ĶTR ir pieejamas valsts ārvalstu valūtas rezerves (69). Tas būtiski samazina kapitāla izmaksas, un šī “lētā nauda” tiek izmantota USD un EUR aizdevumiem noteiktiem uzņēmumiem un projektiem saskaņā ar politiku “došanās ārpusē”. Tādēļ tās var piedāvāt nosacījumus, ko parastās komercbankas nespēj.

               (185)

               Cits būtisks traucējums fotoelektriskās nozares finansēšanai ir Ķīnas Attīstības bankas (“CDB”) īpašais privileģētais stāvoklis, jo tā ir galvenais aizdevējs šai nozarei un izsniedz lielāko daļu aizdevumu un kredītlīniju izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. CDB gandrīz pilnībā tiek finansēta no parādzīmju tirdzniecības, nevis no noguldījumiem, un pēc Finanšu ministrijas tā ir otrs lielākais parādzīmju emitants valstī. Šā īpašā mehānisma dēļ CDB spēj pati sevi lēti finansēt un līdz ar to arī piedāvāt izvēlētām nozarēm aizdevumus ar preferenciāliem nosacījumiem (70).

         3.4.1.1.   Preferenciālie aizdevumi
   a)   Ievads

               (186)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ĶV subsidē FE nozari, izsniedzot preferenciālus aizdevumus un netiešus kredītus.

         b)   Juridiskais pamats

               (187)

               Preferenciāli aizdevumi Ķīnā paredzēti šādos tiesību aktos: ĶTR Likums par komercbankām, Vispārīgie noteikumi par aizdevumiem (ko īsteno Ķīnas Tautas banka) un Valsts padomes Lēmums Nr. 40 “Par pagaidu noteikumu izsludināšanu un īstenošanu attiecībā uz rūpniecības strukturālo pielāgojumu veicināšanu”.

         c)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (188)

               Ņemot vērā visus pierādījumus, tiek secināts, ka lielāko daļu aizdevumu izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām nodrošina valstij piederošās bankas, kas 168. apsvērumā iepriekš tika atzītas par valsts iestādēm, jo tām ir piešķirtas valdības pilnvaras un tās veic valdības funkcijas. Ir arī pierādījumi, ka šīs bankas faktiski izmanto valdības pilnvaras, jo, kā paskaidrots 164. apsvērumā, valsts (t. i., PBOC) tiešā veidā iejaucas komercbanku lēmumos par procentu likmēm aizdevumiem, kas piešķirti Ķīnas uzņēmumiem. Šādā situācijā minēto struktūru aizdošanas prakse ir tieši saistāma ar valdību. Faktu, ka bankas izmanto valdības pilnvaras, apstiprina arī veids kā Vispārīgo noteikumu par aizdevumiem (ko īsteno PBOC) 7. un 15. pants, Lēmums Nr. 40 un Likuma par komercbankām 34. pants darbojas attiecībā uz valdības nozaru politiku īstenošanu. Arī daudzi netieši pierādījumi, ko pamato objektīvi pētījumi un ziņojumi, liecina, ka Ķīnas finanšu sistēmā joprojām lielā mērā iejaucas valdība, kā jau iepriekš izskaidrots 172. un 178. apsvērumā. Visbeidzot, ĶV neiesniedza informāciju, kas ļautu labāk izprast valstij piederošo banku saistību ar valdību, kā paskaidrots 139. un 140. apsvērumā. Tādējādi, attiecībā uz aizdevumiem, ko izsniedz valstij piederošas komercbankas ĶTR, Komisija secina, ka FE ražotājiem tiek sniegts finansiāls atbalsts, kas izpaužas kā tiešs līdzekļu pārskaitījums no valdības pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas izpratnē. Turklāt dažas liecības rāda, ka SOCB (kā arī privātīpašumā esošām bankām) tiek uzticēti uzdevumi vai doti valdības norādījumi, un rezultātā tas nozīmē, ka pastāv finansiāls atbalsts pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļas izpratnē.

               (189)

               Ņemot vērā analīzi iepriekšējā 169.–178. apsvērumā, ir arī noskaidrots, ka privātīpašumā esošām bankām ĶV uztic uzdevumus un dod norādījumus izsniegt aizdevumus FE ražotājiem un pastāv finansiāls atbalsts pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) un iv) daļas izpratnē.

               (190)

               Ieguvums pamatregulas 3. panta 2. punkta un 6. panta b) izpratnē pastāv tādā mērā, kādā valdības aizdevumi vai aizdevumi no privātām struktūrām, kam valdība uztic uzdevumus un dod norādījumus, tiek piešķirti ar nosacījumiem, kas labvēlīgāki par saņēmējam tirgū tobrīd pieejamajiem. Nevalstiskie aizdevumi ĶTR nenodrošina atbilstošu tirgus standartus, jo ir noteikts, ka privātīpašumā esošām bankām ĶV uztic uzdevumus un dod norādījumus, tāpēc paredzams, ka tās ievēros aizdošanas praksi, kas ir spēkā valstij piederošās bankās. Tādējādi standarti tiek konstruēti, izmantojot 198.–200. apsvērumā aprakstīto metodi. Šā standarta izmantošana pierāda, ka aizdevumi FE nozarei tiek piešķirti ar noteikumiem, kas labvēlīgāki par tirgus noteikumiem.

               (191)

               FE nozare pieder veicināmai kategorijai saskaņā ar Lēmumu Nr. 40. Lēmums Nr. 40 ir Valsts padomes rīkojums, un tā ir augstākā administratīvā struktūra ĶTR, tādēļ šis lēmums ir juridiski saistošs citām valsts iestādēm un ekonomikas dalībniekiem. Tas klasificē rūpniecības nozares “veicināmos, ierobežojamos un izslēdzamos projektos”. Šis akts ir rūpniecības politikas vadlīnijas, kas kopā ar Direktoriju katalogu parāda, kā ĶV īsteno politiku tādu uzņēmumu grupu vai nozaru veicināšanai un atbalstīšanai kā FE /jaunās enerģētikas nozare, kas Direktoriju katalogā klasificēta kā “veicināma nozare”. Attiecībā uz vairākām nozarēm, kas minētas kā “veicināmas”, jāpiebilst, ka tās ir tikai daļa no Ķīnas ekonomikas. Turklāt tikai dažas darbības šo veicināmo nozaru vidū ir ieguvušas “veicināmu” statusu. Lēmuma Nr. 40 17. pants arī paredz, ka “veicināmie investīciju projekti” var iegūt īpašas privilēģijas un stimulus, cita starpā finanšu atbalstu. No otras puses, atsaucoties uz “ierobežojamiem un izslēdzamiem projektiem”, Lēmums Nr. 40 pilnvaro valsts iestādes tieši iejaukties tirgus regulēšanā. Faktiski 18. un 19. pants paredz, ka attiecīgā iestāde liedz finanšu iestādēm piešķirt aizdevumus šādiem “ierobežojamiem un izslēdzamiem projektiem”. Iepriekš teiktais liecina, ka Lēmums Nr. 40 paredz saistošus noteikumus visām ekonomikas institūcijām, kas izpaužas kā norādījumi par veicināmo nozaru veicināšanu un atbalstīšanu, un viena no tām ir FE nozare.

               (192)

               Kā iepriekš paskaidrots 172. apsvērumā, ĶV uzdod izsniegt preferenciālus aizdevumus ierobežotam skaitam nozaru, un FE nozare ir viena no tām. Ņemot vērā visu iepriekš teikto, kļūst skaidrs, ka iestādes ļauj finanšu iestādēm sniegt preferenciālus aizdevumus tikai ierobežotam skaitam nozaru/uzņēmumu, kas atbilst attiecīgām ĶV politikām. Pamatojoties uz lietā esošajiem pierādījumiem un tā kā ĶV šajā jautājumā nesadarbojas, tiek secināts, ka subsīdijas, ko sniedz kā preferenciālus aizdevumus, nav pieejamas visai sabiedrībai un tādēļ ir uzskatāmas par “īpašām” pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Turklāt neviena ieinteresētā persona neiesniedza pierādījumus, ka šīs subsīdijas tiek balstītas uz objektīviem kritērijiem vai nosacījumiem saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.

         d)   Secinājums

               (193)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka visi izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji izmeklēšanas periodā bija ieguvuši preferenciālus aizdevumus.

               (194)

               Tādējādi FE nozares finansēšana ir uzskatāma par subsidētu.

               (195)

               Ņemot vērā finansiālā atbalsta esamību, ražotāju eksportētāju ieguvumus un situācijas īpatnības, šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.

         e)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (196)

               Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saskaņā ar pamatregulas 6. panta b) punktu saņēmēju saņemtais ieguvums ir starpība starp summu, ko uzņēmums maksā par valsts aizdevumu, un summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu komerciālu aizņēmumu, kuru tas faktiski varēja saņemt tirgū.

               (197)

               Kā skaidrots iepriekš (190. apsvērumā), Ķīnas banku izsniegtie aizdevumi ir ievērojama valdības iejaukšanās banku nozarē un neatspoguļo likmes, ko varētu saņemt funkcionējošā tirgū, tad attiecīgs tirgus standarts tiek konstruēts, izmantojot turpmāk aprakstīto metodi. Turklāt ĶV nesadarbojās, tāpēc Komisijai bija jāizmanto arī citi pieejamie fakti, lai noteiktu atbilstošu standarta procentu likmi.

               (198)

               Konstruējot atbilstošu standartu aizdevumiem, kas izteikti Ķīnas juaņās, tika atzīts par nepieciešamu piemērot Ķīnas procentu likmes, kas koriģētas atbilstoši parastajam tirgus riskam. Patiesi, situācijā, kad eksportētāju pašreizējais finansiālais stāvoklis tiek noteikts izkropļotā tirgū un no Ķīnas bankām nav pieejama drošticama informācija par riska mērījumiem un kredītreitingu noteikšanu, tiek atzīts par nepieciešamu neizteikt Ķīnas eksportētāju kredītspēju pēc tās nominālvērtības, bet piemērot uzcenojumu, lai ņemtu vērā Ķīnas izkropļotā tirgus potenciālo ietekmi uz viņu finansiālo situāciju.

               (199)

               Tas pats attiecas uz aizdevumiem, kas izteikti ārvalstu valūtās. Kā standarts tika izmantotas attiecīgā valūtā izteiktas korporatīvās parādzīmes ar BB reitingu, kas izdotas IP laikā.

               (200)

               Ņemot vērā iepriekš teikto, kā paskaidrots 138.–140. apsvērumā, ĶV un ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, tika pieprasīts iesniegt informāciju par Ķīnas banku aizdevumu politikām un veidu, kā aizdevumi tika piešķirti šiem ražotājiem eksportētājiem. Kaut arī šī informācija tika pieprasīta atkārtoti, tā netika saņemta. Tādēļ, ņemot vērā šo sadarbības trūkumu un visus pieejamos faktus, kā arī atbilstoši pamatregulas 28. panta 6. punkta noteikumiem, tika atzīts par pareizu uzskatīt, ka visiem uzņēmumiem Ķīnā būtu jāpiešķir augstākā kategorija – “neinvestīciju kategorija”, kas attiektos tikai uz parādzīmēm (BB reitings pēc Bloomberg), un jāpiemēro tiem atbilstoša prēmija, ko paredzēts maksāt par uzņēmumu emitētām parādzīmēm ar šādu reitingu saskaņā ar Ķīnas Tautas bankas standarta aizdevumu likmi. Ražotāju eksportētāju ieguvums ir aprēķināts, izsakot procentu likmes starpību kā procentuālu īpatsvaru un reizinot to ar aizdevuma atlikušo summu, t. i., procentu maksājumiem, kas vēl nav samaksāti IP laikā. Pēc tam šo summu pieskaita ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, kopējam apgrozījumam.

               (201)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Preferenciālie politiskie aizdevumi

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                              Wuxi Suntech Power Co. Ltd., ĶTR un ar to saistītie uzņēmumi

                           1,14 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,61 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,25 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           0,92 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd un saistītie uzņēmumi

                           1,80 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,02 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,84 %

                           Jinko Solar Co Ltd un saistītie uzņēmumi

                           0,85 %

         3.4.1.2.   Kredītlīniju nodrošināšana
   a)   Ievads

               (202)

               Sūdzības iesniedzējs arī apgalvoja, ka Ķīnas bankas piešķīra attiecīgā ražojuma Ķīnas eksportētājiem nesamērīgas kredītlīnijas. Izmeklēšana apstiprināja, ka, patiesi, visi izmeklētie uzņēmumi bija saņēmuši apjomīgas kredītlīnijas no Ķīnas bankām, un lielākoties tās tika piešķirtas bez maksas vai par ļoti nelielu maksu. Parastos tirgus apstākļos šādas kredītlīnijas paredz būtiskas saistības un administratīvās maksas, kas ļauj bankām kompensēt izmaksas un riskus.

         b)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (203)

                  EC-Aircraft izpētes grupas ziņojums apstiprināja, ka šādas kredītlīnijas, ko piešķir individuāliem aizdevumiem un kas pārsniedz ieņēmumus no tiem, var uzskatīt par tiešu naudas līdzekļu nodošanu saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļu un tādējādi – par finansiālu atbalstu. Šī grupa konstatēja, ka ieguvumus no potenciālas naudas līdzekļu nodošanas rada pati pienākuma esība tieši nodot naudas līdzekļus. Grupa arī secināja, ka kredītlīnija pati par sevi var radīt ieguvumu saņēmējam uzņēmumam, tādēļ tā ir uzskatāma par potenciālu naudas līdzekļu nodošanu, papildus jebkurai citai tiešai naudas līdzekļu nodošanai individuālu aizdevumu veidā (71).

               (204)

               Kredītlīnijas izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem nodrošināja tās pašas bankas, kas nodrošināja minētos preferenciālos aizdevumus. Kā iepriekš teikts, šīs bankas ir valsts iestādes (158.–166. apsvērums) vai arī ĶV tām uztic uzdevumus un dod norādījumus, lai sniegtu preferenciālu finansējumu FE nozarei (169.–178. apsvērums).

               (205)

               Kā iepriekš paskaidrots (158.–185. apsvērums), Ķīnas tirgu izkropļo tiesību akti un valstij piederošo banku prakse, un tika secināts, ka lielākoties kredītlīnijas tika piešķirtas bez maksas vai par ļoti nelielu maksu. Parastos tirgus apstākļos šādas kredītlīnijas paredz būtiskas saistības un administratīvās maksas, kas ļauj bankām kompensēt izmaksas un riskus.

               (206)

               Ieguvumu summu rada maksa, ko parasti piemēro komerciālām kredītlīnijām, kuras piešķir uzņēmumiem, un izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji lielākoties bija no tās atbrīvoti. Komisija izmantoja maksu, ko piemēroja kredītlīnijai, kuru vienam no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem bija piešķīrusi ārvalstu komercbanka.

               (207)

               FE nozare pieder veicināmai kategorijai saskaņā ar Lēmumu Nr. 40. Lēmums Nr. 40 ir Valsts padomes rīkojums, un tā ir augstākā administratīvā struktūra ĶTR, tādēļ šis lēmums ir juridiski saistošs citām valsts iestādēm un ekonomikas dalībniekiem. Tas klasificē rūpniecības nozares “veicināmos, ierobežojamos un izslēdzamos projektos”. Šis akts ir rūpniecības politikas vadlīnijas, kas kopā ar Direktoriju katalogu parāda, kā ĶV īsteno politiku tādu uzņēmumu grupu vai nozaru veicināšanai un atbalstīšanai kā FE /jaunās enerģētikas nozare, kas Direktoriju katalogā klasificēta kā “veicināma nozare”. Attiecībā uz vairākām nozarēm, kas minētas kā “veicināmas”, jāpiebilst, ka tās ir tikai daļa no Ķīnas ekonomikas. Turklāt tikai dažas darbības šo veicināmo nozaru vidū ir ieguvušas “veicināmu” statusu. Lēmuma Nr. 40 17. pants arī paredz, ka “veicināmie investīciju projekti” var iegūt īpašas privilēģijas un stimulus, cita starpā finanšu atbalstu. No otras puses, atsaucoties uz “ierobežojamiem un izslēdzamiem projektiem”, Lēmums Nr. 40 pilnvaro valsts iestādes tieši iejaukties tirgus regulēšanā. Faktiski 18. un 19. pants paredz, ka attiecīgā iestāde liedz finanšu iestādēm piešķirt aizdevumus šādiem “ierobežojamiem un izslēdzamiem projektiem”. Iepriekš teiktais liecina, ka Lēmums Nr. 40 paredz saistošus noteikumus visām ekonomikas institūcijām, kas izpaužas kā norādījumi par veicināmo nozaru veicināšanu un atbalstīšanu, un viena no tām ir FE nozare.

               (208)

               Kā iepriekš skaidrots 172. un 192. apsvērumā, ĶV uzdod sniegt preferenciālus aizdevumus, kuru būtiska daļa ir kredītlīnijas, ierobežotam skaitam nozaru. FE nozare pieder pie šīs nozaru grupas un iegūst no diskriminējošajiem preferenciālajiem aizdevumiem.

               (209)

               Ņemot vērā visu iepriekš teikto, kļūst skaidrs, ka iestādes ļauj finanšu iestādēm piešķirt preferenciālas kredītlīnijas tikai ierobežotam skaitam nozaru/uzņēmumu, kas atbilst attiecīgām ĶV politikām. Pamatojoties uz lietā esošajiem pierādījumiem un tā kā ĶV šajā jautājumā nesadarbojas, tiek secināts, ka subsīdijas, ko izsniedz kā nesamērīgas kredītlīnijas, nav sabiedrībai vispārīgi pieejamas un tādēļ ir uzskatāmas par “īpašām” pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Turklāt neviena ieinteresētā persona neiesniedza pierādījumus, ka šīs subsīdijas tiek balstītas uz objektīviem kritērijiem vai nosacījumiem saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.

         c)   Secinājums

               (210)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka visas izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju grupas izmeklēšanas periodā bija ieguvušas kredītlīnijas, kas tika piešķirtas bez maksas vai par maksu, kas zemāka par tirgus cenu.

               (211)

               Tādējādi šādu kredītlīniju piešķiršana FE nozarei būtu jāizskata par subsīdiju.

               (212)

               Ņemot vērā finansiālā atbalsta esību, ražotāju eksportētāju ieguvumus un situācijas īpatnības, šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.

         d)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (213)

               Kredītlīniju piešķiršana bez maksas vai par neatbilstoši zemu cenu, ir uzskatāma par finanšu pakalpojumu (pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļa), kas sniegts neatbilstoši zemu cenu. Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Ņemot vērā tirgus traucējumus, kas minēti 158.–185. apsvērumā iepriekš, atlīdzības atbilstīgumu par finanšu pakalpojumiem (šajā gadījumā – par kredītlīniju nodrošināšanu) nevar noteikt, pamatojoties uz dominējošo situāciju ĶTR tirgū. Tādējādi, saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu saņemtais ieguvums ir starpība starp summu, ko uzņēmums maksā par kredītlīniju nodrošināšanu Ķīnas bankās, un summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu komerciālu kredītlīniju, kuru tas faktiski varēja saņemt tirgū. Arī kredītlīnijas var uzskatīt par potenciālu naudas līdzekļu nodošanu saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļu.

               (214)

               Viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem saņēma kredītlīniju bankā, kuras juridiskā adrese atradās finansiālā jurisdikcijā ārpus ĶTR, un šī kredītlīnija prasīja saistību uzņemšanos un maksu par līguma noslēgšanu, kā parasti pieņemts pasaules finanšu tirgos. Kaut arī šo kredītlīniju piešķīra attiecīgās bankas Ķīnas meitasuzņēmums, tā ir uzskatāma par pamatotu standarta kritēriju. Saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu tika atzīts par pareizu par standartu izmantot maksu, kas piemērota šai kredītlīnijai.

               (215)

               Maksas, ko izmanto kā kritēriju, līmeni proporcionāli piemēro visu attiecīgo kredītlīniju summām, lai aprēķinātu subsīdijas summu (no kuras atskaita visas faktiski samaksātās maksas). Gadījumos, kad kredītlīnijas ilgums pārsniedza vienu gadu, subsīdijas kopsumma tika sadalīta pa visu kredītlīnijas ilgumu, bet atbilstoša summa tika piesaistīta IP.

               (216)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Kredītlīniju nodrošināšana

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           1,97 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           2,14 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           1,09 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           1,28 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd un saistītie uzņēmumi

                           0,92 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,24 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,50 %

                              Jinko Solar Co Ltd un saistītie uzņēmumi

                           2,59 %

         3.4.1.3.   Eksporta kredītu subsīdiju programmas

               (217)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.1.4.   Eksporta galvojumi un apdrošināšana zaļajām tehnoloģijām
   a)   Ievads

               (218)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Ķīnas Eksporta un kredīta apdrošināšanas korporācija (“Sinosure”) nodrošina eksporta kredīta apdrošināšanu ar preferenciāliem noteikumiem attiecīgā ražojuma ražotājiem, cita starpā izmantojot programmu “Zaļais ekspresis”. Pēc sūdzības iesniedzēja domām, Sinosure eksporta kredīta apdrošināšana nav pietiekama, lai segtu pat šīs programmas ilgtermiņa darbības izmaksas un zaudējumus.

         b)   Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana

               (219)

               Kā minēts 104. un 105. apsvērumā, Komisija anketā, vēstulē par nepilnībām un klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā pieprasīja ĶV un Sinosure informāciju, ko ĶV un/vai Sinosure nebija sniegušas.

               (220)

               Komisija pieprasīja datus par institucionālo sistēmu un attiecīgos dokumentus, kas regulē Sinosure kā valsts oficiālā eksporta kredīta apdrošinātāja darbību. ĶV iesniedza tikai paziņojumu, ko 2004. gadā bija kopīgi izdevusi Tirdzniecības ministrija (“TM”) un Sinosure, bet neiesniedza vairākus citus būtiskus dokumentus, tostarp, piemēram, tā saucamo “plānu 840”, kas ietverts Valsts padomes 2009. gada 27. maija paziņojumā (72).

               (221)

               Attiecībā uz atbildes uz anketas jautājumiem un 1. pielikuma par Sinosure pārbaudi Komisija nevarēja iegūt vairākus dokumentus un pārbaudīt vairākus klātienē pieprasītus datus. Jo īpaši Sinosure neiesniedza šādu informāciju un pierādījumus, ko pieprasīja Komisija: a) 2012. gada finanšu pārskatus, kas, kā tika paziņots, vēl nebija pieejami Sinosure tīmekļa vietnē; b) attiecīgos dokumentus par eksporta kredīta apdrošināšanu diviem izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kuri sadarbojās, tostarp līgumus, riska novērtējumus, saraksti un prēmiju samaksu apliecinošos dokumentus; c) konkrēto informāciju par augstākajiem vadītājiem, kurus iecēlusi Valsts padome; d) pierādījumus par datiem un priekšrocībām, kas minētas 2004. gada paziņojumā, ko kopīgi izdevusi TM un Sinosure, tostarp par ierobežojumu apstiprināšanu, likmes elastību un atlaidi prēmiju mainīgā intervāla ietvaros; e) pierādījumus par eksporta kredīta apdrošināšanas darbības ilgtermiņa izmaksām un ieņēmumiem; f) pierādījumus par tirgus situācijas novērtējumu fotoelektriskajā nozarē.

               (222)

               Komisija nevarēja arī pārbaudīt vairākus datus, kas bija iekļauti atbildē uz anketas jautājumiem attiecībā uz Sinosure darbību, tostarp jo īpaši atbildes par riska novērtējumiem, faktiskās prēmijas aprēķināšanu un izmantošanas un apstiprināšanas procesu, ņemot vērā Sinosure atteikumu apspriest konkrētus līgumus, kas noslēgti ar izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kuri sadarbojās. Sinosure arī nevarēja paskaidrot vai iesniegt apliecinošus dokumentus par dažām Komisijas konstatētām datu nepilnībām vai citiem datiem, kas iekļauti atbildēs uz anketas jautājumiem un vēstuli par nepilnībām.

               (223)

               ĶV un Sinosure centās pamatot šādu sadarbības trūkumu ar konfidencialitāti pārbaudes apmeklējuma laikā un ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē. Šajā ziņā pirmspārbaudes vēstulē un turpmākajā sarakstē pa e-pastu noskaidrojās, ka Komisija vēlas, lai pārbaudei būtu jēga, un parasti tā būtu veikusi visus nepieciešamos piesardzības pasākumus, lai aizsargātu iesniegto vai vienkārši pārbaudei nodoto konfidenciālo informāciju saskaņā ar juridisko pienākumu aizsargāt šādu informāciju, kā paredzēts attiecīgajos stingrajos ES noteikumos. Attiecībā uz dokumentiem, kurus Sinosure mēģināja iesniegt jau pēc pārbaudes apmeklējuma beigām un kurus tā neļāva Komisijai pienācīgi pārbaudīt, tos nevar ņemt vērā, jo tie tika īpaši sagatavoti izmeklēšanas vajadzībām un Komisija nevarēja pārbaudīt avota dokumentus.

               (224)

               Tā kā ĶV un Sinosure nesadarbojās, Komisija nevarēja pārbaudīt vairākus datus par Sinosure veikto eksporta kredīta apdrošināšanu izlasē iekļautajiem eksportējošajiem attiecīgā ražojuma ražotājiem, kuri sadarbojās. Tādējādi vairāki Komisijas secinājumi ir balstīti uz informāciju, kas pieejama reģistrētajos ierakstos, kā paredzēts pamatregulas 28. pantā.

         c)   Sinosure ir valsts iestāde

               (225)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka Sinosure ir valsts iestāde pamatregulas 2. panta b) apakšpunkta un attiecīgās PTO judikatūras (73) izpratnē, jo tai ir uzticēti uzdevumi vai ir piešķirtas valdības pilnvaras. Konkrēti ĶV īsteno būtisku kontroli pār Sinosure
                   (74), un Sinosure izmanto valdības pilnvaras, pildot valdības funkcijas.

               (226)

               Komisija norāda, ka eksporta kredīta apdrošināšanas darbība, ko īsteno Sinosure, ir neatņemama sastāvdaļa no plašākas finanšu nozares, kura ir iekārtota tā, ka valdības iejaukšanās tieši ietekmē un traucē finanšu tirgus normālu darbību ĶTR (skat. 185. apsvērumu un turpmākos).

               (227)

                  Sinosure veic valdības funkcijas, darbojoties kā vienīgā oficiālā eksporta kredīta apdrošināšanas iestāde ĶTR. Tādēļ tai ir monopolstāvoklis eksporta kredīta apdrošināšanas tirgū. Uzņēmums apstiprināja, ka šis tirgus nav atvērts, kaut arī ir daži starptautiski konkurenti, kas netieši veic uzņēmējdarbību ĶTR.

               (228)

               Valdībai pilnībā pieder Sinosure, un tā īsteno pilnīgu finanšu kontroli pār to. Valsts ir Sinosure vienīgais īpašnieks, un Valsts padomei pieder 100 % daļu. Reģistrētā kapitāla četru miljardu Ķīnas juaņu apmērā izcelsme ir saistīta ar eksporta kredīta apdrošināšanas darījumu fondu saskaņā ar valsts finanšu budžetu. Turklāt valsts 2011. gadā iepludināja tajā 20 miljardus Ķīnas juaņu ar Ķīnas Investīciju korporācijas starpniecību, kas ir Ķīnas valsts līdzekļu fonds. (75) Statūti liecina, ka par šā uzņēmuma darbību kompetentā iestāde ir Finanšu ministrija, un tie arī paredz, ka uzņēmumam ir jāiesniedz finanšu un grāmatvedības pārskati un fiskālā budžeta pārskats Finanšu ministrijai pārbaudei un apstiprināšanai.

               (229)

               Valdības kontrole nozīmē, ka Sinosure kā pilnīgam valsts īpašumam nav direktoru padomes. Attiecībā uz uzraudzības padomi, visus uzraudzītājus ieceļ Valsts padome, un viņi pilda savus pienākumus saskaņā ar “Pagaidu noteikumiem par svarīgu valstij piederošu finanšu iestāžu uzraudzības padomēm”. Arī Sinosure augstāko vadību amatos ieceļ valdība. Uzņēmuma gada pārskats par 2011. gadu (“AR 2011”) liecina, ka Sinosure priekšsēdētājs ir partijas komitejas sekretārs un lielākā daļa augstāko vadītāju arī ir partijas komitejas locekļi. Tā kā Sinosure atteicās sniegt papildu informāciju par augstāko vadību, var secināt, ka šī vadība ir tieši atkarīga no valdības, kas tieši ieceļ amatos uzraudzības padomes locekļus un augstākos vadītājus. Pamatojoties uz to, jāsecina, ka ĶV pilnībā kontrolē uzņēmumu Sinosure.

               (230)

               Tas, ka Sinosure īsteno valdības funkcijas un politikas, ir redzams tik skaidri un nepārprotami, ka var secināt – šis uzņēmums ir tieši atkarīgs no pašas valdības. Sinosure gada pārskatā par 2011. gadu ir iekļauti vairāki to apliecinoši apgalvojumi, proti: Sinosure“proaktīvi īstenoja ECA politiskās funkcijas [..] un nodrošināja labu startu 12. piecgades plāna perioda pirmajā gadā” (AR 2011, 4. lpp.); korporatīvās reformas turpināšana nostiprināja Sinosure kā ECA politiskās funkcijas. “CCCPC Ekonomikas konference lika uzsvaru uz šo funkciju un izvirzīja skaidras prasības kredītu apdrošināšanas jomā, kas deva iespēju turpināt iesākto izaugsmi.” (AR 2011, 5. lpp.); “2011. gadā Sinosure īstenoja ĶKP Centrālās komitejas un Valsts padomes stratēģijas, lēmumus un rīkojumus, kā arī valsts politiku diplomātijas, ārējās tirdzniecības, rūpniecības un finanšu nozarēs, ļāva pilnībā izpausties savai politiskajai funkcijai un panāca strauju izaugsmi.” (AR 2011, 11. lpp.); “Sinosure pilnībā īstenoja valsts politiku attiecībā uz “Īpašo mehānismu lielo patstāvīgas darbības iekārtu eksporta finansēšanas apdrošināšanai” un izpildīja savus valsts noteiktos pienākumus.” (AR 2011, 11. lpp.).

               (231)

               Institucionālā sistēma un citi ĶV izdotie dokumenti, saskaņā ar kuriem Sinosure darbojas, papildus apliecina, ka tā pilda valsts iestādes funkcijas un tai ir piešķirtas pilnvaras īstenot valdības politiku. Paziņojumu par tirdzniecības veicināšanas stratēģijas īstenošanu ar zinātnes un tehnoloģiju starpniecību, izmantojot eksporta kredīta apdrošināšanu (Shang Ji Fa [2004], Nr. 368, 2004. gada 26. jūlijs), kopīgi izdeva TM un Sinosure 2004. gadā, un tas joprojām regulē Sinosure darbību. Viens no šā paziņojuma mērķiem ir augsto un jauno tehnoloģiju un augstas pievienotās vērtības ražojumu eksporta veicināšana, turpinot izmantot eksporta kredīta apdrošināšanu. Minētais paziņojums nepārprotami pilnvaro Sinosure atbalstīt galvenās eksporta nozares, kas minētas Ķīnas augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu direktorijā 2006. gadam. Šī direktorija ietver “Saules enerģijas elementus un moduļus” kā atbalstāmos ražojumus, un tādēļ tos var uzskatīt par Sinosure tiešā veidā atbalstītiem. Minētajā paziņojumā noteiktas šādas priekšrocības: “zaļais kanāls”, proti, īpašs atbalsts ražojumiem, kas iekļauti katalogā, un tiem jāsaņem apstiprinājums piecu dienu laikā, ja ir izpildīti parakstīšanās nosacījumi un tiek apstiprināti ierobežojumi prioritārai apdrošināšanai; prasības ātrums, jo tā jāpabeidz trīs mēnešu laikā pēc prasības dokumentu saņemšanas; un likmes elastība, paredzot lielāku atlaidi prēmijas likmei Sinosure mainīgā intervāla ietvaros. Paziņojums arī paredz, ka reģionālās un vietējās tirdzniecības iestādes veic papildu pasākumus, lai atbalstītu direktorijā iekļautos ražojumus. Paziņojums uzdod Sinosure pielāgot parakstīšanās modeli, pamatojoties uz valsts nozaru politiku un augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu eksporta īpašībām, kā arī sniegt atbalstu inovācijām un pētniecības un izstrādes nozarēm, ko īpaši atbalsta valsts.

               (232)

               Komisija ir informēta arī par citiem dokumentiem, kas pierāda, ka Sinosure tiešā veidā īsteno valdības politiku, cita starpā atbalstot ražotājus eksportētājus. Tā saucamais “plāns 840” ir raksturots Valsts padomes 2009. gada 27. maija paziņojumā (76). Šis nosaukums ir saistīts ar 84 miljardu ASV dolāru izmantošanu eksporta apdrošināšanai, un tas ir viens no sešiem pasākumiem, kurus Valsts padome izsludināja 2009. gadā, lai stabilizētu eksporta pieprasījumu, reaģējot uz pasaules krīzi, un turpmāko palielināto pieprasījumu pēc eksporta kredīta apdrošināšanas. Šie seši pasākumi jo īpaši attiecas uz eksporta kredīta apdrošināšanas uzlabošanu, īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas nodrošināšanu 84 miljardu ASV dolāru apmērā 2009. gadā un prēmijas likmes samazināšanu. Sinosure kā vienīgā politiskā iestāde, kas paraksta eksporta kredīta apdrošināšanu, ir minēta kā šā plāna īstenotāja. Attiecībā uz apdrošināšanas prēmiju samazināšanu Sinosure tika prasīts nodrošināt, lai īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas vidējā likme tiktu samazināta par 30 %, salīdzinot ar vispārējo vidējo likmi 2008. gadā.

               (233)

               Tā saucamais “plāns 421” tika paredzēts Paziņojumā par īpašu apdrošināšanas finansēšanas mehānismu īstenošanas jautājumiem attiecībā uz lielu patstāvīgas darbības iekārtu eksportu, kuru 2009. gada 22. jūnijā kopīgi izdeva Tirdzniecības ministrija un Finanšu ministrija. Tā arī bija nozīmīga politika, kas sekmēja Ķīnas “došanās ārā” politiku, reaģējot uz 2009. gada pasaules finanšu krīzi, un tā nodrošināja apdrošināšanai finansējumu 42,1 miljarda ASV dolāru apmērā, lai sekmētu lielu patstāvīgas darbības iekārtu eksportu. Sinosure un dažas citas finanšu iestādes pārvaldītu un nodrošinātu šo finansējumu. Minētajā dokumentā iekļautie uzņēmumi varētu izmantot preferenciālus finansiālus pasākumus, tostarp eksporta kredīta apdrošināšanu. Tā kā Ķīnas valdība nesadarbojās, Komisija nevarēja pieprasīt papildu informāciju par šā paziņojuma piemērošanu. Tā kā nebija pierādījumu par pretējo, Komisijai bija pamats uzskatīt, ka šis dokuments attiecās arī uz FE iekārtām un FE nozari.

               (234)

               Citi dokumenti, kas liecina par valdības atbalstu īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas nodrošināšanai, ir divi dokumenti par finansiālā atbalsta palielināšanu Stratēģiskajām jaunajām nozarēm (SEI). Valsts padomes paziņojums par Valsts padomes atbalsta un attīstības pasākumiem stratēģiskas nozīmes jauno nozaru paātrināšanai, Guo Fa [2010], Nr. 32, 18.10.2010., 7. punkta C daļa, mudina finanšu iestādes palielināt finansiālo atbalstu. SEI attīstības īstenošanas vadlīnijas, ko kopīgi izdevušas visas atbildīgās ministrijas (t. i., Valsts attīstības un reformu komisija, Tirdzniecības ministrija, Zinātnes ministrija, Rūpniecības un informācijas tehnoloģiju ministrija, Vides aizsardzības ministrija, Finanšu ministrija, Valsts nodokļu pārvalde, Muitas galvenā pārvalde, Kvalitātes uzraudzības galvenā pārvalde un Intelektuālā īpašuma inspekcijas birojs), Guo Fa [2011] Nr. 310, 2011. gada 21. oktobris, Xxvii) punktā arī īpaši pievēršas aktīvajam atbalstam, ko cita starpā nodrošina ar eksporta kredīta apdrošināšanu stratēģiskajām jaunajām nozarēm. Šīs stratēģiskās jaunās nozares pievēršas ražojumiem, tehnoloģijām un pakalpojumiem, lai attīstītu starptautisko tirgu, aerokosmisko nozari, augsto galaiekārtu ražošanu, lielapjoma vai stimulētās iekšzemes patentētās tehnoloģijas un standarta eksporta stratēģiskos jaunos rūpnieciskos ražojumus. Pierādījumu par pretējo nav, tāpēc ir iemesls uzskatīt, ka arī attiecīgie ražojumi un izlasē iekļautie eksportētāji pieder “stratēģiskajām jaunajām nozarēm” un ir tiesīgi saņemt izrietošos ieguvumus.

               (235)

               Pamatojoties uz iepriekš teikto, Komisija secina, ka Sinosure ir valsts iestāde, jo tai ir piešķirtas valdības pilnvaras īstenot valdības politikas, to būtiski kontrolē valdība un tā pilda valdības funkcijas.

         d)   Juridiskais pamats

               (236)

               Šīs programmas juridiskais pamats ir Paziņojums par tirdzniecības veicināšanas stratēģijas īstenošanu ar zinātnes un tehnoloģiju starpniecību, izmantojot eksporta kredīta apdrošināšanu (Shang Ji Fa [2004], Nr. 368), ko kopīgi izdevusi TM un Sinosure; Ķīnas augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu eksporta direktorija 2006. gadam; tā saucamais “plāns 840”, kas iekļauts Valsts padomes 2009. gada 27. maija paziņojumā; tā saucamais “plāns 421”, kas iekļauts Paziņojumā par īpašu apdrošināšanas finansēšanas mehānismu īstenošanas jautājumiem attiecībā uz lielu patstāvīgas darbības iekārtu eksportu, kuru 2009. gada 22. jūnijā kopīgi izdeva Tirdzniecības ministrija un Finanšu ministrija; Paziņojums par Valsts padomes atbalsta un attīstības pasākumiem stratēģiskas nozīmes jauno nozaru paātrināšanai (Guo Fa [2010], Nr. 32, 2010. gada 18. oktobris), ko izdevusi Valsts padome, un tā īstenošanas vadlīnijas (Guo Fa [2011], Nr. 310, 2011. gada 21. oktobris).

         e)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (237)

               Tā kā Sinosure ir valsts iestāde, kam piešķirtas valdības pilnvaras un kas īsteno valdības tiesību aktus un plānus, eksporta kredīta apdrošināšanas nodrošināšana attiecīgā ražojuma ražotājiem ir finansiāls atbalsts, kas izpaužas kā potenciāla tieša valdības naudas līdzekļu nodošana pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas izpratnē.

               (238)

               Attiecībā uz ražotāju eksportētāju pašvaldībām maksātās prēmijas daļējo atlaidi – arī tā ir uzskatāma par tiešu naudas līdzekļu nodošanu subsīdijas veidā saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļu.

               (239)

               Ieguvums pamatregulas 3. panta 2. punkta un 6. panta c) punkta izpratnē pastāv tādā mērā, kādā Sinosure nodrošina eksporta kredīta apdrošināšanu ar nosacījumiem, kas labvēlīgāki par saņēmējam tirgū tobrīd pieejamajiem, vai kādā Sinosure nodrošina apdrošināšanu, kas citādi tirgū nebūtu pieejama nemaz. Papildu ieguvums 3. panta 2. punkta izpratnē, ko saņem ražotājs eksportētājs, ir naudas atlaide daļai no apdrošināšanas prēmijas, kuru Sinosure maksā vairākas pašvaldības, kuru teritorijā reģistrēti daži ražotāji eksportētāji.

               (240)

               2004. gada paziņojumā ir uzskaitīti visi ieguvumi, ko Sinosure un/vai pašvaldības piešķir uzņēmumiem, kuri iekļauti 2006. gada direktorijā un atbilst valsts politikai. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka apdrošināšanas līgumi, kas noslēgti starp Sinosure un izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, kā arī prēmijas daļējās atlaides, ko piešķir pašvaldības, pilnībā atbilst šādiem ieguvumiem. “Zaļā ekspreša” mehānisms paredz vienkāršot un paātrināt procesu apdrošinājuma piešķiršanā un prasījumu izskatīšanā, veicot ātru zaudējumu novērtēšanu un tai sekojošu paātrinātu maksājumu klientam.

               (241)

               Izmeklēšanā tika arī konstatēts, ka pasākumi, kas veikti, reaģējot uz 2009. gada finanšu krīzi un izklāstīti “plānā 840” un “plānā 421”, un vēlāk arī 2011. gada pasākumi stratēģisko jauno nozaru atbalstīšanai nodrošināja būtiskus ieguvumus ražotājiem eksportētājiem. Šie pasākumi palielināja apdrošinājuma pieejamību un papildus samazināja prēmijas, ko iekasē Sinosure, neraugoties uz grūto ekonomikas situāciju un būtiski pieaugušajiem Sinosure riskiem apdrošināšanas darbībā, un tie pilnībā atspoguļojās apdrošinājumā, ko Sinosure nodrošināja ražotājiem eksportētājiem. Konkrēti izmeklēšanā tika konstatets, ka nosacījumi un prēmijas, kas iekasētas attiecīgajos IP gados, būtiski nemainījās vai pat uzlabojās, neraugoties uz saistību neizpildes prasījumu skaita pieaugumu, ko apmaksāja Sinosure, un būtisko stāvokļa pasliktināšanos FE nozarē.

               (242)

               Jautājumā par ieguvuma esību Komisija vispirms izvērtēja, kādā mērā Sinosure prēmijas sedza īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas izmaksas. Sinosure argumentēja, pamatojoties uz j) punktu PTO Nolīgumā par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (“SCM”), kas atzīst par “aizliegtu” eksporta subsīdiju saskaņā ar šā nolīguma 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu tādu eksporta kredīta apdrošināšanas programmu piedāvāšanu par atvieglotām likmēm, kas ir neatbilstošas, apdrošinot ilgtermiņa darbības izmaksas, un šo programmu radītos zaudējumus. Atbildē uz anketas jautājumiem Sinosure vienkārši atsaucās uz peļņu un zaudējumiem, kas radušies pēdējo piecu gadu laikā, un secināja, ka, lai gan kopumā tā šajā periodā ir guvusi peļņu, ražotāju eksportētāju īstermiņa eksporta kredītu apdrošināšana nav uzskatāma par subsīdiju saskaņā ar PTO SCM nolīgumu. Kā iepriekš teikts (skat. 221. un 222. apsvērumu), Komisija lūdza Sinosure sniegt konkrētu informāciju un pierādījumus par eksporta kredīta apdrošināšanas darbības ilgtermiņa rentabilitāti, tostarp ieņēmumiem no prēmijām, darbības izmaksām un programmas radītajiem zaudējumiem, saskaņā ar PTO SCM nolīgumu. Tomēr Sinosure neiesniedza dokumentus un pierādījumus, kas tika pieprasīti pārbaudes apmeklējuma laikā, uzstājot uz vispārējiem rentabilitātes datiem, kas iekļauti revidētajos gada pārskatos.

               (243)

               Komisija atzīmē, ka, pat ja tā varētu vienkārši paļauties uz Sinosure gada pārskatiem, nespējot pārbaudīt datus un informāciju, kas iekļauta šajos pārskatos, tā nevarētu secināt, ka Sinosure ir guvusi ilgtermiņa peļņu no savas eksporta kredīta apdrošināšanas nodaļas, kas atbilst j) punktā minētajai “programmai”. Sinosure veic daudzas darbības arī papildus eksporta kredīta apdrošināšanai, un dati un informācija, kas iekļauta gada pārskatos, ir konsolidēti dati par visām šīm darbībām, bez precīza sadalījuma par katru no tām. Daži gada pārskati (bet ne jaunākais no tiem) liecina, ka īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšana nebūt nav svarīgākā Sinosure darbība, taču nav pieejams precīzs īpatsvars. Tā kā Sinosure atteicās sniegt pieprasīto informāciju un pierādījumus par šo konkrēto darbību atsevišķi, bet tā ir nepieciešama, lai varētu analizēt šo “programmu” saskaņā ar 1. pielikuma j) punktu PTO SCM nolīgumā, Komisijai nācās pamatot secinājumus ar ierakstos pieejamajiem pierādījumiem.

               (244)

               Komisija norāda, ka saskaņā ar Sinosure Statūtu 11. pantu šis uzņēmums darbojas bez peļņas un bez zaudējumiem. Citiem vārdiem, Sinosure statūtos nav minēts mērķis maksimizēt peļņu, bet tās mērķis ir tikai nodrošināt līdzsvaru atbilstoši funkcijai būt vienīgajam oficiālajam eksporta kredītu apdrošinātājam ĶTR. Kā iepriekš teikts, lietas materiāli liecina, ka juridiskā un politiskā vide, kurā Sinosure darbojas, paredz, ka šis uzņēmums īsteno valdības politikas un plānus, pildot valsts politikas uzdevumus. No izvēlētajām nozarēm un uzņēmumiem, ko īpaši atbalsta valsts, ražotājiem eksportētājiem ir pilnīga piekļuve eksporta kredītu apdrošināšanai, ko nodrošina Sinosure, izmantojot preferenciālas likmes, pat laikā pēc pasaules krīzes 2009. gadā un pat pēc tam, kad fotoelektriskajā nozarē iestājās bezprecedenta krīze, arī IP laikā. Tādējādi Sinosure nodrošina neierobežoti pieejamu apdrošinājumu FE nozarei, un ārkārtīgi zemās apdrošināšanas prēmijas, ko tā piedāvā, neatbilst faktiskajiem riskiem, kas rodas, apdrošinot šīs nozares eksporta apjomus. Pamatojoties uz visu šo reģistrēto informāciju, jau var secināt, ka nevar izslēgt – visticamāk prēmiju likmes, ko iekasē Sinosure, nav atbilstošas ilgtermiņa darbības zaudējumu segšanai, un patiesībā tas šķiet iespējams.

               (245)

               Tā kā Sinosure nesadarbojās, Komisija izskatīja arī papildu informāciju, kas vēl vairāk pamatoja šo secinājumu. Publiski pieejamie pierādījumi jau tagad nepārprotami liecina, ka faktiski Sinosure
                   (77) darbojas, ciešot ilgtermiņa darbības zaudējumus. Komisija analizēja arī attiecīgos datus Sinosure gada pārskatu ieņēmumu daļā par laiku no 2006. līdz 2011. gadam, ko Sinosure iesniedza, lai pamatotu rentabilitātes datus, kas norādīti atbildē uz anketas jautājumiem. Šie dati liecina, ka Sinosure ir uzrādījusi lielus ilgtermiņa darbības zaudējumus kopumā par visām apdrošināšanas darbībām, izslēdzot investīciju ieņēmumus un citus ieņēmumus. Konkrētāk, katrā atsevišķajā gadā laikā no 2006. līdz 2011. gadam (izņemot vienīgi 2010. gadu) apmierinātie prasījumi jau (gandrīz) sasniedz vai (būtiski) pārsniedz Sinosure nopelnītās neto prēmijas. Ja no neto prēmijām atskaita arī darbības izdevumus un komisijas maksas, rezultāti liecina par vēl lielākiem zaudējumiem. Skaitliskie rādītāji liecina, ka, neraugoties uz mērenu peļņu 2010. gadā, kopējais periods, kad apdrošināšanas darbība radīja zaudējumus, ir ilgs. gada ziņojumi liecina, ka Sinosure kopējos ieņēmumus būtiski veicina investīciju ieņēmumi un citi ieņēmumi, kas nav saistīti ar šā uzņēmuma eksporta kredīta apdrošināšanas programmas dzīvotspējas novērtēšanu. Tā kā īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšana veido lielāko daļu Sinosure uzņēmējdarbības, ja nav pierādījumu par pretējo, ir jāsecina, ka Sinosure ir cietusi būtiskus ilgtermiņa zaudējumus no savas eksporta kredīta apdrošināšanas programmas.
               Ņemot vērā, ka Sinosure cieš zaudējumus no eksporta kredīta apdrošināšanas programmas, ieguvuma esību nosaka, salīdzinot ražotāju eksportētāju samaksātās prēmijas ar piedāvājumu tirgū. Sinosure ir vienīgais oficiālais eksporta kredīta apdrošinātājs un tādēļ pilnībā kontrolē iekšzemes tirgu. ĶTR nav komerciālu standartu šādiem instrumentiem un finanšu tirgus ĶTR ir izkropļots valdības iejaukšanās dēļ, tāpēc ir pamatoti izmantot standartus ārpus ĶTR, t. i., prēmijas, ko iekasē normālā tirgus situācijā. Pamatojoties uz to, kā aprakstīts turpmākajā sadaļā par subsīdijas apjoma aprēķināšanu, prēmijas ir zemākas par tirgus likmēm, tātad tiek piešķirts ieguvums.

               (246)

               Minētās subsīdijas ir iespējamas, ja notiek eksporta darbība pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo tās nevar iegūt bez eksportēšanas. Turklāt tās ir arī īpašas saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu, jo tās ir pieejamas tikai noteiktiem uzņēmumiem. Saules enerģijas elementi un moduļi ir skaidri ierakstīti 2006. gada augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu direktorijā, un tas ir priekšnosacījums, lai saņemtu privilēģijas, kas paredzētas 2004. gada paziņojumā. Turklāt viens no Sinosure galvenajiem mērķiem ir valsts politikas un plānu, tostarp arī 12. piecgades plāna, īstenošana FE nozarē. FE nozare izmanto arī “plānu 840” un “plānu 421”, tāpat kā dažas citas nozares, kas atsevišķi izceltas šajos plānos (skat. 232. un 233. apsvērumu). FE nozare ir uzskatāma arī par vienu no veicināmām nozarēm saskaņā ar Lēmumu Nr. 40 un citiem plānošanas dokumentiem un normatīviem aktiem (skat. 207. un 208. apsvērumu). Šī nozare atbilst arī “stratēģisko un jauno nozaru” kategorijai, kas bauda dažādus ieguvumus saskaņā ar valdības politiku (skat. 102. apsvērumu). Lielākajai daļai ražotāju eksportētāju ir arī oficiāls statuss kā augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, un tādēļ tiem ir daudzas priekšrocības saskaņā ar labvēlīgām valdības politikām.

               (247)

               Tādējādi ir acīmredzams, ka ieguvumi, ko piešķir Sinosure vai vietējās pašvaldības, kompensējot daļu no apdrošināšanas prēmijas, nav pieejamas visām rūpniecības nozarēm un visiem uzņēmumiem, bet tās saņem tikai nozares un uzņēmumi, kas īpaši atbilst attiecīgām valdības atbalsta politikām un tām pamatā esošiem dokumentiem. Komisija secina, ka ieguvumi, ko attiecīgā ražojuma ražotājiem piešķir Sinosure un/vai pašvaldības, ir īpaši pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē. Turklāt, tā kā nav pierādījumu, ka šīs subsīdijas tiek balstītas uz objektīviem kritērijiem vai nosacījumiem saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu, tās ir īpašas arī šajā izpratnē.

         f)   Secinājums

               (248)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka izmeklēšanas periodā sešas izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju grupas bija saņēmušas Sinosure piedāvāto eksporta kredīta apdrošināšanu.

               (249)

                  Sinosure piedāvātā eksporta kredīta apdrošināšana FE nozarei ir uzskatāma par subsīdiju tādā mērā, kādā prēmijas ir mazākas par tirgus likmēm.

               (250)

               Ņemot vērā finansiālā atbalsta esību, ražotāju eksportētāju ieguvumus un situācijas īpatnības, šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.

         g)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (251)

               Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Ieguvuma aprēķināšana notiek līdzīgi kā situācijā ar aizdevumu galvojumiem. Saskaņā ar pamatregulas 6. panta c) punktu saņēmēju saņemtais ieguvums ir starpība starp prēmijas summu, ko uzņēmums maksā par Sinosure īstermiņa apdrošināšanu, un prēmijas summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu eksporta kredīta apdrošināšanu tirgū.

               (252)

                  Sinosure piedāvātā īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšana izriet no valdības politikas mērķiem un Sinosure pieder monopolstāvoklis iekšzemes tirgū, jo tā darbojas kā vienīgā oficiālā eksporta kredīta aģentūra, tāpēc atbilstošais tirgus standarts tiek konstruēts, izmantojot turpmāk aprakstīto metodi. Turklāt, tā kā ĶV un Sinosure nesadarbojās, Komisijai bija jāizmanto arī citi pieejamie fakti, lai noteiktu atbilstošo tirgus prēmiju apdrošināšanai, ko saņēma FE ražotāji.

               (253)

               Komisija uzskata, ka visatbilstošākais kritērijs, par kuru informācija ir viegli pieejama, ir prēmiju likmes, ko piemēro Amerikas Savienoto Valstu Eksporta un importa banka (“Ex-Im banka”). Saskaņā ar atklātībā pieejamo informāciju (78)
                  Ex-Im banka ir ASV Federālās valdības oficiālā eksporta kredīta aģentūra, un tā ir pašfinansējoša iestāde. Ex-Im bankas darbība ietver eksporta kredīta apdrošināšanu un citas darbības, piemēram, apgrozāmā kapitāla garantijas un aizdevumu garantijas (pircēju finansēšana). Tās uzdevums ir izveidot un atbalstīt darbavietas ASV, atbalstot ASV eksportu starptautiskajiem pircējiem. Ex-Im banka darbojas kā valdības korporācija, kuru kontrolē Savienoto Valstu Kongress. Tāpēc tā vairākos aspektos ir līdzīga Sinosure, un šī banka tiek uzskatīta par atbilstošu standarta iestādi.

               (254)

               Standarta prēmija tika aprēķināta, pamatojoties uz faktisko maksu, ko iekasē par eksportu uz ESAO valstīm attiecībā uz pilna apgrozījuma polisēm, kur paredzēts segt 90 % no apdrošinātās summas un ilgums – 120 dienas. Faktiskā prēmija ir caurmēra vidējais rādītājs piecām dažādām ārvalstu pircēju kategorijām atkarībā no viņu maksātspējas un maksātnespējas riska. Tas ir tuvākais pieejamais standarts, kas izmantojams, lai aprēķinātu prēmiju, ko attiecīgā ražojuma ražotājiem būtu jāmaksā tirgū.

               (255)

               Ieguvuma summa tika aprēķināta, pamatojoties uz ĶV sniegto informāciju, un tā ir saistīta ar Sinosure apdrošinātajām summām eksporta kredīta apdrošināšanā, kā arī maksu, kas IP laikā maksāta par šādu apdrošināšanu. Informācija, ko par Sinosure sniedza sadarbības uzņēmumi, netika izmantota, jo bija skaidrs, ka ĶV informācija ir pilnīgāka (piemēram, ne visi uzņēmumi atbildē uz anketas jautājumiem informēja par savu Sinosure polisi vai deklarēja to klātienes pārbaudē uz vietas).

               (256)

               Attiecībā uz apdrošināšanas prēmijas daļu, ko apmaksā pašvaldības, ieguvumu aprēķina kā atlaides un subsīdijas apmērā, ko IP laikā saņēmuši izlasē iekļautie uzņēmumi.

               (257)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Eksporta garantijas un apdrošināšana

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,58 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,95 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. Solar Group un saistītie uzņēmumi

                           0,71 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           0,50 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,39 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,63 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

         3.4.1.5.   Ieguvumi, kas piešķirti, nodrošinot piekļuvi ārzonu holdingsabiedrībām, un aizdevumu atmaksāšana, ko veic valsts

               (258)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.2.   Piešķīrumu programmas
   3.4.2.1.   Eksporta ražojumu pētniecības attīstības fonds

               (259)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.2.2.   Subsīdijas “Slaveno zīmolu” un Ķīnas pasaules klases zīmolu programmas izstrādei

               (260)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka daži izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji izmeklēšanas periodā bija saņēmuši ieguvumus no šīm shēmām. Tomēr, ņemot vērā saņemto ieguvumu nelielās summas un to niecīgo ietekmi uz subsīdijas starpību, Komisija neuzskata par nepieciešamu analizēt šo shēmu kompensēšanu.

         3.4.2.3.   Fondi Guandong provinces rūpniecības nozaru ārējai ekspansijai

               (261)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.2.4.   Demonstrējumu programma “Zelta saule”
   a)   Ievads

               (262)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma ražotāji ir saņēmuši subsīdijas no demonstrējumu programmas “Zelta saule” (“Zelta saule”), ko Ķīnas valdība ieviesa 2009. gada jūlijā. Tajā bija prima facie pierādījumi, ka četri no izlasē iekļautajiem eksportētājiem no šīs programmas saņēmuši tiešas subsīdijas attiecība uz attiecīgo ražojumu. Turklāt tā liecināja, ka viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem 2011. gadā atlasīts kā attiecīga ražojuma piegādātājs, attiecība uz 70 % no kopējās projektu operatoru uzstādītās jaudas (t. i. uzņēmumi, kas ražo un pārdod elektroenerģiju, kas iegūta no FE sistēmām). Sūdzībā bija arī informācija, kas liecināja, ka programmas “Zelta saule” finansējums projektu operatoriem netika piešķirts caurredzamā veidā un ar konkurenci.

         b)   Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana

               (263)

               Kā sīkāk izklāstīts 104. un 105. apsvērumā, Komisija anketā, vēstulē par nepilnībām un klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā no ĶV pieprasīja informāciju par programmu “Zelta saule” ko ĶV nesniedza.

               (264)

               Attiecībā uz informāciju, kas pieprasīta anketā un vēstulē par nepilnībām, ĶV konsekventi apgalvoja, ka šī subsīdiju programma nav paredzēta attiecīgo ražojumu ražotājiem. Tādējādi ĶV neiesniedza atbildes uz daudziem jautājumiem par šo programmu un ieguvumiem attiecīgo ražojumu ražotājiem, atbildot ar “nav attiecināms”. ĶV arī neiesniedza visus būtiskos normatīvos aktus, administratīvās vadlīnijas un citus aktus, kas bija prasīti anketā, aprobežojoties tikai ar galvenā juridiskā pamata dokumentu iesniegšanu.

               (265)

               Sākot pārbaudes sesiju attiecībā uz programmu “Zelta saule”, Komisija lūdza ĶV iesniegt visus pielikumus jau iesniegtajiem galvenajiem juridiskā pamata dokumentiem un norādīt, vai tā plāno iesniegt citus oficiālus dokumentus par šo programmu. ĶV iesniedza pieprasītos pielikumus, bet atbildēja, ka neplāno iesniegt nekādus papildu dokumentus. Tad Komisija parādīja ĶV budžeta dokumentu par tābrīža finansētajiem projektiem un atbilstošajām summām, kas piešķirtas saskaņā ar šo programmu, kuru bija izdevusi Finanšu ministrija (“FM”) un iesniedza sadarbojošies eksportētāji (FM Dokuments Nr. 965 [2010], 2010. gada 2. decembris). Šā dokumenta pielikumos redzams, ka viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem saņēmis ievērojamu programmas “Zelta saule” finansējumu saviem projektiem un arī kā piegādātājs, kas piegādā piemērotas iekārtas vairākiem saskaņā ar programmu “Zelta saule” finansētiem projektiem. FM pārstāvji, kas piedalījās pārbaudē, bija informēti par uzrādīto dokumentu, un Komisija lūdza viņiem iesniegt visus līdzīgos budžeta dokumentus, ko FM izdevusi par programmas “Zelta saule” īstenošanas gadiem. Kaut arī FM pārstāvji principā piekrita iesniegt šos dokumentus, viņi Komisijai tos tā arī neiesniedza.

               (266)

               Komisija arī parādīja TM budžeta dokumentus par programmu “Zelta saule”, ko izdevis vietējais provinces un pašvaldības finanšu departaments un bija iesniedzis viens no eksportētājiem, kuri sadarbojās, un lūdza ĶV iesniegt citus līdzīgus būtiskos dokumentus (t. i., provinču vai pašvaldību izdotos) par šo programmu. ĶV atbildēja, ka tai nav šo dokumentu, jo tie attiecas uz provincēm un/vai pašvaldībām, un tādēļ nevar tos iesniegt.

               (267)

               ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē atkārtoja nostāju, ka programma “Zelta saule” nav paredzēta attiecīgā ražojuma ražotājiem, un paskaidroja, ka, kaut arī minētie ražotāji varēja saņemt ieguvumus no šī programmas, viņi to darīja kā spēkstaciju operatori, nevis kā saules paneļu ražotāji, jo šajā programmā subsīdijas var saņemt tikai elektroenerģijas ražotāji. Vēstulē apgalvots arī tas, ka Komisija ir lūgusi trīs konkrēti norādītus dokumentus, ko ĶV bija sniegusi. Tas neatbilst patiesībai, jo Komisija pārbaudes laikā pieprasīja konkrētus budžeta dokumentus, ko izdevusi FM (arī tie bija skaidri norādīti Komisijas 2013. gada 23. maija vēstulē) un vietējās iestādes, kuru teritorijā ražotāji eksportētāji atradās (atsaucoties uz konkrētiem dokumentiem ko bija iesnieguši ražotāji eksportētāji), bet ĶV nolēma tos neiesniegt.

               (268)

               Komisija arī pieprasīja konkrētu informāciju par “Zelta saules” maksājumiem, ko bija saņēmis viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kuri sadarbojās, jo šis eksportētājs bija piegādājis attiecīgo ražojumu un tiešā veidā saņēmis ienākumus no valdības. ĶV atkal nevarēja pārbaudes apmeklējuma laikā izskaidrot situāciju un sniegt kādu papildu informāciju un vienkārši sazinājās ar uzņēmuma juridisko konsultantu, kurš it kā paskaidroja, ka šī situācija Komisijas ierēdņiem ir izskaidrota pārbaudes apmeklējuma laikā, bet tas nebija tiesa. Papildu informācija par šo situāciju ir turpmāk paskaidrota 276.–278. apsvērumā. Kā sīkāk precizēts 275.–278. apsvērumā, izmeklēšanā tika noskaidrots, ka izlasē iekļautie ražotāji, kuri sadarbojās, patiesi bija tieši vai netieši ieguvuši piešķīrumus no programmas “Zelta saule”, tostarp konkrēti par attiecīgā ražojuma piegādi. ĶV apgalvojums, ka šī programma nedod ieguvumu attiecīgā ražojuma ražošanā, nenoliedzami bija pretrunā pierādījumiem un faktiem, kas tika pārbaudīti izmeklēšanā.

               (269)

               ĶV nesadarbojās, tāpēc Komisija nevarēja pārbaudīt vairākus būtiskus programmas “Zelta saule” aspektus un faktiskos ieguvumus, ko saņēma attiecīgā ražojuma ražotāji. Tas viss papildināja to, ka ĶV neiesniedza visus attiecīgos pieprasītos dokumentus, proti, budžeta dokumentus par programmas “Zelta saule” apropriācijām, kurus izdevusi FM attiecībā uz programmas īstenošanas gadiem. Tādējādi vairāki izmeklēšanas secinājumi ir balstīti uz labāko informāciju, kas pieejama reģistrētajos ierakstos, kā paredzēts pamatregulas 28. pantā.

         c)   Juridiskais pamats

               (270)

               Galvenais juridiskais pamats ir 2009. gada 16. jūlija Paziņojums par demonstrējumu programmas “Zelta saule” īstenošanu un pielikumā pievienotā Demonstrējumu programmas “Zelta saule” palīdzības pagaidu pasākumi fonda pārvaldībai, lieta CaiJian Nr. 397 [2009], ko izdevusi Finanšu ministrija, Zinātnes ministrija un Valsts enerģētikas padome; Apkārtraksts par piešķīrumu sekmīgu īstenošanu demonstrējumu programmai “Zelta saule”, lieta Nr. 718 [2009]; Apkārtraksts par demonstrējumu programmas “Zelta saule” sekmīgu pabeigšanu 2010. gadā, lieta Nr. 622 [2010]; Apkārtraksts par Norādījumiem par finanšu subsīdijas budžeta indeksiem attiecībā uz demonstrējumu programmas “Zelta saule” būvniecības izmaksām 2010. gadā, lieta Nr. 965 [2010], 2010. gada 2. decembris, ko izdevusi Finanšu ministrija; Apkārtraksts par budžeta mērķa sadalījumu attiecībā uz fiskālo subsīdiju, kas piešķirta programmai “Zelta saule” 2011. gadā, JCJ lieta Nr. 336, 2011. gada 1. septembris, izdevis Hebei Finanšu departaments; Apkārtraksts par budžeta mērķa sadalījumu attiecībā uz fiskālo subsīdiju, kas piešķirta programmai “Zelta saule” 2011. gadā, HCJ lieta Nr. 135, 2011. gada 8. novembris, izdevis Hengshui pašvaldības finanšu birojs.

         d)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (271)

               Programma “Zelta saule” tika izveidota 2009. gadā, lai veicinātu izkliedētās saules enerģijas FE sistēmas nozares tehnoloģisko progresu un pakāpenisku attīstību. Par programmu atbildīgās iestādes centrālajā līmenī ir Finanšu ministrija, Zinātnes ministrija un Valsts enerģētikas padome. Paziņojumā par programmas “Zelta saule” īstenošanu ir minēti vairāki kritēriji šīs programmas līdzekļu saņemšanai, tostarp: a) uzņēmumiem jābūt iekļautiem vietējā “Zelta saules” demonstrējumu projekta īstenošanas plānā; b) uzstādītai jaudai jābūt vismaz 300 kWh; c) būvniecības periods nedrīkst pārsniegt vienu gadu, bet darbības periods nedrīkst būt mazāks par 20 gadiem; d) FE projektu īpašnieku kopējiem aktīviem jābūt vismaz 100 miljonu Ķīnas juaņu, bet kapitālam – vismaz 30 % no investīciju izmaksām; e) integrēto sistēmu un galveno iekārtu, ko izmanto FE ģenerēšanas projektiem, ražotāji ir jāatlasa konkursa kārtībā. Piemērotie projekti var saņemt no valdības līdz 50 procentiem kopējo investīciju izmaksu, taču šo robežvērtību palielina līdz 70 procentiem attiecībā uz projektu īpašniekiem, kas atrodas attālos rajonos bez uzstādīta elektrotīkla.

               (272)

               Attiecībā uz procedūru – uzņēmumiem, kas vēlas saņemt finansējumu šajā programmā, jāiesniedz pieteikumi un apliecinošie dokumenti kompetentai valdības iestādei. Finanšu, tehnoloģiju un enerģētikas departamenti provinču līmenī, kas atbild par programmas organizāciju, iesniedz kopīgu kopsavilkuma ziņojumu Finanšu ministrijai, Zinātnes ministrijai un Valsts enerģētikas padomei, kas atbild par provinču projektu izskatīšanu attiecībā uz tehniskajām programmām, būvniecības nosacījumiem, finansēšanas un visus citiem aspektiem. Pēc galīgā apstiprinājuma valdībā Finanšu ministrija piešķir līdzekļus tieši pašam projekta īpašniekam un saglabā attiecīgos apstiprinājuma un izmaksāšanas dokumentus.

               (273)

               Praksē projektu operatori pieteikumus finansējuma saņemšanai iesniedz valdībai pēc līguma noslēgšanas ar piemēroto FE iekārtu (t.i., attiecīgā ražojuma) piegādātāju(-iem). Saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem šos piemēroto FE iekārtu piegādātājus izraugās saskaņā ar konkursa procedūru. Tomēr ĶV neprecizēja, kā tā īsteno savu rīcības brīvību, izvēloties projekta operatorus vietējā programmas “Zelta saule” zelta demonstrācijas projekta īstenošanas plāniem, un to, kā šie projekta operatori savukārt izvēlas piemēroto FE iekārtu piegādātāju. ĶV un ieinteresētās personas nav pierādījušas, ka atlases process ir atklāts, pārredzams un nediskriminējošs, jo tās nav iesniegušas attiecīgo dokumentāciju. Nav nekādu norāžu uz to, ka ir tikušas pirktas ārzemju FE iekārtas. Ievērojamu daļu no piemērotajām FE iekārtām ir nodrošinājis viens atsevišķs izlasē iekļauts ražotājs, kurš sadarbojās. Tāpēc iestādes, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem, secina, ka programma “Zelta saule” tikusi izmantota kā līdzeklis, lai radītu mākslīgu pieprasījumu pēc izlasē iekļautu attiecīgā produkta Ķīnas ražotāju ražojumiem.. Ja valdība uzskata projektu par atbilstīgu, tai ir jāpiešķir līdzekļi.

               (274)

               Programma “Zelta saule” piešķir subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, piešķīrumu formā pārskaitot naudas līdzekļus no ĶV attiecīgā ražojuma ražotājiem.

               (275)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka vairāki izlasē iekļautie ražotāji, kuri sadarbojās, ir tiešā veidā saņēmuši subsīdijas no programmas “Zelta saule”, lai uzstādītu saules ģenerētas elektroenerģijas iekārtas savās telpās. Šīs izlasē iekļautajiem ražotājiem, kas sadarbojās, izmaksātās subsīdijas kompensē daļu no izmaksām, kas citādi rastos, un tādējādi tās ir tieši saistītas ar attiecīgo ražojumu.

               (276)

               Turklāt izmeklēšanā tika konstatēts, ka izlasē iekļautie ražotāji, kuri sadarbojās, arī saņēma finansējumu saskaņā ar šo programmu, lai varētu piegādāt attiecīgos ražojumus nesaistītiem projekta operatoriem. Konkrēti izmeklēšanā uz vietas tika konstatēts, ka viens izlasē iekļauts ražotājs eksportētājs, kas sadarbojās, ir tieši no ĶV saņēmis ievērojamu vienreizēju maksājumu par visiem 40 projektiem, kas finansēti no programmas “Zelta saule”, un par to viņš ir piegādājis attiecīgo ražojumu. Šādu summu izlasē iekļautais ražotājs eksportētājs, kas sadarbojās, netika ziņojis savā atbildē uz anketas jautājumiem. Finanšu ministrijas 2010. gada apkārtraksts liecina, ka šis eksportētājs, kurš sadarbojās, tika izraudzīts, lai piegādātu attiecīgo ražojumu vairākiem nesaistītiem projekta operatoriem gan privātajā, gan valsts sektorā. Komisija mēģināja iegūt informāciju no ĶV par šo tiešo maksājumu izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, jo 13. pants 2009. gada Paziņojumā par pagaidu pasākumiem programmai “Zelta saule” īpaši paredz, ka subsīdijas tiek izmaksātas tieši projekta operatoram, kurš saņem saules enerģijas iekārtu (t. i., nevis iekārtas aprīkojuma piegādātājam), un ĶV pārbaudes laikā nepārprotami apstiprināja šo faktu. Kā paskaidrots iepriekš, ĶV pārbaudes apmeklējuma laikā nespēja sniegt nekādus paskaidrojumus par to, kāpēc izlasē iekļautais eksportētājs ir saņēmis tiešu finansējumu. ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē piezīmēs aprobežojās tikai ar vienu no 40 projektiem, vienkārši apgalvojot, ka ir bijusi finansiāla vienošanās starp projekta operatoru un izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju, jo šim operatoram nav pieticis naudas, lai samaksātu izlase iekļautajam ražotājam, kurš sadarbojās, un tāpēc viņi vienojušies, ka subsīdija tiks izmaksāta tieši izlasē iekļautajam ražotājam eksportētājam, kurš sadarbojās. Šis nepamatotais un ļoti īsais paskaidrojums, kas attiecās tikai uz vienu projektu, kurā piedalījās izlasē iekļauts eksportētājs, kas sadarbojās, no 40 projektiem, kas uzskaitīti FM dokumentā, ir pilnīgi nepietiekams, lai Komisijai paskaidrotu situāciju.

               (277)

               Izlasē iekļautais eksportētājs, kas sadarbojās, 2013. gada 24. jūnija vēstulē centās pamatot, ka tiešais maksājums 40 attiecīgajiem projektiem netika paziņots, jo tā bijusi “lietotāja” subsīdija, kas paredzēta projekta operatoram, nevis piegādātājam. Šis eksportētājs apstiprināja, ka ir saņēmis tiešu vienreizēju maksājumu par piegādēm 40 projektos, kas minēti FM apkārtrakstā, piebilstot, ka valdība drīkst pārskaitīt līdzekļus tieši piegādātājam un šādas rīcības iemesls ir nodrošināt, lai minētās subsīdijas tiktu izmantotas tikai apstiprinātām FE sistēmām, un atvieglot kontroli. Tomēr eksportētājs koncentrēja savu atbildi uz vienu projektu, kuram dokumenti tika savākti uz vietas, un ignorēja visus pārējos 39 projektos, par kuriem tas tiešā veidā bija saņēmis programmas “Zelta saule” finansējumu. Lai gan eksportētājs pierādīja, ka šā konkrētā projekta finansējumu bija iegrāmatots kā debitoru saistības, nevis kā valsts dotācijas iepriekšējs maksājums, tomēr netika iesniegti nekādi citi pierādījumi par šā vai kādu citu projektu faktisko izpildi, tostarp par attiecīgo ražojumu faktisko piegādi, par ko tika saņemti līdzekļi. Tā sniegtie paskaidrojumi arī nav ieviesuši skaidrību jautājumā par valdības tiešo maksājumu neatbilstību iepriekš minētajiem attiecīgajiem īstenošanas noteikumiem, kas paredz, ka ĶV parasti nodod līdzekļus projekta operatoram, nevis iekārtu piegādātājam.

               (278)

               Komisija uzskata, ka ĶV paskaidrojums par finansiālo vienošanos starp izlasē iekļauto eksportētāju, kas sadarbojās, un projekta operatoru ir nepārliecinošs, jo šķiet dīvaini, ka divas privātas personas var pašas izlemt par vienošanos, kurā nepieciešama valdības rīcība (t. i., tiešs valdības maksājums piegādātājam, pārkāpjot 2009. gada paziņojuma 13. pantu), neiesaistot lēmuma pieņemšanā valdību un iespējams – pat neinformējot to. ĶV neiesniedza pamatotākus pierādījumus un piezīmes par šo aspektu attiecībā uz tiešo maksājumu piegādātājiem un nolēma atbildē aprobežoties tikai ar vienu vārdā nenosauktu projektu no 40 projektiem, kurus īstenoja izlasē iekļautie eksportētāji, kas sadarbojās. Arī paskaidrojumos, ko sniedza šis eksportētājs, netika pieminēta ĶV piezīme par ekonomikas dalībnieka grūto finansiālo situāciju attiecībā uz projektu, kuru ĶV nebija precizējusi. Turklāt eksportētāja apgalvojumi par tiešā maksājuma iespējamību un tā loģiskais pamatojums neguva nekādu apstiprinājumu no citiem avotiem un ĶV.

               (279)

               Ņemot vērā iepriekš minētos nepilnīgos un pretrunīgos komentārus, ko sniedza ĶV un izlasē iekļautais eksportētājs, kurš sadarbojās, vienīgais kopsaucējs un izdarāmais secinājums ir tas, ka ĶV veiktais vienreizējais tiešais maksājums izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, bija nepieciešams, lai nodrošinātu, ka šis eksportētājs saņem līdzekļus, jo saistībā ar projekta operatora finansiālajām grūtībām pastāvētu nemaksāšanas risks. Fakts ir tāds, ka izlasē iekļautais eksportētājs nespēja paskaidrot, kā ir izmantojis no valdības saņemto vienreizējo maksājumu, vai FE iekārtas tikušas piegādātas projektu operatoriem un kādu cenu projekta operatori ir samaksājuši, ja tas vispār ir noticis. Ņemot vērā to, ka Komisijai šīs lietas dokumentācijā vai citādi nav pieejami nekādi citi pierādījumi, Komisija, pamatojoties uz pamatregulas 28. pantu, nolēma, ka vienreizējais maksājums eksportētājam, kurš sadarbojās, ir bijusi tiešā dotācija pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta nozīmē.

               (280)

               Vēl Komisija secina, ka subsīdijas, kas piešķirtas attiecīgā produkta piegādātājiem – kā projekta operatoriem vai, iespējams, piegādājot FE iekārtas nesaistītu projektu operatoriem, – sniedz tiem labumu atbilstīgi pamatregulas 3. panta 2. punktam. Finansējums saskaņā ar programmu “Zelta saule” ļauj attiecīgā ražojuma ražotājiem kā projekta operatoriem ietaupīt izmaksas saistībā ar saules ģenerētas elektroenerģijas iekārtu uzstādīšanu savās telpās. Ja attiecīgā ražojuma ražotāji ir FE iekārtu piegādātāji nesaistītu projektu operatoriem, finansējums saskaņā ar programmu “Zelta saule” tiešā veidā nonāk un paliek pie tiem, nav vajadzības iekārtas faktiski piegādāt, un/vai tie ir pasargāti no riska, ka nesaistītu projektu operatori tiem nesamaksātu. Pēdējā gadījumā attiecīgā ražojuma ražotāji saņem samaksu, ko citādi nebūtu saņēmuši no nesaistītu projektu operatoriem.

               (281)

               Šī subsīdiju shēma ir arī īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, pats par sevi ierobežo šīs shēmas pieejamību, nodrošinot to tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas atbilst vairākiem šajā tiesību aktā minētajiem kritērijiem, un plašāk – tikai uzņēmumiem, kas iesaistīti saules enerģijas nozarē. Turklāt, tā kā ne FE iekārtu piegādātāju, ne projekta operatoru atlase nav balstīta uz atklātu, pārredzamu un nediskriminējošu konkurences procedūru un ĶV veic tiešus maksājumus FE iekārtu piegādātājiem, shēma ir specifiska arī tādēļ, ka de facto gūt no tās labumu var tikai atsevišķi FE iekārtu piegādātāji. Šī programma neatbilst prasībām ne-īpašai programmai, kā paredzēts 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā, ņemot vērā to, ka piemērotības nosacījumi un faktiskie atlases kritēriji, lai uzņēmumus varētu iekļaut vietējos projekta īstenošanas plānos un varētu atlasīt galīgos projektus, pamatojoties uz dažādiem tehniskajiem un finansiālajiem aspektiem, nav objektīvi un tos nepiemēro automātiski.

         e)   Secinājums

               (282)

               Programma “Zelta saule” ir īpaša subsīdija piešķīruma veidā. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka daži izlasē iekļautie eksportētāji, kas sadarbojās, ir izmantojuši šo subsīdiju.

         f)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (283)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Demonstrējumu programma “Zelta saule”

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,24 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,09 %

                           JA Group

                           0,00 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,02 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,05 %

         3.4.3.   Tiešie atbrīvojumi no nodokļiem un nodokļu atlaižu programmas
   3.4.3.1.   Programma “two free/three half” ārvalstu investīciju uzņēmumiem (FIE)
   a)   Ievads

               (284)

               Sūdzībā bija apgalvojums, ka ir īpašs tiesību akts, kas pieņemts 1991. gadā, kura mērķis ir veicināt ārvalstu investīcijas Ķīnā, proti, Likums par ārvalstu investīciju uzņēmumu un ārvalstu uzņēmumu ienākuma nodokli (FIE nodokļa likums). Starp atvieglojumiem tā saucamajiem ārvalstu investīciju uzņēmumiem (“FIE”) ir arī subsīdiju programma “two free/three half”, kura paredz pilnīgu atbrīvojumu no piemērojamā ienākuma nodokļa pirmajos divos gados, kad FIE guvis peļņu, un pusi no likmes nākamajos trijos gados.

               (285)

               Programma “two free/three half” citā variantā attiecas arī uz uzņēmumiem, kas atzīti par jauno un augsto tehnoloģiju uzņēmumiem un atrodas noteiktos izvēlētos rajonos. Šā programmas varianta subsīdijas var piemērot arī pēc 2013. gada. Izmeklēšana konstatēja, ka viens no eksportētājiem, kurš sadarbojās (Yingli Hainan), izmanto ieguvumus no šīs programmas, sākot no 2011. gada, un ir saņēmis pilnīgu atbrīvojumu no nodokļiem 2011. un 2012. gadā un 50 % nodokļa likmes samazinājumu turpmākajos trijos gados.

               (286)

               Komisija vēlējās pārbaudīt šo programmu ĶV pārbaudes apmeklējuma laikā. Taču ĶV neiesniedza informāciju par šo atšķirīgo programmas “two free/three half” variantu. ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka šī programma nav sūdzības iesniedzēja minētā un neaizstāj programmas “two free/three half” variantu, kas paredzēts FIE, kā norādīts sūdzībā, un ko piemēro bez ģeogrāfiska ierobežojuma. Komisija ņem vērā šos ĶV sniegtos paskaidrojumus un izprot, ka minētā nodokļu programma oficiāli ir atsevišķa programma, kas atšķiras no programmas “two free three half”, kura paredzēta FIE. Tomēr, tā kā ieguvums tika saņemts arī pēc norādītajām FIE shēmas beigām, tad ieguvumu mehānisms, raksturs un ietekme bija tādi paši kā ieguvumiem no FIE programmas, un par to ziņoja viens izlasē iekļauts eksportētājs, kurš sadarbojās, uzskatot, ka tai ir cieša saikne ar FIE programmu “two free/three half”, kas varētu būt tās pašas programmas turpinājums, un tādēļ ieguvums būtu kompensējams. Saistībā ar minēto Komisija atzīmē, ka pamatregulas 10. panta 1. punkts ļauj izmeklēt jebkuru “iespējamu subsīdiju”, ko konstatējis sūdzības iesniedzējs, un neattiecas uz jebkuru “iespējamu subsīdiju programmu”. Tā kā šajā gadījumā abas programmas attiecas uz to pašu subsīdiju, t. i., neiekasēto uzņēmumu ienākuma nodokli, Komisijai ir tiesības izmeklēt tās kā vienu subsīdiju.

         b)   Juridiskais pamats

               (287)

               Šīs programmas juridiskais pamats ir FIE nodokļa likuma 8. pants un Ķīnas Tautas Republikas Likuma par ārvalstu investīciju uzņēmumu un ārvalstu uzņēmumu ienākuma nodokli īstenošanas noteikumu 72. pants. Kā apgalvo ĶV, šī programma ir izbeigta, 2007. gada 16. martā pieņemot Uzņēmumu ienākuma nodokļa likumu 2008. gadam (“EIT likums”) Ķīnas Tautas Republikas 10. Visķīnas tautas kongresa 5. sesijā, proti, EIT likuma 57. pantu, kas paredz izbeigt subsīdiju piešķiršanu līdz 2012. gada beigām.

               (288)

               Īpašās programmas “two free three half” juridiskais pamats ir Dekrēts Nr. 40 [2007], t. i., Valsts padomes paziņojums par pagaidu preferenciālo politiku īstenošanu attiecībā uz ienākuma nodokli augsto tehnoloģiju uzņēmumiem, kas izveidoti īpašajā ekonomikas zonā un Shanghai Pudong jaunajā rajonā, kura pamatā ir ĶTR Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma 57. panta 3. punkts, kā arī Administratīvie pasākumi augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu noteikšanai.

         c)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (289)

               No ienākuma nodokļa ir atbrīvoti tikai ražojošie uzņēmumi ar ārvalstu investīcijām, kam paredzēts darboties ne mazāk kā desmit gadus. Atbrīvojums sākas gadā, kurā uzņēmums sāk gūt peļņu, ilgst pirmos divus gadus, un pēc tam nākamajos trijos gados tam piemēro 50 % atlaidi no piemērojamās nodokļa likmes.

               (290)

               Īpašā varianta shēmā piemērotajiem uzņēmumiem nepieciešams arī atzīts statuss kā jauno un augsto tehnoloģiju uzņēmumiem, kas izturējuši īpašu administratīvo sertificēšanu, tas ir, kā uzņēmumiem ar intelektuālo pamatīpašumu, kuri atbilst arī ĶTR EIT likuma īstenošanas noteikumu 93. panta nosacījumiem.

               (291)

               Jebkuram uzņēmumam, kas plāno pieteikties šajā shēmā, ir jāiesniedz uzņēmumu ienākuma nodokļa gada nodokļu deklarācijas veidlapa, tās pielikumi un finanšu pārskati Valsts nodokļu pārvaldei. Šīs prasības attiecas arī uz īpašā varianta shēmu.

               (292)

               ĶV apgalvoja, ka šī programma ir pakāpeniski izbeigta, kopš 2008. gadā ir stājies spēkā EIT likums, un tās subsīdijas bija pieejamas līdz 2012. gada beigām. ĶV arī apgalvoja, ka tās vietā nav nekādas citas FIE paredzētas programmas, un pašlaik FIE maksā nodokļus tāpat kā citi korporatīvie nodokļu maksātāji. Komisija atzīmē, ka šī nodokļu programma ir piešķīrusi ieguvumus IP laikā, jo vairāki FE ražotāji ir tās saņēmuši IP laikā. Turklāt nav izslēgts, ka ieguvumi no šīs programmas joprojām ir pieejami vai ka ir pieejama cita līdzīga aizstājējprogramma, vai ka tāda tiks pieņemta nākotnē. Patiesi, kā iepriekš teikts, izmeklēšanā tika konstatēts, ka programmai “two free/three half” ir arī citi varianti, no kuriem joprojām tiek piešķirti ieguvumi saules paneļu ražotājiem. Tāpēc šī programma tika atzīta par joprojām kompensējamu.

               (293)

               Īpašā varianta shēmu izmantoja viens no eksportētājiem, kas sadarbojās, proti, Yingli Green Energy.

         d)   Secinājums

               (294)

               Šī programma ir uzskatāma par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, un tā izpaužas kā nesaņemtie valdības ieņēmumi, kas rada ieguvumu saņēmējiem uzņēmumiem.

               (295)

               Šī subsīdiju shēma ir arī īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ņemot vērā to, ka tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, ierobežo šīs shēmas pieejamību, nodrošinot to tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas atzīti par FIE un atbilst konkrētiem attiecīgā tiesību aktā minētiem kritērijiem.

               (296)

               Tāpēc šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.

               (297)

               Šīs shēmas variants ir uzskatāms par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, un tā izpaužas kā nesaņemtie valdības ieņēmumi, kas rada ieguvumu saņēmējiem uzņēmumiem.

               (298)

               Šī subsīdiju shēma ir arī īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ņemot vērā to, ka tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, pats par sevi ierobežo šīs shēmas pieejamību, nodrošinot to tikai konkrētiem uzņēmumiem un nozarēm, kas atzītas par veicināmām, piemēram, FE nozarei. Šī shēma ir īpaša arī pamatregulas 4. panta 3. punkta izpratnē, jo piemērotība aprobežojas ar noteiktiem reģioniem.

               (299)

               Tāpēc šis variants būtu jāuzskata par kompensējamu.

         e)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (300)

               Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts kā saņēmējiem piešķirtais ieguvums, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir kopējā nodokļa summa, kas maksājama saskaņā ar parasto nodokļa likmi pēc tam, kad no tās atskaitīta summa, kas samaksāta pēc samazinātas preferenciālās nodokļa likmes. Kompensētās summas pamatojas uz datiem, kas iekļauti uzņēmumu nodokļu deklarācijās par 2011. gadu. Revidētā nodokļu deklarācija par 2012. nodokļu gadu nebija pieejama nevienam izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, tāpēc tika izmantoti kopējie dati par 2011. nodokļu gadu.

               (301)

               Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdiju summa (dalāmais lielums) tika piešķirta par kopējo tirdzniecības apgrozījumu, kas ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, izveidojās IP laikā, jo subsīdija nav piešķirama eksporta darbībai un netika piešķirta atbilstoši apjomiem, kas saražoti, izgatavoti, eksportēti vai pārvadāti.

               (302)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Programma “two free/three half”

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                              Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,31 %

                              Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,35 %

                              Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           0,47 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,00 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           1,03 %

         3.4.3.2.   Ienākuma nodokļa atlaides uz eksportu orientētiem FIE

               (303)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.3.3.   Ienākuma nodokļa atlaides FIE pēc atrašanās vietas

               (304)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.3.4.   Nodokļa atlaides FIE uzņēmumiem, kas iegādājas Ķīnā ražotas iekārtas

               (305)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.3.5.   Nodokļu kompensācijas FIE uzņēmumu veiktajai pētniecībai un izstrādei
   a)   Ievads

               (306)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka FIE ir tiesības uz preferenciālām nodokļu politikām pētniecībā un izstrādē, saņemot 150 procentu nodokļa kompensācijas par izdevumiem, ja tie palielinājušies par 10 procentiem vai vairāk, salīdzinot ar iepriekšējo gadu.

               (307)

               ĶV apgalvoja, ka šī shēma tika izbeigta, kad 2008. gadā pieņēma EIT likumu, un tai netika noteikts nekāds pakāpeniskas izbeigšanas periods. Tomēr vairāki izlasē iekļautie eksportētāji, kuri sadarbojās, ziņoja, ka ir saņēmuši ieguvumus no līdzīgas programmas saskaņā ar 2008. gada EIT likumu, un tas liecina, ka 2008. gadā preferenciālā pētniecības un izstrādes izmaksu kompensēšanas programma FIE uzņēmumiem aizstāta ar īpašu programmu. ĶV nesniedza papildu informāciju par 150 % nodokļa kompensēšanu atbildē uz anketas jautājumiem vai atbildē uz vēstuli par nepilnībām.

         b)   Juridiskais pamats

               (308)

               Šīs shēma paredzēta ĶTR EIT likuma 30. panta 1. punktā un Noteikumu par Uzņēmumu ienākuma nodokļa īstenošanu 95. pantā (“EIT īstenošanas noteikumi”), un Administratīvajos pasākumus augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu noteikšanai (Guo Ke Fa Huo [2008] Nr. 172), kā arī EIT īstenošanas noteikumu 93. pantā un Valsts nodokļu pārvaldes paziņojumā par jautājumiem, kas attiecas uz Kārtību, kādā augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumi maksā uzņēmumu ienākuma nodokli (Guo Shui Han [2008] Nr. 985).

               (309)

               95. pants paredz, ka papildu 50 % atlaidi par pētniecības un izstrādes izdevumiem, kā minēts 30. panta 1. punktā, piešķir par šādiem izdevumiem saistībā ar augsto un jauno tehnoloģiju ražojumiem, lai tiem piemērotu amortizāciju, pamatojoties uz 150 % no nemateriālo aktīvu izmaksām.

         c)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (310)

               Kā iepriekš teikts, ĶV nesniedza nekādu būtisku informāciju par šo shēmu atbildēs uz anketas jautājumiem un vēstuli par nepilnībām. Šī shēma jau tika kompensēta izmeklēšanās, kuras attiecās uz krītoto papīru
                   (79) un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu
                   (80). Attiecīgās tiesību aktu prasības liecina, ka šī shēma nodrošina ieguvumus uzņēmumiem, kas oficiāli atzīti par augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem. Šiem uzņēmumiem rodas ar pētniecību un izstrādi saistīti izdevumi arī, izstrādājot jaunas tehnoloģijas, jaunus ražojumus un jaunas amata prasmes. Piemērotie uzņēmumi var saņemt kompensāciju par vēl 50 % no to pētniecības un izstrādes izdevumiem, ja tiem ir saistošs ienākuma nodoklis. Arī izdevumi, ko rada nemateriālie pētniecības un izstrādes aktīvi, dod piemērotajiem uzņēmumiem tiesības uz 150 % atlaidi par šo uzņēmumu faktiskajām izmaksām.

               (311)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka uzņēmumiem, kas izmanto šo shēmu, jāiesniedz ienākuma nodokļa deklarācijas un attiecīgie pielikumi. Faktiskā ieguvuma summa ir uzrādīta gan nodokļu deklarācijā, gan V pielikumā. Šo shēmu var izmantot tikai uzņēmumi, kas saņēmuši oficiālu apliecību, kurā tie atzīti par augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem.

         d)   Secinājums

               (312)

               Šī shēma ir uzskatāma par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, un tā izpaužas kā nesaņemtie valdības ieņēmumi, kas rada ieguvumu saņēmējiem uzņēmumiem.

               (313)

               Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ņemot vērā to, ka tiesību akts pats par sevi ierobežo šīs shēmas pieejamību, nodrošinot to tikai konkrētiem uzņēmumiem, kas oficiāli atzīti par augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem un kam rodas ar pētniecību un izstrādi saistīti izdevumi, izstrādājot jaunas tehnoloģijas, jaunus ražojumus un jaunas amata prasmes.

               (314)

               Tāpēc šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.

         e)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (315)

               Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saņēmējiem piešķirtais ieguvums ir kopējā nodokļa summa, kas maksājama saskaņā ar parasto nodokļa likmi pēc tam, kad no tās atskaitīta summa, kas samaksāta pēc papildu 50 % atlaides no faktiskajiem izdevumiem, kas apstiprinātos projektos rodas pētniecībā un izstrādē. Kompensētās summas pamatojas uz datiem, kas iekļauti uzņēmumu nodokļu deklarācijās par 2011. gadu. Revidētā nodokļu deklarācija par 2012. nodokļu gadu nebija pieejama nevienam izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, tāpēc tika izmantoti kopējie dati par 2011. nodokļu gadu.

               (316)

               Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdiju summa (dalāmais lielums) tika piešķirta par kopējo tirdzniecības apgrozījumu, kas ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, izveidojās IP laikā, jo subsīdija nav piešķirama eksporta darbībai un netika piešķirta atbilstoši apjomiem, kas saražoti, izgatavoti, eksportēti vai pārvadāti.

               (317)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Nodokļa kompensācija par pētniecību un tehnoloģiju izstrādi

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                              Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,10 %

                              Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,49 %

                              Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           0,02 %

                              Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,29 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,33 %

         3.4.3.6.   Nodokļu atmaksas par FIE peļņas reinvestēšanu uz eksportu orientētos uzņēmumos

               (318)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.3.7.   Preferenciālas nodokļu programmas FIE uzņēmumiem, kas atzīti par augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem

               (319)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka šajā programmā izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā nesaņēma ieguvumus, jo uzņēmumi izmantoja jaunu programmu, kas aizstāja iepriekšējās preferences. Šis jautājums turpmāk ir sīkāk apspriests 3.4.4.8. punktā.

         3.4.3.8.   Nodokļu atlaides augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti īpašos projektos
   a)   Ievads

               (320)

               Šī programma ļauj uzņēmumam, kas atzīts par augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumu, iegūt samazinātu ienākuma nodokļa likmi 15 %, salīdzinot ar parasto likmi 25 %. Šo programmu ES atzina par kompensējamu izmeklēšanās, kuras attiecas uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu; par kompensējamu to atzina arī ASV iestādes.

         b)   Juridiskais pamats

               (321)

               Šīs programmas juridiskais pamats ir EIT likuma 28. panta 2. punkts, un Administratīvie pasākumi augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu noteikšanai (Guo Ke Fa Huo [2008] Nr. 172), kā arī EIT īstenošanas noteikumu 93. pants un Valsts nodokļu pārvaldes paziņojums par jautājumiem, kas attiecas uz Kārtību, kādā augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumi maksā uzņēmumu ienākuma nodokli (Guo Shui Han [2008] Nr. 985).

         c)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (322)

               Šo shēmu piemēro atzītiem augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kam nepieciešams būtisks valsts atbalsts. Šiem uzņēmumiem nepieciešamas patstāvīgas intelektuālā pamatīpašuma tiesības, un tiem jāatbilst vairākām prasībām: i) ražotāji ir iekļauti ražojumu jomā, kas pieder valsts būtiski atbalstīto augsto tehnoloģiju jomām; ii) kopējās pētniecības un izstrādes izmaksas veido noteiktu daļu no kopējiem tirdzniecības ieņēmumiem; iii) ieņēmumi no augsto un jauno tehnoloģiju ražojumiem veido noteiktu daļu no kopējiem tirdzniecības ieņēmumiem; iv) personāls, kas iesaistīts pētniecībā un izstrādē, veido noteiktu daļu no kopējā darbinieku skaita; v) ir izpildītas citas prasības, kas paredzētas 2008. gada Augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu administratīvajos pasākumos.

               (323)

               Uzņēmumiem, kas izmanto šo shēmu, jāiesniedz ienākuma nodokļa deklarācijas un attiecīgie pielikumi. Faktiskais ieguvuma apjoms ir norādīts gan nodokļu deklarācijā, gan V pielikumā.

         d)   Secinājums

               (324)

               Tāpēc šī shēma ir uzskatāma par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, jo tā ir finansiāls atbalsts, kas izpaužas kā nesaņemtie valdības ieņēmumi, kas rada ieguvumu saņēmējiem uzņēmumiem. Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu saņēmēju ieguvums līdzinās nodokļu ietaupījumam, ko pieļauj šī programma.

               (325)

               Šī subsīdija ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo tā aprobežojas ar uzņēmumiem, kas iztur augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu sertificēšanu un atbilst visām 2008. gada administratīvo pasākumu prasībām. Turklāt tiesību akti vai piešķīrējiestāde nav noteikusi objektīvus kritērijus par šīs shēmas piemērošanu, un tā nenotiek automātiski saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.

               (326)

               Tāpēc šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.

         e)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (327)

               Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saņēmējiem piešķirtā ieguvums ir kopējā nodokļa summa, kas maksājama saskaņā ar parasto nodokļa likmi pēc tam, kad no tās atskaitīta summa, kas samaksāta pēc samazinātas preferenciālās nodokļa likmes. Kompensētās summas pamatojas uz datiem, kas iekļauti uzņēmumu nodokļu deklarācijās par 2011. gadu. Revidētā nodokļu deklarācija par 2012. nodokļu gadu nebija pieejama nevienam izlasē iekļautajam eksportētājam, kurš sadarbojās, tāpēc tika izmantoti kopējie dati par 2011. nodokļu gadu.

               (328)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Nodokļu atlaides augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti īpašos projektos

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,31 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,42 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,35 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           0,13 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,86 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,00 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

         3.4.3.9.   Preferenciālā ienākuma nodokļa politika uzņēmumiem Ziemeļaustrumu reģionā

               (329)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.3.10.   Guandong provinces nodokļu programmas

               (330)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.4.   Netiešo nodokļu un importa tarifu programmas
   3.4.4.1.   PVN atbrīvojumi un importa tarifu atlaides par importēti iekārtu izmantošanu
   a)   Ievads

               (331)

               Šī programma paredz PVN atbrīvojumu un importa tarifus, kas labvēlīgi FIE vai iekšzemes uzņēmumiem, kuri importē ražošanā izmantotas pamatiekārtas. Lai varētu izmantot atbrīvojumu, iekārta nedrīkst būt nepiemēroto iekārtu sarakstā un prasītājam uzņēmumam ir jāsaņem valsts atbalstīta uzņēmuma apliecība, ko izdod Ķīnas iestādes vai NDRC saskaņā ar attiecīgiem investīciju, nodokļu un muitas tiesību aktiem. Šī programma tika kompensēta antisubsidēšanas procedūrās, kuras attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu.

         b)   Juridiskais pamats

               (332)

               Šīs programmas juridiskais pamats ir Valsts padomes apkārtraksts par nodokļu politiku precizēšanu attiecībā uz importētām iekārtām, Guo Fa Nr. 37/1997, Finanšu ministrijas, Galvenās muitas pārvaldes un Valsts nodokļu pārvaldes paziņojums par dažu preferenciālo importa nodevu politiku precizēšanu, Finanšu ministrijas, Galvenās muitas pārvaldes un Valsts nodokļu pārvaldes informācija [2008], Nr. 43, NDRC paziņojums par aktuāliem jautājumiem attiecībā uz iekšzemes vai ārvalstu finansēto projektu, kuru attīstību veicina valsts, apstiprinājuma vēstules apstrādi, Nr. 316 2006, 2006. gada 22. februāris, un No nodevas neatbrīvojamo izstrādājumu katalogs, kurus importē FIE vai iekšzemes uzņēmumi, 2008.

         c)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (333)

               Uzskatāms, ka šī programma sniedz finansiālu atbalstu kā ĶV nesaņemtos ieņēmumus pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas izpratnē, jo FIE un citi piemērotie iekšzemes uzņēmumi ir atbrīvoti no PVN maksāšanas un/vai tarifiem, kas citādi būtu jāmaksā. Tādējādi tā nodrošina ieguvumus saņēmējiem uzņēmumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē. Šī programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ņemot vērā to, ka tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, ierobežo tās pieejamību, nodrošinot to tikai uzņēmumiem, kas iegulda konkrētās uzņēmējdarbības kategorijās, kuras definē tikai likums un kuras pieder vai nu veicināmai kategorijai, vai ierobežojamai kategorijai B saskaņā ar Norādījumu katalogu ārvalstu investīciju un tehnoloģiju pārneses nozarēm, vai kategorijās, kas atbilst Galveno nozaru, ražojumu un tehnoloģiju katalogam, kuru attīstību veicina valsts. Turklāt nav objektīvu kritēriju, kas ierobežotu piemērotību šai programmai, un nav pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka piemērotība iestājas automātiski saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu.

         d)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (334)

               Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata PVN un nodokļu atbrīvojuma summu attiecībā uz importētām iekārtām. Lai nodrošinātu, ka kompensējamā summa attiecas tikai uz IP periodu, saņemtais ieguvums tiek amortizēts attiecībā uz iekārtu ekspluatācijas laiku saskaņā ar parastajām uzņēmumu grāmatvedības procedūrām.

               (335)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           PVN atbrīvojumi un importa tarifu atlaides par importēti iekārtu izmantošanu

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,24 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,44 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,38 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           0,35 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,78 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,07 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,63 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

         3.4.4.2.   PVN atlaides par Ķīnā ražotu iekārtu FIE iepirkšanu
   a)   Ievads

               (336)

               Šī programma paredz PVN atbrīvojumu par iekšzemē ražotu iekārtu iepirkumiem FIE. Lai izmantotu šo atbrīvojumu, iekārtas nedrīkst būt iekļautas nepiemēroto iekārtu sarakstā un to vērtība nedrīkst pārsniegt noteiktu robežvērtību. Šī programma tika aplūkota antisubsidēšanas procedūrās, kas attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu.

         b)   Juridiskais pamats

               (337)

               Juridiskais pamats ir Pagaidu pasākumi nodokļu atmaksāšanas administrēšanai attiecībā uz iekšzemē ražotu iekārtu iepirkumiem FIE, Izmēģinājuma pasākumi nodokļu atlaides administrēšanai attiecībā uz Ķīnā ražotu iekārtu iegādi ārvalstu investīciju projektiem un Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu pārvaldes paziņojums par atlaižu politikas atcelšanu iekšzemes iekārtām, ko iegādājas ārvalstu investīciju uzņēmumi.

         c)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (338)

               ĶV atbildē uz antisubsidēšanas anketas jautājumiem apgalvoja, ka šī programma ir pārtraukta no 2009. gada 1. janvāra, un atsaucās uz Finanšu ministrijas un Valsts nodokļu pārvaldes apkārtrakstu par atlaižu politikas atcelšanu iekšzemē ražotu iekārtu iegādei ārvalstu investīciju uzņēmumos (CAISHUI{2008} Nr. 176). Tomēr izmeklēšanā tika konstatēts, ka vairāki izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji izmeklēšanas periodā bija saņēmuši ieguvumus no šīs shēmas. Attiecīgie izlasē iekļautie eksportētāji iesniedza detalizētu informāciju par šo shēmu, tostarp par saņemtās subsīdijas summām. Ņemot to vērā, tika secināts, ka ĶV nav iesniegusi precīzu informāciju par šo programmu, un, kā liecina dažu ražotāju eksportētāju situācija, šī programma joprojām turpinās.

               (339)

               ĶV nesniedza prasīto informāciju, tāpēc Komisija izmantoja informāciju, ko sniedza izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji.

               (340)

               Uzskatāms, ka šī programma sniedz finansiālu atbalstu kā ĶV nesaņemtos ieņēmumus pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas izpratnē, jo FIE uzņēmumi ir atbrīvoti no PVN maksāšanas, kas citādi būtu jāmaksā, ja nebūtu šā atbrīvojuma. Tādējādi tā nodrošina ieguvumus saņēmējiem uzņēmumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē. Šī programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jo tiesību akts, saskaņā ar kuru darbojas piešķīrējiestāde, tā pieejama tikai ārvalstu investīciju uzņēmumiem, kas iepērk iekšzemē ražotas iekārtas un pieder pie atbalstāmas kategorijas un ierobežotās B kategorijas saskaņā ar Ārvalstu finansēto nozaru katalogu, un iekšzemes tirgū iegādātās iekārtas iekļautas Galveno nozaru, ražojumu un tehnoloģiju katalogā, kuru attīstību veicina valsts. Tālāk, Izmēģinājuma pasākumi nodokļu atlaides administrēšanai attiecībā uz Ķīnā ražotu iekārtu iegādi ārvalstu investīciju projektiem un Finanšu ministrijas paziņojums ierobežo subsīdiju piešķiršanu tikai ar FIE, kas pieder veicināmajai kategorijai Ārvalstu investīciju nozaru norādījumu katalogā vai Privileģēto ārvalstu investīciju nozaru katalogā Ķīnas centrālajiem un rietumu reģioniem. Turklāt nav objektīvu kritēriju, kas ierobežotu piemērotību šai programmai, un nav pārliecinošu pierādījumu, lai secinātu, ka piemērotība iestājas automātiski saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Šī programma ir īpaša arī saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta b) apakšpunktu, jo to var piemērot, ja izmanto iekšzemes, nevis importētas preces.

         d)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (341)

               Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Par saņēmējiem piešķirto ieguvumu uzskata PVN atbrīvojuma summu attiecībā uz iekšzemes iekārtām. Lai nodrošinātu, ka kompensējamā summa attiecas tikai uz IP periodu, saņemtais atbalsts tiek amortizēts attiecībā uz iekārtu ekspluatācijas laiku saskaņā ar parastajām nozares procedūrām.

               (342)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           PVN atlaides par Ķīnā ražotu iekārtu FIE iepirkšanu

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           0,07 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,03 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,15 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,05 %

         3.4.4.3.   PVN un tarifu atbrīvojumi par pamatlīdzekļu iegādi saskaņā ar ārējās tirdzniecības attīstības fondu programmu

               (343)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.5.   Valdības nodrošinātās preces un pakalpojumi par neatbilstoši zemu cenu
   3.4.5.1.   Valdības nodrošinātais polisilīcijs par neatbilstoši zemu cenu

               (344)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.5.2.   Valdības nodrošinātie alumīnija štancējumi par neatbilstoši zemu cenu

               (345)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.5.3.   Valdības nodrošinātais stikls par neatbilstoši zemu cenu

               (346)

               Izmeklēšanā tika apstiprināts, ka izlasē iekļautie uzņēmumi IP laikā no šīs programmas nesaņēma ieguvumus.

         3.4.5.4.   Valdības nodrošinātā enerģija
   a)   Ievads

               (347)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka daži Ķīnas polisilīcija ražotāji ir ieguvuši lētu elektroenerģiju, kas piegādāta par neatbilstoši zemu cenu.

         b)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (348)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka vairākiem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem uzņēmumu grupā ir piesaistīts polisilīcija ražotājs. Tika konstatēts, ka viena no izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām, t. i., LDK Solar, ir regulāri saņēmusi būtiskas elektrības cenas subsīdijas no Xin Yu ekonomikas zonas finanšu biroja. Kaut arī šajā gadījumā uzņēmums tieši neieguva zemāku elektrības cenu kā vispārpieejamā cena tirgū, būtiskās atlaides, ko piešķīra Xin Yu ekonomikas zonas finanšu birojs, varēja radīt situāciju, kad uzņēmums saņem ieguvumus no lētas elektrības piegādes, kas tādēļ kļūst funkcionāli līdzīgas valdības piegādēm par cenu, kas zemāka nekā tirgū. Jebkurā gadījumā, pat ja atlaidi uzskata par subsīdiju, šis pasākums ir cieši saistīts ar sūdzības iesniedzēja apgalvojumiem un ietilpst izmeklēšanas jomā. Faktiski attiecīgais uzņēmums LDK Group ietvaros saņēma gandrīz pilnīgu kompensāciju par elektrības maksu, kas bija jāmaksā IP laikā.

               (349)

                  LDK Solar grupa ar saistītā polisilīcija ražotāja starpniecību saņēma finansiālu atbalstu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļas izpratnē, ciktāl vietējā pašvaldība piešķīra subsīdijas maksai par elektrību, vai 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas izpratnē. Tās ir uzskatāmas par valdības finansiālu atbalstu, piegādājot tādas preces, kas nav vispārīgā infrastruktūra pamatregulas izpratnē. Citādi tā būtu tieša naudas līdzekļu nodošana.

               (350)

                  LDK Solar saņēma ieguvumu pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē, ciktāl valdība nodrošināja elektrību par neatbilstoši zemu cenu. Tika noskaidrots, ka šis eksportētājs, pateicoties elektrības maksas subsīdijām, faktiski maksāja zemāku maksu par vispārpieejamo cenu. Tieša naudas nodošana bija ieguvums, jo tas bija neatmaksājams piešķīrums, kas nebija pieejams tirgū.

               (351)

               Subsīdija, piegādājot lētu elektrību ar atlaidi vienam no izlasē iekļautajiem ražotājiem, ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo subsīdijas maksai par elektrību tika maksātas tikai LDK. Šī subsīdija bija arī reģionāla rakstura, jo attiecās uz noteiktiem uzņēmumiem Xin Yu ekonomikas zonā. Tā kā LDK un ĶV nesadarbojās un nepaziņoja par šo subsīdiju, iepriekš minētie secinājumi tika izdarīti, pamatojoties uz pieejamiem faktiem.

         c)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (352)

               Subsīdijas apjoms bija vienāds ar atlaides apjomu IP periodā.

               (353)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Elektrība LTAR

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           2,45 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           0,00 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,00 %

         3.4.5.5.   Valdības nodrošinātās zemes lietošanas tiesības par neatbilstoši zemu cenu
   a)   Ievads

               (354)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma Ķīnas ražotāji saņem no ĶV zemes lietošanas tiesības par neatbilstoši zemu cenu, ciktāl valsts vai vietējās pašvaldības nepiešķir šīs tiesības saskaņā ar tirgus principiem.

               (355)

               ĶV apgalvoja, ka pastāv standartizēts, sakārtots un konkurētspējīgs zemes tirgus, kurā zemes lietošanas tiesības ir publiski jātirgo saskaņā ar zemes tirgus noteikumiem. ĶV arī apgalvoja, ka rūpnieciski un komerciāli izmantojamā zeme ir jāiegādājas, kompensējot lietošanu atklātā tirgū un rīkojot cenu aptauju, izsoli un konkursu, kā arī “neatkarīgi no piedāvājumu skaita vai sākotnējās cenas, galarezultātā samaksātā cena ir uzskatāma par tirgus cenu, ko nosaka brīvs tirgus piedāvājums un pieprasījums”. ĶV arī apgalvoja, ka zemes lietošanas tiesību nodošanu nedrīkst ierobežot, izsludinot šo nodošanu ar tendera, izsoles un kotēšanas starpniecību, kas traucē taisnīgu konkurenci.

               (356)

               ĶV neiesniedza nekādus datus par faktiskajām zemes lietošanas tiesību cenām un valdības noteiktajām zemes sākumcenām. Anketā prasītā informācija, kuru ĶV iesniedza par zemes lietošanas tiesību darījumiem, bija nepilnīga. Pārbaudes apmeklējuma laikā, labojot sākotnējo atbildi uz anketas jautājumiem, tā arī apstiprināja, ka dažiem paziņotajiem darījumiem tika rīkota konkursa procedūra. Tomēr netika iesniegta anketā prasītā informācija par pieteikumu skaitu un starpību starp sākotnējo un galīgo cenu.

               (357)

               Pārbaudes laikā Komisija pieprasīja ĶV iesniegt pierādījumus, kas apstiprinātu apgalvojumus par to, ka zemes lietošanas tiesību nodošana Ķīnā notiek, rīkojot konkursus, kotēšanu vai izsoles. Tika atzīmēts, ka saskaņā ar Noteikumu par valsts īpašumā esošās apbūves zemes lietošanas tiesību piešķiršanu, uzaicinot iesniegt pieteikumus, rīkojot izsoles un kotēšanu, 11. pantu atbildīgā valsts iestāde publicē paziņojumu, kad tiek rīkots pieteikumu iesniegšanas, izsoles vai kotēšanas process. Pamatojoties uz to, Komisija pieprasīja visus publiskos paziņojumus par darījumiem, uz kuriem attiecās šādas procedūras, lai savāktu un pārbaudītu anketā prasīto informāciju. ĶV neiesniedza nevienu šādu paziņojumu, apgalvojot, ka “tie vairs neeksistē”. Tāpēc Komisija nevarēja pārbaudīt informāciju par izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju darījumiem ar zemes lietošanas tiesībām.

               (358)

               Komisija informēja ĶV par savu nodomu piemērot šai subsīdiju shēmai Regulas (EK) Nr. 597/2009 28. panta noteikumus un, tā kā ĶV atbildē uz Komisijas 2013. gada 23. maija vēstuli nesniedza apmierinošu paskaidrojumu vai kādus jaunus pierādījumus par šo tematu, Komisijai nācās balstīt savus secinājumus uz labākajiem pieejamajiem faktiem, t. i., šajā gadījumā – uz informāciju, ko bija iesnieguši izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, un citu atklātībā pieejamo informāciju.

               (359)

               Pieņemot, ka zemei ĶTR nav tirgus cenas, Komisija arī pieprasīja ĶV tās viedokli par iespējamiem standartiem. Kaut arī tas bija tikai pieņēmums un nekādā gadījumā ne konstatējums vai secinājums laikā, kad ĶV tika nosūtīta anketa, ĶV pauda viedokli, ka šis pieņēmums ir nepareizs un neiesniedza nekādu konkrētu informāciju par iespējamajiem standartiem. ĶV tikai apgalvoja, ka, “ja ir jāizmanto kādi standarti, tām vajadzētu būt jābūt cenām, kādas par līdzīgu zemi jāmaksā Ķīnas nozaru uzņēmumiem, kas netiek atbalstīti”. Tā kā ĶV neinformēja, kuras nozares netiek “atbalstītas”, un neiesniedza informāciju par cenām, ko šīs nozares maksā par rūpniecisko zemi Ķīnā, Komisija nevarēja novērtēt, vai šis standarts ir piemērots. Šajā sakarā tiek norādīts, ka iepriekšējās izmeklēšanās, kuras attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu, Komisija konstatēja, ka zemes lietošanas tiesību piešķiršana šīm nozarēm arī neatbilda tirgus principiem.

         b)   Juridiskais pamats

               (360)

               Zemes lietošanas tiesību piešķiršanu Ķīnā regulē Ķīnas Tautas Republikas Zemes pārvaldes likums.

         c)   Izmeklēšanas konstatējumi

               (361)

               Saskaņā ar Zemes pārvaldes likuma 2. pantu visa zeme pieder valstij, jo saskaņā ar Ķīnas konstitūciju un attiecīgām tiesību normām zeme ir kolektīvs Ķīnas tautas īpašums. Zemi nedrīkst pārdot, bet zemes lietošanas tiesības var piešķirt likumā paredzētajā kārtībā. Valsts iestādes var piešķirt šādas tiesības, publiski uzaicinot iesniegt pieteikumus, rīkojot kotēšanu vai izsoli.

               (362)

               Ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, iesniedza informāciju par viņu rīcībā nodoto zemi un lielāko daļu attiecīgo zemes lietošanas tiesību līgumu un apliecību, taču ĶV sniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju par zemes lietošanas tiesību cenu noteikšanu.

               (363)

               Kā iepriekš teikts, ĶV apgalvoja, ka zemes lietošanas tiesības Ķīnā tiek piešķirtas, iesniedzot pieteikumus, rīkojot izsoles un konkursus. To paredz arī Ķīnas Tautas Republikas Nekustamā īpašuma tiesību likuma 137. pants.

               (364)

               Tomēr tika konstatēts, ka šī ĶV raksturotā sistēma praksē ne vienmēr darbojas vienādi. Izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju pārbaudes laikā Komisija ieguva dažus paziņojumus, ko publicējušas attiecīgās iestādes attiecībā uz nodošanai pieejamajām zemes lietošanas tiesībām. Ja viens paziņojums īpaši ierobežoja potenciālos zemes lietošanas tiesību pircējus ar fotoelektrisko nozari (81), otrs paziņojums paredzēja iestāžu sākotnēji noteiktus cenas ierobežojumus un nepieļāva cenas noteikšanu tirgū. (82) Pašas izsoles nebija paredzētas reālai konkurencei, jo vairākos gadījumos, kas tika izskatīti ražotāju eksportētāju klātienes pārbaužu laikā, pieteikumu bija iesniedzis tikai viens uzņēmums (tikai izlasē iekļautais FE ražotājs), tādēļ sākotnējais piedāvājums (vērtība, ko noteicis vietējais Zemes birojs) sakrita ar galīgo cenu par kvadrātmetru.

               (365)

               Minētie pierādījumi ir pretrunā ar ĶV apgalvojumiem, ka cenas, kas tiek maksātas par zemes lietošanas tiesībām ĶTR, atbilst tirgus cenām, ko nosaka brīvs tirgus piedāvājums un pieprasījums, un ka zemes lietošanas tiesību nodošana neparedz ierobežojumus paziņojumā par nodošanu, rīkojot konkursu, izsoli un kotēšanu, un tie apdraud taisnīgu konkurenci. Tika arī konstatēts, ka daži izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji ir saņēmuši kompensācijas no vietējām pašvaldībām par (jau tāpat zemajām) cenām, ko tie samaksāja par zemes lietošanas tiesībām.

               (366)

               Papildus zemajām cenām daži izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji saņēma arī citus līdzekļus saistībā ar zemes lietošanas tiesību iegādi un tas rezultātā vēl vairāk samazināja faktisko cenu par zemes lietošanas tiesībām.

               (367)

               Procedūras secinājumi apliecina, ka situācija ĶTR attiecībā uz zemes piešķiršanu un iegādi ir neskaidra un nepārredzama, bet cenas bieži vien patvaļīgi nosaka iestādes. Iestādes nosaka cenas saskaņā ar Pilsētu zemes novērtēšanas sistēmu, kas, bez citiem kritērijiem, liek tām ņemt vērā arī rūpniecības politiku, nosakot cenu rūpnieciskai zemei (83).

               (368)

               Arī neatkarīgā publiski pieejamā informācija liecina, ka zeme ĶTR tiek piešķirta par cenu, kas zemāka par parasto tirgus cenu (84).

         d)   Secinājums

               (369)

               Tādējādi ĶV piešķirtās zemes lietošanas tiesības ir uzskatāmas par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē, un tā izpaužas kā preču nodrošināšana, kas rada ieguvumus saņēmējiem uzņēmumiem. Kā skaidrots 364.–367. apsvērumā, ĶTR nav funkcionējoša zemes tirgus, un ārēju standartu izmantošana (skat. 372. apsvērumu) pierāda, ka summas, ko izlasē iekļautie eksportētāji samaksājuši par zemes lietošanas tiesībām, ir būtiski zemākas par parasto tirgus cenu. Turklāt pašvaldību kompensācijas ir uzskatāmas par tiešu naudas līdzekļu nodošanu, kas rada ieguvumu, jo tās ir neatmaksājamas subsīdijas, kas nav pieejamas tirgū. Šīs subsīdijas ir īpašas pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē, jo preferenciāla piekļuve rūpnieciskajai zemei ir pieejama tikai uzņēmumiem, kas pieder noteiktām nozarēm, šajā gadījumā – fotoelektriskajai nozarei, tikai daži darījumi tiek slēgti, izmantojot pieteikumu iesniegšanas procesu, cenas bieži vien nosaka iestādes, bet valdības prakse šajā jomā ir neskaidra un necaurredzama. Stāvoklis ar zemi ĶTR ir apskatīts arī SVF darba dokumentā, kas apstiprina, ka zemes lietošanas tiesību ĶTR piešķiršana Ķīnas nozaru uzņēmumiem neatbilst tirgus situācijai (85).

               (370)

               Līdz ar to šī subsīdija ir uzskatāma par kompensējamu.

         e)   Subsīdijas apjoma aprēķināšana

               (371)

               Tika secināts, ka situācija ĶTR attiecībā uz zemes lietošanas tiesībām neatbilst tirgus principiem, tad šķiet, ka ĶTR nemaz nav pieejami privāti standarti. Tādēļ izmaksu vai cenu pielāgošana ĶTR nav iespējama. Šādos apstākļos tiek uzskatīts, ka ĶTR tirgus neeksistē, un saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu subsīdiju apjoma mērīšanai ir nepieciešams izmantot ārējus standartus. Tā kā ĶV nesadarbojās un neierosināja ārējus standartus, Komisijai, lai noteiktu atbilstošu ārējo standartu, nācās izmantot pieejamos faktus. Tādējādi tika uzskatīts par pareizu kā atbilstošo standartu izmantot informāciju no Taivānas atsevišķās muitas teritorijas. Šī informācija tika izmantota arī iepriekšējās izmeklēšanās, kuras attiecās uz krītoto papīru un ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu.

               (372)

               Komisija uzskata, ka zemes cenas Taivānā ir labākais veids, kā salīdzināt teritorijas ĶTR, kur darbojas ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās. Lielākā daļa ražotāju eksportētāju atrodas attīstītos rajonos ar augstu IKP provincēs ar lielu iedzīvotāju blīvumu.

               (373)

               Kompensējamās subsīdijas apjoms tiek aprēķināts saistībā ar saņēmēju ieguvumu, kurš, saskaņā ar konstatēto, eksistēja IP laikā. Saņēmēju saņemtais ieguvums ir aprēķināts, ņemot vērā starpību starp summu, ko katrs uzņēmums faktiski samaksājis par zemes lietošanas tiesībām (atskaitot vietējo valdību atmaksātās summas), un summu, kas būtu jāmaksā (pamatota ar Taivānas standartu).

               (374)

               Veicot šo aprēķinu, Komisija izmantoja vidējo zemes cenu par kvadrātmetru, kas noteikta Taivānā, un precizēja to ar valūtas kursa un IKP rādītājiem, sākot no datumiem, kad tika noslēgti attiecīgie zemes lietošanas tiesību līgumi. Informācija par rūpnieciskās zemes cenām tika iegūta no Taivānas Ekonomikas lietu ministrijas Rūpniecības biroja tīmekļa vietnes. Valūtas kurss un IKP izmaiņas Taivānai tika aprēķinātas, pamatojoties uz inflācijas rādītājiem un IKP izmaiņām uz vienu iedzīvotāju pašreizējās cenās ASV dolāros attiecībā uz Taivānu, kuras SVF publicējis 2011. gada Pasaules ekonomikas apskatā. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu šī subsīdijas summa (dalāmais lielums) tika sadalīta pa IP, ņemot vērā zemes lietošanas tiesību parasto dzīves ilgumu rūpnieciska lietojuma zemei, t. i., 50 gadus. Šī summa pēc tam tika sadalīta pa kopējo tirdzniecības apgrozījumu, kas ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, izveidojās IP laikā, jo subsīdija nav piešķirama eksporta darbībai un netika piešķirta atbilstoši apjomiem, kas saražoti, izgatavoti, eksportēti vai pārvadāti.

               (375)

               Subsīdiju likme, kas saskaņā ar šo shēmu IP laikā noteikta attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, ir šāda:

                           Zemes lietošanas tiesības LTAR

                           Uzņēmums/grupa

                           Subsīdiju likme

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,31 %

                           Yingli Green Energy Holding Company un saistītie uzņēmumi

                           0,77 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,65 %

                              JingAo Group un saistītie uzņēmumi

                           1,31 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           4,28 %

                              Delsolar (Wujiang) Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           0,32 %

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           1,73 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           1,66 %

         3.5.   Personu piezīmes pēc galīgās informācijas izpaušanas

               (376)

               ĶV apstrīdēja faktu, ka pēc informācijas izpaušanas noteiktu informāciju no galīgās izpaušanas dokumenta ir citējuši daži plašsaziņas līdzekļi un ieinteresētās personas. Šajā sakarā jāatzīmē, ka Komisija šo dokumentu nav publiskojusi. Bet Komisijai nav iespējams kontrolēt to vairāku simtu ieinteresēto personu darbību, kuras saņēma piekļuvi informācijas izpaušanas dokumentam. Ja dažas personas nolemtu publiskot informācijas izpaušanas dokumentu vai paust savu viedokli par to, Komisijai nebūtu iespējams to nepieļaut.

         3.5.1.   Ķīnas valdības (ĶV) piezīmes par it kā kļūdainiem apgalvojumiem galīgo konstatējumu dokumentā

               (377)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija ir pārkāpusi PTO Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (SKP nolīguma) 12.1. punktā minēto prasību par “pietiekoši lielām iespējām”. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju plašie termiņa pagarinājumi, kurus Komisija piešķīra, lai ĶV varētu atbildēt uz anketas jautājumiem (kā sīkāk skaidrots 104. apsvērumā iepriekš), šim mērķim nebija pietiekami. ĶV arī apgalvoja, ka SKP nolīguma 12.7. punktā minētajam “saprātīgajam termiņam” būtu jārada arī SKP nolīguma 12.1. punktā minētās “pietiekoši lielās iespējas” attiecībā uz visiem citiem anketu dokumentiem. ĶV arī apgalvoja, ka tā varēja sazināties ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem tikai pēc izlases izveidošanas un tāpēc atbildei piešķirtais termiņš attiecībā uz laika periodu no anketas jautājumu saņemšanas līdz lēmuma par izlasi pieņemšanai zaudēja jēgu. ĶV apgalvoja, ka Komisijas “vēlme” ātri pabeigt izmeklēšanu, šķiet, pārspēja “neapspriežamo prasību” piešķirt pietiekoši lielas iespējas saskaņā ar 12.1. punktu. Komisija nepiekrīt šiem apgalvojumiem, jo tā pielika visas pūles, lai piešķirtu ĶV maksimāli iespējamo termiņu atbilžu sniegšanai uz anketas jautājumiem un vēstulē par trūkstošo informāciju prasītās informācijas iesniegšanai. ĶV tika informēta, ka prasītos dokumentus būs iespējams iesniegt līdz pārbaudes apmeklējuma datumam.
               Komisija neliedza ĶV iesniegt informāciju visa procesa laikā un vairākos gadījumos atgādināja ĶV par iespēju pieprasīt noklausīšanos, kuras laikā ĶV varētu iepazīstināt ar savu informāciju un viedokli. Jāpiebilst, ka visa procesa laikā nebija tādu gadījumu, kad ĶV iesniegtā informācija tiktu noraidīta, par iemeslu minot termiņu. ĶV apgalvojums, ka atbildei piešķirtais termiņš attiecībā uz laika periodu no anketas jautājumu saņemšanas līdz lēmuma par izlasi pieņemšanai zaudēja jēgu, nav pareizs. Anketas jautājumu lielākā daļa attiecās uz attiecīgās ražošanas nozares/ražojuma subsidēšanas vispārējo līmeni, un lēmuma par izlasi pieņemšana nekādā veidā neierobežoja ĶV iespējas vākt vispārīgu informāciju. Vēl būtiskāk ir tas, ka pēc izlases izveides ĶV vēl aizvien bija 43 dienas, lai vāktu informāciju saistībā ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Komisija rīkojās saskaņā ar SKP nolīguma 12.1. punktu un piešķīra ĶV pietiekoši lielas iespējas iesniegt visus pierādījumus, kurus tā uzskatīja par būtiskiem, paturot prātā, ka, tā kā izmeklēšana ir jāpabeidz savlaicīgi, šis nevar būt beztermiņa pienākums.

               (378)

               ĶV arī apgalvoja, ka sākotnēji Komisija pieprasīja sīki izstrādātu informāciju par izlasē neiekļautiem ražotājiem eksportētājiem, kas nebija uz izlasi balstītas izmeklēšanas vajadzībām “nepieciešamā informācija”. Šai ziņā jānorāda, ka laikā, kad tika nosūtīta ĶV paredzētā anketa, vēl nebija pieņemts galīgais lēmums par izlases veidošanu vai neveidošanu šajā procesā. Pēc tam, kad Komisija no Ķīnas ražotājiem eksportētājiem saņēma atbildes uz izlases anketas jautājumiem un kļuva skaidrs, ka sadarbības līmenis no eksportētāju puses ir augsts un ka izlasē iekļautie eksportētāji sadarbosies, atbilstoši atbildot uz anketas jautājumiem, Komisija neuzstāja, ka ir jāsniedz ar uzņēmumiem saistīta informācija par subsidēšanu attiecībā uz izlasē neiekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Tāpēc Komisija tam nepiekrīt.

               (379)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija galīgo konstatējumu dokumentā ir kļūdaini norādījusi, ka ĶV atbildēs uz anketas jautājumiem un turpmākajos iesniegumos neizpauda noteiktu informāciju. Tas neatbilst patiesībai. Kā Komisija jau norādīja savā ĶV adresētajā 2013. gada 23. maija vēstulē, ĶV neiesniedza prasīto informāciju attiecībā uz valsts īpašumā esošām finanšu iestādēm, kā arī dokumentus, kas attiecas uz Sinosure un eksporta kredīta apdrošināšanas piešķiršanu, un dokumentus, kas attiecas uz demonstrējumu programmu “Zelta Saule” un informāciju saistībā ar zemes izmantošanas tiesību piešķiršanu.

               (380)

               Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisija neizmantoja pieejamo informāciju kā mehānismu trūkstošās informācijas papildināšanai, kā noteikts darba grupās un PTO diskusijās, (86) bet tā vietā “Komisija izmantoja nelabvēlīgus secinājumus soda veidā un turpināja pārkāpt SKP nolīguma noteikumus”. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija izmantoja pieejamos faktus ne vien tāpēc, lai “tikai aizstātu, iespējams, trūkstošo informāciju, bet šie fakti bija Komisijas par subsidēšanu izdarīto konstatējumu pamatā, pilnībā ignorējot nozīmīgu tās informācijas daļu, kuru tika iesniegušas ĶV un iesaistītās finanšu iestādes, pie tam Komisija visbiežāk aizbildinājās ar to, ka ĶV it kā nespēj sniegt nevainojamas atbildes vai pierādīt katru skaitli”. Komisija tā nerīkojās. Visa ĶV iesniegtā informācija, tostarp plāni un tiesību akti, tika izskatīta un analizēta, un konstatējumu pamatā ir ĶV iesniegtie dokumenti, ja vien šie dokumenti tika darīti pieejami un pārbaudē tika apstiprināta to pareizība. Par Komisijas attieksmi pret ĶV iesniegto informāciju liecina tas, ka konstatējumu pamatošanai pastāvīgi tiek izmantoti citāti no minētajiem dokumentiem. Iepriekš 110. apsvērumā Komisija skaidri norāda uz tām dažām situācijām, kad iesniegtā informācija netika atzīta par ticamu.

               (381)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija ir nonākusi pretrunās, no vienas puses, galīgo konstatējumu dokumentā apgalvojot, ka šajā izmeklēšanā tā pieprasīja ar darījumiem saistītu informāciju tikai izlasē iekļautajiem eksportētājiem, bet, no otras puses, citā vietā tajā pašā dokumentā norādot, ka “valdības anketa attiecas ne tikai uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem”. Tas neatbilst patiesībai. Komisijas apgalvojumi nebija pretrunīgi. Kā jau paskaidrots iepriekš 378. apsvērumā, Komisija pēc lēmuma veikt atlasi sašaurināja sākotnējo pieprasījumu sniegt informāciju par konkrētiem uzņēmumiem, aprobežojot to ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Tomēr, lai novērtētu iespējamo subsīdiju shēmu kompensējamību, Komisija pieprasīja arī citu informāciju, kas nav informācija, kura attiecas uz izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, piemēram, informāciju par Ķīnas finanšu tirgiem vai zemes izmantošanas tiesību tirgiem. Tāpēc jāpiemin, ka “valdības anketa attiecas ne tikai uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem”.

               (382)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija šķietami nepievērš uzmanību tam, ka informāciju nevar vienkārši noraidīt, ja tā nav darīta pieejama pārbaudei. Komisija šajā procesā neizturējās pret informāciju minētajā veidā. Nebija neviena gadījuma, kad “pārbaudes nepieejamība” tika minēta kā vienīgais iemesls tam, lai šādu informāciju nepieņemtu pilnībā. Tomēr, ja cita lietā ietvertā informācija bija tai pretrunā un tajā pašā laikā ĶV nevarēja šo informāciju papildināt ar vēl kādiem pierādījumiem, šādu informāciju nevarēja atzīt par ticamu.

               (383)

               Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisija galīgo konstatējumu dokumenta 85. punktā (kas atkārtots 117. apsvērumā iepriekš) it kā atzina, ka ĶV nekontrolē banku un finanšu iestādes un nevar uzdot tām sniegt informāciju. Jānorāda, ka Komisija nav informēta par šādu apgalvojumu un pēc apsvēruma teksta pārskatīšanas konstatē, ka tā tur nav apgalvots.

               (384)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija, šķiet, piekrita ĶV, ka šīs izmeklēšanas gadījumā valsts tiesību aktus nevar aizstāt ar antidempinga pamatregulas vai SKP nolīguma prasībām. Saikne, kuru ĶV piesauca attiecībā uz it kā konfidenciālas informācijas nesniegšanu, zaudē jēgu. Tomēr Komisija pierādīja (117. apsvērums iepriekš), ka pašvaldību tiesību akti vai PTO dalībvalsts iekšējie noteikumi nevar atbrīvot valsti no PTO uzliktā pienākuma sadarboties ar izmeklēšanu un konflikta gadījumā ĶV ziņā ir ierosināt veidus, kā nodrošināt piekļuvi informācijai nolūkā veikt atbilstošu pārbaudi. Uz situāciju, kad vienas bankas amatpersona iesniedza viena izlasē iekļauta uzņēmuma kredītriska novērtējumu, ĶV atsaucās kā uz apliecinājumu, ka tiek ierosināts veids, kā pārbaudīt iespējami ierobežotas piekļuves informāciju, un norādīja, ka “Komisija joprojām nebija apmierināta”. Gluži pretēji, kā kļūst skaidrs no 148. apsvēruma formulējuma (skat. iepriekš), Komisija neaplūkoja šā konkrētā dokumenta pārbaudes jautājumu un savos konstatējumos pilnībā ņēma vērā minēto informāciju. Tomēr tas bija izņēmuma gadījums, kas diemžēl neattiecās uz lielāko daļu līdzīgas informācijas, kura tika prasīta šajā procesā.

               (385)

               Šai sakarā ĶV turpināja apgalvot, ka SKP nolīgumā ir paredzēts, ka banku “konfidenciāli iekšēji dokumenti” ir būtiska informācija, un tāpēc, ka tā netiek sniegta, nedrīkst izmantot pieejamos faktus. Komisija uzskata, ka šis apgalvojums ir pārāk vispārējs, un nesaprot, kā var veikt atbilstošu pārbaudi (pienācīgi ievērojot konfidencialitātes procedūras) visos gadījumos, ja šādi dokumenti (tostarp tie, kas ietver informāciju par darījumiem ar klientiem) vienkārši netiek darīti pieejami. Ja nevar notikt pārbaudes, trūkstošo faktu aizstāšanai ir jāļauj izmantot pieejamo informāciju.

               (386)

               ĶV atkārtoti apgalvoja, ka pirms pārbaudes veikšanas nosūtītajā vēstulē nebija ietverti konkrēti jautājumi par pārbaudi, un atsaucās uz Komisijas 2013. gada 23. maija vēstuli, kurā tas bija formulēts. Tomēr Komisija galīgo konstatējumu dokumenta 86. punktā (kas atkārtots 118. apsvērumā iepriekš) norādīja, ka pirms pārbaudes veikšanas nosūtītajā 2013. gada 25. marta vēstulē bija ietverts ļoti konkrēts un sīki izstrādāts to jautājumu un dokumentu saraksts, kuri tiks ņemti vērā pārbaudē, kas pilnībā atbilst pamatregulas 26. panta 3. punktam un PTO prasībām. Tas, ka nebija īpaša jautājumu saraksta, kura iesniegšana nav paredzēta pamatregulā un PTO noteikumos, nav attaisnojums ĶV nespējai pilnībā sadarboties pārbaudes laikā.

               (387)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija pārbaudes laikā demonstrēja pilnīgu elastīguma trūkumu. Tādējādi ĶV nepareizi interpretē faktus, kā arī situāciju pirms pārbaudes apmeklējuma un tā laikā. Kā jau skaidrots galīgo konstatējumu dokumenta 88., 89. un 90. punktā (kas atkārtoti 120.-122. apsvērumā iepriekš), Komisija demonstrēja pilnīgu beznosacījumu elastīgumu. Diemžēl ĶV mēģinājumi sniegt informāciju, kuru nebija iespējams pārbaudīt laikā, kad notika apmeklējumi uz vietas, nozīmē, ka šādu informāciju nevar salīdzināt un nevar piešķirt tai pārbaudīta dokumenta nozīmi. ĶV arī atgādināja Komisijai par PTO judikatūru lietā “EK – Laši” (EC-Salmon), kurā norādīts, ka ne vienmēr to, vai dokumenti ir “pārbaudāmi”, nosaka tikai iespēja veikt izmeklēšanu uz vietas, un apgalvoja, ka Komisija nevar noraidīt informāciju tikai tāpēc, ka tā nav pieejama pārbaudes apmeklējumu laikā. Komisija norāda, ka informācijai, kas nav pieejama pārbaudē uz vietas, lai varētu apstiprināt tās precizitāti un ticamību, drīkst piešķirt mazāku nozīmi nekā informācijai, kura ir pienācīgi pārbaudīta, un dažreiz šis konstatējums attiecās arī uz šo izmeklēšanu.

               (388)

               ĶV apstrīd Komisijas iespējamo praksi nepieņemt jaunus dokumentus un pierādījumus, kuri jāpārbauda pēc tās pārbaudes kārtas beigām, uz kuru tie attiecas. Kā jau skaidrots galīgo konstatējumu dokumenta 89. punktā (kas atkārtots 121. apsvērumā iepriekš), tas neattiecas un nekad nav attiecies uz šo gadījumu. Komisija tiešām parasti nevar pieņemt dokumentus kā pārbaudes pierādījumu tad, kad pārbaudes kārta ir beigusies, un šādus dokumentus praktiski nav iespējams pārbaudīt, bet nekas nekavē ĶV iesniegt minētos dokumentus rakstiski, kas faktiski notika arī šajā gadījumā.

               (389)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija nepaskaidroja sešu iepriekš 122. apsvērumā minēto dokumentu pieprasīšanas iemeslu un tāpēc to pārbaude netika atļauta. Šo apgalvojumu ĶV pauda jau 2013. gada 3. jūnija vēstulē, un Komisija pilnībā atbildēja uz to 122. apsvērumā (skat. iepriekš). Vēlreiz jānorāda, ka visi šie dokumenti attiecas uz attiecīgo ražošanas nozari, pie tam uz vienām un tām pašām subsīdiju shēmām, piemēram, preferenciāliem aizdevumiem un preferenciālām nodokļu shēmām. Tāpēc to nosaukumi un saturs skaidri liecina par saistību ar šo izmeklēšanu. Tomēr ĶV pārbaudes laikā vienkārši atteicās atbildēt uz visiem saistītajiem jautājumiem, atsaucoties uz iespējamu dokumenta neatbilstību procesam kā uz vienīgo iemeslu.

               (390)

               ĶV apgalvoja, ka atbildēs uz anketas jautājumiem tā nevarēja sniegt apstiprinošus pierādījumus par informāciju attiecībā uz attiecīgajai ražošanas nozarei piešķirto aizdevumu procentiem, jo šī informācija pieder bankām, kuras ir neatkarīgas struktūras nevis ĶV resori, un ka Komisijai skaitļi jāpārbauda bankās. ĶV atsaucās uz Komercbanku likuma noteikumiem, kuros paredzēts, ka bankas veic uzņēmējdarbību saskaņā ar tiesību aktiem (4. pants) un ka dažādu līmeņu pašvaldības un valsts iestādes, kā arī sabiedriskas organizācijas un privātpersonas neiejaucas banku uzņēmējdarbībā (5. pants). Faktiski ĶV atbildē uz anketas jautājumiem izteica apgalvojumu, kuru nespēja pamatot. Arī bankas, kuras Komisija mēģināja pārbaudīt, nevarēja pamatot šo informāciju ar jebkādu citu informāciju. Ja tiktu uzskatīts, ka tāda prakse ir pieņemama, tad ieinteresētā persona, uz kuru attiecas izmeklēšana, varētu vienkārši izteikt jebkuru apgalvojumu kā pamatojumu un iestādei, kura veic izmeklēšanu, būtu tas jāpieņem bez iespējas pārbaudīt tā atbilstību realitātei. Tas ir vēl svarīgāk, jo šī konkrētā informācija ir pretrunā ar pārējo dokumentos minēto informāciju. Komercbanku likumā ir arī citi panti, kuros bankām ir noteikts pienākums veikt aizdevumu darījumus, ņemot vērā tautsaimniecības vajadzības un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts rūpniecības politikai (34. pants). Kā ĶV savās piezīmēs pareizi norādīja, bankas veic uzņēmējdarbību saskaņā ar tiesību aktiem, t. i., saskaņā arī ar minēto Komercbanku likuma 34. pantu. Tādējādi šī šķietami skaidrā atšķirība starp valdību un bankām netika pamatota ar faktiem.

               (391)

               ĶV apgalvoja, ka tā sniedza visu tās rīcībā esošo informāciju par īpašumtiesībām uz bankām. Tā arī apgalvoja, ka iesniegtie skaitļi par īpašumtiesībām uz bankām ir Ķīnas Banku darbību regulējošās komisijas (ĶBDRK) oficiālie rādītāji un tāpēc nav iemesla uzskatīt, ka ĶV sniegtā informācija ir kļūdaina vai maldinoša un ka tiek attiecināti pamatregulas 28. pantā minētie noteikumi. Turklāt ĶV apgalvoja, ka tā nebija informēta par Komisijas galīgo konstatējumu dokumenta 95. punktā (kas atkārtots 127. apsvērumā iepriekš) minētā apgalvojuma avotu (“Publiski pieejamā informācijā norādīts, ka ir arī citas valsts īpašumā esošas bankas, kuras izsniedz aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem”), t. i., papildus ĶV atbildē uz vēstuli par trūkstošo informāciju minētajām valsts īpašumā esošajām bankām. Šos apgalvojumus nevar pieņemt. Jānorāda, ka sākotnēji ĶV savā atbildē uz anketas jautājumiem apgalvoja, ka tās rīcībā nav informācijas par ĶV īpašumtiesībām uz bankām. Tikai pēc tam, kad Komisija vēstulē par trūkstošo informāciju norādīja, ka saskaņā ar Ķīnas tiesību aktiem ĶV ir jāapkopo minētā informācija, ĶV sniedza daļu no prasītās informācijas šajā jautājumā. Pārbaudes laikā ĶBDRK oficiāli atteicās skaitļus par īpašumtiesībām uz bankām pamatot ar jebkādiem pierādījumiem, atteicās norādīt informācijas avotu un nepaskaidroja, no kurienes šī informācija ir saņemta. Jānorāda arī, ka ĶV neapstrīdēja faktu, ka vismaz piecas citas Komisijas galīgo konstatējumu dokumentā nosauktās bankas (skat. 127. apsvēruma zemsvītras piezīmi) atrodas valsts īpašumā.

               (392)

               ĶV nepiekrita galīgo konstatējumu dokumentā 97. punktā minētajam apgalvojumam (kas atkārtots 129. apsvērumā iepriekš), ka ĶBDRK atteicās atbildēt uz jautājumu par desmit lielākajām bankām Ķīnā, jo šis jautājums netika iesniegts rakstiski, un apgalvoja, ka Komisija nepareizi interpretē faktus, par galveno neatbildēšanas iemeslu minot to, ka šis jautājums nebija ietverts pirms pārbaudes veikšanas nosūtītajā vēstulē un tāpēc ĶBDRK bija vajadzīgs laiks atbildes sagatavošanai. Faktiski tieši ĶV nepareizi interpretē faktus saistībā ar šo jautājumu. Komisija neuzstāja uz tūlītēju atbildi, bet ĶBDRK atteicās pat izskatīt jautājumu, aizbildinoties, ka tas iepriekš netika iesniegts rakstiski. Ja iemesls būtu bijis atbildes sagatavošanai nepieciešamā laika trūkums, ĶV varēja iesniegt atbildi vēlāk pārbaudes laikā vai pa e-pastu (lai gan Komisijai nebūtu iespējas to pārbaudīt), kā tas tika darīts attiecībā uz vairākiem citiem dokumentiem. Tomēr ĶV to nedarīja.

               (393)

               ĶV apgalvoja, ka tā iesniedza visus dokumentus attiecībā uz ĶBDRK komisiju un tās pilnvarām, kurus Komisija pieprasīja anketas jautājumos, un, tā kā Komisija vēstulē par trūkstošo informāciju saistībā ar to neuzdeva nekādus jautājumus un neietvēra šos dokumentus pirms pārbaudes veikšanas nosūtītās vēstules 2. pielikumā uzskaitīto “to dokumentu sarakstā, kuri jāiesniedz pirms pārbaudes apmeklējuma sākuma”, ĶV neuzskatīja, ka tās pienākums ir iesniegt jebkādus citus dokumentus. Tas neatbilst patiesībai. Komisija pieprasīja visus dokumentus, kuri bija ĶBDRK komisijas izveides un pilnvaru pamatā, bet ĶV iesniedza tikai dažus no tiem. Tikai no ĶBDRK amatpersonas apgalvojumiem Komisija uzzināja, ka saistībā ar šo jautājumu eksistē arī citi dokumenti. Faktiski ĶV atbildes uz anketas jautājumiem šai ziņā bija nepilnīgas un maldinošas, jo ĶV (ĶBDRK) skaidri zināja, ka pastāv minētie papildu dokumenti, kā pārbaudē uz vietas atzina ĶBDRK.

               (394)

               ĶV apgalvoja, ka pārbaudes laikā Komisija faktiski nepieprasīja statistiku un ziņojumus no bankām, kuras izsniedza aizdevumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem izmeklēšanas perioda (IP) laikā. Tā apgalvoja, ka Komisija pieprasīja tikai 2012. gada statistikas ziņojumu, kuru Ķīnas Banka iesniedza ĶBDRK, un attiecībā uz to ĶBDRK amatpersonai bija jākonsultējas attiecīgajos juridiskajos dienestos konfidencialitātes pienākumu dēļ. Tas neatbilst patiesībai. Pārbaudes laikā Komisija atkārtoja savu anketas jautājumos un vēstulē par trūkstošo informāciju minēto prasību iesniegt statistikas datus no visām bankām, kuras izsniedza aizdevumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem (87).

               (395)

               ĶV arī apgalvoja, ka sūdzības iesniedzēja atsauce sūdzībā krītotā papīra (Coated Fine Paper) lietā, kurā Komisija konstatēja, “pamatojoties uz nelabvēlīgiem secinājumiem”, ka “VKB” rīkojās kā valsts iestādes, ir “nepamatots apgalvojums, kuram trūkst konteksta attiecībā uz attiecīgā ražojuma ražotājiem eksportētājiem piešķirtās subsīdijas veidu un esību, un tāpēc to nevar uzskatīt par pietiekamu pierādījumu”, ka pastāv valdības vai valsts iestādes finansiāls ieguldījums SKP nolīguma 11.2. punkta nozīmē. Pirmkārt, jānorāda, ka attiecīgo konstatējumu pamatā krītotā papīra lietā nebija nelabvēlīgi secinājumi, bet pieejamie fakti saskaņā ar pamatregulas 28. pantu, un nav nākamā nolēmuma, kurā tiktu apstiprināts ĶV apgalvojums, ka minētā Komisijas konstatējuma pamatā ir “pieejamo faktu nepienācīga izmantošana”. Gluži pretēji, Komisija izdarīja līdzīgus konstatējumus attiecībā uz VKB citā antisubsidēšanas lietā saistībā ar importu no Ķīnas, proti, ar organisko pārklājumu pārklātu tērauda ražojumu (Organic Coated Steel) lietā, un arī citas izmeklēšanas iestādes ir secinājušas, ka Ķīnas VKB ir valsts iestādes, tostarp ASV savā konstatējumā, kuru atbalstīja PTO Apelācijas institūcija. (88)

               (396)

               ĶV turpināja apgalvot, ka Komisija pieprasīja konkrētu informāciju no visām Ķīnā dibinātajām bankām un ka ĶV praktiski nespēj sniegt šādu informāciju par “vairāk kā 3 800” bankām. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam un vēlreiz atsaucas uz vēstuli par trūkstošo informāciju, kurā pēc ĶV atbildēm uz anketas jautājumiem informācijas apjoms tika samazināts, pieprasot to tikai no bankām, kuru akciju turētāja tieši vai netieši ir ĶV (89).

               (397)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisijas apgalvojums, ka tā ņēma vērā pārbaudes laikā iesniegto attiecīgo Ķīnas Tautas bankas (ĶTB) apkārtrakstu kopsavilkumu no tīmekļa vietnes, neatbilst patiesībai un ka par to liecina galīgo konstatējumu dokumenta 133. punkts (kas atkārtots 164. apsvērumā iepriekš). Tas neatbilst patiesībai. Minētais 164. apsvērums nav pretrunā ar izrakstiem no tīmekļa vietnes. Komisija ņem to vērā un arī paļaujas uz faktisko apkārtraksta saturu, kuru ĶV līdz šim nekad nebija apstrīdējusi kā neprecīzu.

               (398)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija “atsevišķus terminus un frāzes ir “izrāvusi” no dažādu dokumentu konteksta”, citus nepareizi interpretējusi un centusies tos saistīt kopā, lai konstatētu, ka ĶV atbalsta nozari, kura ražo attiecīgo ražojumu, vai lai konstatētu, ka VKB ir valsts iestāde. Tā apgalvo, ka šo dokumentu (plānu, izklāstu un lēmumu) “pilnīga iepazīšana” parādītu, ka Komisijas konstatējumos nav juridiskā pamata un tie netiek balstīti uz pierādījumiem. Tas neatbilst patiesībai. Komisija analizēja un ņēma vērā visus dokumentus kopumā, tostarp tos, uz kuriem atsaucās 102. apsvērumā, tieši tādā veidā, kādu atbalsta ĶV.

               (399)

               ĶV apgalvoja, ka galīgo konstatējumu dokumentā Komisija citēja Lēmumu Nr. 40, neņemot vērā kontekstu, “lai sagrozītu tā patieso nozīmi”. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Lēmuma Nr. 40 citos noteikumos skaidri norādīts, ka jebkuras attīstības politikas mērķis ir atjaunojamas enerģijas izmantošanas attīstība, nevis saules enerģijas moduļu un elementu klasificēšana, kā piedāvāja Komisija. Neatbilst patiesībai apgalvojums, ka Komisijas atsaucē uz Lēmuma Nr. 40 V pantu netika ievērots konteksts. Komisija nepolemizē, vai viens no mērķiem bija vai nebija atjaunojamu enerģijas avotu izmantošanas attīstība. Faktiski Lēmumā Nr. 40 Valsts padome izvirzīja jaunas enerģijas ražošanu un saules enerģiju kā prioritāras ražošanas nozares un tāpēc tās kļuva par atbalstāmas kategorijas projektiem saskaņā ar Rūpnieciskās pārstrukturēšanas pamatnostādņu katalogu. Ņemot vērā Lēmuma Nr. 40 17., 18. un 19. pantu, finanšu iestādes drīkst piešķirt aizdevumus tikai tām ražošanas nozarēm un tiem uzņēmumiem, kas pieder pie šīs kategorijas. Tā ir skaidra norāde, ka fotoelektriskās (FE) enerģijas nozare, kas cita starpā ražo saules enerģijas moduļus un elementus, ir prioritāra.

               (400)

               ĶV apgalvoja, ka Valsts padomes 10. oktobra Lēmumā nav atsauces uz saules enerģijas moduļiem un elementiem vai FE enerģijas nozari, un, ja ir sniegts jebkāds fiskāls atbalsts, tad tas ir bijis paredzēts alternatīvās enerģijas izmantošanas mērķiem, kam nav sakara ar moduļu un elementu ražošanu kopumā. Komisija tam nepiekrīt. Jānorāda, ka Valsts padomes Lēmumā nav izvirzīti tikai tādi mērķi, kas saistīti ar alternatīvu enerģijas avotu izmantošanas veicināšanu. Lēmuma nosaukums (Valsts padomes Lēmums par topošu stratēģiskas nozīmes nozaru atbalsta un attīstības paātrināšanu) un saturs (cita starpā 1. panta 1. un 2. punkts, 2. panta 2. punkts) skaidri liecina, ka tā mērķis ir atbalstīt atlasītu ražošanas nozaru attīstību (šajā gadījumā – topošas stratēģiskas nozīmes nozares). To apstiprina arī fakts, ka Lēmumā definētie mērķi tieši attiecas uz topošo stratēģiskas nozīmes nozaru izlaidi un darbības rezultātiem (2. panta 3. punkts). Lēmumā ir pamanāma arī skaidra saikne starp topošajām stratēģiskas nozīmes nozarēm un FE enerģijas nozari, kas cita starpā ražo saules enerģijas moduļus un elementus. Pirmkārt, nav šaubu, ka FE enerģijas nozare ir alternatīvās enerģijas ražošanas nozares segments, uz kuru Lēmuma 2. pantā atsaucas kā uz nozari, kas valstij ir jāatbalsta un jāattīsta. Otrkārt, izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji darbojas augsto tehnoloģiju nozarēs, kas ir minētas Lēmuma 2. panta 2. punktā. Tāpat pie 12. piecgadu plāna stratēģiskajām nozarēm ir minēta saules enerģijas ražošanas nozare un arī saules fotoelektriskās enerģijas nozares 12. piecgadu plānā ir apstiprināts, ka ar Valsts padomes Lēmumu “saules fotoelektriskās enerģijas nozare ir atzīta par topošo stratēģiskas nozīmes nozaru svarīgu jomu, kuru mūsu valsts attīstīs nākotnē” (90)

               (401)

               Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisija citēja Vidēja un ilgtermiņa zinātnes un tehnoloģijas plānu, bet neatsaucās uz vienīgo piemēru vai noteikumu, ar kuru šajā dokumentā definēti augsto tehnoloģiju uzņēmumi, kas ietver moduļu un elementu ražošanas uzņēmumus vai FE enerģijas nozari kopumā. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju izklāsta mērķi ir vērsti tikai uz alternatīvās enerģijas avotu izmantošanas attīstību, lai samazinātu atkarību no fosilā kurināmā. Komisija tam nepiekrīt. Vairākumam no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecās izmeklēšana, ir izsniegti augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumu sertifikāti un, pamatojoties uz tiem, minētie uzņēmumi saņēma subsīdijas, kuras piešķīra tikai augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem (piem., nodokļu atvieglojumus). Izlasē iekļautie eksportētāji izmantoja tāda paša veida individuālās atbalsta programmas, kādas ir minētas šajā plānā.

               (402)

               ĶV apgalvoja, ka Komisijas apgalvojums, ka ĶTR Likums par zinātnisko un tehnoloģisko progresu ietver vairākus pasākumus stratēģisko ražošanas nozaru, tostarp saules FE enerģijas nozares atbalstam, nav pamatots ar faktiem un ka šajā likumā nav minēta FE enerģijas nozare vai stratēģiskas ražošanas nozares, un nav pamata apgalvot, ka attiecīgais ražojums ir ietverts šā likuma darbības jomā. Tas neatbilst patiesībai. Šā apgalvojuma pamatā ir minētā likuma 18. un 34. panta noteikumi. Saskaņā ar 18. pantu valsts mudina finanšu iestādes un dod tām norādījumus atbalstīt augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstību. Saskaņā ar 34. pantu uz politiku vērstas finanšu iestādes piedāvā speciālu palīdzību valsts atbalstītiem uzņēmumu projektiem. FE enerģijas nozare ietilpst augsto un jauno tehnoloģiju nozaru kategorijā un arī valsts atbalstītu uzņēmumu projektu kategorijā. Turklāt šā paša likuma 17. pantā cita starpā tiek solīts piemērot preferenciālu nodokļu politiku struktūrām, kuras iesaistīsies valsts zinātniskajos un tehnoloģiskajos plānos ietvertos projektos. Iepriekš 401. apsvērumā skaidri parādīts, ka uzņēmumu projekti FE enerģijas nozarē ietilpst šajā darbības jomā. Secinājums ir tāds, ka ir vismaz trīs skaidras norādes, ka FE enerģijas nozare un uzņēmumi, kas ražo un eksportē attiecīgo ražojumu, ir ietverti šā likuma darbības jomā.

               (403)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija uzskatīja, ka ĶTR plāniem, lēmumiem un tiesību aktiem ir tādas pašas tiesiskās sekas un vērtība, un tas ir pretrunā ar juridiskās interpretācijas principiem, Ķīnas tiesību aktiem un ĶV atkārtoti iesniegtajiem argumentiem. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju atsauce uz vispārējo piecgades plānu un speciālo FE enerģijas plānu nav juridiska atsauce, jo netika iesniegti pozitīvi pierādījumi, ka plāni ir juridiski saistoši. Tas neatbilst patiesībai, jo ĶV apgalvojums, ka plāni nav saistoši, netiek pamatots ar citiem pierādījumiem lietā. Gluži pretēji plāna tekstā, ko ĶV iesniedza atbildēs uz anketas jautājumiem, skaidri norādīts: “Šo plānu izstrādāja un apstiprināja Nacionālā Tautas kongress, un tam ir likuma spēks.” (91) ĶV savās piezīmēs par galīgo informācijas izpaušanu norādīja: “Saskaņā ar Ķīnas tiesību aktiem Konstitūcija, likumi, administratīvie tiesību akti, vietējie noteikumi un tiesību akti ir Ķīnas tiesību akti.” Tā kā plānam ir likuma spēks un ĶV apstiprināja, ka likumi ir Ķīnas tiesību akti, Komisija izdarīja secinājumu, ka plāns ir juridiski saistošs. Saskaņā ar ĶV skaidrojumu pārbaudes apmeklējuma laikā nozaru un reģionu piecgadu plānu pamatā ir vispārējais piecgadu plāns, tāpēc Komisijai nebija pamata pret FE enerģijas nozares piecgadu plānu (2011.-2015. gadam) un pret vispārējo piecgadu plānu izturēties atšķirīgi.

               (404)

               ĶV citē “Komisijas izdotās pamatnostādnes attiecībā uz atlīdzību/atmaksu” kā līdzīgi nesaistoša dokumenta piemēru ES kontekstā. Komisija pieņem, ka ĶV atsaucas uz Komisijas paziņojumu par antidempinga maksājumu atmaksu (OV C 127, 29.5.2002., 10. lpp.). Patiesībā nav pareizi raksturot šīs pamatnostādnes kā nesaistošas, jo tās ir saistošas Komisijai, ciktāl tās nepārkāpj augstāka spēka tiesību normas. Komisija ir noteikusi, ka Ķīnas plāni ir juridiski saistoši. Tomēr, pat hipotētiski pieņemot, ka tas tā nav, ir skaidrs, ka valsts, nozaru un reģionāliem plāniem, kuri parasti izriet no augstāka līmeņa valdības plāniem un ar kuriem nosaka valdības politiku ekonomikas un rūpniecības attīstības jomā, jābūt apveltītiem ar augstu pierādījuma spēku attiecībā uz tajos norādīto mērķu de facto obligāto raksturu. Tāpat ir skaidrs, ka valdība varētu paust nosodījumu tām struktūrām, kuras nepareizi īsteno minēto politiku. Tāpēc tām joprojām būtu liela nozīme attiecībā uz lēmumiem, kas saistīti ar valdības intervenci ekonomikā un atsevišķu nozaru vadīšanu un kontroli.

         3.5.2.   Ieinteresēto personu piezīmes par preferenciālas politikas aizdevumiem, citu finansējumu, apdrošināšanas garantijām

               (405)

               ĶV apgalvoja, ka atbilžu nesniegšana uz A pielikuma jautājumiem nevar kalpot par iemeslu, lai piemērotu pieejamos faktus saskaņā ar pamatregulas 28. pantu. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju, ja Komisija tiešām plānoja pārbaudīt sūdzībā izteiktos apgalvojumus, ka Ķīnas valsts īpašumā esošās bankas ir valsts iestādes, tai nevajadzēja pārslogot anketu ar iekšēju, konfidenciālu un ar darījumiem saistītu datu pieprasījumiem par bankām, daudzas no kurām nekādā veidā nevar piederēt valdībai. Šajā ziņā ĶV atsaucās uz informāciju par individuāliem aizdevumiem, kurus banka izsniedza izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. A pielikumā pieprasītā informācija bija nepieciešama, lai varētu pārbaudīt, vai Ķīnas bankas ir valsts iestādes un vai valdība tām uztic uzdevumus un dod norādījumus. Izņemot informāciju par individuāliem aizdevumiem, ĶV nenorāda, kādu vēl prasīto informāciju tā uzskata par nebūtisku minētajam nolūkam.

               (406)

               Jāatgādina, ka jautājumi A pielikumā tika izmantoti, lai vāktu informāciju par īpašumtiesībām uz bankām, par direktoru valdes un padomes sastāvu, akcionāru sanāksmju un direktoru valdes sēžu protokoliem, augstākā līmeņa vadītāju saistību ar valsts iestādēm, aizdevumu sadali pa nozarēm, aizdevumu politiku un to aizņēmumu riska novērtējumu, kurus izsniedza sadarbībā iesaistītiem ražotājiem eksportētājiem. ĶV apgalvoja, ka, lai izdarītu konstatējumus par valsts iestādēm, šāds pieprasījums bija “klaji nepamatots” un pieprasītās informācijas apmērs pārāk plašs. ĶV arī apgalvoja, ka “slieksnis” attiecībā uz to, vai struktūra ir vai nav valsts iestāde, bija jānosaka pirms minētās informācijas pieprasīšanas. Komisija tam nepiekrīt. Ņemot vērā augstos standartus, kas noteikti PTO AI DS 379 (92), būtiska ir visa pieprasītā informācija, tostarp konstatējumi par valdības iesaistes pakāpi finanšu sistēmā. Piemēram, pierādījums par struktūru darbību nekomerciālā veidā varētu būt uzdevumu uzticēšana un norādījumu došana – ja to papildina ar norādēm par valdības secinājumiem. Jebkurā gadījumā būtu jānorāda, ka, tā kā izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji sadarbojās, Komisija nolēma sašaurināt prasītās informācijas apjomu, pieprasot to tikai par minētajiem uzņēmumiem izsniegtajiem aizdevumiem, un neizdarīja nekādus secinājumus, kad ĶV nesniedza citu informāciju par individuāliem aizdevumiem, kas atšķirtos no sākotnēji prasītās. Tomēr visi pārējie informācijas pieprasījumi joprojām bija būtiski izmeklēšanai. Attiecībā uz ĶV apgalvojumu, ka tā nevarēja iesniegt daļu no A pielikumā prasītās informācijas, jānorāda, ka ĶV atteicās iesniegt visu A pielikumos prasīto informāciju, izņemot informāciju par atsevišķām bankām. Ņemot vērā iepriekš minēto, tika secināts, ka ĶV saprātīgā termiņā nesniedza atlikušo prasīto informāciju.

               (407)

               ĶV, atsaucoties uz PTO Apelācijas institūcijas ziņojumu (99. punkts) (93) lietā “ASV – Karsti velmēts tērauds” (Hot-Rolled Steel), apgalvo, ka tai nebija praktiskas iespējas atbildēt uz Komisijas “nepamatotajiem” informācijas pieprasījumiem, un ka Komisijas nespēja atrisināt šo jautājumu un saistīt dažādos pieprasījumus ar to faktu noteikšanu, uz kuriem tie attiecās, nozīmē, ka Komisija nerīkojās labticīgi. Lai gan minētā lieta attiecas uz eksportētāju sadarbību antidempinga lietā, Komisija apstiprina, ka attiecībā uz valdības anketām kompensācijas maksājuma lietās ir jāpanāk līdzsvars starp prasīto informāciju un respondenta faktisko spēju to sniegt. Tomēr līdzsvars ir jāpanāk visu faktu kontekstā. Krītotā papīra lietā un ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu lietā jau tika noteikts, ka valsts īpašumā esošas bankas Ķīnā ir valsts iestādes, un arī šajā lietā sūdzības iesniedzējs sniedza pietiekamus prima facie pierādījumus, kas liecina, ka valsts īpašumā esošās bankas joprojām ir valsts iestādes. Tāpēc ĶV bija jābūt gatavai uz liela faktu daudzuma pieprasījumu, ja tā vēlējās atspēkot šo apgalvojumu. Diemžēl ĶV turpināja apgalvot, piemēram, ka tai bija maz vai nebija nemaz informācijas par valdības īpašumtiesībām uz bankām (ļoti svarīgs faktors valsts iestādes noteikšanā), tādējādi norādot, ka tā nerīkojās atbilstīgi savām iespējām un atteicās dot piekļuvi vajadzīgajai informācijai. Tas ir viens no “izņēmuma apstākļiem”, kad var piemērot Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (“ASCM”) 12. panta 7. punktu (saskaņā ar PTO Darba grupas ziņojumu (94)). Turklāt, lai gan Komisija bija informēta, ka nepieciešamības dēļ tās informācijas pieprasījumi bija diezgan apjomīgi, sadarbība ir divpusējs process, un sākotnēji tā vietā, lai ierosinātu veidus, kā varētu saprātīgi atbildēt uz informācijas pieprasījumiem, ĶV reaģēja, vienkārši pieprasot skaidrojumus par to, uz kuriem noteiktajiem faktiem attiecas pieprasījumi (uz šādu jautājumu nevar atbildēt iepriekš).

               (408)

               Attiecībā uz Šanhajas Bankas (Bank of Shanghai) pārbaudi ĶV apgalvoja, ka nevar uzskatīt pārbaudes nenotikšanas faktu par pietiekamu iemeslu, lai izmantotu pieejamos faktus, un jebkurā gadījumā pati Komisija ir vainīga, ka pārbaude nenotika. Komisija atbildē norāda, ka faktiskā situācija attiecībā uz Šanhajas Bankas pārbaudes apmeklējuma organizēšanu tika skaidri aprakstīta galīgās informācijas izpaušanas dokumenta 111. un 112. punktā (kas atkārtoti 143. un 144. apsvērumā iepriekš). Faktiskā situācija attiecībā uz šo pārbaudi nav mainījusies, un Komisija nepiekrīt ĶV sniegtajai šo faktu interpretācijai un uzskata, ka ir veikusi visus vajadzīgos pasākumus, lai pārbaude notiktu, bet tas nebija iespējams ĶV radīto šķēršļu dēļ. ĶV atsaucas uz PTO ekspertu grupas ziņojumu (95), kurā secināts, ka tas, ka nav noticis apmeklējums uz vietas, nenozīmē, ka ir izsmeltas visas iespējas pārbaudīt dokumentus. Tomēr šajā izmeklēšanā ĶV informēja Komisiju par bankas pieejamību pārbaudei tikai vienu darba dienu pirms sākās ĶV pārbaude (pēc tam, kad bija beidzies jau pagarinātais termiņš šāda apstiprinājuma iesniegšanai), tādējādi izslēdzot visas iespējas noorganizēt apmeklējumu uz vietas, jo sagatavošanās darbi jau bija veikti un tos nevarēja mainīt. Šajos apstākļos jāsecina, ka ĶV nerīkojās atbilstīgi savām iespējām un Komisija nezina, kādā veidā ar citiem līdzekļiem varētu aizstāt pārbaudes, ko veic apmeklējumā uz vietas.

               (409)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija nevar neņemt vērā HuaXia Bankas sniegto informāciju par tās īpašumtiesību struktūru, kā iemeslu minot, ka tā nav “ideāla visos aspektos”. Komisija norāda, ka šīs informācijas nepieņemšanas iemesls nebija tas, ka tā nav ideāla visos aspektos. Kā skaidrots jau 147. apsvērumā iepriekš, HuaXia Banka neizpauda informāciju par valdības īpašumtiesībām līdz pārbaudes apmeklējumam, lai gan Komisija šādu informāciju pieprasīja jau sākotnējā anketā. Pēc tam, kad Komisija norādīja, ka HuaXia Banka pieder dažiem valsts īpašumā esošiem akcionāriem, banka iesniedza papīra lapu ar informāciju no nezināma avota, turklāt šī informācija neatbilda pārējai informācijai lietā. Šādu informāciju nebija iespējams pieņemt.

               (410)

               Attiecībā uz HuaXia Bankas lēmumu iesniegt tikai dažus no kredītspējas novērtējumiem, kā aprakstīts 148. apsvērumā iepriekš, ĶV apgalvoja, ka Komisija ir saņēmusi pamatotu paskaidrojumu, kāpēc banka nevarēja iesniegt pārējos novērtējumus. Komisija tam nepiekrīt. Tā kā pirms pārbaudes veikšanas nosūtītajā vēstulē tika skaidri norādīts, ka uz šādiem dokumentiem attiecas pārbaudes apmeklējums, nepietiek ar skaidrojumu, ka “ar diviem riska novērtējuma ziņojumiem nodarbojas citas bankas filiāles un atbildīgie darbinieki pašlaik nav pieejami”. Turklāt ĶV min argumentu, kas tiek atkārtots arī citos tās komentāros, ka informāciju nevarēja iesniegt, jo ir jānodrošina klientu konfidencialitāte. Komisija norāda, ka tās kompensācijas maksājumu izmeklēšanā (96) ir paredzēti konfidenciālas informācijas apstrādes noteikumi un ka jebkurā gadījumā Komisijas pieprasījumu lielākā daļa šajā un citos jautājumos attiecās uz šādas informācijas pārbaudi, nevis uz tās kopēšanu. Jebkurā gadījumā Komisija norāda, ka kompensācijas maksājumu izmeklēšanā stingra “klienta konfidencialitātes” principa piemērošana varētu padarīt šādas svarīgas informācijas pārbaudi neiespējamu. Šādās situācijās būtu neiespējami salīdzināt eksportētāja sniegtās atbildes uz daudziem jautājumiem, kā arī veikt konkrētu shēmu saņēmēju izlases pārbaudes gadījumos, kad eksportētāji nesadarbojas vai kad izmeklēšanu veic kopumā.

               (411)

               ĶV apgalvoja, ka EXIM banka pilnībā sadarbojās ar izmeklēšanu, bet dažus Komisijas prasītos dokumentus nevarēja iesniegt, ņemot vērā iekšējās politikas noteikumus, valsts noslēpumu, konfidencialitāti vai citus tiesību aktus. Tāpēc šo dokumentu neiesniegšanas rezultātā nevar izmantot pieejamos faktus. Saskaņā ar Komercbanku likumu EXIM bankas amatpersonas nevarēja iesniegt šos dokumentus pārbaudes laikā. Šajā ziņā un pretēji Komisijas pieņēmumam ar pamatregulu un SKP nolīgumu nevar aizstāt ĶTR tiesību aktus. ĶV arī apgalvoja, ka jautājumi par augstākā līmeņa amatpersonu piederību politiskajām partijām ĶV šķiet nebūtiski un traucējoši. Komisija tam nepiekrīt. Lai gan ar PTO noteikumiem (kas ir pamatregulas pamatā) nevar “aizstāt” valsts tiesību aktus, tas nevar liegt Komisijai izdarīt secinājumus, ja šādi valsts tiesību akti šķietami traucē izpildīt pamatotus informācijas pieprasījumus. Turklāt, lai arī EXIM banka sniedza dažas atbildes uz jautājumiem A pielikumā, tā atteicās gandrīz visu minēto informāciju pamatot ar datiem par tās avotu vai cita veida pierādījumiem. Tādēļ informācijai ir tikai mutiska apgalvojuma vērtība, kas nav pamatota ar pārbaudītiem rakstiskiem dokumentiem. Ja šāda prakse tiktu pieņemta, EXIM banka varētu iesniegt būtībā jebkādu informāciju, un izmeklēšanas iestādei tā būtu jāpieņem bez iespējas novērtēt tās precizitāti.
               Jautājums par piederību politiskām partijām un Ķīnas Komunistiskās partijas nodaļu esamību EXIM bankā (jebkurā citā šai lietā iesaistītā bankā) ir ļoti būtisks, lai noteiktu, cik lielā mērā valsts ietekmē banku pārvaldību, ņemot vērā Ķīnas Komunistiskās partijas lomu atbilstoši ĶTR Konstitūcijai. Turklāt, lai pamatotu šādus jautājumus, ko Komisija uzdeva 151. apsvērumā, jānorāda arī, ka saskaņā ar Ķīnas Komunistiskās partijas Konstitūciju ir paredzēts izveidot “partijas pirmorganizāciju” visās organizācijās, tostarp privātos komercuzņēmumos, ja uzņēmumā strādā vismaz trīs partijas biedri. Šīs organizācijas nodrošina un pārrauga partijas un valsts principu un politikas īstenošanu, kā arī palīdz akcionāru, direktoru valdes, uzraudzības padomes un vadītāju sanāksmēs pildīt to funkcijas un pilnvaras saskaņā ar tiesību aktiem (97). ĶTR Uzņēmējdarbības likumā ir paredzēts, ka visu Ķīnas uzņēmumu pienākums ir savā organizatoriskajā struktūrā izveidot Ķīnas Komunistiskās partijas organizāciju, lai īstenotu Ķīnas Komunistiskās partijas darbību (98). Tādējādi Ķīnas Komunistiskās partija acīmredzami ir saistīta ar ĶV un visu veidu uzņēmumu un iestāžu Ķīnā darbību, tāpēc ir pamatoti uzdot jautājumus par piederību partijām.

               (412)

               Attiecībā uz Ķīnas Attīstības bankas (CDB) pārbaudi ĶV izteica tādu pašu apgalvojumu par jautājumiem, kas saistīti ar vadības piederību politiskajām partijām un Ķīnas Komunistiskās partijas lomu bankā. Šajā sakarībā Komisija atsaucas uz 151. un 411. apsvērumā minētajiem pamatojumiem. ĶV arī apgalvoja, ka CDB nevarēja iesniegt prasītos kredītriska novērtējuma ziņojumus konfidencialitātes apsvērumu dēļ un ka tā iesniedza kredītreitinga veidni un arī konkrētu kredītriska novērtējuma paraugu, no kura bija izņemts uzņēmuma nosaukums. Jānorāda, ka kredītreitinga veidne un nezināmas ražošanas nozares nezināma uzņēmuma kredītreitings nav pierādījums par viena no izlasē iekļauto eksportētāju kredītriska novērtējumu, kā to bija prasījusi Komisija. Attiecībā uz konfidencialitātes jautājumiem Komisija atsaucas uz 410. apsvērumā sniegto skaidrojumu.

               (413)

               ĶV apgalvoja, ka Komisijas konstatējums, ka VKB ir valsts iestādes, nav saderīgs ar SKP nolīguma 1.1. punktu, jo Komisija tā noteikšanai nav izmantojusi nekādus pierādījumus un nav sniegusi pamatotu un atbilstošu noteikšanas analīzi, kurā pierādītu, ka valdības iesaiste Ķīnas finanšu nozarē ir tik nozīmīga, ka bankām ir jāievēro preferenciāla politika. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam pēc būtības. Neatkarīgā informācija, kas minēta 162.-168. apsvērumā, liecina, ka bankas ievēro preferenciālu politiku, un to var arī nepārprotami saprast, iepazīstoties ar vairākiem 102. apsvērumā minētiem Ķīnas plāniem, tiesību aktiem un politikas dokumentiem. Komisija izskatīja un analizēja vairākus dokumentus, ko publicējušas starptautiskas organizācijas, tostarp PTO, Pasaules banka, SVF, ESAO, un atsaucās uz tiem; visos šajos dokumentos secināts, ka valsts būtiski iejaucas Ķīnas banku nozarē, jo īpaši tas attiecas uz priviliģētiem aizdevumu saņēmējiem un procentu likmju noteikšnu.

               (414)

               ĶV apstrīd vairāku to dokumentu nozīmi, kuri tika izmantoti kā labākie pieejamie fakti un uz kuriem Komisija atsaucās saistībā ar valsts iestādes noteikšanu attiecībā uz VKB. Kā sākotnēja piezīme vispirms jānorāda, ka Komisijai bija jāizmanto pieejamie fakti tikai tāpēc, ka ĶV lielā mērā nesadarbojās un atteicās iesniegt prasīto informāciju.

               (415)

               ĶV apgalvoja, ka Deutsche Bank izpētes ziņojumā (“DB ziņojums”), kuru Komisija citēja 161. apsvērumā, tiek aprakstīta vēsturiskā situācija Ķīnā, un tas nevar nodrošināt pozitīvu pamatu, lai novērtētu Ķīnas banku nozari septiņus gadus vēlāk. Pirmkārt, ĶV kļūdās, apgalvojot, ka ziņojums tiek izmantots kā pamats, lai novērtētu situāciju “septiņus gadus vēlāk”. Minētais ziņojums ir sastādīts 2007. gadā, bet IP – Ķīnas banku nozares novērtēšanas attiecīgais periods šīs procedūras vajadzībām – sākās 2011. gadā. Tāpēc ziņojums attiecas uz situāciju četrus gadus pirms attiecīgā perioda. Otrkārt, DB ziņojums nav vienīgais dokuments, kuru Komisija izmantoja, lai izdarītu konstatējumus, bet tikai Ķīnas banku nozares un jo īpaši tās īpašumtiesību struktūras analīzes sākuma punkts. Treškārt, pārējā informācija, uz kuru Komisija atsaucās, lai noteiktu Ķīnas banku nozares īpašumtiesību struktūru (tostarp PTO, SVF un ESAO ziņojumi un darba dokumenti), atbilst DB ziņojuma konstatējumiem. Šajā kontekstā jānorāda, ka ĶV iesniedza tikai nelielu daļu no atkārtoti prasītās informācijas par šo jautājumu un faktiski nekad neapstrīdēja Komisijas uz faktiem balstītos konstatējumus par valsts īpašumtiesību līmeni banku nozarē un valsts iejaukšanos banku sistēmā.

               (416)

               ĶV arī apstrīd Komisijas atsauci uz 2012. gada PTO tirdzniecības politikas pārskata ziņojumu, norādot, ka apgalvojums, ka “Ķīnas banku nozares tirgus struktūrā nav notikušas gandrīz nekādas izmaiņas”, attiecas uz iepriekšējo pārskata periodu 2010. gadā. Komisija neiebilst pret šo apgalvojumu. Faktiski Komisija galīgās informācijas izpaušanas dokumentā citē 2010. un 2012. gada PTO tirdzniecības politikas pārskata ziņojumus tajā pašā 161. apsvērumā, lai parādītu, ka divos gados nav notikušas gandrīz nekādas izmaiņas. PTO 2010. gada ziņojumā tika norādīts, ka “vēl viena nozīmīga Ķīnas finanšu nozares iezīme ir augsts valsts īpašumtiesību līmenis”, bet 2012. gada ziņojumā tika apstiprināts, ka šajā ziņā nav notikušas gandrīz nekādas izmaiņas. ĶV arī citēja 2012. gada ziņojumu un, pamatojoties uz šiem citātiem, apgalvoja, ka ziņojums ir pretrunā ar Komisijas novērtējumu 161. apsvērumā. Šo iebildumu nevar pieņemt. Neviens no ĶV piezīmēs par galīgo informācijas izpaušanu minētajiem ziņojuma citātiem nav pretrunā ar Komisijas novērtējumu 161. apsvērumā un nedod iespēju pat apšaubīt šo novērtējumu.

               (417)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisijas konstatējumi 162. apsvērumā izdarīti bez pozitīviem pierādījumiem, jo Komisija (papildus iepriekšējos apsvērumos minētajam DB ziņojumam un PTO tirdzniecības politikas pārskatiem) “vienkārši atsaucas uz Pasaules Bankas ziņojumu un ekonomikas pārskatu u. c., bet nesniedz pamatotu un atbilstošu savu konstatējumu skaidrojumu”. Šo iebildumu nevar pieņemt. Šajā sakarā tiek norādīts, ka, inter alia, Pasaules Bankas ziņojumā minēts: “Neraugoties uz iespaidīgu progresu finanšu nozares reformēšanas un padziļināšanas jomā pēdējās trijās desmitgadēs, Ķīnas finanšu sistēma joprojām tiek apspiesta un cieš no strukturālas nelīdzsvarotības. Pašreizējā sistēma, kuru raksturo valsts īpašumā esošu banku pārsvars, stipra valsts intervence un pastāvīga procentu likmju kontrole, ir guvusi ievērojamus panākumus ietaupījumu piesaistē un kapitāla piešķiršanā stratēģiskām nozarēm Ķīnas ekonomikas augšupejas laikā”, un “Līdztekus tiešai un netiešai finanšu iestāžu kontrolei jādod iespēja veikt neatkarīgus, uz tirgu balstītus pasākumus. Tas nozīmē, ka autonomai centrālai bankai jāpieņem atvērta tirgus darbības un jāizmanto procentu likmes kredītlimitu vietā, lai pārvaldītu likviditāti. Komercbankām jāizmanto komerciāli principi un kredītspējas analīze, nevis jāņem vērā valdības signāli, lai vadītu aizdošanu,” un “Valdība visos līmeņos ir cieši iesaistīta finanšu iestāžu komercdarbībās vai nu kā akcionāre, vai netieši tās ietekmējot, galvenokārt tāpēc, ka tā ir lielā mērā atkarīga no komercbanku kredītiem, īstenojot politikas mērķus”. ESAO 2010. gada ekonomikas pārskatā par Ķīnu aprakstīta ĶTB politika attiecībā uz aizdevumu maksimālo likmi un noguldījumu minimālo likmi, norādot, ka tā kavē bankas atbilstoši uzņemties cenu risku un ierobežo konkurenci banku nozarē, un konstatējot, ka šādas politikas mērķis ir nodrošināt pārsvarā valsts īpašumā esošu banku rentabilitāti.

               (418)

               ĶV arī apgalvo, ka Komisijas konstatējumam par ĶTB dalību procentu likmes noteikšanā, ko veic valsts īpašumā esošās komercbankas, un ietekmi uz to, trūkst piemērota pamatojuma un pierādījumu bāzes. Šajā ziņā ĶV norādīja, ka Komisijai vajadzētu zināt, ka 2013. gada jūlijā aizdevumu minimālās likmes tika atceltas. Pirmkārt, jānorāda, ka Komisija neanalizēja banku tirgus situāciju Ķīnā 2013. gada jūlijā, jo tas nav būtiski šai izmeklēšanai. Otrkārt, apgalvojums, ka šim Komisijas konstatējumam trūkst pienācīga pamatojuma un pierādījumu bāzes, ir nepareizs. Attiecīgajos apkārtrakstos skaidri norādīts, ka ĶTB nosaka aizdevumu ierobežojumus, kā arī noguldījumu likmes. Treškārt, ESAO ekonomikas pārskatā: par Ķīnu, kas citēts 162. apsvērumā, arī ir apstiprināta šādu ierobežojumu esība.

               (419)

               ĶV apgalvoja, ka “Komisija zināja, ka ar apkārtrakstiem, tostarp 2012. gada 8. jūnija un 8. jūlija apkārtrakstiem, ko izdeva pēc konstatējumiem krītotā papīra lietā, tika ievērojami mainīta ĶTB procentu likmju prakse”. Tas ir nepareizi. Komisija nevarēja zināt, vai prakse ir mainījusies, un to, kā tieši tā ir mainījusies, jo ĶV atteicās iesniegt šos apkārtrakstus. Pat pārbaudes laikā iesniegtajos kopsavilkumos no ĶTB tīmekļa vietnēm, kurus, kā kļūdaini apgalvo ĶV, Komisija nemaz nav ņēmusi vērā, var gūt apstiprinājumu, ka šādi ierobežojumi joprojām pastāv.

               (420)

               ĶV arī apgalvoja, ka “Komisija šķietami nebalstīja savus konstatējumus uz faktiskajiem “pieejamajiem faktiem”, kas ir pretrunā ar vēsturisko informāciju, kura bija Komisijas rīcībā, bet saistīja to ar ĶV, lai pierādītu, ka ir izmainījusies situācija, ko pārbaudīja ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu lietas laikā”. Ņemot vērā 415.-419. apsvērumā sniegto skaidrojumu, ir skaidrs, ka šis apgalvojums neatbilst patiesībai Nav pieejami tādi fakti par lietu, kuri būtu pretrunā ar Komisijas konstatējumiem, un konstatējumu pamatā nav tikai vēsturiskā informācija, bet arī pozitīvi pierādījumi, kuri ir balstīti uz visu informāciju, kas attiecas uz IP.

               (421)

               ĶV apgalvoja, ka četri punkti, kurus Komisija norādīja 166. apsvērumā, neatbilst patiesībai un tiem trūkst pienācīga juridiska novērtējuma. ĶV apgalvoja, ka atsauce uz Komercbanku likuma 34. pantu, ka bankas ir paredzētas,“lai veiktu ar aizdevumiem saistītu uzņēmējdarbību saskaņā ar valsts ekonomikas vajadzībām”, ir pilnīgi neitrāla. Nav skaidrs, ko ĶV vēlējās norādīt, izmantojot terminu “neitrāla”, bet saskaņā ar 102. apsvērumā minētajiem plāniem, politikas dokumentiem un tiesību aktiem šķiet, ka FE enerģijas nozares attīstība un tās finansiālais un cita veida atbalsts ir viena no Ķīnas valsts ekonomikas vajadzībām. Šajos dokumentos minētā un paustā finansiālā atbalsta kontekstā ir skaidrs, ka bankas atbalsta uzņēmumus FE enerģijas nozarē. Saistībā ar konstatējumu, ka uz bankām attiecas tiesību akti, kuros paredzēts, ka tām jāsniedz atbalsts kredīta veidā atbalstītajiem projektiem, attiecībā uz kuriem Komisija atsaucās uz Valsts padomes Lēmuma Nr. 40 redakciju, ĶV apgalvoja, ka “tas ir pilnīgi nevietā”, jo lēmumā nav konstatēts vai norādīts, ka saules enerģijas ražošanas nozare ir atbalstīts projekts. Arī šis apgalvojums neatbilst patiesībai. No 399. apsvēruma ir skaidri redzams, ka saules enerģijas ražošanas nozare pieder pie atbalstīto ražošanas nozaru/projektu kategorijas. ĶV izteica līdzīgu apgalvojumu attiecībā uz ĶTR Likumu par zinātnisko un tehnoloģisko progresu un Komisijas konstatējumu, ka likumā ir noteikts, ka bankām jādod priekšroka augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai un ka izlasē iekļautie ražotāji ietilpst augsto tehnoloģiju kategorijā. ĶV apgalvoja, ka Komisija nav veikusi juridisku analīzi attiecībā uz jautājumu, vai saules enerģijas moduļu un elementu ražošanas nozare, kas aprakstīta kā augsto tehnoloģiju nozare, ietilpst šā likuma darbības jomā. Tas neatbilst patiesībai. Komisija noteica nepārprotamu saikni starp augsto tehnoloģiju nozaru kategoriju un saules enerģijas moduļu un elementu ražošanas nozari. Tas tiek sīki paskaidrots 402. apsvērumā.

               (422)

               ĶV iebilda, ka Komisijas apgalvojums par nozīmīgu un pastāvīgu valsts iesaisti Ķīnas finanšu nozarē nav balstīts uz pozitīviem pierādījumiem. ĶV apstrīdēja Komisijas minētos pierādījumus un apgalvoja, ka 2009. gada SVF ziņojums, kurā norādīts uz procentu likmes liberalizācijas trūkumu, nav atbilstošs, jo procentu likmes Ķīnā ir pilnībā liberalizētas. Tas neatbilst patiesībai. Pierādījumi lietā liecina, ka procentu likmju liberalizācija Ķīnā nav pabeigta, un to apstiprināja arī ĶTB amatpersonas, kas piedalījās pārbaudes apmeklējumā. Attiecībā uz 2010. gada SVF valsts ziņojumu, uz kuru atsaucās Komisija, ĶV apgalvoja, ka Komisija pilnībā nav ņēmusi vērā SVF konstatējumus par finanšu nozares liberalizāciju. Tas neatbilst patiesībai. Komisija ņēma vērā visus tos attiecīgos SVF konstatējumus šajā ziņojumā, kas bija būtiski. SVF konstatējumi, uz kuriem ĶV atsaucās savās piezīmēs, nav pretrunā ar Komisijas konstatējumiem par valsts iesaisti Ķīnas finanšu nozarē un konstatējumiem attiecībā uz valsts īpašumtiesībām un aizdevumu un noguldījumu procentu likmju politiku. Apstāklis, ka ziņojumā minēts progress, kas pēdējos gados ir panākts vairāk uz tirgu balstītas finanšu sistēmas attīstībā Ķīnā, nenozīmē, ka ziņojumā minēts, ka Ķīnā faktiski ir uz tirgu balstīta finanšu sistēma. Attiecībā uz ESAO pārskatiem, kurus citēja Komisija, ĶV apgalvoja, ka, pamatojoties uz “vienu frāzi, kurā izslēgts ievērojams progress banku nozares liberalizācijā”, nevar secināt, ka bankas Ķīnā nedarbojas neatkarīgi. Attiecībā uz šo apgalvojumu jānorāda, ka Komisija nekad nav izdarījusi secinājumu, pamatojoties uz “vienu frāzi”, bet, kā redzams iepriekš tekstā, tā izdara secinājumus, pamatojoties uz vairākiem dokumentiem, kurus sagatavojušas neatkarīgas starptautiskas organizācijas.

               (423)

               ĶV apgalvoja, ka Komisijas analīze attiecībā uz valsts iestādes noteikšanu “ir pilnīgi kļūdaina”, un 168. apsvērumā minētais tās secinājums nav saderīgs ar termina “valsts iestāde” PTO AI interpretāciju ziņojumā US-Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China. Viens ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka Komisijas argumentācija attiecībā uz valsts iestādes noteikšanu ir “juridiski kļūdaina”. ĶV apgalvoja, ka Komisija nav konstatējusi, ka VKB ir, tām ir piešķirtas un tās īsteno valsts iestāžu pilnvaras, tāpat kā tā nav konstatējusi, i) ka konkrētās funkcijas, par kurām tiek uzskatīts, ka tās īsteno VKB, ir funkcijas, kuras parasti īsteno valdība, t.i., pirmām kārtām valdības funkcijas, ii) VKB un valdības kopīgās iezīmes, izņemot akciju ieguldījumu/līdzdalību, kas arī netika konstatēta visās VKB, un iii) ka visām VKB ir nepieciešamās valsts iestāžu pilnvaras, lai varētu šīs pilnvaras īstenot, vai tām ir piešķirtas pilnvaras īstenot attiecīgās valdības funkcijas. Šie apgalvojumi tika noraidīti. Komisija atsaucas uz šā jautājuma analīzi 158.-167. apsvērumā. Pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļā subsīdijas definīcijā aizdevumu izsniegšana ir minēta kā valdības funkcija. Šajā izmeklēšanā VKB saņem norādījumus prasības formā, izmantojot plānus un citus politikas dokumentus, lai veicinātu konkrētas nozares, tostarp FE nozari. Pamatojoties uz pieejamiem faktiem, tika arī secināts, ka valdībai ir nozīmīgas īpašumtiesības uz bankām Ķīnā un ka valdība īsteno faktisku VKB kontroli. Tā kā ĶV nesniedza prasīto informāciju par valdības īpašumtiesībām uz visām VKB Ķīnā, Komisija formulēja konstatējumus, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem. Tādēļ Komisija secina, ka VKB darbojas kā valdības atzars, kas pilda valsts funkcijas, īstenojot ĶV preferenciālo aizdevumu politiku konkrētam nozarēm.

               (424)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav konstatējusi uzdevumu uzticēšanu Ķīnas privātām bankām vai to norīkošanu, un jo īpaši, ka Komisija nav konstatējusi, ka ĶV skaidri un apstiprinoši būtu deleģējusi uzdevumu, devusi rīkojumu, uzticējusi pienākumu vai piešķīrusi pilnvaras privātām bankām un VKB izsniegt preferenciālus aizdevumus. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. Kā paskaidrots 170. – 173. apsvērumā, Ķīnā tiek īstenota valdības politika sniegt atbalstu preferenciālu aizdevumu veidā FE enerģijas nozarei. Privātajām bankām ir noteikts par pienākumu šo valdības politiku īstenot: ar Komercbanku likuma starpniecību ĶV dod norādi Ķīnas bankām “veikt aizdevumu darījumus, ņemot vērā tautsaimniecības vajadzības un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts rūpniecības politikai.” Šīs vajadzības un valsts rūpniecības politika, inter alia, ir noteiktas dažādos plānos un politikas dokumentos, un viena no tām ir preferenciāla finansējuma piešķiršana atlasītām ražošanas nozarēm, tostarp FE enerģijas nozarei. ĶV arī apgalvoja, ka attiecīgais pants Komercbanku likumā ir “izrauts” no konteksta un ka tas skaidri neparāda, ka ĶV būtu deleģējusi uzdevumu, devusi rīkojumu, uzticējusi pienākumu vai piešķīrusi pilnvaras kādai no komercbankām. Komisija nepiekrīt, ka 34. pants ir “izrauts” no konteksta, kā jau iepriekš tika skaidrots 390. apsvērumā, un uzskata, ka tā redakcija ir skaidra, juridiski saistoša norāde visām bankām Ķīnā. Komisija nepiekrīt arī ĶV apgalvojumam, ka dokumenti, kuros paredzēta preferenciālu aizdevumu izsniegšana FE enerģijas nozarei, kas minēti 102. apsvērumā, “nav atbilstošs juridiskais pamats”. Tas ir sīki paskaidrots 399.-403. apsvērumā.

               (425)

               Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisija nav parādījusi, ka ĶV uztic uzdevumus un dod norādījumus ārvalstnieku īpašumā esošām bankām Ķīnā. Šis apgalvojums tika noraidīts. Komisija parādīja, ka Ķīnā visām privātajām bankām tiek uzticēti uzdevumi un doti norādījumi (skat., inter alia, arī 169. – 172. un 424. apsvērumu) un ka arī ārvalstnieku īpašumā esošas bankas ietilpst šajā kategorijā.

               (426)

               Attiecībā uz uzdevumu uzticēšanu un norādījumu došanu ĶV arī apgalvoja, ka Komisija ir izdarījusi secinājumus, pamatojoties uz viena izlasē iekļauta eksportētāja kredītriska novērtējumu, kuru iesniedza viena banka, un piemēroja šos secinājumus visām bankām Ķīnā, tādējādi šajā ziņā izmantojot nelabvēlīgus secinājumus. Jānorāda, ka ĶV, kā arī bankas atteicās iesniegt citu izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju kredītriska novērtējumus. Tā kā Komisija bija spiesta šajā ziņā izmantot pieejamos faktus un iepriekš minētais kredītriska novērtējums ir pieejamais fakts, Komisija daļēji balstīja savus secinājumus uz šo dokumentu. Taču atkārtoti jānorāda, ka secinājumi tika izdarīti, pamatojoties uz pieejamiem faktiem, nevis uz nelabvēlīgiem secinājumiem.

               (427)

               ĶV iebilda pret Komisijas veikto Ķīnas finanšu tirgus izkropļojuma novērtējumu, norādot, ka tas ir “juridiski nepareizs”. ĶV apgalvoja, ka nav pierādījumu, kas norādītu, ka VKB izmeklēšanas periodā veidoja 2/3 no Ķīnas finanšu tirgus. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. Tā kā Komisija atkārtoti pieprasīja, bet ĶV nesniedza informāciju par īpašumtiesībām banku nozarē, Komisija izmantoja pieejamos faktus. Šajā sakarā Komisija atsaucās uz DB ziņojumu, kurā norādīts, ka VKB veido vairāk nekā 2/3 no Ķīnas finanšu tirgus. To apstiprināja arī pierādījumi no PTO, SVF, ESAO un Pasaules Bankas dokumentiem, kuros apstiprināts, ka valsts klātbūtne Ķīnas banku nozarē IP laikā nav būtiski mainījusies. ĶV arī iebilda, ka Komisijas apgalvojums par procentu likmēm (proti, ka bankām ir jāievēro ĶTB noteiktie procentu likmju ierobežojumi) ir nepareizs, jo aizdevumu minimālā likme ir pilnībā atcelta. Tas neatbilst patiesībai. Tā ir taisnība, ka ĶV savās piezīmēs apgalvoja, ka aizdevumu minimālā likme 2013. gada jūlijā tika atcelta, bet tas notika vairāk nekā vienu gadu pēc IP beigām. Tāpat ir tiesa, ka noguldījumu maksimālā likme joprojām ir spēkā. Tāpēc Komisijas konstatējums, ka bankas nevar pilnībā pēc saviem ieskatiem lemt par aizdevumu nosacījumiem (vismaz IP laikā), atbilst patiesībai un to pamato lietā ietvertie pierādījumi. ĶV arī apstrīdēja 183.-188. apsvērumā minētos Komisijas konstatējumus, pamatojoties uz vairāku Komisijas citēto plānu, politikas dokumentu un tiesību aktu šķietamo neatbilstību. Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam un atsaucas uz 399.-403. apsvērumu, kuros tā skaidro, kāpēc šie dokumenti attiecas uz minētajiem konstatējumiem.
               ĶV arī norādīja, ka Komisijas konstatējums, ka dažām bankām piešķīra piekļuvi SAFE ārvalstu valūtas rezervēm, ir nevietā, jo pierādījumos, uz kuriem atsaucas Komisija, ir nosaukta tikai EXIM banka un CDB, kā arī paskaidroja, ka aizdevumi, kuru avots ir minētās rezerves, tika piešķirti tikai valsts īpašumā esošiem uzņēmumiem. Komisija tam nepiekrīt. Pierādījumi liecina tikai par to, ka šīs programmas uzsākšanas brīdī tā bija pieejama tikai politikas bankām CDB un EXIM, bet tajos minēts arī liels aizdevums Ķīnas Bankai, kas norāda uz sākotnējā ierobežojuma atcelšanu. Arī apgalvojums, ka pierādījumi “skaidri liecina, ka aizdevumi tiek piešķirti tikai tādiem valsts īpašumā esošiem uzņēmumiem kā Sinopec”, ir neprecīzs. Faktiski tika apliecināts, ka priekšroka tiek dota lielākajiem valsts īpašumā esošajiem uzņēmumiem, taču netika norādīts, ka šādus aizdevumus piešķir tikai tiem. Un jebkurā gadījumā, ņemot vērā EXIM bankas un CDB lielumu un ietekmi uz finanšu tirgu Ķīnā, pat ja programma aprobežotos tikai ar šīm bankām, tas nozīmētu, ka tiek būtiski izkropļots viss finanšu tirgus.

               (428)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav konstatējusi īpašas iezīmes attiecībā uz preferenciālu aizdevumu izsniegšanu un ka īpašu iezīmju analīze ir juridiski nekonsekventa, jo tajā nekonstatēja, vai Lēmums Nr. 40 attiecas uz projektiem vai ražošanas nozarēm. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju fakts, ka “Lēmumā Nr. 40 ir ietverts ļoti liels ekonomikas nozaru un ražošanas nozaru skaits, nenozīmē, ka tiek skaidri ierobežota konkrētu uzņēmumu piekļuve iespējamām subsīdijām, kā tas ir paredzēts PTO tiesu praksē.” Komisija nepiekrīt šim apgalvojumam. Attiecībā uz atbalstītiem projektiem jāatgādina, ka tie attiecas tikai uz konkrētām darbībām saistībā ar nelielu ražošanas nozaru skaitu, un tādējādi šo klasifikāciju, kas aptver tikai uzņēmumu apakškopu Ķīnā, nevar uzskatīt par vispārēju un nespecifisku. Komisija uzskatīja šo par visloģiskāko interpretāciju apstākļos, kad nav nekādu paskaidrojumu (un apstiprinošu dokumentu) par to, kā tieši ĶV piemēroja FE enerģijas nozares jēdzienu, piemēram, Lēmuma Nr. 40 un ar to saistītā Rūpnieciskās pārstrukturēšanas pamatnostādņu kataloga mērķiem. Turklāt, kā skaidrots 102. apsvērumā, saules FE enerģijas nozare arī pieder pie stratēģisko ražošanas nozaru kategorijas, kā definēts 12. piecgades plānā, un, pamatojoties uz to, saņem piekļuvi preferenciālam finansējumam, kas skaidri redzams citātos no dažādiem plānošanas un politikas dokumentiem un tiesību aktiem tajā pašā apsvērumā.

               (429)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav konstatējusi, ka preferenciālā aizdevums būtu devis labumu, jo Komisijas konstatējumos netika pamatota ārēju kritēriju izmantošana gūtā labuma noteikšanas vajadzībām. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisijai nebija pamata piemērot BB kredītreitingu, jo tas nesniedza pierādījumus, ka atšķirībā no visiem citiem kredītreitingiem, visticamāk, BB kredītreitings ir neizkropļots kredītreitings un tā piemērošana “atspoguļo nepieļaujamu nelabvēlīgu secinājumu izmantošanu, pārkāpjot SKP nolīguma 12.7. punktu”. Šis apgalvojums tika noraidīts. Ņemot vērā izkropļojumus un izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju pienācīga kredītspējas vai riska novērtējuma, ko būtu veikušas aizdevējas bankas, trūkumu, Komisija nevarēja izmantot atsevišķu ražotāju eksportētāju kredītreitingu (ja tāds vispār bija) kā norādītu vērtību. Šajā gadījumā BB kredītreitings nav nelabvēlīgs secinājums un tas ir labvēlīgs ražotājiem eksportētājiem, jo ir labākais tirgus reitings, kas ir ārpus ieguldījuma reitings.

               (430)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka kritēriju noteikšanai attiecībā uz dažiem ražotājiem eksportētājiem, kuru finansiālā situācija bija īpaši slikta, Komisijai būtu vajadzējis izmantot kredītreitingu, kas nav tik labvēlīgs kā BB reitings. 429. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ Komisija uzskatīja, ka BB kredītreitings (ārpus ieguldījuma kategorijas) ir atbilstošs, lai atspoguļotu izlasē ietverto ražotāju eksportētāju finansiālo situāciju IP laikā.

               (431)

               Sūdzības iesniedzējs arī pieprasīja, lai Komisija izpaustu informāciju par to, kā tika aprēķināts uzcenojums aizdevumiem Ķīnas valūtā. Komisija izskaidroja metodoloģiju galīgās informācijas izpaušanas dokumenta 169. punktā (citēts 198. apsvērumā). Atbilstoši metodoloģijai, ko jau izmantoja krītotā papīra lietā un ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu lietā, Komisija pielāgoja Ķīnas procentu likmes, pieskaitot procentu likmju starpību starp vērtspapīriem ar vislabāko reitingu un vērtspapīriem ar BB kredītreitingu, kas tika tirgoti tirgū IP laikā.

               (432)

               Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisijai nolūkā noteikt preferanciālo aizdevumu sniegto labumu būtu vajadzējis salīdzināt aizdevumu likmes “atbalstāmajās nozarēs” ar aizdevumu likmēm “neatbalstāmajās nozarēs”. Ņemot vērā Komisijas veikto finanšu tirgu analīzi (181. – 185. apsvērums), šis apgalvojums tika noraidīts. Konstatēto izkropļojumu dēļ procentu likmes Ķīnas finanšu tirgos nešķiet ticamas.

               (433)

               ĶV arī apgalvoja, ka Komisijai nevajadzēja izmantot ārējos kritērijus EUR un USD aizdevumiem, jo viens no galvenajiem elementiem, uz kuriem Komisija balstīja izkropļojuma analīzi, t. i., ĶTB procentu likmju ierobežojumus, neattiecas uz šādiem aizdevumiem. Šis apgalvojums tika noraidīts. ĶTB procentu likmju ierobežojumi ir tikai viens no galvenajiem elementiem, kurus Komisija izmantoja Ķīnas finanšu tirgus analīzē. Kā paskaidrots 180. – 184. apsvērumā, pastāv virkne citu izkropļojumu, kas paši par sevi pamatoja ārējo kritēriju izmantošanu arī attiecībā uz EUR un USD aizdevumiem.

               (434)

               Vairāki eksportētāji un ĶV apgalvoja, ka Nolīgumi starp eksportētājiem un dažām valsts īpašumā esošām bankām (turpmāk šajā iedaļā “Nolīgumi”) nav līdzvērtīgi kredītlīnijām un neveido finansiālu ieguldījumu, jo neietver bankas pienākumu vai saistības sniegt turpmāku finansējumu saskaņā ar konkrētiem noteikumiem un nosacījumiem. Tie atsaucas arī uz darba grupas lietā “EK – Gaisa kuģi” (EC-Aircraft) secinājumiem, kuros norādīts, ka “tikai iespēja”, ka valdība varētu nodot līdzekļus, ja tiek izpildīti iepriekš noteikti nosacījumi, nav pietiekama, lai parādītu finansiāla ieguldījuma esību. Tie norādīja uz darba grupas apgalvojumu, ka ar pašām līgumattiecībām “var radīt ieguvumu saņēmējam, kas darbojas individuāli un neatkarīgi no ieguvuma, kuru varētu radīt, nododot jebkādus līdzekļus nākotnē”.

               (435)

               Attiecībā uz darba grupas lietā “EK – Gaisa kuģi” konstatējumiem Komisija norāda, ka šādi konstatējumi nav izsmeļoši, ņemot vērā kredītlīniju vai citu līdzīgu nolīgumu darbības jomu, un šajā lietā nav saistoši Komisijas sniegtajai pamatregulas interpretācijai. Tomēr Komisija piekrīt darba grupas secinājumiem, bet nepiekrīt tam, ka ĶV šos secinājumus attiecina uz šo izmeklēšanu. Parasti Nolīgumos paredzēts, ka viena valsts īpašumā esoša banka izsniedz aizdevumu nepieciešamās naudas summas apmērā, dažkārt tas tiek saistīts ar iespējamajiem uzlabojumiem iesaistītā uzņēmuma darbība. Tādējādi, no vienas puses, Nolīgumu tekstā var būt tekstuāli ne tik skaidri izteiktas vai automātiski izrietošas saistības attiecībā uz turpmākās kreditēšanas noteikumiem un nosacījumiem, kādas ir raksturīgas dažiem kredītlīniju nolīgumu veidiem. Tos dažkārt papildina ar atsevišķiem aizdevuma vai kredīta nolīgumiem. Tomēr tiek atzīmēts, ka aizdevumi saskaņā ar šiem Nolīgumiem parasti tiek izsniegti, pamatojoties uz ļoti līdzīgiem, ja ne pat identiskiem noteikumiem. Tomēr, no otras puses, Nolīgumos ir vairāki noteikumi, kuri ir daudz plašāki par parastu kredītlīniju nolīgumu formulējumu un ar kuriem paredz, ka attiecīgā banka izveido garantētu atbalsta mehānismu. Komisija uzskata, ka šajā gadījumā Nolīgumu rakstiskie noteikumi nav pārliecinoši, jo “saistības” vai “apņemšanās” nodot līdzekļus var paust rakstiskā vai nerakstītā veidā, un ka to esība būtu jānosaka, pamatojoties uz visiem faktiem lietas materiālos.

               (436)

               Pamatojoties uz to, valsts īpašumā esošo banku saistību vai apņemšanās konkrētā būtība balstās uz šādiem aspektiem:

                           a)

                              Nolīgumu teksts. Komisija atzīmē, ka būtiskākajos Nolīgumos, kas attiecas uz lielām valstij piederošām bankām un konkrētiem ražotājiem eksportētajiem, noteikumi pamata ir līdzīgi. Nolīgumi veido starp banku un eksportētāju ciešu saikni attiecībā uz līdzekļu nodošanu. Tajos paredzēts nodot nepieciešamo naudas summu pēc tam, kad ir izpildīti konkrēti nosacījumi saistībā ar darbības rezultātiem un kredītreitingu. Nolīgumos uzņēmumam tiek piešķirtas tiesības uz “labvēlīgu režīmu”, kad tas lūdz aizdevumu, salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuri nav parakstījuši šādus nolīgumus. Dažas no iespējamā finansējuma summām salīdzinājumā ar uzņēmuma gada apgrozījumu ir milzīgas. Izlasē iekļautajiem eksportētājiem apsolītās kredītu summas vairāk kā trīs reizes pārsniedza to gada apgrozījumu. Turklāt Nolīgumos ir paredzēts, ka bankas sniedz ievērojamu atbalstu attiecīgā uzņēmuma attīstībai. Tiek minēta “ilgtermiņa stabila stratēģiska partnerība” starp banku un uzņēmumu, bankas piešķirta “prioritāte” uzņēmuma galvenajiem celtniecības projektiem, uzņēmumam tiek piedāvāts “ilgtermiņa stabils finansiāls atbalsts”“aktīvu iegādei un reorganizācijai, katras uzņēmējsabiedrības struktūrvienības pamatizveidei, tehnisko uzlabojumu projektam, “darbības uzsākšanas pasaules mērogā” projektam un citām darbībām….”, kā arī palīdzība, lai “formulētu vidēja termiņa un ilgtermiņa attīstības plānu, izmantojot savas profesionālās, institucionālās un veiktspējas priekšrocības.” Nolīgumos arī minēts, ka tie atbilst valsts politikas makroekonomikas un rūpniecības jomā. Tādēļ varētu šķist, ka uzņēmumam sniegtais stratēģiskais atbalsts apvienojumā ar “labvēlīgu režīmu”, kas piešķirts ar Nolīgumiem, padara par ļoti ticamu iespēju, ka uzņēmums automātiski būs tiesīgs saņemt aizdevumus saskaņā ar šiem Nolīgumiem.

                           b)

                              Aizdevēju raksturojums un mērķi. Aizdevēji ir valsts īpašumā esošas bankas, kuras atzītas par valsts iestādēm vai citām bankām, kurām, kā konstatēts, valdība uztic uzdevumus un dod norādījumus, un tāpēc tās rīkojas kā ĶV atzars. Konstatēts arī, ka tās izsniedz aizdevumus, piemērojot likmes, kas ir ievērojami zemākas par tirgus likmēm. Piemēram, dažos Nolīgumos minētas bankas “finansēšanas priekšrocības” un tās atbalstu “augsto tehnoloģiju ražošanas nozarei .., kas ir prioritāte attīstības politikā ar valdības koncesiju”.

                           c)

                              Valdības attieksme pret aizņēmēju. Aizņēmēji pieder pie jaunajām stratēģiskajām nozarēm, kā parādīts 102. apsvērumā.

                           d)

                              Valdības sadarbības pakāpe izmeklēšanā. Kredītlīniju piešķīrēji (valsts īpašumā esošas bankas un bankas, kurām valdība uztic uzdevumu un dod norādījumus) nav pilnībā sadarbojušies ar izmeklēšanu, un konstatējumi par tiem ir izdarīti, izmantojot pieejamos faktus;

                           e)

                              Nolīgumu vērtējums tirgū. Šķiet, ka uzņēmumi uzskata Nolīgumus par pierādījumu, ka valsts tos atbalsta, un publiski paziņo par šādu nolīgumu noslēgšanu, lai dotu pozitīvu signālu tirgum un potenciālajiem ieguldītājiem; Piemēram, 2010. gada 9. jūlijā uzņēmums Yingli Solar savā paziņojumā presei minēja “stratēģiskas sadarbības nolīgumu” ar CDB, saskaņā ar kuru “sagaidāms, ka CDB piešķirs kredītus par kopējo maksimālo summu RMB 36 miljoni Yingli Group un tās saistīto uzņēmumu atbalstam.”Yingli finanšu direktors apliecināja: “Šis nolīgums ir pamats divu pušu sadarbībai jaunā līmenī, un mēs uzskatām, ka tā būs mūsu izdevība izmantot iespējas nostiprināt mūsu līderpozīcijas FE enerģijas nozarē.”2011. gada 26. janvārī uzņēmums Jinko Solar Ķīnas Bankas izsniegtu kredītu par kopējo summu RMB 50 miljardi raksturoja kā “stratēģiskas sadarbības nolīgumu, kurš arī turpmāk stiprinās mūsu līderpozīcijas starp saules enerģijas iekārtu ražotājiem.” Paziņojumā presei tika apliecināts: “Mēs esam pārliecināti, ka ar Ķīnas Bankas ilgtermiņa finansiālo atbalstu mēs sasniegsim izcilus rezultātus 2011. gadā, kā arī ilgtermiņā – mūsu izaugsmes mērķus.”2010. gada 14. aprīlī tika ziņots, ka uzņēmums Trina Solar gatavojas izmantot CDB kredīta līgumu USD 4,4 miljardu apmērā “tirgus paplašināšanai”. Visi šie paziņojumi liek domāt, ka attiecīgie ražotāji eksportētāji uzskata Nolīgumus par pilnīgi drošu finansējuma avotu.

                           f)

                              Nolīgumu darbība. Ražotājiem eksportētājiem ir izsniegti daudzi individuāli aizdevumi, t. i., Nolīgumu rezultātā faktiski tiek nodoti līdzekļi, turklāt parasti likmes ir ievērojami zemākas par tirgus likmēm.

               (437)

               Pamatojoties uz visiem pierādījumiem, tiek secināts, ka bankas piedāvā Nolīgumus valdības stratēģijas ietvaros, lai veicinātu FE enerģijas nozari, un attiecīgie eksportētāji tos ļoti augstu vērtē, neraugoties uz to, vai līdzekļi faktiski tiek nodoti vai ne. Tas ir pretrunā ar ieinteresēto personu argumentiem, ka šiem Nolīgumiem nav nekādas vērtības. Lai gan Nolīgumiem piemīt parastu kredītlīniju iezīmes, to nosacījumi un noteikumi ir ievērojami plašāki, un tie darbojas kā stratēģiskas partnerattiecības starp valsts iestādēm un uzņēmumiem, kuri īsteno valdības politiku. Šajā sakarā tie darbojas kā valsts atbalsta/garantijas mehānisms, kas pastiprina attiecīgo eksportētāju tirgus pozīcijas un ļauj tiem paplašināt jaudas un izlaidi ar pārliecību, ka viņi saņems nepieciešamo finansējumu. Bez šāda atbalsta/garantijas, visticamāk, tirgū uzskatītu, ka eksportētāji atrodas acīmredzami vājākā pozīcijā. Tāpēc tie [Nolīgumi] kvalificējas kā iespējama līdzekļu nodošana vai finansiālu pakalpojumu sniegšana. Tirgū šādai vērtīgai “garantijai” būtu zināma vērtība un par to vismaz būtu jāsamaksā nozīmīga maksa. Ņemot to vērā, Nolīgumi arī rada priekšrocību, kura, kā to formulēja “EK – Gaisa kuģu” darba grupa, “ir individuāla un neatkarīga no ieguvuma, ko varētu radīt jebkādus līdzekļu nodošana nākotnē”, kam par iemeslu, inter alia, ir potenciālais valdības pienākums veikt maksājumu. Nolīgumi nav tikai neskaidri “solījumi piešķirt “lētu” finansējumu” (99), un ir skaidrs, ka tie padara saņēmējus “turīgākus”, nekā tie būtu bez Nolīguma.

               (438)

               Ieguvuma summa tika noteikta, pamatojoties uz maksu, ko par kredītlīnijas saņemšanu iekasēja no viena izlasē ietvertā ražotāja eksportētāja, kas to saņēma. Minēto kredītlīniju piešķīra banka, kas ir nodibināta finansiālā jurisdikcijā, kura nav ĶTR jurisdikcija, un tai ir visas tās pašas iezīmes, kādas ir pasaules finanšu tirgos pieejamām komerciālām kredītlīnijām un citiem tirdzniecības nozarē sastopamiem nolīgumiem. Jānorāda, ka minētās kredītlīnijas nosacījumi ievērojami neatšķiras no citu komerciālo kredītlīniju nosacījumiem, kuras saņēma izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji un par kurām tika iekasēta maksa. Ņemot vērā iepriekš minēto analīzi, tas ir konservatīvs kritērijs, jo pierādījumi liecina, ka Nolīgumi uzņēmumiem ir vērtīgāki par tādu atsevišķu pasākumu kā standarta kredītlīnija. Tomēr Komisija uzskatīja, ka prasītās maksas ir pamatots apliecinājums tām maksām, kuras būtu jāmaksā saskaņā ar Nolīgumiem.

               (439)

               ĶV arī apgalvoja, ka bankas, kuras slēdza Nolīgumus ar izlasē iekļautajiem eksportētājiem, nav valsts iestādes vai ka valdība neuzticēja tām uzdevumu attiecīgi rīkoties. Šis apgalvojums tika noraidīts. Iesaistītās bankas bija tās pašas bankas, kuras sniedza preferenciālu finansējumu, un 159.-168. apsvērumā un 169.-180. apsvērumā Komisija jau sniedza sīki izstrādātu skaidrojumu, kāpēc tās ir valsts iestādes un/vai kāpēc ĶV tām uzticēja uzdevumus un deva norādījumus.

               (440)

               ĶV apgalvoja, ka Komisijas apgalvojums, ka parastos tirgus apstākļos uz kredītlīnijām attiecas ievērojamas piešķiršanas un administrēšanas maksas, ir nepamatots, jo šādas maksas piemēro tikai “piešķirtām kredītlīnijām”. Šis apgalvojums tika noraidīts. Kā norādīts iepriekšējā apsvērumā, tās kredītlīnijas nosacījumi, ko izmantoja kā kritēriju, ievērojami neatšķiras no citu tādu komerciālo kredītlīniju nosacījumiem, kuras saņēma izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, tostarp no bankām, kas atrodas ārpus Ķīnas. Turklāt šķiet, ka viena no bankām, kura noslēdza vairākus šādus nolīgumus ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, iekasēja līdzīgas maksas no klientiem ārvalstīs (100).

               (441)

               ĶV arī iebilda, ka Komisija nav sniegusi pierādījumus savam apgalvojumam, ka valdības piešķirtās kredītlīnijas (piem., Nolīgumi) ir preferenciāla finansējuma daļa. Tas neatbilst patiesībai. Kredītlīniju piešķiršana ir tā standarta finansējuma daļa, ko bankas piešķir uzņēmumiem, bet Nolīgumi ir atsevišķi un atšķirīgi pasākumi, kas ir preferenciāla finansējuma daļa. Kā norādīts 102. apsvērumā, ĶV vairākos plānošanas un politikas dokumentos un tiesību aktos paredz preferenciālu finansējumu FE enerģijas nozarei. Turklāt saskaņā ar šiem Nolīgumiem ir izsniegti daudzi aizdevumi, kas nepārprotami liecina par to, ka tie ir preferenciālā finansējuma FE enerģijas nozarei neatņemama sastāvdaļa.

               (442)

               Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, kredītlīniju piešķiršana nav konkrēta subsīdija. Šis apgalvojums tika noraidīts. Kā paskaidrots 441. apsvērumā, kredītlīniju piešķiršana ir preferenciāla finansējuma neatņemama daļa un tādēļ īpašu iezīmju analīze 191., 192., 209. un 428. apsvērumā tieši tāpat attiecas uz kredītlīniju piešķiršanu.

               (443)

               Saskaņā ar sūdzības iesniedzēja apgalvoto, ņemot vērā to, ka EXIM banka atteicās sadarboties, Komisijai būtu vajadzējis noteikt subsīdijas normu eksporta pircēju kredītu izmantošanai. Komisijai būtu vajadzējis izmantot šo informāciju no sūdzības un ASV Tirdzniecības departamenta konstatējumus līdzīgā FE enerģijas lietā. Šo iebildumu nevar pieņemt. Komisija izmeklēja sūdzībā izteiktos apgalvojumus, taču neguva pierādījumus, ka izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji IP laikā būtu guvuši labumu no šādiem pasākumiem. Tiek atzīmēts, ka ASV Tirdzniecības departamenta lietas un šīs konkrētās lietas izmeklēšanas periodi nesakrīt.

         3.5.3.   Ieinteresēto personu piezīmes par eksporta garantiju un apdrošināšanu zaļajām tehnoloģijām

               (444)

               Attiecībā uz Komisijas pārbaudes apmeklējuma laikā prasītajiem dokumentiem, kā minēts 220. un 221. apsvērumā, ĶV apgalvoja, ka tad, kad pieprasīja Plānu Nr. 840, netika paskaidrots, ka Sinosure 2012. gada finanšu pārskati pārbaudes laikā nebija pieejami un ka informācija par izlasē iekļautajiem uzņēmumiem bija konfidenciāla un ka jebkurā gadījumā attiecīgie līgumi netika glabāti Sinosure galvenajā mītnē. Komisija atsaucas uz saviem paskaidrojumiem 219., 220. un 223. apsvērumā, kuros aplūkoti visi minētie argumenti. Attiecībā uz Plānu Nr. 840 Komisija piebilst, ka tā lūdza visus attiecīgos dokumentus, kas saistīti ar Sinosure darbību un iespējamo subsīdiju programmu, kura radīja ieguvumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem, un ka tās konstatējumiem Plāns Nr. 840 ir ļoti būtisks kopā ar citiem 236. apsvērumā minētajiem dokumentiem, kā norādīts skaidrojumos 232. apsvērumā. Attiecībā uz Sinosure 2012. gada finanšu pārskatiem Komisija lūdza kontroles pārskatus, ja 2012. gada finanšu pārskati vēl nebūtu sagatavoti, bet Sinosure atteicās iesniegt arī kontroles pārskatus par 2012. gadu.

               (445)

               ĶV arī apgalvoja, ka nav juridisku vai faktisku pierādījumu, lai pamatotu secinājumu, ka fotoelektriskās enerģijas nozare ir “stratēģiska ražošanas nozare”, un ka šāds secinājums ir radies pieņēmumu rezultātā. Komisija atsaucas uz skaidrojumu 231. apsvērumā un atgādina, ka ĶV šo punktu īpaši apstiprināja pārbaudes apmeklējuma laikā. Attiecībā uz līdzīgu apgalvojumu par Plānu Nr. 840, Plānu Nr. 421 un pasākumiem “Jauno stratēģisko nozaru” atbalstam un uz apgalvojumu, ka plāni nav juridiski saistoši, Komisija atsaucas uz skaidrojumiem attiecīgi 232.-234. apsvērumā. Komisija arī norāda, ka ĶV nav iesniegusi šos dokumentus un apspriedusi tos ar Komisiju un ka lietas materiālos nav pierādījumu, ka Komisijas secinājumi neatbilst patiesībai.

               (446)

               ĶV un viens izlasē iekļautais eksportētājs apgalvo, ka vietējo iestāžu piešķirtās atlaides un dotācijas eksporta kredīta apdrošināšanas prēmijas samaksai ir kompensētas nelegāli, jo nav konstatēts, ka tās veido subsīdijas PTO SKP nolīguma nozīmē. Komisija atsaucas uz izmeklēšanas konstatējumu analīzi un jo īpaši uz 239. un 247. apsvērumu. Komisija arī norāda, ka atlaides un dotācijas ir nesaraujami saistītas ar eksporta kredīta apdrošināšanas programmu, jo to atmaksa notiek pēc tam, kad Sinosure veikusi prēmijas maksājumu, atbilstīgi eksporta kredīta apdrošināšanas politikai. Visbeidzot, uz šīm atlaidēm attiecas arī MOFCOM un Sinosure kopīgi izdotā 2004. gada Paziņojuma Nr. 368 darbības joma, kurā teikts, ka “reģionālās un pašvaldību iestādes kopā turpinās pielikt pūles, lai īstenotu rokasgrāmatā ietvertajiem ražojumiem un augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem paredzētos atbalsta pasākumus attiecībā uz eksporta kredīta apdrošināšanu”.

               (447)

               ĶV arī apšauba konstatējumus attiecībā uz PTO SKP nolīguma 1. pielikuma j) punktu, ka Sinosure īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas programmā izmantotās prēmiju likmes nebija atbilstošas, lai segtu programmas ilgtermiņa darbības izmaksas un zaudējumus. Lai to pamatotu, ĶV citē PTO darba grupas tiesu praksi lietā “ASV – Augstieņu kokvilna” (Upland Cotton) un iesniedz skaidrojumus, kuri balstīti uz dažādiem skaitļu kopumiem un Sinosure gada pārskatos minētajiem argumentiem. ĶV arī apšauba Komisijas atsauci uz Sinosure statūtu 11. pantu un juridiskās firmas Stewart Law rakstu. Komisija atkārtoti norāda uz visiem 242.-245. apsvērumā minētajiem argumentiem un atgādina, ka tās secinājumu pamatā ir labākie lietā pieejamie pierādījumi, jo ĶV nesadarbojās, un tādēļ Komisija nevarēja iegūt attiecīgo informāciju, kuru tā bija lūgusi. Lai izdarītu konstatējumus, Komisija ņēma vērā vairākus elementus un pierādījumus lietā, kuru vidū bija Sinosure statūtu 11. pants un juridiskās firmas Stewart Law raksts. Komisija uzskata, ka, kamēr neviens no šiem elementiem nav noteicoši paši par sevi, minētie un visi citi elementi ir svarīgi šai noteikšanai. Komisija konstatējumos ir pilnībā ņēmusi vērā tiesu praksi lietā “ASV – Augstieņu kokvilna”, un ĶV minētie šīs tiesu prakses citāti ir ļoti piemēroti.

               (448)

               Apšaubot Komisijas 245. apsvērumā veikto analīzi, ĶV iesniedz tabulu ar skaitļiem no Sinosure publiski pieejamā gada pārskata par laikposmu 2006.-2011. gadam ienākumu deklarācijas, un secina, ka ir acīmredzami, ka saņemtās prēmijas bija lielākas nekā programmas darbības izmaksas. Pirmkārt, Komisija norāda, ka ĶV iesniegtajā tabulā attiecīgajā rindā ir ietvertas tikai Sinosure darbības izmaksas, bet nav ietvertas komisijas atlīdzības summas. Otrkārt, skaitļi neapstrīdami liecina, ka katru gadu no 2006. gada līdz 2011. gadam, izņemot 2010. gadu, neto prēmiju summas nekad nav nepārsniegušas neto atlīdzības pieprasījumu summas, kurām pieskaitītas darbības izmaksas, pat neņemot vērā komisijas atlīdzības, kuras ĶV ir izlaidusi. Ir ietverts arī 2011. gads, kas daļēji ietilpst izmeklēšanas periodā, un zaudējumu summa dažos no gadiem ir diezgan ievērojama (piem., 2008. gadā). Treškārt, Komisija norāda, ka attiecībā uz 2010. gadu ĶV ir minējusi nesamērīgi zemu neto apmaksāto atlīdzības pieprasījumu summu (norādīts, ka samaksātās prēmijas 20 reizes pārsniedz apmaksātos atlīdzības pieprasījumus), un tas nav atspoguļots 2010. gada pārskatā. Šīs summas, ko ĶV paziņoja par 2010. gadu, pamatā ir daudzskaitlīgas ex-post korekcijas, kas attiecas uz atlīdzības pieprasījumu atgūšanu un atlikto atlīdzību rezervju izmaiņām, kuras parādās tikai 2011. gada pārskatā ar atsauci uz 2010. gadu. Šķiet, ka šīs korekcijas ir ārkārtējas un neparastas, un tās tiek atspoguļotas tikai nākamā gada pārskatā. Komisija arī norāda, ka attiecībā uz 2011. gadu ĶV ir informējusi par summām, kas iekļautas 2011. gada pārskatā. Komisija uzskata, ka šādas korekcijas ir grūti saskaņot ar faktisko situāciju, īpaši ņemot vērā sadarbības un turpmāku ĶV vai Sinosure skaidrojumu trūkumu izmeklēšanas gaitā.
               Saskaņā ar lietu ĶV citēto lietu “ASV – Augstieņu kokvilna”“j) punktā minētā atsauce uz “ilgtermiņa” periodu ir atsauce uz pietiekami ilgu periodu tādas objektīvas pārbaudes nodrošināšanai, kura ļauj rūpīgi izvērtēt programmu un izvairīties no pārmērīga nozīmīguma piešķiršanas jebkurai vienreizējai vai netipiskai pieredzei attiecīgajā dienā, mēnesī, trimestrī, pusgadā, gadā vai citā noteiktā laika periodā”. Komisija uzskata laikposmu no 2006. gada līdz 2011. gadam par pietiekamu ilgtermiņa periodu, un katru gadu minētajā laikposmā Sinosure ir cietusi zaudējumus. Ja tiek ņemti vērā koriģētie skaitļi 2011. gada pārskatā, situācija 2010. gadā ir jāuzskata par vienreizēju vai netipisku un tādējādi par maznozīmīgu, vai arī parastie nekoriģētie skaitļi 2010. gada pārskatā jāņem vērā kā būtiski, kas liecina par to, ka rezultāts tikai nedaudz pārsniedz peļņas slieksni. Ņemot vērā citos gados radušos ievērojamos zaudējumus, apstiprinās Komisijas konstatējumi, ka Sinosure laikposmā no 2006. gada līdz 2011. gadam kopumā cieta ilgtermiņa zaudējumus. Turklāt, pat ņemot vērā 2010. gada datus un atzīstot tos par reprezentatīviem, nemainīgs ir fakts, ka piecos no sešiem gadiem laikposmā no 2006. gada līdz 2011. gadam Sinosure cieta zaudējumus. Citas tabulas un skaitļu kopumus, ko ĶV iesniedza, lai apstrīdētu Komisijas konstatējumus par PTO SKP nolīguma j) punktu, nevar saskaņot ar pārējo informāciju lietas materiālos un/vai tie nav pārbaudāmi. Jebkurā gadījumā tie paši par sevi neliecina, ka Sinosure sasniedza peļņas slieksni īstermiņa eksporta kredīta apdrošināšanas programmas darbības laikā no 2006. gada līdz 2011. gadam

               (449)

               Attiecībā uz ieguvuma aprēķina kritērijiem ĶV uzskata, ka ārvalsts kritērija noteikšana nav saderīga ar SKP nolīgumu, bet nepievieno nevienu argumentu, lai pamatotu savu iebildumu. Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu 245. apsvērumā.

               (450)

               ĶV un viens sadarbībā iesaistītais izlasē iekļautais eksportētājs apstrīd izmantotos kritērijus, apgalvojot, ka Komisija nav pamatojusi, kādēļ: i) prēmiju aprēķina pamatā ir US EXIM bankas dati; ii) kā importējošā valsts ir izmantota Itālija, nevis Vācija, kas ir galvenais eksporta tirgus attiecīgajam ražojumam; iii) izmantots 120 dienu laikposms, nevis 60 dienu vai īsāks laikposms; iv) prēmiju aprēķins nav izmantots tiešajam eksportam, bet gan Finanšu Institūciju Pircēju Kredīta (FIBC) Eksporta apdrošināšanai. Attiecībā uz i) apakšpunktu Komisija atsaucas uz 253. apsvērumu. Attiecībā uz ii) apakšpunktu Komisija uzskata, ka Itālija atspoguļo pareizo līdzsvaru starp ES valstīm ar viszemāko risku un ES valstīm ar ievērojami augstāku risku un attiecīgi iekasētām prēmijām, kuras arī ir attiecīgā ražojuma tirgi. Attiecībā uz iii) apakšpunktu, tā kā EXIM bankas tīmekļa vietnē nav pieejama speciāla simulācija ar 90 dienu periodu, Komisija uzskata, ka 120 dienas ir vispiemērotākais periods, lai parādītu pārdošanas nosacījumus izmeklēšanas periodā. Attiecībā uz iv) apakšpunktu Komisija nevarēja iegūt tieša eksporta prēmiju aprēķina simulāciju, un tā uzskata, ka šis kritērijs atspoguļo vispārējo riska situāciju iegādes valstī.

               (451)

               Viens sadarbībā iesaistītais izlasē iekļautais eksportētājs apgalvo, ka iegādājās eksporta kredīta apdrošināšanu dažiem eksporta gadījumiem, bet ir maksājis parasto apdrošināšanas prēmiju un nav izmantojis Green Express programmu vai jebkuru citu labvēlīgu režīmu, kā apgalvoja sūdzības iesniedzējs. Tā kā nav pierādījumu, lai apstiprinātu šo apgalvojumu, Komisija atsaucas uz saviem konstatējumiem par šo programmu 3.4.1.4. iedaļā. Attiecībā uz Green Express programmu Komisija atsaucas uz saviem konstatējumiem 240. apsvērumā un norāda, ka tā ir Sinosure īstermiņa kredīta apdrošināšanas programmas īpašs aspekts un ka Komisijas konstatējumi neattiecas tikai uz šo aspektu, bet uz visu programmu kopumā.

         3.5.4.   Demonstrējumu programma “Zelta saule”

               (452)

               ĶV iebilda, ka šī programma sniedz dotācijas “izplatītām saules FE enerģijas sistēmām”, nevis attiecīgā ražojuma ražotājiem/eksportētājiem, un ka attiecīgie tiesību aktu kritēriji neattiecas uz moduļu un elementu ražotājiem. Šajā sakarā ĶV apgalvo, ka tā ir sniegusi visus attiecīgos dokumentus par programmu un to pat saskaņojusi ar izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, lai pierādītu šo apgalvojumu. Trīs sadarbībā iesaistītie izlasē iekļautie eksportētāji apgalvo, ka tā ir “lietotāja subsīdija” un nepiešķir nekādas priekšrocības attiecīgajam ražojumam, tādēļ tā nav kompensējama pamatregulas 1. panta 1. punkta un 3. panta 2. punkta, GATT 1994 VI:3 panta un PTO SKP nolīguma 19.1. panta nozīmē. Šie eksportētāji atsaucas uz ES lēmumu lietā Biodiesel from the United States (97. apsvērums Komisijas Regulā (EK) Nr. 194/2009, OV L 67, 12.3.2009., 50. lpp., un PTO tiesu praksi lietās U.S.-Lead Bars (Darba grupas ziņojuma 6.50., 6.53., 6.56. un 6.57. punkts), Canada-Measures Affecting the Export of Civilian Aircraft (Darba grupas ziņojuma 9.112. punkts), Brazil-Export Financing Programme for Aircraft (Darba grupas ziņojuma 7.24. punkts), un Canada-Measures Affecting the Export of Civilian Aircraft Apelācijas institūcijas ziņojuma 157. un 159. punkts).

               (453)

               Komisija atsaucas uz saviem izmeklēšanas konstatējumiem un jo īpaši šīs regulas 243. – 246. apsvērumā minētajiem, kas sniedz izsmeļošu skaidrojumu par iepriekš minētajiem argumentiem un apstiprina, ka noteikšana saskan ar ĶV un izlasē iekļauto eksportētāju, kuri sadarbojās, citētajiem attiecīgajiem noteikumiem un tiesu praksi. Komisija atkārtoti apliecina, ka dotācijas programmas ietvaros ir tieši saistītas ar attiecīgo ražojumu, jo attiecināmās “izplatītās saules FE enerģijas sistēmas” jo īpaši ietver moduļu un elementu piegādi, kas ir būtiska projektu daļa un tādējādi saikne starp valdības piešķirtajām priekšrocībām (ieguvumu) un attiecīgo ražojumu ir tieša un neatrisināma. Ka jo īpaši norādīts 244. un 245. apsvērumā, izmeklēšanās tika apstiprināts, ka ĶV ir veikusi tiešus maksājumus vairākiem izlasē iekļautiem eksportētājiem, kuri sadarbojās, (piemēram, ka iemeslu norādot saules paneļu uzstādīšanu, lai ražotu enerģiju pašpatēriņam, tostarp attiecīgā ražojuma ražošanas procesam), inter alia, izmantojot pašu saražotos moduļus un elementus. Tāpat tika konstatēts, ka tiešie maksājumi, kas veikti eksportētājiem kā attiecīgā ražojuma piegādātājiem ar trešo personu projektu attīstītāju starpniecību, faktiski ir pretrunā attiecīgo tiesību aktu noteikumiem, un ka ĶV nav sniegusi pierādījumus situācijas labošanai (proti, skat. 245. un 246. apsvērumu).
               ĶV un izlasē iekļauto eksportētāju, kuri sadarbojās, nedaudzie paskaidrojumi, ka tiešā līdzekļu nodošana, pārkāpjot Ķīnas tiesību aktus, bija nepieciešama, jo projekta attīstītājs bija nonācis finansiālās grūtībās, un lai nodrošinātu, ka dotācijas tiktu izmantotas tikai atļautam FE enerģijas sistēmām, nepārprotami norāda uz to, ka, ja nebūtu šo tiešo valdības maksājumu, izlasē iekļautie eksportētāji, kuri sadarbojās un darbojās kā piegādātāji, nebūtu varējuši saņemt nekādus līdzekļus par attiecīgā ražojuma piegādi un ka valdība nebūtu spējusi nodrošināt, ka subsīdija tiktu izmantota paredzētajam mērķim. No šāda viedokļa un, tā kā trūkst citu pierādījumu, šie maksājumi jāuzskata par tiešu ĶV dotāciju attiecīgā ražojuma ražotājam, kurš savādāk nebūtu varējis saņemt nekādus līdzekļus par attiecīgā ražojuma piegādi (pieņemot, ka piegāde vispār ir notikusi, par ko lietā arī nav nekādu pierādījumu). Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija ir pārliecināta, ka ĶV un izlasē iekļauto eksportētāju, kuri sadarbojās, sniegtie argumenti ir juridiski nepamatoti.

               (454)

               ĶV arī apgalvo, ka situācijās, kurās programmas priekšrocības attiecās uz attiecīgā ražojuma piegādi nesaistītiem projektu attīstītājiem, Komisijai bija pienākums veikt ietekmes analīzi, lai noskaidrotu šo faktu; ĶV atsaucas uz PTO lēmumu lietā US-Softwood Lumber IV (Apelācijas institūcijas ziņojuma 141. un 142. punkts). Lai noraidītu šo apgalvojumu, Komisija atsaucas uz 244. – 246. un 352. apsvērumu. Turklāt Komisija nevarēja veikt ietekmes analīzi, jo ĶV un ieinteresētas personas nesadarbojās. Tādējādi šajā situācijā nevar būt runa par ietekmes analīzi un citētā PTO tiesu prakse nav atbilstoša, ņemot vēra to, ka ieņēmumi tika tieši izmaksāti attiecīgā ražojuma ražotājam un bija tieši saistīti ar, inter alia, attiecīgā ražojuma piegādi. Tā kā šie maksājumi bija neatmaksājamas dotācijas, tie ir finansiāls ieguldījums (tieša līdzekļu nodošana), un Komisija ir tiesīga pieņemt, ka tie sniedz ieguvumu saņēmējam (ražotājiem) – jo nav arī citu pierādījumu par attiecīgo summu turpmāko izlietojumu. Ja šīs programmas ietvaros valdības maksājumus būtu veikusi trešajām personām projektu attīstītajiem un iekārtas būtu iegādātas par tirgus cenām, attiecīgajiem eksportētājiem nebūtu nekādu ieguvumu. Tomēr situācijā, kas maksājumus veic eksportējošiem ražotājiem, summas, ko šie uzņēmumi izmantojuši saules paneļu uzstādīšanai, ir ieguvums, jo atbrīvo tos no izmaksām, kas savādāk tiem būtu radušās šajā procesā. Ja eksportējošais ražotājs nespēj pierādīt, ka dotācijas daļa ir nodota trešajām personām, kas to izlieto, tad pamatojoties uz pieejamajiem faktiem tiek pieņemts, ka šī dotācijas daļa ir eksportētāja ieguvums kā vispārēja subsīdija, no kuras ieguvēja ir visa uzņēmuma darbība kopumā. Tā tas ir šajā gadījumā.

               (455)

               Divi izlasē iekļauti eksportētāji, kuri sadarbojās, apgalvoja, ka programma “Zelta saule” nav īpaša, jo attiecīgās Ķīnas tiesību aktu prasības ir objektīvas un visi uzņēmumi, kas tās ievēro, var gūt labumu no programmas, tā ir pieejama visiem uzņēmumiem neatkarīgi no tā, vai viņi ražo attiecīgo produktu. Attiecībā uz īpašajām iezīmēm Komisija atsaucas uz saviem konstatējumiem 247. apsvērumā, kuros redzams, ka atlases nosacījumi un kritēriji nav objektīvi un netiek piemēroti automātiski. Attiecīgie izpildāmie kritēriji apstiprina, ka programma ir ierobežoti pieejama tikai nelielai uzņēmumu apakškopai, kas spēj šos kritērijus izpildīt, proti uzņēmumi, kuros ir būtiskas ražošanas jaudas vismaz 300 kWh apmērā un apjomīgi aktīvi vismaz RMB 100 miljonu vērtībā. Atlases kritēriji attiecas arī uz faktu, ka uzņēmumiem saņēmējiem jābūt iekļautiem programmas “Zelta saule” demonstrācijas projekta vietējā īstenošanas plānā, un izmeklēšanās tika konstatēts, ka iekļaušana šajos vietējos plānos ir atkarīga no kompetento iestāžu diskrecionāra lēmuma, kurš ir nepārredzams un nav balstīts uz objektīviem kritērijiem. Komisija piebilst, ka attiecināmās “izplatītās saules enerģijas sistēmas” ir atkarīgas no enerģijas ražošanas iekārtu, kas darbojas, izmantojot saules enerģiju, ražošanas un piegādes, un lielāko daļu šo iekārtu veido saules moduļi un elementi. Tādēļ, pretēji izlasē iekļauto eksportētāju apgalvojumiem, arī šī shēma ir īpaša, jo tikai saules enerģijas sistēmu ražotāji jeb attiecīgā ražojuma ražotāji faktiski ir tiesīgi gūt labumu no šīs programmas – vai nu tieši kā projekta attīstītāji, vai netieši kā attiecīgā ražojuma piegādātāji projektu attīstītājiem.
               Tādējādi, ņemot vērā to, ka ĶV nesadarbojās, jo neiesniedza Komisijas pieprasītos budžeta dokumentus (skat. 234. – 239. apsvērumu, tiek secināts, ka šī programma arī de facto ir īpaša atbilstoši pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunktam, jo galvenokārt attiecīgā ražojuma ražotāji tieši vai netieši gūst labumu no šīs programmas. Tāpat subsīdiju izmantoja neliels skaits uzņēmumu (attiecīgā ražojuma ražotāji) vai arī šie uzņēmumi to izmantoja pirmām kārtam vai neproporcionāli, jo, lai arī tie veidoja tikai iespējamo saņēmēju apakškopu, tie saņēma visu finansējumu.

         3.5.5.   Tiešie atbrīvojumi no nodokļiem un nodokļu atlaižu programmas
   3.5.5.1.   Programma “two free/three half” ārvalstu ieguldījumu uzņēmumiem

               (456)

               ĶV atkārto argumentu, ka ārvalstu ieguldījumu uzņēmumu (FIE) programma, kas norādīta sūdzībā, ir pabeigta 2013 gadā. Komisija norāda, ka izmeklēšanas periods beidzās jau pirms 2013. gada, un tāpēc ar šo programmu piešķirtie ieguvumi IP laikā ir kompensējami. To apstiprina izmeklēšanas konstatējumā, kurā secināts, ka IP laikā vairāki sadarbībā iesaistītie izlasē iekļautie eksportētāji saņēma šajā programmā paredzētos ieguvumus. Programmā paredzētos ieguvumus, pat ja programma tika pabeigta 2013. gadā, turpina saņemt arī turpmāk.

               (457)

               ĶV un viens sadarbībā iesaistītais izlasē iekļautais eksportētājs arī apgalvo, ka augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem (HNTE) paredzēto shēmu nevar kompensēt, pamatojoties uz pamatregulas 10. panta 1. punktu, jo tā netika norādīta sūdzībā. Komisija atsaucas uz savu sīki izstrādāto šā argumenta atspēkojumu, kas ietverts 286. apsvērumā. Komisija arī atgādina, ka ĶV ir nolēmusi nesadarboties izmeklēšanas periodā attiecībā uz šo programmas variantu. Turklāt Komisija norāda, ka sūdzībā papildus FIE paredzētai two free/three half programmai (sūdzības 4.2.5.1. iedaļa) uzskaitītas citas preferenciālas tiešo nodokļu shēmas HNTE, kas ir vai nu nodokļu samazinājumi HNTE (sūdzības 4.2.5.9. iedaļa), vai preferenciālas nodokļu programmas FIE, kas tiek atzīti par HNTE (sūdzības 4.2.5.8. iedaļa). Tāpēc var arī uzskatīt, ka šai programmai ir ļoti cieša saikne vai nu ar vienu no, vai abām šīm citām iespējamām nodokļu programmām, kas attiecas uz tiešo nodokļu likmes samazinājumu un kuras ir speciāli izveidotas tam pašam HNTE saņēmēju kopumam. Vēlreiz jānorāda, ka sadarbība ar ĶV būtu ļāvusi Komisijai pienācīgi un vispusīgi novērtēt visus elementus, kas attiecas uz saikni ar sūdzībā norādītajām programmām, un iegūt sūdzībā iztrūkstošo informāciju, kuras pamatā ir sūdzības iesniedzējam pieejamie prima facie pierādījumi. Pamatojoties uz minētajiem argumentiem, Komisija atkārtoti norāda, ka kompensēšana saskaņā ar šo programmu pilnībā atbilst pamatregulas 10. panta 1. punktam, jo šajos noteikumos atļauts izmeklēt jebkuru sūdzības iesniedzēja noteiktu “iespējamu subsīdiju”, ne tikai tādu, kas saņemta saskaņā ar īpašu programmu. Šajā gadījumā iespējamā subsīdija – atteikšanās no valdības nodokļu ieņēmumiem, kas vērsta uz viena veida labumguvejiem –, attiecas uz visām attiecīgajām programmām.

               (458)

               Attiecībā uz subsīdijas summas aprēķinu divi izlasē iekļautie eksportētāji, kuri sadarbojās, apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini izmantojusi skaitļus par pilnu gadu no 2011. gada ienākumu nodokļa deklarācijas, neraugoties uz faktu, ka IP aptver tikai pusi no 2011. gada un pusi no 2012. gada, un ka tādējādi tiek pārkāpta aprēķina metode, kas minēta Komisijas pamatnostādņu attiecībā uz subsīdijas apjoma aprēķināšanu kompensācijas maksājumu izmeklēšanā E iedaļas a) apakšpunkta ii) daļā, OV C 394, 17.12.1998., 6. lpp. Viens no šiem eksportētājiem arī apgalvo, ka, tā kā pārbaudes laikā nebija pieejama 2012. gada nodokļu deklarācija, Komisijai būtu bijis jābalsta savs aprēķins uz ceturkšņa ienākuma nodokļa deklarācijām attiecībā uz pirmo 2012. gada pusgadu, kas savāktas uz vietas, un/vai uz 2012. gada peļņas un zaudējumu tabulām, kurās parādīts, ka uzņēmums cieta zaudējumus.

               (459)

               Komisija atsaucas uz 300. apsvērumu un atkārtoti norāda, ka ir svarīgi balstīt ieguvuma aprēķinu uz galīgajām revidētajām nodokļu deklarācijām par konkrētu nodokļu gadu. Komisija piebilst, ka galīgās nodokļu deklarācijas par 2011. gadu sagatavošana IP laikā jebkuru deklarācijā norādītu ieguvumu padara par galīgu, kas ir Komisijas pieejas pareizības pamatā. Komisija nevar balstīt savu aprēķinu uz ceturkšņa nodokļu deklarācijām, jo šajās deklarācijās atspoguļo esošo pagaidu situāciju to iesniegšanas laikā un pēc definīcijas neņem vērā galīgo konsolidēto nodokļu gada situāciju. Šo deklarāciju mērķis ir nodrošināt likviditāti valdībai tajā gadījumā, ja nodokļiem iestājas provizorisks maksājumu termiņš, bet tās tikai daļēji atspoguļo situāciju iesniegšanas laikā. Iespējams, ka uzņēmums uzrāda ievērojamu peļņu divos pēdējos gada ceturkšņos, kas ar uzviju kompensē pirmo ceturkšņu zaudējumus, tad galīgajā nodokļu deklarācijā tas uzrādīs ar nodokļiem apliekamu peļņu. Tāpēc, lai gan pagaidu nodokļu deklarācijas 2012. gadā sniedza daļēju norādi par eksportētāja stāvokli tās iesniegšanas laikā un ar to var skaidrot, kāpēc Komisija tās vāca, tomēr tās nav pilnīgas, jo nevar izslēgt, ka situācija fiskālā gada beigās, kura atspoguļota galīgajā deklarācijā, ir pilnīgi atšķirīga. Attiecībā uz 2012. gada peļņas un zaudējumu tabulām Komisija norāda, ka finanšu uzskaite ne vienmēr atbilst fiskālai uzskaitei, un, iespējams, ka pienākums sniegt informāciju par ienākumu un zaudējumu posteņiem tiešā nodokļa vajadzībām var ievērojami atšķirties no pienākuma sniegt informāciju uzskaites vajadzībām. Iespējams, ka ir arī veiktas tādas korekcijas nodokļu vajadzībām, kuras nav pilnībā atspoguļotas finanšu pārskatos. Kopumā, fakts, ka uzņēmums saskaņā ar finanšu pārskatiem cieš zaudējumus nebūt nenozīmē, ka arī saskaņā ar galīgo nodokļu deklarāciju tas cietīs zaudējumus. Pamatojoties uz šiem argumentiem, Komisija apstiprina, ka subsīdiju aprēķins tiešo nodokļu shēmām jābalsta uz galīgajiem skaitļiem, kas minēti galīgajās revidētajās ienākuma nodokļa deklarācijās, nevis periodiskajās nodokļu deklarācijās vai galīgajos vai kontroles grāmatvedības pārskatos.

         3.5.5.2.   Nodokļu kompensācijas FIE uzņēmumu veiktajai pētniecībai un izstrādei

               (460)

               ĶV apgalvo, ka pirmo reizi saņem informāciju par to, ka Komisija uzskata, ka pētniecības un izstrādes programma, kura neaizstāj sūdzībā norādīto pētniecības un izstrādes programmu ārvalstīs investējošiem uzņēmumiem, ir kompensējama. ĶV pamato savu apgalvojumu ar līdzīgiem argumentiem, kurus tā izmantoja attiecībā uz iepriekšējo shēmu, kas minēta 457. apsvērumā, un apgalvo, ka ar šīs shēmas kompensēšanu tiek pārkāpts PTO SKP nolīguma 11. un 13. pants. ĶV arī apgalvo, ka pētniecības un izstrādes programma ārvalstīs investējošiem uzņēmumiem tika pārtraukta 2008. gadā un jaunā Ķīnas uzņēmumu ienākuma nodokļa likumā ietvertā pētniecības un izstrādes programma nav aizstājējprogramma, jo neattiecas uz FIE un tajā nav paredzēts, ka pētniecības un izstrādes izdevumiem jābūt par 10 % lielākiem salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu.

               (461)

               Komisija norāda, ka ĶV nesniedza informāciju par šo shēmu atbildēs uz anketas jautājumiem un atbildēs uz vēstuli par trūkstošo informāciju un ka saskaņā ar šo shēmu jau iepriekšējo izmeklēšanu laikā tika izsniegtas kompensācijas (skat. 310. apsvērumu). Komisija arī norāda, ka šī programma tika apspriesta ar ĶV pārbaudes apmeklējuma laikā un kā pierādījumi tika savākti attiecīgie īstenošanas noteikumi (tos iesniedza arī viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem). Tāpēc ĶV apgalvojums, ka tā ir pirmā reize, kad tā tiek informēta par iespējamo šīs programmas kompensējamību, nav pamatots, arī ņemot vērā to, ka vairāki izlasē iekļautie eksportētāji, kuri sadarbojās un ar kuriem ĶV saskaņoja savu atbildi, ir informējuši par šo programmu savās atbildēs uz anketas jautājumiem. ĶV bija pilnība informēta par šo faktu, jo tā vairākas reizes pārbaudīja dokumentāciju, kas nebija konfidenciāla. Izmeklēšanas konstatējumi liecina, ka šī programma ir kompensējama (skat. 310.-314. apsvērumu). Komisija papildina, ka ir skaidrs, ka šī ir iepriekšējo FIE paredzēto programmu aizstājējprogramma, jo par ciešu saistību liecina tāds pats nodokļa atvieglojumu veids un apjoms (papildu nodokļu kompensācija, kuru atskaita no nodokļa bāzes), tāds pats koeficients un tāda pati pamatā esošā situācija (pētniecības un izstrādes darbību attaisnotās izmaksas) ar nelielām atšķirībām. Šīs nelielās atšķirības tika pārstrādātas tā, lai tās atbilstu jauno EIT tiesību aktu reformai 2008. gadā, bet programmas būtība nav mainīta. Komisija arī atsaucas uz argumentiem par izmeklēšanas sākšanas standartu, kas minēti 457. apsvērumā.

               (462)

               ĶV un viens izlasē iekļautais eksportētājs, kas sadarbojās, arī apgalvo, ka šī nav speciāla programma, jo Komisija nav pierādījusi, ka HNTE sertifikātu var saņemt tikai konkrēti uzņēmumi. Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu 313. apsvērumā un 321. un 325. apsvērumā attiecībā uz citu HNTE paredzētu nodokļu programmu. Komisija papildina, ka šīs programmas piemērošanas īstenošanas noteikumos (skat. 321. apsvērumu) tiek apstiprināts HNTE īpašo iezīmju konstatējums, jo attiecīgo sertifikātu var saņemt tikai uzņēmumi nozarēs, kuras atbalsta ar valdības politiku un kuras ir ietvertas attiecīgajos valdības katalogos un pamatnostādnēs. Piemēram, šo sertifikātu var saņemt tikai tādā pētniecības un izstrādes projektā iesaistīti uzņēmumi, kurš paredzēts Augsto un jauno tehnoloģiju jomās atbilstoši valsts pamatatbalstam un Pamatnostādnēs par pašreizējām attīstības prioritātēm augsto tehnoloģiju nozares galvenajās jomās 2007. gadā, ko noteikusi NDRC, vai pētniecības un izstrādes darbībās, kas ietvertas Valsts padomes Paziņojuma par vairāku atbalsta nostādņu īstenošanu attiecībā uz valsts vidēja termiņā un ilgtermiņa zinātniskās un tehnoloģiskās attīstības izklāstu (2006.-2020. gads) (Valsts padomes 2006. gada paziņojums Nr. 6) darbības jomā. Tāpēc ir skaidrs, ka šī nodokļu programma attiecas tikai uz tiem konkrētajiem uzņēmumiem attiecīgajās nozarēs un uz tām pētniecības un izstrādes darbībām, kuras atbalsta ĶV, tostarp uz uzņēmumiem atbalstītajā FE enerģijas nozarē.

               (463)

               Attiecībā uz subsīdijas summas aprēķinu divi izlasē iekļautie eksportētāji, kas sadarbojās, apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini izmantojusi skaitļus to 2011. gada ienākumu nodokļa deklarācijā, jo IP aptver tikai pusi no 2011. gada un pusi no 2012. gada, un ka tādējādi tiek pārkāpta aprēķina metode, kas minēta 1998. gada Komisijas pamatnostādņu attiecībā uz subsīdijas apjoma aprēķināšanu kompensācijas maksājumu izmeklēšanā E iedaļas a) apakšpunkta iii) daļā. Komisija atsaucas uz visiem 459. apsvērumā minētajiem argumentiem, kuri ir vienlīdz piemēroti, lai noraidītu apgalvojumu par šo programmu. Turklāt Komisija norāda, ka arguments par apstiprināto nodokļu zaudējuma stāvokli 2012. taksācijas gadā ir ierobežots vai nav būtisks, jo nodokļu atskaitījumus var pārnest par pieciem papildu taksācijas gadiem uz priekšu un norakstīt no jebkura ar nodokli apliekama ienākuma, kuru deklarēs nākamajos piecos gados. Tāpēc, pat ja Komisija pieņemtu, ka šie uzņēmumi ir cietuši nodokļu zaudējumus 2012. gadā vai galīgā revidētā 2012. gada nodokļu deklarācija būtu bijusi pieejama un uzrādītu nodokļu zaudējumus (kas šajā gadījumā nenotika), tā joprojām ņemtu vērā saskaņā ar šo programmu piešķirtos ieguvumus, jo nevar izslēgt, ka ieguvumi, kurus sniedza 2012. gadā uzkrātie nodokļu atskaitījumi, tiktu izmantoti, līdzko uzņēmums ziņotu par ar nodokļiem apliekamiem ienākumiem jebkurā no nākamajiem pieciem gadiem.

         3.5.5.3.   Nodokļu samazinājums jauno un augsto tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti izraudzītos projektos

               (464)

               ĶV un viens eksportētājs, kurš sadarbojās, apgalvo, ka šī nav īpaša programma, ka īpašo iezīmju analīze nav pamatota ar faktiem un ka HNTE statusa saņemšanas prasībās būtu jāņem vērā objektīvi kritēriji vai nosacījumi, ar ko regulē tiesības uz subsīdiju, un tiesības piedalīties programmā ir automātiskas. Attiecībā uz īpašo iezīmju konstatējumu par to, ka šī programma un pētniecības un izstrādes nodokļu kompensācija attiecas tikai uz HNTE, Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu 321. un 325. apsvērumā, un arī 462. apsvērumu, kas ir vienlīdz piemērojams šai programmai. Komisija atkārtoti norāda, ka īstenošanas pasākumi un iepriekš uzskaitītie dokumenti liecina, ka šīs programmas piemērošana un HNTE statusa piešķiršana nemaz nebija pieejama visiem uzņēmumiem, un, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, to var izmantot tikai konkrētas ĶV atbalstītas nozares un uzņēmumi, balstoties uz kritērijiem, kuri nešķiet objektīvi vai neitrāli. Arī tiesības uz šajā programmā paredzētiem ieguvumiem nesaņem automātiski, bet tās ir atkarīgas no HNTE sertifikāta piešķiršanas, kuru izdod pēc kompetento iestāžu veiktas diskrecionāras procedūras, un tāpēc tās nesaņem automātiski.

               (465)

               Viens eksportētājs, kurš sadarbojās, apgalvo, ka Komisija kļūdaini aprēķināja šajā programmā paredzēto subsīdijas sniegto ieguvumu, jo izmantoja 2011. gada revidēto nodokļu deklarāciju, lai gan bija pieejamas un pārbaudes laikā tika savāktas 2012. gada 1. un 2. ceturkšņa nodokļu deklarācijas, un jebkurā gadījumā Komisija būtu varējusi pieprasīt galīgo 2012. gada ienākumu nodokļa deklarāciju, līdzko tā būtu bijusi pieejama. Šis eksportētājs arī apgalvo, ka, ja 2011. gada nodokļu deklarācija tiek izmantota, lai aprēķinātu subsīdijas sniegto ieguvumu, tad būtu jāizmanto 2011. gada uzņēmuma apgrozījums un nevis apgrozījums IP. Komisija atsaucas uz savu skaidrojumu 459. apsvērumā iepriekš. Komisija arī norāda, ka savā vēstulē, kas pirms pārbaudes veikšanas nosūtīta izlasē iekļautajiem eksportētājiem, tostarp attiecīgajam eksportētājam, tā īpaši pieprasīja izmeklēšanas periodā ietverto gadu un triju iepriekšējo gadu oriģinālās pilnīgās nodokļu deklarācijas. Tāpēc šis sadarbībā iesaistītais eksportētājs varēja un tam būtu bijis jāiesniedz 2012. gada nodokļu deklarācija, līdzko tā ir pieejama, un Komisija norāda, ka eksportētājs to nav izdarījis vēl līdz piezīmju par konstatējumu dokumentu nosūtīšanas brīdim. Attiecībā uz argumentu, ka Komisijai jāizmanto 2011. gada apgrozījums, lai aprēķinātu ieguvumu, tā norāda, ka uzskatāms, ka 2011. gada nodokļu deklarācijā minētā ieguvuma summa saprātīgi atspoguļo situāciju IP, īpaši tāpēc, ka nodokļa nomaksas termiņš par 2011. gadu iestājās IP (mēnesis), un galīgais datums attiecībā uz 2012. gadu pārbaudes laikā nebija pieejams. Jebkurā gadījumā Komisija nevar izmantot dažādus saucējus, lai mērītu dažādas subsīdijas, citādi procentuālā attiecība nebūs salīdzināma un netiks nodrošināta aprēķina atbilstība. Visbeidzot, Komisija papildina, ka tā nepārbaudīja 2011. gada apgrozījuma skaitļus, bet pārbaudīja tikai apgrozījuma skaitļus par izmeklēšanas periodu.

         3.5.6.   Personu piezīmes par valdības nodrošinātajām zemes lietošanas tiesībām par neatbilstoši zemu cenu

               (466)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija nenoteica īpašas iezīmes saskaņā ar SKP nolīguma 2.1. un 2.2. punktu un skaidri nepamatoja īpašo iezīmju noteikšanu ar pozitīviem pierādījumiem, kā prasīts SKP nolīguma 2.4. punktā. Saskaņā ar ĶV sniegto informāciju Komisija nesniedza nekādus faktiskus pierādījumus, ka dažām ražošanas nozarēm tika piešķirtas zemes izmantošanas tiesības par preferenciālām likmēm, un sava novērtējuma juridisko pamatu, ka saules enerģijas moduļu un elementu ražošanas nozare ir viena no šīm ražošanas nozarēm. Viens ražotājs eksportētājs iesniedza līdzīgu apgalvojumu. Šie apgalvojumi tika noraidīti. Komisija 364. apsvērumā jau minēja zemes izmantošanas tiesību paziņojumu piemērus, kuros attiecīgās iestādes noteica, ka potenciālie pircēji par noteikto cenu var būt tikai saules fotoelektriskās enerģijas nozare, un paredzēja cenu ierobežojumus par zemes izmantošanas tiesībām, ko iegādājās izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji. Tā kā ĶV nesniedza citu prasīto informāciju un ņemot vērā valdības atbalstu FE enerģijas nozarei un zemes izmantošanas tiesību piešķiršanas diskrecionāro un nepārredzamo raksturu, Komisija uzskatīja, ka šī informācija pierāda īpašu iezīmju esību.

               (467)

               ĶV un vairāki ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka Komisija izvēlējās nepiemērotu zemes izmantošanas tiesību kritēriju. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija necentās noteikt kritēriju, kurš ir pietuvināts tirgus apstākļiem, kas būtu pastāvējuši, ja tirgus nebūtu izkropļots, kā tas prasīts PTO darba grupas nolēmumā ziņojumā US–Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China
                   (101). Šis apgalvojums tika noraidīts. Komisija sīki izpētīja dažādus rādītājus un salīdzināja Taivānu un ĶTR kopumā, kā arī atsevišķi attiecīgas Ķīnas provinces. Pēc šādas analīzes Komisija uzskata Taivānu par atbilstošu standartu, ņemot vērā visu lietas materiālos iekļauto informāciju, t. i., i) salīdzināmo ekonomikas attīstības līmeni un ekonomikas struktūru Taivānā un lielākajā daļā Ķīnas provinču un pilsētu, kurās nodibināti to ražotāju eksportētāju uzņēmumi, kas sadarbojās, ii) Ķīnas un Taivānas ģeogrāfisko tuvumu, iii) augsti attīstīto rūpnieciskās infrastruktūras līmeni, kāds ir Taivānā un šajās Ķīnas provincēs, iv) ciešas ekonomiskas saites un pārrobežu tirdzniecību starp Taivānu un ĶTR, v) lielo iedzīvotāju blīvumu attiecīgajās Ķīnas provincēs un Taivānā, vi) zemes gabalu līdzību un to darījumu līdzību, kurus izmanto attiecīgā standarta aprēķināšanai Taivānā un ĶTR, un vii) Taivānai un ĶTR kopīgās demogrāfiskās, valodas un kultūras iezīmes. Turklāt lielākā daļa attiecīgo provinču jāuzskata par visaugstākā rūpniecības līmeņa provincēm ĶTR.
               Lai gan IKP uz vienu iedzīvotāju Taivānā un šajās Ķīnas provincēs un pilsētās nav vienāds, šo provinču un pilsētu IKP pēdējos gados ir strauji audzis, t. i., tas sāk pietuvoties Taivānas IKP. Turklāt jaunākie dati liecina, ka gan ĶTR kopumā, gan attiecīgajās provincēs un pilsētās ir daudz augstāks IKP izaugsmes rādītājs nekā Taivānā, t. i., tas ļoti ātri sāk pietuvoties Taivānas IKP. Tomēr svarīgi ir norādīt, ka konkrētais salīdzinājums starp ārpustirgus ekonomikas (ĶTR) IKP un attīstītas tirgus ekonomikas (Taivānas) IKP nav izšķirošs fakts, jo ir normāli, ka ārpustirgus ekonomika atpaliek no funkcionējoša tirgus ekonomikas IKP ziņā. Turklāt rūpnieciskās zemes piedāvājumu un pieprasījumu var ietekmēt daudzi citi faktori, piemēram, plānošanas noteikumi, vides politika. Faktiski jautājums ir par to, kādi būtu “dominējošie tirgus apstākļi” attiecībā uz zemes izmantošanas tiesībām ĶTR, ja tajā būtu funkcionējoša tirgus ekonomika, un, ņemot vērā visus pierādījumus, tiek secināts, ka tie būtu ļoti līdzīgi Taivānas tirgus apstākļiem.

         3.5.7.   Citas piezīmes

               (468)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis izpaust informāciju par papildu subsīdiju shēmām, kas tika konstatētas izmeklēšanas laikā, ka arī noteikt šādu sūdzībā neminētu shēmu subsīdijas normas. Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka Komisija veica izmeklēšanu attiecībā uz visām subsīdijām, kuras atbilda juridiskajām prasībām izmeklēšanas sākšanai.

               (469)

               Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis noteikt subsīdijas normu attiecībā uz polisilīcija nodrošināšanu par neadekvāti zemu atlīdzību, pamatojoties uz informāciju no sūdzības un ASV Tirdzniecības departamenta konstatējumiem par līdzīgu FE enerģijas lietu. Komisija veica izmeklēšanu par šo programmu un, pamatojoties uz informāciju, ko tā saņēma no ĶV un izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētajiem, secināja, ka IP laikā no šīs programmas nebija ieguvumu – pamatā tādēļ, ka polisilīcija importa cenas bija zemākas par Ķīnas piegādātāju prasītajām cenām. Tiek atzīmēts, ka ASV Tirdzniecības departamenta lietas un šīs konkrētās lietas izmeklēšanas laikposmi nesakrīt.

               (470)

               Sūdzības iesniedzējs arī apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis noteikt subsīdijas normu attiecībā uz elektroenerģijas piegādi par atlīdzību, kas ir zemāka par atbilstošu atlīdzību. Šis apgalvojums tika noraidīts. Komisija neguva pietiekamus pieradījumus, ka izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, izņemot LDK, būtu guvuši labumu, IP preferenciāli piegādājot elektroenerģiju.

               (471)

               ĶV apgalvoja, ka Komisijas aprēķinu metodoloģija ir “dubultas uzskaites antidempinga un antisubsīdijas normas aprēķinos” rezultāts. Saskaņā ar ĶV apgalvojumu, Komisijai būtu vajadzējis par eksporta kredīta apdrošināšanas programmu aprēķināto subsīdijas normu atskatīt no dempinga starpības, pamatojoties uz to, ka tā ir eksporta subsīdija. ĶV arī apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis no dempinga starpības atskaitīt subsīdijas normas, kas aprēķinātas, pamatojoties uz ārvalstu standartu. Tā sprieda, ka “daļa dempinga, kas aprēķināts, pamatojoties uz analoģisku valsti, parastā vērtība faktiski ir tā pati subsidēšana, kas ir tikusi kompensēta paralēlajā antisubsīdijas izmeklēšanā”. Nevienam no šiem apgalvojumiem nebūtu bijusi ietekme uz turpmāko pasākumu līmeni, jo šajā gadījumā apvienotās nodevas ierobežo kaitējuma apmērs. ĶV to arī apstiprināja savos komentāros par galīgās informācijas izpaušanas dokumentu. Tādēļ netika uzskatīts par nepieciešamu apskatīt šo apgalvojumu būtību.

         3.6.   Kompensējamo subsīdiju apjoms

               (472)

               Saskaņā ar pamatregulas noteikumiem kompensējamo subsīdiju apjoms, kas izteikts ad valorem, pārbaudītajiem uzņēmumiem ir norādīts turpmākajā tabulā.

                           Ražotājs eksportētājs

                           Galīgā subsīdijas starpība

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
                           Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
                           Suntech Power Co. Ltd;
                           Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd;
                           Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,

                           4,9 %

                           Yingli Energy (China) Co. Ltd;
                           Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
                           Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd

                           6,3 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
                           Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd,
                           Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
                           Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
                           Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd

                           3,5 %

                           JingAo Solar Co. Ltd;
                           Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
                           JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
                           Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd;
                           Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,

                           5,0 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
                           LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
                           LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
                           LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,

                           11,5 %

                           Delsolar (Wujiang) Co. Ltd

                              de minimis

                           Renesola Zhejiang Ltd
                           Renesola Jiangsu Ltd

                           4,6 %

                              Jinko Solar Co Ltd. un saistītie uzņēmumi

                           6,5 %

                           Citi uzņēmumi, kuri sadarbojās (1. pielikums)

                           6,4 %

                           Visi pārējie uzņēmumi

                           11,5 %

               (473)

               Saskaņā ar pamatregulas 15. panta 3. punktu uzņēmumiem, kuri sadarbojās, bet nav iekļauti izlasē, kopējo subsīdijas starpību aprēķina, pamatojoties uz vidējo svērto subsīdijas starpību, kas noteikta uzņēmumiem, kuri sadarbojās un ir iekļauti izlasē, t. i., 6,4 %.

               (474)

               Ņemot vērā Ķīnas ražotāju eksportētāju augsto sadarbības līmeni, “visu pārējo uzņēmumu” maksājums tika noteikts līmenī, kas ir augstākā uzņēmumiem noteiktā maksājuma līmenī, respektīvi tiem uzņēmumiem, kas tika iekļauti izlasē vai sadarbojās izmeklēšanā. Maksājums “visiem pārējiem uzņēmumiem” tiks piemērots tiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās izmeklēšanā.

         4.   KAITĒJUMS
   4.1.   Savienības ražošanas nozares un Savienības produkcijas definīcija

               (475)

               Līdzīgo ražojumu ražo aptuveni 215 ražotāji Savienībā. Tie veido Savienības ražošanas nozari pamatregulas 9. panta 1. punkta izpratnē un turpmāk tekstā ir saukti par “Savienības ražošanas nozari”. Iestādes pārbaudīja ieinteresēto personu apgalvojumus par to, ka šis skaits ir lielāks; pārbaudē tika atklāts, ka iespējamie papildu ražotāji patiesībā pārsvarā ir ražotāji eksportētāji, ar tiem saistītie importētāji, izplatītāji un iekārtu uzstādītāji.

               (476)

               Visa pieejamā informācija par Savienības ražošanas nozari, tostarp sūdzībā sniegtā informācija, makroekonomikas dati, ko nodrošina Europressedienst, neatkarīgs konsultāciju uzņēmums (“konsultants”), un pārbaudītās izlasē iekļauto Savienības ražotāju atbildes uz anketas jautājumiem tika izmantotas, lai noteiktu kopējo Savienības ražošanas apjomu izmeklēšanas periodā, jo pilnīga publiskota informācija par ražošanas apjomu nebija pieejama. Moduļi un elementi, kas importēti Savienībā kā citu ražojumu muitas pozīcijas, uz kurām neattiecas šī izmeklēšana, un paziņotie importa apjomi ir izteikti tonnās, tāpēc nav iespējams izmantot Eurostat datus, lai noteiktu importa apjomus un vērtību, kas balstīta uz konsultanta sniegtajiem datiem. Iespēju robežās no konsultanta saņemtie dati tika salīdzināti ar citiem pieejamiem publiskiem avotiem un pārbaudītām atbildēm uz anketas jautājumiem.

               (477)

               Pamatojoties uz to, tika aplēsts, ka Savienības ražošanas kopapjoms IP laikā ir aptuveni 4 GW moduļiem un 2 GW elementiem.

               (478)

               Kā norādīts 21. apsvērumā, deviņi Savienības ražotāji tika atlasīti izlasē, kas pārstāvēja 18 %–21 % kopējās Savienības moduļu produkcijas un 17 %–24 % kopējās Savienības elementu produkcijas.

               (479)

               Vairākas personas apstrīdēja to, ka konsultāciju uzņēmuma sniegtie dati cita starpā ir izmantoti, lai noteiktu Savienības ražošanas apjomu, Savienības ražošanas jaudu, kā arī citus makroekonomiskus kaitējuma rādītājus attiecībā uz Savienības ražošanas nozari, kā arī importa datus. Šīs personas apšaubīja konsultanta neatkarību, apgalvojot, ka tas bija saistīts ar sūdzības iesniedzēju. Viņi pieprasīja arī paskaidrot, kā Komisija izvēlējās konsultantu, un apšaubīja tā kompetenci attiecībā uz ekonomikas datu vākšanu par FE nozari. Šajā ziņā tika apgalvots, ka Komisijai savus konstatējumus vajadzējis pamatot ar citu pieejamu avotu, proti, pazīstamu pētniecības institūtu, datiem. Visbeidzot, lai apstrīdētu konsultanta iesniegto informāciju, apvienība AFASE atsaucās uz ekonomikas rādītāju iesniegšanas un datu apkopošanas paraugpraksi lietās, kuras attiecas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 101. un 102. panta piemērošanu, un apvienošanās lietās.

               (480)

               Attiecībā uz konsultanta un sūdzības iesniedzēja iespējamo saikni iesaistītās ieinteresētās personas neiesniedza pierādījumus, kas apliecinātu, ka šāda saikne pastāv. Tāpat izmeklēšanā netika atklāti pierādījumi, ka šādas attiecības pārsniegtu komerciālu attiecību robežas. Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ir norādes par to, ka Savienības ražošanas nozares, kas iesniedza sūdzību, sūdzībā sniegtie prima facie pierādījumi balstās uz datiem, ko sniedzis tas pats konsultants. Lai gan ir atzīts, ka konstatējumi par dažiem rādītājiem patiešām bija līdzīgi sūdzībā sniegtajiem pierādījumiem, tas pats par sevi nenozīmē, ka tie balstās tikai uz vienu avotu. Šajā sakarā sūdzībā norādīti dažādi izmantotie avoti. Tāpēc minētie apgalvojumi tika noraidīti.

               (481)

               Komisija uzskatīja, ka nav citu publiski pieejamu avotu, kas sniegtu gan makroekonomiskos datus par Savienības tirgu kopumā, gan citus importa datus, tāpēc konkrētajā izmeklēšanā ir piemēroti izmantot šā konsultanta pakalpojumus. Pirms Europressedienst izvēles Komisija novērtēja metodes, kuras konsultants izmanto attiecīgo datu vākšanai, kā arī konsultanta spēju sniegt vajadzīgos datus par katru ražojuma veidu atsevišķi un par visu attiecīgo periodu.

               (482)

               Turklāt izmeklēšanas gaitā konsultanta sniegtie dati cik vien iespējams tika salīdzināti ar citu pieejamu avotu datiem un apstiprināti. Šajā ziņā tiek norādīts, ka tirgū ir vairāki pētniecības uzņēmumi, kuri apkopo statistikas datus par FE, un ziņotie skaitļi gandrīz nekad nav vienādi. Šis apstāklis ir skaidrojams ar to, ka jebkuram pētniecības institūtam ir sarežģīti iegūt precīzus skaitļus, un tāpēc neatkarīgi no šādu skaitļu avota paziņotie FE tirgus rādītāji vienmēr būs balstīti uz aplēsēm. Šajā kontekstā Komisija, salīdzinot datus, ja šādi dati bija pieejami, salīdzināja tendences, par ko liecināja konsultanta sniegtie dati, ar tendencēm, par kurām liecināja tādu pašu datu izmaiņas, ko par šiem pašiem tematiem bija publicējuši citi pētniecības uzņēmumi, Komisijas Kopīgais pētniecības centrs (“JRC”) un EPIA, ja šādi dati bija pieejami. Tā kā salīdzināto rādītāju izmaiņas bija vienādas, veicot salīdzināšanu, būtiskas atšķirības netika konstatētas. Tāpēc antidempinga pagaidu secinājumi nebija pamatoti tikai ar konsultanta sniegtajiem datiem, bet arī ar šo datu analīzi un vērtējumu, ko veica Komisija. Turklāt, kā minēts 8. apsvērumā, pēc pagaidu pasākumu noteikšanas konsultanta uzņēmumā tika veikts pārbaudes apmeklējums. Lai pārbaudītu metodikas un iesniegto datu ticamību, Komisija konsultanta uzņēmumā veica pārbaudi uz vietas. Pēc tam, kad Komisija bija salīdzinājusi datus, lai papildus pārliecinātos par datu un izmantotās metodikas ticamību un kvalitāti, tika veikta pārbaude uz vietas. Tika uzskatīts, ka, piemērojot labas pārvaldības principu, pārbaude uz vietas ir atbilstīgs līdzeklis arī tad, ja šos datus nav sniegusi ieinteresētā persona, bet gan konsultants. Tāpēc Komisija papildus pārliecinājās par konsultanta sniegto datu ticamību.

               (483)

               Viena persona apgalvoja, ka Komisijas izmantotās pārbaudes metodes netika pietiekami detalizēti paskaidrotas, un pieprasīja, ka būtu jāatklāj citi avoti, kas izmantoti pārbaužu veikšanai. Šī persona apgalvoja, ka izmantotās metodes jebkurā gadījumā nebija derīgas, jo tika salīdzinātas tikai dažādu avotu tendences, nevis absolūtās vērtības.

               (484)

               Citi avoti, kas izmantoti, lai pārbaudītu konsultanta sniegtos datus, ir ziņojumi, ko JRC un EPIA publicēja par tiem pašiem tematiem. Attiecībā uz datu salīdzināšanu ar citiem avotiem ir jānorāda, ka tika konstatētas ne tikai līdzīgas tendences, bet arī līdzīgi lielumi. Tādēļ tika secināts, ka izmantotā metode bija piemērota, un šajā sakarā paustie apgalvojumi tika noraidīti.

               (485)

               Konsultanta galvenā darbības joma ir datu vākšana, kas saistīti ar FE nozari, un atjauninātas datubāzes izstrāde, kurā iekļauti FE tirgū darbojošies uzņēmumi. Minētie dati tiek publicēti specializētos FE žurnālos, un tos izmanto arī individuāli uzņēmumi, kuriem konsultants veic īpašus pētījumus. Europressedienst izveidotā datubāze tiek pastāvīgi atjaunināta, un dati tiek publicēti no jauna. Turklāt konsultantam ir ilggadēja pieredze šajā nozarē. Proti, konsultanta metodes ir informācijas vākšana, salīdzināšana un apkopošana, izmantojot dažādus, tirgū pieejamus avotus. Tādēļ tas vāc datus, izmantojot standartizētas anketas un nosūtot tās datubāzē iekļautajiem uzņēmumiem, jo īpaši Savienības ražotājiem, vai veicot telefonaptauju, vai tirdzniecības izstādēs aptaujājot trešo valstu ražotājus. Ja informāciju nav iespējams iegūt, izmantojot minētos kanālus, Europressedienst pārbauda fotoelektriskās enerģijas nozares uzņēmumu finanšu pārskatus vai, lai salīdzinātu datus, brīvprātīgi sadarbojas ar citiem pētniecības institūtiem. Tika pārbaudīts un arī apstiprināts, ka konsultants minētos avotus izmanto savā ikdienas darbā. Ņemot vērā minēto, tika uzskatīts, ka šajā izmeklēšanā ir atbilstīgi izmantot uzņēmuma Europressedienst pakalpojumus, un tāpēc ieinteresēto personu apgalvojumi tika noraidīti

               (486)

               Attiecībā uz Komisijas kompetentā dienesta izdoto ekonomikas rādītāju iesniegšanas paraugpraksi (“paraugprakse”) būtu jāsniedz šādas piezīmes. Pirmkārt, tas ir dokuments, kas Komisijai nav saistošs, jo to nav pieņēmusi kolēģija, bet gan kompetentais dienests to ir publicējis nolūkā sniegt ieteikumus personām par to, kā sniegt ekonomikas pierādījumus. Otrkārt, paraugprakse attiecas uz ekonomikas analīžu un datu iesniegšanu, ko izmanto konkurences lietu izmeklēšanā saskaņā ar LESD 101. un 102. pantu un apvienošanās lietās. Piemērojamos noteikumus, pierādīšanas prasības un Komisijas izmeklēšanas pilnvaras minētajās konkurences lietās nevar salīdzināt ar izmeklēšanu tirdzniecības aizsardzības jomā, kam piemēro pilnīgi citādu noteikumu kopumu.

               (487)

               Vairākas personas apstrīdēja konsultanta izmantoto metodiku, apgalvojot, ka tā neatbilst atzītiem zinātniskiem standartiem. Tomēr, kā minēts 481. apsvērumā, attiecīgā metodika tika izvērtēta un iegūtie dati tika salīdzināti un pārbaudīti un pēc tam izvērtēti atbilstīgi citiem publicētiem datiem, un tāpēc tie pamatoti uzskatāmi par ticamiem. Dažas ieinteresētās personas uzdeva konkrētus jautājumus, kas tika izskatīti divpusēji, un informācija par tiem tika publicēta publiski pieejamajos izmeklēšanas dokumentos, kur ieinteresētās personas tos varēja pārbaudīt.

               (488)

                  CCCME apgalvoja, ka datu apkopošanas metodika netika precizēta. Tā kā attiecīgā informācija visām ieinteresētajām personām tika darīta pieejama pieejamajos izmeklēšanas dokumentos, kur ieinteresētās personas tos varēja pārbaudīt, šis apgalvojums tika noraidīts.

               (489)

               Pēc galīgās informācijas izpaušanas dažas personas atkārtoti pauda bažas par Komisijas konsultanta izvēli un sniegto datu kvalitāti. Šajā sakarā tika apgalvots, ka konsultanta dati var būt pasūtīti un nopirkti uz ad hoc pamata, lai tie atbilstu potenciālo klientu īpaši noteiktām prasībām, un tādēļ var nebūt objektīvi. Turklāt CCCME apstrīdēja, ka konsultanta ievāktos datus var uzskatīt par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē, jo dati lielā mērā bija balstīti uz pieņēmumiem un aplēsēm. Turklāt tika apgalvots, ka sniegtie dati lietas materiālos nebija pietiekami pamatoti ar pierādījumiem un ka tie nebija apstiprinoši, objektīvi un pārbaudāmi.

               (490)

               Attiecībā uz šiem apgalvojumiem ir jāatsaucas uz 481. un 482. apsvērumu, kuros ir sniegta papildu informācija par konsultanta izvēli. Turklāt ir jānorāda, ka Komisija nolīga konsultantu, pamatojoties uz tobrīd labāko pieejamo informāciju un pilnīgi saskaņā ar Komisijas Finanšu regulu, ko piemēro procedūrai. Turklāt ir jāatgādina, ka konsultanta spēja laikus sniegt visus nepieciešamos datus bija ļoti svarīga, jo Komisijai ir saistoši obligātie termiņi, kas jāievēro attiecībā uz pagaidu konstatējumu publicēšanu notiekošajā izmeklēšanā.

               (491)

               Attiecībā uz sniegto datu kvalitāti un to, vai tos par uzskatīt par tiešiem pierādījumiem saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu, konsultanta datu vākšanas metode tika pārbaudīta un tās kvalitāte tika novērtēta kā apmierinoša, kā minēts 482. apsvērumā. Turklāt, kā norādīts tajā pašā apsvērumā, konsultanta sniegtie dati tika iespēju robežās salīdzināti ar citiem avotiem un atzīti par pietiekami precīziem. Visbeidzot, ir jānorāda, ka konsultantam ir viena datubāze, kas regulāri tiek atjaunināta neatkarīgi no klienta vajadzībām un prasībām. Tā pati datubāze tiek izmantota, lai apkopotu un sniegtu dažādiem klientiem FE statistikas datus, un tādēļ apgalvojums, ka dati nav objektīvi tika noraidīts.

               (492)

               Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Komisija neatklāja avotus, izmantotās metodes un uzņēmumus, ar ko konsultants sadarbojās, lai apkopotu sniegtos makroekonomikas datus. Cita ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka konsultanta izmantotā metode sniedz neprecīzus rezultātus. Vairākas ieinteresētās personas pieprasīja papildu informāciju par konsultanta izmantoto metodi, piemēram, par vidējiem atbilžu rādītājiem anketās/intervijās, ar katra kanāla palīdzību ievākto datu procentuālo daļu, par to, kā tie tika pārbaudīti, par tuvinājumiem/pieņēmumiem, kas izmantoti datu sagatavošanai, uzņēmumu skaitu, attiecībā uz kuriem veikti tuvinājumi, un vismaz par konsultanta uzņēmuma darbinieku skaita diapazonu.

               (493)

               Attiecībā uz šiem apgalvojumiem ir jānorāda, ka pēc pagaidu pasākumu noteikšanas Komisija ieinteresētajām personām sniedza informāciju par metodi un avotiem, ko konsultants izmantoja, apkopojot datus, un pēc pagaidu atklāšanas pievērsās ieinteresēto personu konkrētajiem jautājumiem šajā sakarā. Attiecīgo ieinteresēto personu papildu pieprasījumi sniegt informāciju pēc galīgās informācijas izpaušanas ir uzskatāmi par izpildītiem, jo informācija, ciktāl to ļāva konfidencialitātes ierobežojums, tika darīta pieejama pēc pagaidu maksājumu noteikšanas. Turklāt ir jāuzsver, ka Komisija uz vietas pārbaudīja veidu, kādā konsultants ievāca un apkopoja datus, kā arī attiecīgos pamatā esošos datu apkopošanai izmantotos pieņēmumus. Pārbaudes rezultāti bija apmierinoši, un Komisija pārliecinājās par pamatā esošo pieņēmumu pamatotību un konsultanta sniegto datu kvalitāti. Turklāt personas neapstrīdēja datus kā tādus.

               (494)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas cita persona pieprasīja skaidrojumus par Savienības ražotāju skaitu, ko konsultants ņēmis vērā, vācot datus, un par to, cik daudzi no viņiem ir to aptuveni 215 Savienības ražotāju vidū, kas ir zināmi Komisijai. Šajā ziņā ir jāpaskaidro, ka Savienības ražotāji, ko konsultants ir ņēmis vērā, lielā mērā ir tie paši, kas minēti 475. apsvērumā un kas zināmi kā šajā izmeklēšanā Savienības ražošanas nozari pārstāvošie ražotāji.

               (495)

               Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena persona apgalvoja, ka Komisija veica kaitējuma analīzi nekonsekventā veidā, jo tā tika veikta attiecībā uz moduļiem un elementiem atsevišķi, bet kaitējuma un subsīdijas starpība ir aprēķināta kā vidējais svērtais moduļiem un elementiem kopā. Šajā ziņā ir jānorāda, ka, lai gan rādītāji ir norādīti katram ražojuma veidam atsevišķi, secinājumi par katru rādītāju attiecas uz izmeklējamo ražojumu kopumā. Ir arī jāatgādina, ka moduļi un elementi ir vienots ražojums, un tādēļ, pamatojoties uz to, tika noteikta subsīdijas starpība un kaitējuma novēršanas līmenis. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (496)

               Visbeidzot, cita persona apgalvoja, ka makroekonomikas rādītāju vērtību aprēķins IP laikā tika kļūdaini balstīts uz vienkāršu vidējo vērtību 2011. un 2012. gadā, jo šāda metode nav objektīva un nesniedz rezultātus, kas atspoguļo faktisko situāciju IP laikā. Ir jāpaskaidro, ka datu vienkārša vidējā vērtība tika izmantota vienīgi gadījumos, kad attiecīgajos periodos bija līdzīgas tendences. Gadījumos, kad tendences bija atšķirīgas, metode tika attiecīgi pielāgota, ņemot vērā faktisko situāciju tirgū. Attiecīgā persona neizklāstīja, cik lielā mērā izmantotās metodes sniegtie rezultāti neatspoguļo faktisko situāciju tirgū. Tādēļ šie apgalvojumi tika noraidīti.

         4.2.   Attiecīgā Savienības tirgus noteikšana

               (497)

               Daļa Savienības ražošanas nozares ir vertikāli integrēta, un būtiska daļa Savienības ražošanas nozares ražošanas apjoma ir paredzēta pašu vajadzībām, jo īpaši elementu ražošanai.

               (498)

               Lai noskaidrotu, vai Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, un lai noteiktu patēriņu un citus ekonomikas rādītājus, tika izvērtēts, vai un ciktāl ir jāņem vērā Savienības ražošanas nozares saražotā līdzīgā ražojuma (izmantošanai pašu vajadzībām) turpmākais lietojums.

               (499)

               Lai veidotu iespējami pilnīgu kopainu par situāciju Savienības ražošanas nozarē, tika analizēti dati par visām ar līdzīgo ražojumu saistītām darbībām un pēc tam tika noteikts, vai šis ražošanas apjoms paredzēts pašu vajadzībām vai brīvajam tirgum.

               (500)

               Tika konstatēts, ka saistībā ar visām darbībām (tostarp izmantošanu nozares pašas vajadzībām) ir jāpārbauda šādi ar Savienības ražošanas nozari saistīti ekonomikas rādītāji: patēriņš, pārdošanas apjoms, ražošanas apjoms, ražošanas jauda, jaudas izmantojums, pieaugums, investīcijas, krājumi, nodarbinātība, ražīgums, naudas plūsma, investīciju atdeve, spēja palielināt kapitālu un kompensējamo subsīdiju apjoma lielums. Tas ir tādēļ, ka izmeklēšanā tika pierādīts, ka minētos rādītājus var pamatoti pārbaudīt attiecībā uz visu darbību, jo izmantošanai pašu vajadzībām paredzēto produkciju vienlīdz ietekmēja arī konkurence, ko radīja imports no attiecīgās valsts. Turpmāk tekstā izmantošana pašu vajadzībām un brīvajā tirgū kopā tiek saukta par “visu tirgu”.

               (501)

               Attiecībā uz rentabilitāti analīze pievērsās brīvajam tirgum, jo cenas tirgū, kas paredzēts pašu vajadzībām, tika atzītas par tādām, kas ne vienmēr atspoguļo tirgus cenas un neietekmē šo rādītāju.

               (502)

               Vairākas personas apgalvoja, ka kaitējums būtu jānovērtē atsevišķi tirgum pašu vajadzībām un brīvajam tirgum. Viena persona apgalvoja, ka dati par elementiem, ko paredzēts izmantot pašu vajadzībām, būtu jāizslēdz no kaitējuma novērtējuma, jo tos neietekmējot subsidētais imports.

               (503)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka vertikāli integrētie Savienības ražotāji bija spiesti importēt subsidētos ražojumus (elementus) un pārtraukt ražot šos ražojumus, ja to izmaksas pārsniedz importa cenu, un iemesls bija cenu spiediens, ko radīja subsidētais imports. Turklāt izmeklēšanā tika arī atklāts, ka brīvajā tirgū un pašu vajadzībām paredzētajā tirgū ir vienādas cenu attīstības tendences, tādējādi apliecinot to, ka attiecīgais imports šos tirgus ietekmēja vienādi.

               (504)

               Pēc galīgās informācijas izpaušanas vairākas personas atkārtoti apgalvoja, ka Komisija nav sniegusi piemērotu un pamatotu analīzi par pašu vajadzībām paredzēto tirgu vai par to, kādēļ netika veikta atsevišķa analīze. Viena persona apgalvoja, ka netika sniegta informācija par pašu vajadzībām paredzētās Savienības produkcijas nozīmi. Turklāt tika apgalvots, ka antidempinga pagaidu regulas 106. apsvērums, kurā secināts, ka cenas pašu vajadzībām paredzētajā tirgū ne vienmēr atspoguļo tirgus cenas, ir pretrunā šīs regulas 503. apsvērumā norādītajiem secinājumiem par to, ka brīvajā tirgū un pašu vajadzībām paredzētajā tirgū ir līdzīgas cenu tendences.

               (505)

               Pirmkārt ir jānorāda, ka antidempinga pagaidu regulas 105. apsvērumā ir norādīti iemesli tam, kādēļ tika uzskatīts par piemērotu pārbaudīt kaitējuma rādītājus (izņemot par rentabilitāti) attiecībā uz Savienības ražošanas nozares visām darbībām, tostarp produkcijas izmantošanu pašu vajadzībām. Šajā sakarā jāatgādina, ka – kā norādīts tajā pašā apsvērumā – izmeklēšanā atklājās, ka pašu vajadzībām paredzēto produkciju tādā pašā mērā ietekmēja konkurence ar importu no ĶTR, un to attiecīgās ieinteresētās personas neapstrīdēja. Tādēļ apgalvojums, ka netika sniegti paskaidrojumi par to, kādēļ netika veikta atsevišķa analīze, tika noraidīts. Līdzīgi, kā izriet no šā secinājuma, tika noraidīts, ka būtu jāveic šāda atsevišķa pašu vajadzībām paredzētā tirgus analīze.

               (506)

               Otrkārt, pamatojoties uz iepriekš minēto, pašu vajadzībām paredzētās Savienības produkcijas nozīme netika uzskatīta par būtisku jautājumu, tomēr ir jānorāda, ka pašu vajadzībām paredzētā Savienības elementu produkcija veido aptuveni pusi no kopējās produkcijas IP laikā. Visbeidzot, ir jāpaskaidro, ka fakts, ka cenas pašu vajadzībām paredzētajā tirgū neatspoguļo cenas brīvajā tirgū, pats par sevi nav pretrunā faktam, ka cenām abos tirgos ir līdzīgas tendences, jo cenu līmenis var būt dažāds vai cenu svārstības var notikt augstākā vai zemākā līmenī, un tādējādi aina būs citāda. Pamatojoties uz iepriekš minēto, apgalvojumi saistībā ar pašu vajadzībām paredzēto tirgu tika noraidīti.

               (507)

               Attiecīgās personas neiesniedza informāciju, kas liktu apšaubīt šo secinājumu. Pamatojoties uz to, šie apgalvojumi tika noraidīti.

         4.3.   Patēriņš Savienībā

               (508)

               Savienības patēriņš ietvēra kopējo attiecīgā ražojuma importa apjomu un līdzīgā ražojuma kopējo pārdošanas apjomu Savienībā, tostarp pašu vajadzībām paredzēto apjomu. Nebija pieejami pilnīgi dati par Savienības ražošanas nozares kopējiem pārdošanas apjomiem Savienības tirgū. Turklāt imports Savienībā tika reģistrēts ar muitas pozīcijām, kas attiecās uz citiem ražojumiem, kuri netika izmeklēti šajā lietā, un Eurostat paziņotie importa apjomi bija izteikti tonnās. Tāpēc Eurostat datus nevarēja izmantot importa apjomu un vērtību noteikšanai. Tādējādi, kā minēts iepriekš, Savienības patēriņa dati bija pamatoti ar konsultanta sniegtajiem datiem un salīdzinājumu ar publiskajiem avotiem, piemēram, tirgus pētījumiem un publiski pieejamajiem pētījumiem, kā arī pārbaudītām atbildēm uz anketas jautājumiem.

               (509)

               Savienības patēriņa izmaiņas bija šādas:
               1.a tabula
               Moduļu patēriņš Savienībā (MW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Visā tirgū

                           5465

                           12 198

                           19 878

                           17 538

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              223

                              364

                              321

                              Avots: Europressedienst.

               1.-b tabula
               Elementu patēriņš Savienībā (MW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Visā tirgū

                           2155

                           3327

                           4315

                           4021

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              154

                              200

                              187

                              Avots: Europressedienst.

               (510)

               Attiecīgajā periodā no 2009. gada līdz IP kopējais Savienības patēriņš palielinājās par 221 % moduļiem un par 87 % elementiem, taču IP laikā salīdzinājumā ar 2011. gadu tas samazinājās. Kopumā izmeklējamā ražojuma patēriņš, salīdzinot ar 2009. gada līmeni, Savienībā būtiski palielinājās.

               (511)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka atkarībā no izmantotā avota krasi atšķiras dati par izmeklējamā ražojuma patēriņu Savienībā. Šī persona apgalvoja, ka ticamus datus var iegūt, tikai izmantojot informāciju, kas savākta specializētās iestādēs vai pētniecības centros. Ņemot vērā 481.–483. apsvērumā izklāstītos paskaidrojumus un secinājumus par izmeklēšanā izmantoto konsultanta sniegto datu ticamību, šis arguments tika noraidīts.

               (512)

               Tā pati persona apgalvoja, ka patēriņa apjoms nebūtu jānosaka, vienkārši saskaitot pieejamās moduļu ražošanas jaudas Savienībā, un ka no tā būtu jāatņem Savienības ražošanas nozares projektiem paredzēto moduļu patēriņa apjoms. Šis arguments tika noraidīts, jo moduļu patēriņa apjoms tika aprēķināts, ņemot vērā Savienībā no jauna uzstādītās jaudas. Tā ir vispārpieņemta prakse, nosakot moduļu patēriņu. Elementu patēriņa apjoms tika noteikts, ņemot vērā Savienībā saražoto moduļu apjomu.

               (513)

               Cita persona apgalvoja, ka konsultanta aprakstītajā metodē ir atzīts, ka ir grūti noteikt ticamu patēriņa daudzumu. Tika arī apgalvots, ka dati par importu un Savienības ražošanas nozares eksporta pārdevumiem bija vai nu balstīti uz nepārbaudāmām aplēsēm vai arī nepilnīgiem datiem un ka Komisijas veiktā salīdzināšana nebija pietiekama, lai varētu secināt, ka minētie dati patiešām ir ticami un precīzi.

               (514)

               Kā jau minēts iepriekš 481. un 482. apsvērumā, datu kvalitāti un to vākšanai izmantotās metodes Komisija pārbaudīja, veicot apmeklējumu uz vietas, un, pamatojoties uz to, tika uzskatīts, ka izmantotās metodes ir piemērotas un rezultāti – precīzi un pamatoti uzskatāmi par ticamiem. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         4.4.   Imports no attiecīgās valsts
   4.4.1.   Importa apjoms un tirgus daļa no attiecīgās valsts

               (515)

               Imports Savienībā no attiecīgās valsts attīstījās saskaņā ar datiem nākamajās tabulās. Konfidencialitātes nolūkā dati tiek paziņoti tikai kā indeksi un intervāli. Tas ir tādēļ, ka importa apjomi, kas pieder ražotājam eksportētājam, kuram netika konstatētas nekādas subsīdijas, kā minēts 472. apsvērumā, ir atskaitīti no ĶTR izcelsmes kopējā importa apjoma.
               2.-a tabula
               Moduļu importa apjomi no ĶTR (MW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Importa apjomi no ĶTR

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              251

                              462

                              408

                           Tirgus daļa visā tirgū

                           60 %–65 %

                           68 %–73 %

                           75 %–80 %

                           78 %–83 %

                              Avots: Europressedienst.

               2.b tabula
               Elementu importa apjomi no ĶTR (MW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Importa apjomi no ĶTR

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              273

                              491

                              506

                           Tirgus daļa visā tirgū

                           5 %–10 %

                           12 %–17 %

                           17 %–22 %

                           22 %–27 %

                              Avots: Europressedienst.

               (516)

               Attiecīgajā periodā importa apjomi Savienībā no attiecīgās valsts būtiski palielinājās par aptuveni 300 % moduļiem un par vairāk nekā 400 % elementiem. Tas ievērojami palielināja tirgus daļu importam no attiecīgās valsts Savienībā. Konkrētāk, tirgus daļa importam no attiecīgās valsts palielinājās no [60 % –65 %] līdz [78 %–83 %] moduļiem un no [5 %–10 %] līdz [22 %–27 %] elementiem. Kopumā no 2009. gada līdz IP attiecīgā ražojuma imports no ĶTR būtiski palielinājās attiecībā uz apjomu un tirgus daļu.

               (517)

               Jāpiebilst, ka importa palielinājums no attiecīgās valsts bija daudz lielāks nekā attiecīgā ražojuma patēriņa pieaugums Savienībā. Tādejādi ražotāji eksportētāji varēja izmantot Savienības augošo patēriņu, un, pateicoties lielākai tirgus daļai, viņu stāvoklis tirgū nostiprinājās.

               (518)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka atkarībā no izmantotā avota krasi atšķiras dati par izmeklējamā ražojuma importa apjomiem. Šī persona apgalvoja, ka ticamus datus var iegūt, tikai izmantojot informāciju, kas savākta specializētās iestādēs vai pētniecības centros. Ņemot vērā iepriekš 481.–483. apsvērumā iekļautos paskaidrojumus un secinājumus par izmeklēšanā izmantoto datu ticamību, šis arguments tika noraidīts.

               (519)

               Pēc galīgās informācijas izpaušanas viena ieinteresētā persona apstrīdēja importa no ĶTR kopējās vērtības noteikšanas metodi, apgalvojot, ka tā ir balstīta uz darījumiem par CIF cenām pirms nodokļu nomaksas, un tādēļ ir apšaubāms, vai šie darījumi bija paredzēti patēriņam Savienībā. Attiecībā uz šo apgalvojumu ir jāpaskaidro, ka importa no ĶTR kopējā vērtība, ko norādīja konsultants, netika izmantota konstatējumos un izmeklēšanā tika noteikti tikai importa apjomi un importa cenas. Tā kā attiecīgā ieinteresētā persona neapstrīdēja importa cenu noteikšanas metodi kā tādu, tiek izdarīta atsauce uz attiecīgajiem konstatējumiem 520.–528. apsvērumā turpmāk. Tādēļ minētais apgalvojums tika noraidīts.

         4.4.2.   Importa cenas un cenu samazinājums

               (520)

               Vidējā cena importam Savienībā no attiecīgās valsts mainījās šādi.
               3.a tabula
               Moduļu importa no ĶTR cena (EUR/kW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Importa cenas

                           2100

                           1660

                           1350

                           764

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              79

                              64

                              36

                              Avots: Europressedienst un pārbaudītās izlasē iekļauto uzņēmumu atbildes uz anketu jautājumiem.

               3.b tabula
               Elementu importa no ĶTR cena (EUR/kW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Importa cenas

                           890

                           650

                           620

                           516

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              73

                              70

                              58

                              Avots: Europressedienst un pārbaudītās atbildes uz anketu jautājumiem.

               (521)

               Vidējā importa cena no ĶTR attiecīgajā periodā būtiski samazinājās moduļiem un elementiem. Moduļiem vidējā importa cena samazinājās par 64 %, no 2 100 EUR/kW 2009. gadā līdz 764 EUR/kW IP laikā. Līdzīgi arī vidējā importa cena elementiem no ĶTR samazinājās par 42 %, no 890 EUR/kW līdz 516 EUR/kW.

               (522)

               Kopumā laikā no 2009. gada līdz IP attiecīgā ražojuma cena būtiski samazinājās.

               (523)

               Viens nesaistīts importētājs, kurš sadarbojās, apgalvoja, ka importa cenas būtu jānosaka, pamatojoties uz viņa veikto attiecīgā ražojuma importu Savienībā, ko šis importētājs norādīja izmeklēšanas laikā. Tomēr šā importētāja izmeklēšanas laikā sniegtie dati atspoguļoja vienīgi daļu no kopējā importa Savienībā, un, pamatojoties uz to, nevarēja izdarīt jēgpilnus secinājumus par vidējo cenu visam importam no ĶTR visā attiecīgajā periodā, kas ilga vairākus gadus. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (524)

               Cita persona apgalvoja, ka netika paskaidrota cenu noteikšanas metode, jo īpaši attiecībā uz to, kā tika apvienoti un saskaņoti dati no dažādiem avotiem. Turklāt tika apgalvots, ka importēšanas izmaksām vajadzētu būt balstītām uz pārbaudītu informāciju, kas iegūta izmeklēšanā, nevis uz aplēsēm.

               (525)

               Tiek uzskatīts, ka informācija par metodi, kas darīta pieejama ieinteresētajām personām, ir pietiekami pilnīga, lai saprastu, kā tika aprēķināti rādītāji. Attiecībā uz “importēšanas” izmaksām ir jāpaskaidro, ka tika veikta uz vietas konstatēto cenu pielāgošana, lai nonāktu pie CIF cenām. Veiktās aplēses apstiprināja izmeklēšanas laikā ievāktie dati.

               (526)

               Lai noteiktu cenu samazinājumu IP laikā, izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās svērtās pārdošanas cenas pa ražojuma veidiem nesaistītiem pircējiem Savienības tirgū, koriģētas EXW līmenī, tika salīdzinātas ar Ķīnas ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, atbilstošajām importa vidējām svērtajām CIF cenām pa ražojuma veidiem pirmajam neatkarīgajam pircējam Savienības tirgū, koriģētām attiecībā uz pēcimportēšanas izmaksām, t. i., muitošanas, pārkraušanas un iekraušanas izmaksām. Izlasē iekļauto moduļu importētāju vidējās pēcimportēšanas izmaksas tika izmantotas, ja viņu dati bija pieejami.

               (527)

               Šāds cenu salīdzinājums tika veikts darījumiem pa ražojuma veidiem vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī, vajadzības gadījumā veicot atbilstīgas korekcijas un atskaitot rabatus un atlaides. Šā salīdzinājuma rezultāts, izteikts kā procenti no izlasē iekļauto Savienības ražotāju apgrozījuma IP laikā, liecina, ka vidējais svērtais samazinājums iekļāvās intervālā [19,8 %–37,5 %] moduļiem un [12,6 %–53,8 %] elementiem, kā arī [19,8 %–37,5 %] attiecīgajam ražojumam kopumā.

               (528)

               Būtu jāpiebilst, ka vienam izlasē iekļautajam ražotājam eksportētājam tika aprēķināts negatīvs cenas samazinājums attiecībā uz elementiem. Tomēr, tā kā viņa eksporta apjomi nebija ievērojami, to nevar uzskatīt par reprezentatīvu lielumu. Turklāt cits izlasē iekļauts ražotājs eksportētājs apstrīdēja avotu monoelementu koriģējumu līdz multielementu līmenim, tomēr nekādi nepamatoja šo argumentu. Patiesi, šis ražotājs eksportētājs neapstrīdēja konkrēto koriģējumu un arī neiesniedza nekādu jaunu informāciju vai pierādījumu, tādēļ šis apgalvojums tika noraidīts.

         4.5.   Savienības ražošanas nozares ekonomiskais stāvoklis
   4.5.1.   Vispārīga informācija

               (529)

               Saskaņā ar pamatregulas 8. panta 4. punktu Komisija izvērtēja visus attiecīgos ekonomiskos faktorus un rādītājus, kas raksturo Savienības ražošanas nozares stāvokli. Kā minēts 14.–22. apsvērumā, lai pārbaudītu Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu, izmantoja atlasi.

               (530)

               Lai veiktu kaitējuma analīzi, Komisija nošķīra makroekonomiskā un mikroekonomiskā kaitējuma rādītājus. Komisija analizēja makroekonomiskos rādītājus par attiecīgo periodu, pamatojoties uz datiem, kas iegūti no neatkarīgā konsultanta un iespēju robežās salīdzināti ar citiem pieejamajiem avotiem, kā arī no pārbaudītajām izlasē iekļauto Savienības ražotāju atbildēm uz anketas jautājumiem. Komisija analizēja mikroekonomiskos rādītājus, pamatojoties uz pārbaudītajām izlasē iekļauto Savienības ražotāju atbildēm uz anketas jautājumiem.

               (531)

               Šīs izmeklēšanas nolūkā, pamatojoties uz informāciju par visiem līdzīgo ražojumu ražotājiem Savienībā, tika novērtēti šādi makroekonomiskie rādītāji: ražošanas apjoms, ražošanas jauda, jaudas izmantojums, pārdošanas apjoms, tirgus daļa, pieaugums, nodarbinātība, ražīgums, kompensējamo subsīdiju apjoma lielums un atgūtās summas no iepriekšējās subsidēšanas vai dempinga.

               (532)

               Pamatojoties uz informāciju par izlasē iekļautajiem līdzīgā ražojuma ražotājiem Savienībā, tika novērtēti šādi mikroekonomiskie rādītāji: vienības vidējās cenas, vienības izmaksas, darbaspēka izmaksas, krājumi, rentabilitāte, naudas plūsma, ieguldījumi, ienākums no ieguldījumiem un spēja piesaistīt kapitālu.

               (533)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma tirgus apstākļi dalībvalstīs atšķiras un ka tāpēc kaitējuma analīze būtu jāveic katras atsevišķas dalībvalsts līmenī. Šis apgalvojums netika pamatots. Turklāt izmeklēšanā netika atklāti konkrēti apstākļi, kuru dēļ būtu pamatoti veikt kaitējuma analīzi atsevišķu dalībvalstu līmenī. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (534)

               Dažas personas apšaubīja Komisijas šīs izmeklēšanas vajadzībām izmantoto kaitējuma makroekonomisko rādītāju vispārējo ticamību. Tās apgalvoja, ka tendences, kas konstatētas vairākiem šiem rādītājiem, atšķiras no to pašu rādītāju tendencēm, kas konstatētas attiecībā uz izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem. Īpaši tika norādīts Savienības ražošanas apjoms, ražīgums, pārdošanas apjoms, vidējās darbaspēka izmaksas un nodarbinātība.

               (535)

               Makroekonomiskie rādītāji tika noteikti saistībā ar visiem ražotājiem Savienībā. Ja tie paši dati tika sniegti par atsevišķiem Savienības ražotājiem vai Savienības ražotāju grupu (t. i., izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem), tendences ne vienmēr bija vienādas, jo, piemēram, katra apskatītā uzņēmuma svars šādā salīdzinājumā netika ņemts vērā. Tādējādi visu Savienības ražotāju un izlasē iekļauto Savienības ražotāju makroekonomisko rādītāju salīdzināšanas rezultāti ne vienmēr ir nozīmīgi, un tie neļauj secināt, ka kāds no šiem abiem datu kopumiem nebūtu ticams. Katrā ziņā, salīdzinot makroekonomisko rādītāju tendences Savienības ražošanas nozarē ar tādiem pašiem konsolidētajiem rādītājiem par izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, laikā no 2011. gada līdz IP atšķirības tendencēs ir vērojamas vairākiem rādītājiem, piemēram, Savienības ražošanas nozares ražošanas apjomam, ražošanas jaudai, pārdošanas apjomiem, nodarbinātībai un ražīgumam. Visos šajos rādītājos izlasē iekļautie Savienības ražotāji darbojas labāk nekā Savienības ražošanas nozare kopumā. Iemesls ir tāds, ka IP laikā daudzi Savienības ražotāji, kas nebija iekļauti izlasē, apturēja ražošanu vai kļuva maksātnespējīgi, tādējādi negatīvi ietekmējot makroekonomisko rādītāju, kas aprēķināts Savienības līmenī. Tādēļ šie apgalvojumi tika noraidīti.

               (536)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka secinājums, kas iekļauts antidempinga pagaidu regulas 153. apsvērumā, proti, ka Savienības ražošanas nozares stāvokļa analīze liecina par nepārprotamu lejupejošu tendenci attiecībā uz visiem galvenajiem kaitējuma rādītājiem, ir balstīts uz konsultanta sniegtajiem datiem. Šajā jautājumā jāpaskaidro, ka, no vienas puses, makroekonomiskie rādītāji, kas ietverti antidempinga pagaidu regulas 4.a līdz 6.c tabulā, tika balstīti uz datiem, kas iegūti no konsultanta, un iespēju robežās salīdzināti ar citiem pieejamajiem avotiem. No otras puses, mikroekonomiskie rādītāji, kas ietverti antidempinga pagaidu regulas 7.a līdz 11.c tabulā, tika balstīti uz datiem, kas ievākti no izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, un Komisija tos pārbaudīja klātienē. Jāpiebilst arī, ka noteicošie faktori Savienības ražošanas nozares zaudējumus radošajai situācijai, piemēram, Savienības ražošanas nozares rentabilitātes līmeņi, vidējā pārdošanas cena Savienībā un cenu samazinājuma aprēķini, tika balstīti uz datiem, kas savākti no izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem un ražotājiem eksportētājiem, kas pārbaudīti klātienē. Tādēļ minētais apgalvojums tika noraidīts.

         4.5.2.   Makroekonomiskie rādītāji
   4.5.2.1.   Ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izmantojums

               (537)

               Kopējais Savienības ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izmantojums attiecīgajā periodā mainījās šādi.
               4.a tabula
               Moduļi – ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izlietojums (MW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Ražošanas apjoms

                           2155

                           3327

                           4315

                           4021

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              154

                              200

                              187

                           Ražošanas jauda

                           4739

                           6983

                           9500

                           9740

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              147

                              200

                              206

                           Jaudas izmantojums

                           45 %

                           48 %

                           45 %

                           41 %

                              Avots: Europressedienst.

               4.b tabula
               Elementi – ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izmantojums (MW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Ražošanas apjoms

                           1683

                           2376

                           2723

                           2024

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              141

                              162

                              120

                           Ražošanas jauda

                           2324

                           3264

                           3498

                           3231

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              140

                              151

                              139

                           Jaudas izmantojums

                           72 %

                           73 %

                           78 %

                           63 %

                              Avots:
                              Europressedienst.

               (538)

               Savienības kopējais moduļu ražošanas apjoms attiecīgajā periodā palielinājās par 87 %. Ražošanas apjoms sasniedza maksimālo līmeni 2011. gadā un tad IP laikā samazinājās. Moduļu ražošanas apjoms Savienībā palielinājās daudz lēnāk nekā to patēriņš, kas tajā pašā periodā palielinājās vairāk nekā trīs reizes. Kad patēriņš būtiski palielinājās, Savienības ražotāji attiecīgajā periodā divkāršoja savu moduļu ražošanas jaudu. Tomēr, lai gan ražošanas apjomi bija augstāki, Savienības ražošanas nozares jaudas izmantojums samazinājās par četriem procentpunktiem, IP laikā sasniedzot tikai 41 %.

               (539)

               Elementu ražošanas apjoms Savienībā attiecīgajā periodā palielinājās kopumā par 20 %. Tas sasniedza maksimālo līmeni 2011. gadā un pēc tam IP laikā samazinājās. Elementu ražošanas apjoma dinamika Savienībā bija līdzīga patēriņa dinamikai Savienībā – tas palielinājās lēnāk līdz 2011. gadam un pēc tam straujāk samazinājās IP laikā. Atbilstīgi patēriņa dinamikai Savienībā Savienības ražošanas nozare līdz 2011. gadam vispirms palielināja jaudu par 51 %, bet tad IP laikā ražošanas jauda samazinājās. Jauda attiecīgajā periodā palielinājās kopumā par 39 %. Jaudas izmantojums palielinājās līdz 2011. gadam, sasniedzot maksimālo līmeni 78 %, un tad IP laikā atkal samazinājās par 15 procentpunktiem. Kopumā Savienības elementu nozares jaudas izlietojums attiecīgajā periodā samazinājās, IP laikā sasniedzot 63 %.

               (540)

               Tāpēc Savienības ražošanas nozare, reaģējot uz patēriņa palielinājumu, palielināja savu ražošanas jaudu. Tomēr Savienības ražošanas nozares ražošanas apjoms palielinājās daudz lēnāk nekā patēriņš, kā rezultātā attiecīgā ražojuma ražošanas jaudas izmantojums attiecīgajā periodā samazinājās.

               (541)

                  AFASE apgalvoja, ka ražošanas apjoms, kas 537. apsvērumā noteikts moduļiem un elementiem, un Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda, kas tajā pašā apsvērumā noteikta moduļiem un elementiem, ir pārvērtēta, un iesniedza datus no citiem avotiem (t. i., EPIA, IMS un BNEF), kas liecināja par mazākiem apjomiem. Šie rādītāji ir saglabāti 537. apsvērumā.

               (542)

               Ražošanas apjoms, kas noteikts 537. apsvērumā, ir balstīts uz informāciju gan par biržu sarakstos iekļautiem, gan neiekļautiem uzņēmumiem. Savienības ražošanas apjoma izmaiņas, kas noteiktas 537. apsvērumā, turklāt saskan arī ar Savienības patēriņa izmaiņām, kas noteiktas 509. apsvērumā. Pretēji tam, AFASE sniegtie dati par ražošanas apjomiem liecināja par atšķirīgām tendencēm Savienības patēriņā, kas noteikts 509. apsvērumā, un Savienības patēriņa statistikā, ko publicēja EPIA.

               (543)

               Attiecībā uz ražošanas jaudu izmeklēšanā tika konstatēts, ka 537. apsvērumā izklāstītie konstatējumi attiecas arī uz to uzņēmumu ražošanas jaudām, kuri IP laikā pieteica maksātnespēju vai apturēja ražošanu, kamēr tie nebija pārdevuši ražotnes un mehānismus, un tādēļ spēja ļoti ātri atjaunot ražošanu. Tāpat, kā iepriekš minēts 542. apsvērumā, dati, kas iekļauti 537. apsvērumā, ietvēra arī biržu sarakstos neiekļautu uzņēmumu datus.

               (544)

               Visbeidzot, dati, ko sniedza neatkarīgais konsultants, tika savstarpēji salīdzināti un pārbaudīti, un atzīti par pietiekami precīziem. Pamatojoties uz iepriekš teikto, AFASE iesniegtie dati no citiem pieejamajiem avotiem netika atzīti par tādiem, kas noteikti ir pretrunā antidempinga pagaidu regulas konstatējumiem.

               (545)

               Katrā ziņā AFASE sniegto datu apstiprināšana neietekmētu vispārējo secinājumu, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, jo šo rādītāju, t. i., Savienības ražošanas apjoma un Savienības ražošanas jaudas, tendence būtu pat vēl izteiktāka.

               (546)

               Viens nesaistītais importētājs, kas sadarbojās, apgalvoja, ka ražošanas apjoms, ražošanas jauda un jaudas izmantojums jānosaka, pamatojoties tikai uz izlasē iekļauto Savienības ražotāju datiem. Tomēr, tā kā tie ir makroekonomiski rādītāji, tie ir jānosaka visu Savienības ražotāju līmenī, lai radītu jēgpilnu un pilnīgu kopainu par situāciju Savienības ražošanas nozarē. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (547)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas viena persona lūdza Komisijai paskaidrot, kā konsultants ir aprēķinājis Savienības gada ražošanas apjomu. Cita persona lūdza Komisijai sniegt papildu paskaidrojumus par dažādu datu saskaņošanu, kas pieejami saistībā ar Savienības kopējo ražošanas jaudu. Cita persona apgalvoja, ka Savienības kopējais ražošanas apjoms un ražošanas jauda būtu jāaprēķina, balstoties uz izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, jo tādējādi varētu iegūt ticamākus rezultātus. Šajā sakarā tika apgalvots, ka publiski pieejami dati ir neprecīzi šo datu konfidencialitātes dēļ un ka jebkuram izpētes centram vai konsultantam, veicot analīzi, bija jābalstās uz daudzām aplēsēm un pieņēmumiem.

               (548)

               Ir jāpaskaidro, ka Savienības kopējais ražošanas apjoms tika aprēķināts, balstoties uz rādītājiem, ko Savienības ražotāji paziņoja konsultantam. Ja datus par konkrēta Savienības ražotāja gada ražošanas apjomu konkrētā gadā nevarēja iegūt, tas tika aplēsts, iepriekšējā gada jaudas izmantojumu piemērojot jaunajai ražošanas jaudai minētajā gadā. Iestādes arī salīdzināja konsultanta iegūtos rādītājus ar rādītājiem, kas paziņoti Savienības ražošanas nozares atbildēs uz anketas jautājumiem pirms izmeklēšanas sākšanas. Abi rādītāji ir līdzīgi.

               (549)

               Attiecībā uz lūgumu sniegt papildu paskaidrojumus par dažādu datu saskaņošanu, kas pieejami saistībā ar Savienības ražošanas jaudu, ir jānorāda, ka šī informācija jau ir sniegta izmeklēšanas dokumentos, kur ieinteresētās personas var pārbaudīt informāciju. Tādēļ šis lūgums tika noraidīts.

               (550)

               Visbeidzot, Savienības ražošanas apjoms un ražošanas jauda ir makroekonomiski rādītāji, tādēļ tie ir jānosaka visas Savienības ražošanas nozares līmenī, nevis izlasē iekļauto Savienības ražotāju līmenī.

               (551)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas viena persona apgalvoja, ka metode, kas izmantota ražošanas datu vākšanai (galvenokārt intervijas un ražošanas vietu apmeklējumi), neļāva iegūt ticamus rezultātus, ņemot vērā šo datu konfidencialitāti un līdz ar to arī uzņēmumu nevēlēšanos tos izpaust. Tādēļ šādu metodi nevar uzskatīt par piemērotu. Tika apgalvots, ka iepriekš minēto apstiprina fakts, ka kopējais konsultanta noteiktais ražošanas apjoms ir mazāks nekā kopējais ražošanas apjoms, ko Komisija konstatēja reprezentativitātes pārbaudes nolūkā, neraugoties uz to, ka konsultants izmantoja daudz vairāk Savienības ražotāju, nekā Komisija ņēma vērā, veicot reprezentativitātes pārbaudi procedūras sākšanas posmā. Šī persona apgalvoja, ka tādējādi ar šo kaitējuma rādītāju saistīto informāciju nevar uzskatīt par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 8. panta 1. punkta izpratnē.

               (552)

               Ir jāpaskaidro, ka ražotāju skaits, ko ņēmis vērā konsultants, no vienas puses, un Komisija, no otras puses, lielā mērā bija vienāds un ka tādēļ apgalvojums, ka rezultāti ir nekonsekventi, tika noraidīts. Ir arī jāatgādina, ka konsultanta ievāktie dati, ja bija iespējams, tika salīdzināti ar citiem resursiem un tika konstatēts, ka aplēses ir pietiekami ticamas. Tādēļ ir jāapstiprina, ka konsultanta sniegtā informācija par ražošanas rādītājiem tika uzskatīti par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 8. panta 1. punkta izpratnē.

         4.5.2.2.   Pārdošanas apjomi un tirgus daļa

               (553)

               Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms un tirgus daļa attiecīgajā periodā mainījās šādi.
               5.a tabula
               Moduļi – pārdošanas apjoms un tirgus daļa (MW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Pārdošanas apjoms Savienības tirgū

                           1037

                           1890

                           2683

                           2357

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              182

                              259

                              227

                           Tirgus daļa

                           19 %

                           15 %

                           13 %

                           13 %

                              Avots: Europressedienst.

               5.b tabula
               Elementi – pārdošanas apjoms un tirgus daļa (MW)

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Pārdošanas apjoms visā tirgū

                           1470

                           1913

                           2245

                           1545

                              Indekss (2009. gads = 100)

                              100

                              130

                              153

                              105

                           Tirgus daļa

                           68 %

                           57 %

                           52 %

                           38 %

                              Avots: Europressedienst.

               (554)

               Moduļu pārdošanas apjoms attiecīgajā periodā palielinājās par 127 %. Tomēr, kaut arī patēriņš palielinājās par 221 %, Savienības ražošanas nozares tirgus daļa samazinājās no 19 % 2009. gadā līdz 13 % IP laikā. Attiecībā uz elementiem Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms palielinājās tikai nedaudz par 5 %, savukārt patēriņš palielinājās par 87 %, rezultātā tirgus daļa samazinājās no 68 % 2009. gadā līdz 38 % IP laikā. Reaģējot uz patēriņa pieaugumu, Savienības ražošanas nozares saražoto moduļu un elementu pārdošanas apjoms palielinājās daudz mazāk nekā importa apjoms no attiecīgās valsts. Tādējādi Savienības ražošanas nozare nevarēja gūt labumu no patēriņa pieauguma. Līdz ar to moduļu un elementu tirgus daļas attiecīgajā periodā samazinājās.

               (555)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības moduļu nozares tirgus daļa 2009. gadā jau bija tikai 19 % un samazinājums par sešiem procentpunktiem attiecīgajā periodā nav uzskatāms par kaitējumu.

               (556)

               Tirgus daļas samazināšanās par 6 procentpunktiem attiecīgajā periodā ir jāvērtē, ņemot vērā fonu, ko veidoja moduļu patēriņa palielināšanās Savienībā par vairāk nekā 200 % tajā pašā laikposmā. Kā minēts iepriekš, pat palielināta patēriņa apstākļos pārdošanas apjoms nevarēja atbilstoši palielināties, tādēļ tika zaudēta tirgus daļa. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (557)

               Viena persona apgalvoja, ka metode, kas izmantota pārdošanas datu vākšanai (galvenokārt intervijas un ražošanas vietu apmeklējumi), neļāva iegūt ticamus rezultātus, ņemot vērā šo datu konfidencialitāti un līdz ar to arī uzņēmumu nevēlēšanos tos izpaust. Tādēļ šādu metodi nevar uzskatīt par piemērotu. Līdzīgi tos nevar uzskatīt par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 8. panta 1. punkta izpratnē. Kā minēts iepriekš 482. apsvērumā, konsultanta ievāktie dati, ja bija iespējams, tika salīdzināti ar citiem resursiem un tika konstatēts, ka aplēses ir pietiekami ticamas. Tādēļ ir jāapstiprina, ka konsultanta sniegtā informācija par pārdošanas rādītājiem tika uzskatīti par tiešiem pierādījumiem pamatregulas 8. panta 1. punkta izpratnē.

         4.5.2.3.   Nodarbinātība un ražīgums

               (558)

               Nodarbinātība un ražīgums attiecīgajā periodā mainījās šādi.
               6.a tabula
               Moduļi – nodarbinātība un ražīgums

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Nodarbināto skaits

                           11 779

                           15 792

                           17 505

                           16 419

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              134

                              149

                              139

                           Ražīgums
                           (kW uz vienu nodarbināto)

                           183

                           211

                           247

                           245

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              115

                              135

                              134

                              Avots: Europressedienst.

               6.b tabula
               Elementi – nodarbinātība un ražīgums

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Nodarbināto skaits

                           5281

                           5937

                           5641

                           4782

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              112

                              107

                              91

                           Ražīgums
                           (kW uz vienu nodarbināto)

                           319

                           400

                           483

                           423

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              126

                              151

                              133

                              Avots: Europressedienst.

               (559)

               Nodarbinātība moduļu jomā laikā no 2009. gada līdz IP palielinājās par 39 %, bet elementiem tā samazinājās par 9 %. Tomēr jānorāda, ka attiecībā uz moduļiem līdz 2011. gadam nodarbinātība palielinājās un tad IP laikā samazinājās. Elementu jomā nodarbinātība palielinājās līdz 2010. gadam un tad samazinājās 2011. gadā un IP laikā. Kopējās ražīguma tendences moduļu un plāksnīšu jomā bija pozitīvas: tas palielinājās attiecīgi par 34 % un 33 %. Daļēji iemesls bija Savienības ražošanas nozares centieni reaģēt uz subsidētā importa spiedienu no ĶTR.

               (560)

               Tāpēc, samazinoties moduļu ražošanas apjomam laikposmā no 2011. gada līdz IP, tajā pašā laikā samazinājās arī nodarbinātība attiecībā uz moduļiem. Attiecībā uz elementiem nodarbinātība palielinājās līdz 2010. gadam un tad samazinājās 2011. gadā un IP laikā, savukārt elementu ražošanas apjoms Savienībā nepārtraukti palielinājās līdz 2011. gadam un tad sāka samazināties.

               (561)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas viena persona apgalvoja, ka metode, kas izmantota nodarbinātības Savienībā noteikšanai attiecīgajā periodā, bija kļūdaina. Šī persona apgalvoja, ka gadījumos, kad nebija pieejams nodarbinātības rādītājs par kādu konkrētu Savienības ražotāju, tika ņemts vērā to Savienības ražotāju vidējais nodarbinātības rādītājs, par kuriem šī informācija bija pieejama. Šis apgalvojums tika noraidīts, jo kopējā nodarbinātības rādītāja noteikšanai tika izmantota cita metode, proti, gadījumos, kad nebija pieejami dati par nodarbinātības rādītāju attiecībā uz kādu konkrētu Savienības ražotāju, par šo rādītāju tika veiktas aplēses, pamatojoties uz tā paša uzņēmuma rādītājiem iepriekšējā(-os) gadā(-os). Kā minēts iepriekš 482. apsvērumā, metode tika pārbaudīta un atzīta par pamatotu. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         4.5.2.4.   Kompensējamo subsīdiju daudzums un atgūšanās no iepriekšējās subsidēšanas vai dempinga

               (562)

               Visas subsīdijas starpības ievērojami pārsniedz de minimis līmeni. Attiecībā uz kompensējamo subsīdiju daudzuma ietekmi uz Savienības ražošanas nozari, ņemot vērā importa no attiecīgās valsts apjomus un cenas, šo ietekmi var vērtēt kā būtisku.

               (563)

               Tā kā šī ir pirmā antisubsidēšanas procedūra saistībā ar attiecīgo ražojumu, nav pieejamu datu, kas ļautu novērtēt iespējama iepriekšēja dempinga vai subsidēšanas ietekmi.

         4.5.3.   Mikroekonomiskie rādītāji
   4.5.3.1.   Cenas un cenu ietekmējoši faktori

               (564)

               Izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās pārdošanas cenas nesaistītiem pircējiem Savienībā attiecīgajā periodā mainījās šādi.
               7.a tabula
               Moduļi – vidējās pārdošanas cenas Savienībā

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Vidējās pārdošanas cenas Savienībā brīvajā tirgū
                           (EUR/kW)

                           2 198,75

                           1 777,15

                           1 359,35

                           1 030,83

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              81

                              62

                              47

                           Ražošanas izmaksas
                           (EUR/kW)

                           2 155,02

                           1 599,44

                           1 400,13

                           1 123,60

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              74

                              65

                              52

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               7.b tabula
               Elementi – vidējās pārdošanas cenas Savienībā

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Vidējās pārdošanas cenas Savienībā brīvajā tirgū
                           (EUR/kW)

                           1 525,09

                           1 160,99

                           777,62

                           474,91

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              76

                              51

                              31

                           Ražošanas izmaksas
                           (EUR/kW)

                           1 647,10

                           1 021,67

                           1 057,56

                           745,61

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              62

                              64

                              45

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               (565)

               Pārdošanas cenas attiecīgajā periodā strauji samazinājās, t. i., par 53 % moduļiem un par 69 % elementiem. Pārdošanas cenas turpināja samazināties visā attiecīgajā periodā, bet īpaši straujš cenu samazinājums notika IP laikā, kad tās samazinājās līdz neilgtspējīgam līmenim. Ražošanas izmaksas attiecīgajā periodā moduļiem samazinājās par 48 % un elementiem – par 55 %. Savienības ražošanas nozare nevarēja gūt labumu nedz no saviem nepārtrauktajiem centieniem palielināt izmaksu efektivitāti, nedz no ietekmes, ko radīja galvenās izejvielas, proti, polisilīcija, cenu samazinājums. Galvenais iemesls bija subsidētā importa pastiprinātais cenu spiediens, kas negatīvi ietekmēja Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas – tās samazinājās pat straujāk nekā efektivitātes ieguvumi. Par to liecina negatīvā Savienības ražošanas nozares rentabilitātes tendence, kas aprakstīta 579. apsvērumā. Kopumā būtiski samazinājās līdzīgā ražojuma vidējā pārdošanas cena un ražošanas izmaksas, kas graujoši ietekmēja Savienības ražošanas nozares rentabilitāti.

               (566)

               Viena ieinteresētā persona apstrīdēja konstatējumus, ka vidējo pārdošanas cenu samazināšanās ir postoši ietekmējusi Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Tā apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares vidējās izmaksas arī ir samazinājušās, un tādēļ cenu samazināšanās ir dabiska. Tomēr, kā minēts 565. apsvērumā, izmeklēšanā tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas samazinājās pat vairāk nekā tās vidējās ražošanas izmaksas, un tādēļ šī izmaksu samazināšanās neietekmēja Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Tādēļ tiek apstiprināts, ka pārdošanas cenu samazināšanās Savienības ražošanas nozarē postoši ietekmēja Savienības ražošanas nozares rentabilitāti, un apgalvojums šajā sakarā tika noraidīts.

               (567)

               Cita persona apstrīdēja antidempinga pagaidu regulas 138. apsvērumā norādīto secinājumu par to, ka cenas IP laikā bija neilgtspējīgā līmenī, apgalvojot, ka šis jautājums ir jāatstāj tirgus spēku ziņā. Tā pati persona arī iebilda secinājumam tajā pašā apsvērumā, ka Savienības ražošanas nozare subsidētā importa radītā spiediena dēļ nespēja gūt labumu no izmaksu samazinājuma. Šajā sakarā iestādes norāda ka: “neilgtspējīgs līmenis” attiecas uz faktu, ka Savienības ražošanas nozare pārdeva ar zaudējumiem un tādējādi ilgtermiņā nevarēja izdzīvot. Tādēļ jautājums par to, vai cenu līmenis ir ilgtspējīgs, ir saistīts vienīgi ar ražošanas izmaksu un cenu attiecību. Formulējums “nespēja gūt labumu no izmaksu samazinājuma” attiecas uz faktu, ka izmaksas samazinājās lēnāk nekā cenas. Abus minētos apgalvojumus apstiprina antidempinga pagaidu regulas 138. apsvērumā sniegtie pierādījumi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         4.5.3.2.   Darbaspēka izmaksas

               (568)

               Izlasē iekļauto Savienības ražotāju vidējās darbaspēka izmaksas attiecīgajā periodā mainījās šādi.
               8.a tabula
               Moduļi – vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto (EUR)

                           38 194

                           40 793

                           41 781

                           42 977

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              107

                              110

                              113

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               8.b tabula
               Elementi – vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Vidējās darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto (EUR)

                           49 677

                           49 357

                           49 140

                           49 350

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              99

                              99

                              99

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               (569)

               No 2009. gada līdz IP darbaspēka izmaksas uz vienu nodarbināto attiecībā uz moduļiem nepārtraukti palielinājās kopumā par 13 %. Attiecībā uz elementiem vidējās darbaspēka izmaksas saglabājās nemainīgas visā attiecīgajā periodā un nedaudz, par 1 %, samazinājās no 2009. gada līdz 2010. gadam, bet pēc tam līdz IP tās saglabājās nemainīgas. Vispārējo darbaspēka izmaksu palielināšanos var daļēji izskaidrot ar vienlaicīgo ražīguma pieaugumu (moduļiem un elementiem), kā arī inflācijas palielināšanos.

               (570)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka attiecīgajā periodā nav bijis inflācijas un tādēļ vispārējais darbaspēka izmaksu pieaugums nevarēja rasties šā apstākļa ietekmē.

               (571)

               Pretēji tam, ko apgalvoja attiecīgā persona, izmeklēšanā tika konstatēts, ka attiecīgajā periodā ir bijusi inflācija un darbaspēka izmaksu pieaugums saistāms tikai ar moduļiem, un ka to var skaidrot ar inflāciju un ražīguma pieaugumu.

               (572)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka kaitējumu radošo situāciju Savienības ražošanas nozarē izraisīja darbaspēka izmaksu pieaugums un vienlaicīgais ražīguma samazinājums. Tomēr ir jānorāda, ka darbaspēka izmaksas attiecībā uz elementiem palika stabilas, bet ražīgums pieauga gan attiecībā uz elementiem, gan uz moduļiem. Tādēļ pieaugumu attiecībā uz moduļiem var izskaidrot ar ražīguma pieaugumu. Turklāt izmeklēšanā tika konstatēts, ka darbaspēka izmaksas neveido ievērojamu daļu no ražošanas izmaksām, kā tas norādīts antidempinga pagaidu regulas 203. apsvērumā. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         4.5.3.3.   Krājumi

               (573)

               Izlasē iekļauto Savienības ražotāju krājumu līmeņi attiecīgajā periodā mainījās šādi.
               9.a tabula
               Moduļi – krājumi

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Krājumi perioda beigās (kW)

                           28 612

                           40 479

                           74 502

                           65 415

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              141

                              260

                              229

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               9.b tabula
               Elementi – krājumi

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Krājumi perioda beigās (kW)

                           16 995

                           23 829

                           76 889

                           68 236

                           (Indekss 2009. gads = 100)

                           100

                           140

                           452

                           402

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               (574)

               Krājumi attiecīgajā periodā būtiski palielinājās, t. i., par 129 % moduļiem un par 302 % elementiem. Moduļu krājumi palielinājās nepārtraukti, 2011. gadā sasniedzot ļoti augstu līmeni (palielinājums par 160 %), bet samazinājās IP, tomēr tie joprojām saglabājās ļoti augstā līmenī salīdzinājumā ar attiecīgā perioda sākumu. Attiecībā uz elementiem krājumu dinamika bija vēl izteiktāka – no 2009. gada līdz 2011. gadam tie palielinājās vairāk nekā par 350 %. Krājumi samazinājās arī IP laikā, tomēr tie saglabājās ļoti augstā līmenī salīdzinājumā ar attiecīgā perioda sākumu.

               (575)

               Izmeklēšanā tika pierādīts, ka, ņemot vērā nelabvēlīgo attiecīgā brīža situāciju, Savienības ražotājiem bija tendence turēt ierobežotus līdzīgā ražojuma krājumus, ražošanu veicot atkarībā no pasūtījumiem. Tāpēc līdzīgā ražojuma krājumu palielināšanās attiecīgajā periodā nav būtisks faktors, nosakot, vai Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums.

               (576)

               Viena persona apgalvoja, ka dati par krājumu lielumu antidempinga pagaidu regulas 141. apsvērumā ir maldinoši, jo atšķirībā no Savienības ražošanas nozares ražošanas apjoma krājumi ir izteikti kW, nevis MW.

               (577)

               Nosakot, vai Savienības ražošanas nozare ir cietusi būtisku kaitējumu, jautājums par to, vai krājumi ir izteikti kW vai MW, pats par sevi tika atzīts par nebūtisku. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (578)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas vairākas personas apgalvoja, ka krājumus būtu jānosaka attiecībā uz visu Savienības ražošanas nozari un ka rādītāji attiecībā uz tikai desmit Savienības ražotājiem nav reprezentatīvi. Ir jāpaskaidro, ka krājumi tika uzskatīti par mikroekonomiskiem rādītājiem un tādēļ tie būtu jānosaka, pamatojoties uz informāciju, kas iegūta attiecībā uz katru uzņēmumu, šajā gadījumā – uz Savienības ražotāju izlasi, ko uzskata par reprezentatīvu attiecībā uz visu Savienības ražošanas nozari. Tādēļ minētais apgalvojums tika noraidīts.

         4.5.3.4.   Rentabilitāte, naudas plūsma, ieguldījumi un ienākums no ieguldījumiem, spēja piesaistīt kapitālu

               (579)

               Rentabilitāte un naudas plūsma attiecīgajā periodā mainījās šādi.
               10.a tabula
               Moduļi – rentabilitāte un naudas plūsma

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Nesaistītiem pircējiem Savienībā veiktās pārdošanas rentabilitāte (% no pārdošanas apgrozījuma)

                           2 %

                           10 %

                           -3 %

                           -9 %

                           Naudas plūsma

                           13 %

                           10 %

                           12 %

                           3 %

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               10.b tabula
               Elementi – rentabilitāte un naudas plūsma

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Nesaistītiem pircējiem Savienībā veiktās pārdošanas rentabilitāte (% no pārdošanas apgrozījuma)

                           -8 %

                           12 %

                           -36 %

                           -57 %

                           Naudas plūsma

                           75 %

                           52 %

                           -0,3 %

                           -46 %

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               (580)

               Izlasē iekļauto Savienības ražotāju rentabilitāte tika noteikta, tīro peļņu pirms nodokļu samaksas no līdzīgā ražojuma pārdošanas nesaistītiem pircējiem Savienībā izsakot procentos no šādas pārdošanas apgrozījuma.

               (581)

               Līdzīgā ražojuma rentabilitāte attiecīgajā periodā strauji samazinājās un izraisīja zaudējumus. Rentabilitāte samazinājās par 11 procentpunktiem moduļiem un par 49 procentpunktiem elementiem.

               (582)

               Rentabilitāte līdzīgajam ražojumam palielinājās laikā no 2009. gada līdz 2010. gadam, bet tad būtiski samazinājās 2011. gadā, kad Savienības ražošanas nozare cieta zaudējumus, un pēc tam būtiski samazinājās arī IP laikā. Īpaši smagi zaudējumi skāra elementus.

               (583)

               Arī neto naudas plūsmai (izlasē iekļauto Savienības ražotāju spējai pašfinansēt savu darbību) no 2009. gada līdz IP tendence pakāpeniski vērtās negatīva. Tādējādi naudas plūsma, kas samazinājās par 10 procentpunktiem attiecībā uz moduļiem, tikai nedaudz palielinoties 2011. gadā, visvairāk samazinājās laikposmā no 2011. gada līdz IP. Naudas plūsmas samazinājums elementiem bija izteiktāks nekā moduļiem un sasniedza būtiski negatīvu līmeni IP laikā. Tāpēc naudas plūsma attiecībā uz līdzīgo ražojumu attiecīgajā periodā samazinājās.

               (584)

               Turpmāk tabulā norādītie skaitļi parāda izlasē iekļauto Savienības ražotāju ieguldījumu un ienākuma no ieguldījumiem dinamiku attiecībā pret visu tirgu attiecīgajā periodā.
               11.a tabula
               Moduļi – ieguldījumi un ienākums no ieguldījumiem

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Ieguldījumi (EUR)

                           12 081 999

                           50 105 017

                           64 643 322

                           32 730 559

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              415

                              535

                              271

                           Ienākums no ieguldījumiem

                           -15 %

                           19 %

                           -15 %

                           -17 %

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               11.b tabula
               Elementi — ieguldījumi un ienākums no ieguldījumiem

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Ieguldījumi (EUR)

                           31 448 407

                           34 451 675

                           10 234 050

                           6 986 347

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              110

                              33

                              22

                           Ienākums no ieguldījumiem

                           -4 %

                           10 %

                           -20 %

                           -19 %

                              Avots: pārbaudītās atbildes uz anketas jautājumiem.

               (585)

               Tabulā ir redzams, ka Savienības ražošanas nozare laikposmā no 2009. gada līdz IP palielināja savus ieguldījumus moduļu ražošanā par 171 %. Galvenokārt tas bija saistīts ar būtisku jaudas palielināšanos. Tomēr tajā pašā laikposmā Savienības ražošanas nozare savus ieguldījumus elementu ražošanā samazināja par 78 %; veiktie ieguldījumi bija saistīti pārsvarā ar pētniecību un izstrādi, kā arī ar ražošanas tehnoloģijas un procesa uzlabošanu un saglabāšanu, lai uzlabotu efektivitāti. Tā kā Savienības ražošanas nozare attiecīgajā periodā nevarēja atļauties veikt papildu ieguldījumus elementu ražošanā, ieguldījumu līmenis IP laikā bija salīdzinoši zems. Ieguldījumi tika finansēti galvenokārt no naudas plūsmas un starpuzņēmumu aizdevumiem, tāpēc naudas plūsmas samazinājumam bija tūlītēja ietekme uz veikto ieguldījumu līmeni.

               (586)

               Ienākums no ieguldījumiem tika izteikts kā peļņa procentos no ieguldījumu uzskaites neto vērtības. Līdzīgi arī ienākumam no ieguldījumiem līdzīgā ražojuma ražošanā bija raksturīga negatīva tendence – tāpat kā pārējiem finanšu stāvokļa rādītāji laikposmā no 2009. gada līdz IP attiecībā uz visiem trīs ražojuma veidiem. Ienākums no ieguldījumiem elementu ražošanā 2011. gadā būtiski samazinājās, sasniedzot negatīvu līmeni, kaut gan 2009. un 2010. gadā tas palielinājās. Attiecībā uz moduļiem ienākums no ieguldījumiem bija negatīvs visā attiecīgajā periodā, izņemot 2010. gadu, kad tas sasniedza 19 %. Kopumā attiecīgajā periodā tas samazinājās, sasniedzot -17 % IP laikā elementiem, t. i., par 1 %, tomēr joprojām saglabājot būtiski negatīvu līmeni, t. i., -19 %. Kopējam ienākumam no ieguldījumiem līdzīgā ražojuma ražošanā attiecīgajā periodā bija raksturīgas negatīvas tendences.

               (587)

               Spēja piesaistīt kapitālu tika analizēta attiecībā pret kopējo tirgu, un ir konstatēts, ka pastāvīgi pasliktinājās Savienības ražošanas nozares spēja nodrošināt naudas ieņēmumus attiecībā uz līdzīgo ražojumu, attiecīgi pavājinoties arī Savienības ražošanas nozares finanšu stāvoklim.

               (588)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ieguldījumu rādītāji, kas norādīti iepriekš, ir pārāk zemi salīdzinājumā ar Savienības ražošanas nozares ražošanas jaudu, kas norādīta 538. apsvērumā. Lai pamatotu šo apgalvojumu, persona norādīja, ka tā ir informēta par ieguldījumiem, ko veica viens Savienības ražotājs nolūkā palielināt jaudu un kas bija ievērojami lielāki. Attiecīgā persona secināja, ka tādēļ noteiktā Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda ir novērtēta pārāk augstu. Ir jānorāda, ka šis apgalvojums netika pamatots ar pierādījumiem, jo īpaši attiecībā uz attiecīgā Savienības ražotāja veiktajiem ieguldījumiem. Turpretī rādītāji antidempinga pagaidu regulā bija balstīti uz faktisku un pārbaudītu informāciju, kas iegūta no izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem. Ir jānorāda, ka šis apgalvojums bija arī balstīts uz izlasē iekļauto Savienības ražotāju kopējo ieguldījumu salīdzinājumu ar visas Savienības ražošanas nozares ražošanas jaudu, un to nevar uzskatīt par piemērotu pamatu salīdzinājumam, jo netika ņemti vērā visas savienības ražošanas nozares kopējie ieguldījumi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         4.5.3.5.   Secinājums par kaitējumu

               (589)

               Savienības ražošanas nozares stāvokļa analīze liecina par galveno kaitējuma rādītāju nepārprotamu pasliktināšanās tendenci. Laikā, kad patēriņš pārsvarā palielinājās, kopējie moduļu un elementu ražošanas apjomi attiecīgajā periodā palielinājās. Lai gan pārdošanas apjoms palielinājās, Savienības ražošanas nozares tirgus daļa IP laikā samazinājās, jo bija vērojams lielāks patēriņa pieaugums attiecīgajā periodā. Vidējā pārdošanas cena attiecīgajā periodā strauji samazinājās, nelabvēlīgi ietekmējot visus finanšu stāvokļa rādītājus, piemēram, rentabilitāti, naudas plūsmu, ienākumu no ieguldījumiem un spēju piesaistīt kapitālu.

               (590)

               Kopējais Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoms attiecīgajā periodā palielinājās. Tomēr līdz ar Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjoma palielināšanos ļoti ievērojami samazinājās arī vidējā pārdošanas cena.

               (591)

               Attiecīgajā periodā ieinteresēto personu imports no ĶTR palielinājās gan apjoma, gan tirgus daļas izteiksmē. Tajā pašā laikā, importa cenām nepārtraukti samazinoties, tās kļuva būtiski zemākas par Savienības ražošanas nozares vidējo cenu Savienības tirgū.

               (592)

               Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei, jo īpaši izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, darbības rādītāji bija labi. Tika apgalvots, ka konkrēti kaitējuma rādītāji, proti, ražošanas apjoms, ražošanas jauda, pārdošanas apjoms un nodarbinātība, un – dažiem izlasē iekļautajiem ražotājiem – arī rentabilitāte, uzlabojās un neliecināja par būtisku kaitējumu. Izmeklēšanas rezultāti neapstiprināja minētos apgalvojumus; tie acīmredzami liecina, ka daudzi kaitējuma rādītāji, kas ir būtiski secinājuma izdarīšanā, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, samazinājās.

               (593)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, izmeklēšanā tika konkrēti apstiprināts, ka pārdošanas cenas ir zemākas par ražošanas izmaksām un tādējādi nelabvēlīgi ietekmē Savienības ražošanas nozares rentabilitāti, kas IP laikā kļuva negatīva. Tika secināts, ka gadījumā, ja subsidētais imports turpinās ienākt Savienības tirgū, Savienības ražošanas nozare zaudējumu dēļ varētu izbeigt līdzīgā ražojuma ražošanu Savienībā būtiskā apjomā. To apliecina arī norises IP laikā un pēc tam, proti, tas, ka daži uzņēmumi ir pasludinājuši savu maksātnespēju un/vai uz laiku vai pastāvīgi izbeiguši ražošanu.

               (594)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek secināts, ka Savienības ražošanas nozarei ir radīts būtisks kaitējums pamatregulas 8. panta 4. punkta izpratnē.

         5.   CĒLOŅSAKARĪBA
   5.1.   Ievads

               (595)

               Saskaņā ar pamatregulas 8. panta 5. un 6. punktu tika pārbaudīts, vai būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei ir izraisījis subsidētais imports no attiecīgās valsts. Turklāt tika pārbaudīti zināmie faktori, kas nav subsidēts imports un varēja kaitēt Savienības ražošanas nozarei, lai pārliecinātos, vai kāds šo faktoru izraisīts kaitējums nav saistīts ar subsidēto importu.

               (596)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma tirgus situācija atšķiras katrā dalībvalstī un tādēļ cēloņsakarību analīze būtu jāveic katras dalībvalsts līmenī atsevišķi.

               (597)

               Dalībvalstu tirgu lielums zināmā mērā ir atkarīgs no valstu atbalsta shēmām. Tomēr izmeklēšanā ir arī atklāts, ka pieprasījums nav atkarīgs vienīgi no atbalsta shēmām. Atkarībā no atrašanās vietas (saules iedarbība) un elektroenerģijas cenas attiecīgajā vietā saules paneļi bija sasnieguši vai vismaz tuvojās tīkla paritātei (t. i., stāvoklim, kad saules enerģijas ražošanas izmaksas ir vienādas ar parastās enerģijas ražošanas izmaksām), un tas nozīmē, ka konkrētas investīcijas tika veiktas neatkarīgi no atbalsta shēmām. Attiecīgi nevarēja secināt, ka tirgus apstākļi ir atkarīgi vienīgi no atbalsta shēmām, un tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (598)

               Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka veiktā cēloņsakarību analīze nenodalīja, nenošķīra un nekvantificēja subsidētā importa kaitīgo ietekmi no citu zināmo faktoru ietekmes, kas līdztekus kaitē Savienības ražošanas nozarei. Turklāt tika apgalvots, ka Komisija nav veikusi šo citu zināmo faktoru kopējo analīzi.

               (599)

               Atbildot uz šo apgalvojumu, būtu jānorāda, ka Komisija saskaņā ar iedibināto praksi vispirms pārbaudīja, vai ir cēloņsakarība starp subsidēto importu un kaitējumu Savienības ražošanas nozarei un pēc tam pārbaudīja, vai kāds no citiem zināmajiem faktoriem nav izjaucis cēloņsakarību starp būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei un subsidēto importu. Šajā analīzē tika novērtēta citu zināmo faktoru ietekme uz Savienības ražošanas nozares stāvokli, nodalot un nošķirot to no subsidētā importa kaitīgās ietekmes, lai nodrošinātu, ka šo faktoru radītais kaitējums netiek saistīts ar subsidēto importu. Tika konstatēts, ka neviens no tiem būtiski neietekmē (ja vispār ietekmē) nozares stāvokli, lai labotu situāciju, kurā novērtētais būtiskais kaitējums saistāms ar subsidēto importu. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.

               (600)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas vairākas ieinteresētās personas atkārtoti pauda iepriekš minētos argumentus. Šajā sakarā tika apgalvots, ka Komisijai, sniedzot pamatotu un piemērotu paskaidrojumu, būtu jānosaka tieši, ka to faktoru radītais kaitējums, kas nav subsidētais imports, netiek saistīts ar minēto importu.

               (601)

               Šajā izmeklēšanā pēc visu faktu pārbaudīšanas tika secināts, ka subsidētais imports pats par sevi ir radījis būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Šajā sakarā citu zināmo faktoru ietekmes izteikšana skaitļos nebija iespējama, un tādēļ tika veikts kvalitatīvs novērtējums, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 164.–222. apsvērumā. Tika apstiprināts, ka būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei ir radījis subsidētais imports. Patiesi, tika uzskatīts, ka citu faktoru ietekme uz Savienības ražošanas nozares negatīvo attīstību ir ierobežota. Ir jānorāda, ka pamatregulas 8. panta 5. un 6. punktā nav noteikts tas, kādā veidā ir veicamas attiecināšanas un neattiecināšanas analīzes. Tieši pretēji, saskaņā ar pamatregulas 8. panta 5. un 6. punktu minētās analīzes ir jāveic tādā veidā, lai ļautu subsidētā importa radītā kaitējuma ietekmi nodalīt un nošķirt no citu faktoru radītā kaitējuma ietekmes. Izmeklēšanā netika atklāti pierādījumi par to, ka visi citi zināmie faktori, kas varēja veicināt radīto kaitējumu, kopā vai atsevišķi izjauca cēloņsakarību starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Ņemot vērā iepriekš minēto analīzi, tika apstiprināts, ka citi zināmie faktori nebija tādi, kas atspēkotu konstatējumu par to, ka Savienības ražošanas nozarei radītais būtiskais kaitējums ir jāattiecina uz subsidēto importu. Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti.

               (602)

               Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka valsts atbalsta shēmas, saules iedarbība un elektrības cena katrā valstī atšķiras, turklāt katrā tirgū ir atšķirīgi tirgus segmenti (sadzīves iekārtas ar mazāk nekā 40 kW jaudu, komerciālās un rūpnieciskās iekārtas ar jaudu no 40 kW līdz 1 MW un komunālā tirgus segmenta iekārtas ar jaudu no 1 MW līdz 10 MW). Ņemot to vērā, šīs personas apgalvoja, ka cēloņsakarību analīze ir jāveic atsevišķi katrai dalībvalstij, no vienas puses, un lielapjoma un sadzīves segmentiem, no otras puses.

               (603)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas dažas ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka cēloņsakarību analīze būtu jāveic par katru dalībvalsti atsevišķi, tomēr nesniedza papildu argumentus vai jaunus pierādījumus šajā sakarā.

               (604)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka pārdošanas apjomi un importa cenas visā Savienībā ir līdzīgas. Tādēļ var uzskatīt, ka patiesi pastāv viens izmeklējamā ražojuma tirgus. Izmeklēšanā arī netika konstatēts, ka ražotāji katrā dalībvalstī vai reģionā koncentrēja savu darbību konkrētajā tirgū vai ka subsidētais imports koncentrējās atsevišķās dalībvalstīs vai reģionos. Turklāt neviena no ieinteresētajām personām neapgalvoja, ka subsidēšana un kaitējums būtu jāanalizē attiecībā uz katru dalībvalsti, kas tomēr būtu priekšnosacījums atsevišķas cēloņsakarību analīzes veikšanai par katru dalībvalsti. Izmeklēšanā netika konstatēti pierādījumi par to, ka tā būtu piemērota pieeja, jo īpaši ņemot vērā, ka visā Savienībā attiecīgā ražojuma cenas Savienības līmenī bija līdzīgas. Turklāt tiek norādīts, ka saules iedarbība vienas dalībvalsts dažādos reģionos var būt atšķirīga, piemēram, Dienvidfrancijā ir lielāka saules iedarbība nekā Ziemeļfrancijā, un vienas dalībvalsts dažādos reģionos var darboties dažādas atbalsta shēmas (piemēram, Beļģijā), tādēļ šo faktoru ietekme uz pieprasījumu dažādos reģionos var atšķirties vienas dalībvalsts robežās. Tomēr atšķirības katras dalībvalsts un/vai reģiona tiesiskajā regulējumā un atšķirīgie apstākļi, piemēram, saules iedarbība, nepamato atsevišķas cēloņsakarības analīzes, un tādējādi arī atsevišķas kaitējuma un subsidēšanas analīzes veikšanu. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

               (605)

               Cita ieinteresētā persona apgalvoja, ka, lai gan arī citi faktori ir būtiski, valsts atbalsta shēmas joprojām ir galvenais faktors pieprasījuma noteikšanā. Tā pati persona apstrīdēja arī to, ka tīkla paritāte sasniegta vismaz dažās vietās, apgalvojot, ka kopš IP moduļu cenas pieaugušas, bet elektrības cenas samazinājušās. Tā arī apgalvoja, ka katrā ziņā vismaz dažās dalībvalstīs regulatīvā, ekonomikas un tehniskā situācija neļauj pieslēgties tīklam un tādēļ šīm dalībvalstīm nav būtiski, vai tīkla paritāte sasniegta. Tomēr šī persona neiesniedza pierādījumus minētajiem apgalvojumiem. Katrā ziņā šie argumenti apstiprina, ka situācija attiecībā uz valsts atbalsta shēmām un tīkla paritāti dalībvalstīs zināmā mērā var atšķirties. Turklāt iesniegtā informācija nebija tāda, kas pierādītu, ka analīze par katru dalībvalsti atsevišķi būtu pamatota. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

               (606)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona atkārtoti pauda savu apgalvojumu un sniedza informāciju, mēģinādama pierādīt, ka tirgus apstākļi dalībvalstīs un segmentos ir atšķirīgi. Tomēr iesniegto informāciju nevarēja uzskatīt par izšķirošu, jo tā sastāvēja no PowerPoint prezentācijas bez pamatojošiem pierādījumiem, un tādēļ netika pierādīts, ka analīze par katru dalībvalsti atsevišķi būtu pamatota. Tāpēc šīs personas apgalvojums tika noraidīts.

               (607)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto tika secināts, ka cēloņsakarību analīze par katru dalībvalsti un/vai reģionu un par katru segmentu atsevišķi neatbilstu faktiskajai situācijai tirgū.

               (608)

               ĶV apgalvoja, ka Komisija cēloņsakarību analīzi veica nekonsekventā veidā, jo kaitējuma analīze tika veikta attiecībā uz moduļiem un elementiem atsevišķi, bet cēloņsakarību analīzē ražojuma veidi netika nodalīti. Šajā sakarā ir jānorāda, ka, lai gan kaitējuma rādītāji patiešām ir norādīti katram ražojuma veidam atsevišķi, secinājumi par katru rādītāju attiecas uz izmeklējamo ražojumu kopumā. Ir arī jāatgādina, ka moduļi un elementi ir vienots ražojums, un tādēļ cēloņsakarību analīze tika veikta, pamatojoties uz to. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         5.2.   Subsidētā importa ietekme

               (609)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka subsidētais imports no ĶTR attiecīgajā periodā krasi palielinājās, būtiski palielinot apjomu aptuveni par 300 % moduļiem un aptuveni 400 % elementiem, kā arī savu tirgus daļu no [60 % – 65 %] 2009. gadā līdz [78 % – 83 %] IP laikā moduļiem un no [5 % – 10 %] 2009. gadā līdz [22 % – 27 %] IP laikā elementiem. Tāpēc tiek apstiprināts, ka attiecīgā ražojuma importa apjoms un tirgus daļa attiecīgajā periodā krasi pieauga. Ir pilnīgi skaidrs, ka subsidētā importa palielinājums un Savienības ražošanas nozares tirgus daļas zaudēšana notika vienlaicīgi. Izmeklēšanā tika arī konstatēts, kā minēts iepriekš 527. apsvērumā, ka subsidētā importa cenas IP laikā bija ievērojami mazākas nekā Savienības ražošanas nozares cenas.

               (610)

               Izmeklēšanā noskaidrojās, ka attiecīgajā periodā subsidētā importa cenas samazinājās par 64 % moduļiem un par 42 % elementiem, un tas izraisīja vēl lielāku cenu samazinājumu. Šāda cenu spiediena apstākļos Savienības ražošanas nozare pielika ievērojamas pūles, lai samazinātu ražošanas izmaksas. Neraugoties uz šīm pūlēm, Ķīnas importa cenu ārkārtīgi zemais līmenis piespieda Savienības ražošanas nozari vēl papildus samazināt pārdošanas cenu līdz bezpeļņas līmenim. Tādējādi Savienības ražošanas nozares rentabilitāte attiecīgajā periodā krasi samazinājās, un šī nozare IP laikā cieta zaudējumus.

               (611)

               Pamatojoties uz to, tika secināts, ka Ķīnas importa klātbūtnei un subsidētā importa no ĶTR tirgus daļas palielinājumam par cenām, kas pastāvīgi bija zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām, bija noteicošā nozīme būtiskā kaitējuma radīšanā Savienības ražošanas nozarei, kas jo īpaši izpaudās kā slikts finansiālais stāvoklis un lielākās daļas kaitējuma rādītāju pasliktināšanās.

               (612)

               Viena ieinteresētā persona apstrīdēja, ka ir bijusi pietiekama saistība starp subsidēto attiecīgā ražojuma importu no ĶTR un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Tika apgalvots – to apliecina, no vienas puses, fakts, ka no 2009. līdz 2010. gadam Savienības ražošanas nozares peļņas norma elementiem būtiski palielinājās (no zaudējumiem līdz 12 % peļņai), bet Ķīnas importa cenas bija par 36 % zemākas nekā Savienības ražošanas nozares cenas, un Ķīnas imports divkāršoja savu tirgus daļu tajā pašā laikposmā. No otras puses, laikā no 2010. līdz 2011. gadam Ķīnas imports palielināja savu tirgus daļu tikai par sešiem procentpunktiem, kaut arī patēriņš šajā laikā pieauga daudz straujāk, bet Savienības ražošanas nozarei tomēr radās 36 % zaudējumu. Šī persona arī apgalvoja, ka attiecībā uz IP elementu imports no citām trešām valstīm notika tādā pašā cenu līmenī kā Ķīnas imports, bet tas ieguva daudz lielāku tirgus daļu, kura atbilda Savienības ražošanas nozares zaudētajai tirgus daļai.

               (613)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka attiecīgajā periodā Ķīnas moduļu un elementu tirgus daļa pastāvīgi palielinājās (par 17 procentpunktiem moduļiem un 17 procentpunktiem elementiem). Patiesi, kā minēts iepriekš 609. apsvērumā, subsidētais imports no ĶTR būtiski palielinājās, bet importa cenas samazinājās. Vienlaikus, Savienības ražošanas nozare attiecīgajā periodā zaudēja tirgus daļu un, kā iepriekš teikts 589.–593. apsvērumā, visi galvenie kaitējuma rādītāji liecināja par negatīvu tendenci. Tādējādi apstiprinājās, ka subsidētā importa palielināšanās un Savienības ražošanas nozares tirgus daļas zaudēšana acīmredzami notika vienā un tajā pašā laikā.

               (614)

               Minētā korelācija laikā tika noteikta atsevišķi katram ražojuma veidam. Turklāt analīze par importa ietekmi uz Savienības ražošanas nozares peļņas normu atsevišķi par katru attiecīgā perioda gadu nedeva būtiskus rezultātus, jo subsīdiju un būtiskā kaitējuma esība, kā arī cēloņsakarība starp tiem nav jānosaka katram gadam atsevišķi. Saistība starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu ir pietiekami parādīta, analizējot izmaiņas visā attiecīgajā periodā.

               (615)

               Tika arī atzīmēts, ka Savienības ražošanas nozares rentabilitāte ir viens no faktoriem, kas minēts pamatregulas 8. panta 4. punktā un jāizmeklē, izvērtējot subsidētā importa ietekmi uz Savienības ražošanas nozares stāvokli. Fakts, ka Savienības ražošanas nozare kādā konkrētā gadā deva peļņu, pats par sevi nebūt nenozīmē, ka tā necieta no būtiska kaitējuma. Turklāt Savienības ražošanas nozares zaudētai tirgus daļai nav precīzi jāatbilst subsidētā importa tirgus daļas palielinājumam, lai varētu noteikt cēloņsakarību starp kaitējumu un subsidēto importu. Visbeidzot, citi faktori (piemēram, imports no citām trešajām valstīm vai izmaiņas patēriņā), kas varētu ietekmēt Savienības ražošanas nozares zaudējumus radošo stāvokli, tika izvērtēti un īpaši apskatīti turpmāk 619.–732. apsvērumā.

               (616)

               Sakritība laikā starp būtiskos apjomos pieaugušo subsidēto importu, kas bija mazākas par Savienības ražošanas nozares cenām, un Savienības ražošanas nozares arvien nedrošāko situāciju skaidri apliecina šīs lietas cēloņsakarību, kā iepriekš noteikts 609.–611. apsvērumā. Apgalvojumi par saistības trūkumu starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozari tāpēc tika noraidīti.

               (617)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona turpināja apstrīdēt cēloņsakarību analīzi, jo Savienības ražošanas nozares rentabilitāte netika īpaši analizēta attiecībā uz konkrētiem gadiem (jo īpaši 2010. gadu), bet tika ņemts vērā viss attiecīgais periods.

               (618)

               Šajā sakarā būtu jānorāda, ka attiecībā uz cēloņsakarībām nevar izdarīt pareizus secinājumus, ņemot vērā vienu attiecīgā perioda gadu atsevišķi un ignorējot Savienības ražošanas nozares attīstību visā attiecīgajā periodā un tās saistību ar subsidētā importa attīstību. Šādas analīzes rezultātā var iegūt tikai daļēju priekšstatu, un no tā nevar izdarīt pamatotus secinājumus. Tādējādi Savienības ražošanas nozares 2010. gadā sasniegtie rentabilitātes rādītāji, kuri bija arī noteicošie attiecībā uz citiem finansiāliem rādītājiem, bija augsti jo īpaši tādēļ, ka ļoti dāsno atbalsta programmu rezultātā strauji pieauga Savienības patēriņš, kas minētajā gadā ļāva Savienības ražošanas nozarei visvairāk palielināt pārdošanas apjomus, taču šai situācijai bija tikai pagaidu raksturs, un tā nekādā gadījumā nebija ilgtspējīga šādā ražošanas nozarē. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         5.3.   Citu faktoru ietekme
   5.3.1.   Imports no citām trešām valstīm

               (619)

               Importa apjoms no citām trešajām valstīm attiecīgajā periodā moduļiem palielinājās par 19 %, bet tirgus daļa attiecīgajā periodā samazinājās no 18,4 % līdz 6,8 %. Taivāna ir otrā lielākā eksportētājvalsts pēc ĶTR.

               (620)

               Elementu importa apjoms no citām trešām valstīm attiecīgajā periodā palielinājās par 186 %, rezultātā tirgus daļa palielinājās no aptuveni 24 % 2009. gadā līdz aptuveni 36 % IP laikā. Taivāna ir otrā lielākā elementu eksportētājvalsts pēc ĶTR un daudzkārt pārsniedz no pārējām trešām valstīm importētos daudzumus un tirgus daļas, tomēr atpaliek no ĶTR importa rādītājiem.

               (621)

               Cenas moduļu un elementu importam no trešām valstīm kopumā bija augstākas nekā vidējā Ķīnas importa vienības cena. Informācija, kas pieejama par importu no Taivānas, liecina, ka vidējā importa cena moduļiem bija augstāka nekā vidējā Ķīnas importa cena moduļiem, bet vidējā importa cena elementiem bija tādās pašās robežās kā vidējā Ķīnas importa cena elementiem. Tomēr sīkāka cenu informācija par katru ražojuma veidu nebija pieejama, tāpēc vidējo cenu salīdzinājumu var izmantot tikai kā norādi, bet ne lai izdarītu pārliecinošus secinājumus. Visā attiecīgajā periodā elementu importa apjoms no Taivānas nepārtraukti palielinājās, palielinot tirgus daļu aptuveni par 14 procentpunktiem. Tādējādi, pat atzīstot, ka elementu imports no Taivānas var palielināt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, nevar secināt, ka tas lauž cēloņsakarību starp subsidēto importu no ĶTR un kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, jo elementu importa apjoms no ĶTR bija nedaudz lielāks nekā imports no Taivānas. Attiecībā uz cenām, kaut arī vidējās indikatīvās cenas ir tādās pašās robežās, uz šāda pamata nevar izdarīt secinājumus, jo nav pieejama informācija par importēto elementu konkrētajiem tipiem. Tomēr kopumā attiecībā uz izmeklējamo ražojumu, neraugoties uz tā tirgus daļas palielinājumu, šie apjomi bija mazāki nekā ĶTR un cenu līmeņi IP laikā kopumā bija augstāki, izņemot elementu cenas. Pamatojoties uz to un jo īpaši ņemot vērā importa apjomus un tirgus daļas no citām trešajām valstīm, kā arī to cenu līmeņus, kas vidēji ir līdzīgi vai augstāki par Savienības ražošanas nozares līmeņiem, var secināt, ka trešo valstu imports nelauž cēloņsakarību starp subsidēto importu un kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.

               (622)

               Vairākas ieinteresētās personas pēc informācijas galīgās izpaušanas sniedza piezīmes par konstatējumiem saistībā ar importu no citām trešām valstīm. Tomēr šīs personas nesniedza jaunu informāciju un pierādījumus, kas varētu mainīt attiecīgos konstatējumus.

               (623)

               Minētās personas uzsvēra jo īpaši elementu importa no Taivānas apjomu. Tomēr attiecīgā ražojuma absolūtais importa apjoms no Taivānas (1 132 MW) veido tikai ļoti nelielu daļu (mazāk par 5 %) no kopējā Savienības patēriņa (21 559 MW), salīdzinot ar importu no ĶTR (15 005 MW). Tādēļ importa no Taivānas ietekme uz Savienības ražošanas nozarei radīto kaitējumu bija ļoti neliela, ja tāda vispār bija, un nelauza cēloņsakarību.
               12. tabula
               Imports un tirgus daļas no citām trešajām valstīm

                           MODUĻI

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Importa apjoms no visām pārējām trešām valstīm (MW)

                           1003

                           1702

                           1385

                           1195

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              169

                              138

                              119

                           Importa no visām pārējām trešām valstīm tirgus daļa

                           18,4 %

                           14,0 %

                           7,0 %

                           6,8 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           2385,34

                           1852,23

                           1430,90

                           1218,41

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              78

                              60

                              51

                           Importa apjoms no Taivānas (MW)

                           49

                           144

                           140

                           135

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              294

                              286

                              276

                           Importa no Taivānas tirgus daļa

                           0,9 %

                           1,2 %

                           0,7 %

                           0,8 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           2102,04

                           1659,72

                           1350,00

                           1125,93

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              79

                              64

                              54

                           Importa apjoms no ASV (MW)

                           140

                           180

                           51

                           60

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              129

                              36

                              43

                           Importa no ASV tirgus daļa

                           2,6 %

                           1,5 %

                           0,3 %

                           0,3 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           2400,00

                           1872,22

                           1431,37

                           1233,33

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              78

                              60

                              51

                           Importa apjoms no pārējām Āzijas valstīm (MW)

                           720

                           1140

                           1029

                           879

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              158

                              143

                              122

                           Importa no pārējām Āzijas valstīm tirgus daļa

                           13,2 %

                           9,3 %

                           5,2 %

                           5,0 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           2400,00

                           1870,18

                           1440,23

                           1229,81

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              78

                              60

                              51

                           Importa apjoms no pārējās pasaules (MW)

                           94

                           238

                           165

                           121

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              253

                              176

                              129

                           Importa tirgus daļa no pārējās pasaules

                           1,7 %

                           2,0 %

                           0,8 %

                           0,7 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           2404,26

                           1869,75

                           1442,42

                           1231,40

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              78

                              60

                              51

                              Avots: Europressedienst.

                           ELEMENTI

                           2009. g.

                           2010. g.

                           2011. g.

                           IP

                           Importa apjoms no visām pārējām trešām valstīm (MW)

                           510

                           884

                           1100

                           1457

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              173

                              216

                              286

                           Importa no visām pārējām trešām valstīm tirgus daļa

                           23,7 %

                           26,6 %

                           25,5 %

                           36,2 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           1166,67

                           1072,40

                           751,82

                           553,88

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              92

                              64

                              47

                           Importa apjoms no Taivānas (MW)

                           235

                           400

                           540

                           997

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              170

                              230

                              424

                           Importa no Taivānas tirgus daļa

                           10,9 %

                           12,0 %

                           12,5 %

                           24,8 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           948,94

                           1100,00

                           670,37

                           514,54

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              116

                              71

                              54

                           Importa apjoms no ASV (MW)

                           40

                           40

                           40

                           33

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              100

                              100

                              83

                           Importa no ASV tirgus daļa

                           1,9 %

                           1,2 %

                           0,9 %

                           0,8 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           1350,00

                           1050,00

                           825,00

                           636,36

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              78

                              61

                              47

                           Importa apjoms no Japānas (MW)

                           60

                           154

                           170

                           145

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              257

                              283

                              242

                           Importa no Japānas tirgus daļa

                           2,8 %

                           4,6 %

                           3,9 %

                           3,6 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           1350,00

                           1051,95

                           829,41

                           641,38

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              78

                              61

                              48

                           Importa apjoms no pārējās pasaules (MW)

                           175

                           290

                           350

                           282

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              166

                              200

                              161

                           Importa no pārējās pasaules tirgus daļa

                           8,1 %

                           8,7 %

                           8,1 %

                           7,0 %

                           Importa vidējā cena EUR/kW

                           1348,57

                           1051,72

                           831,43

                           638,30

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              78

                              62

                              47

                              Avots: Europressedienst.

         5.3.2.   Nesubsidētais imports no ĶTR

               (624)

               Nesubsidētais imports no ĶTR ir rūpīgi analizēts, un ir secināts, ka tam nav būtiskas ietekmes uz Savienības ražošanas nozares situāciju, kas varētu lauzt cēloņsakarību, kura ir konstatēta starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei radīto kaitējumu.

         5.3.3.   Patēriņa dinamika Savienībā

               (625)

               Kā minēts 509. apsvērumā iepriekš, attiecīgajā periodā Savienības patēriņš palielinājās par 221 % attiecībā uz moduļiem un par 87 % attiecībā uz elementiem. Patēriņa augstākais punkts tika sasniegts 2011. gadā un izmeklēšanas periodā tas samazinājās, taču joprojām ir daudz augstāks par līmeni, kādā tas bija attiecīgajā perioda sākumā 2009. gadā. Savienības ražošanas nozare nevarēja gūt labumu no šā patēriņa palielinājuma, jo tās tirgus daļa tajā pašā periodā samazinājās no 19 % līdz 13 % moduļiem un no 68 % līdz 38 % elementiem. Tajā pašā laikā ĶTR tirgus daļa strauji palielinājās līdz 2011. gadam, un tad izmeklēšanas periodā, kad patēriņš samazinājās, saglabājās stabila ievērojami augstā līmenī. Tādēļ, ņemot vērā to, ka, neraugoties uz Savienības patēriņa samazinājumu IP, subsidētais imports no ĶTR attiecīgajā periodā vai nu saglabāja savu tirgus daļu (moduļi), vai palielināja to (elementi) uz Savienības ražošanas nozares rēķina, nevar secināt, ka patēriņa samazinājums ir bijis tāds, kas pārtrauktu cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Turklāt, izmeklēšana atklāja, ka tā kā Savienības ražošanas nozares jauda jebkurā gadījumā bija daudz zemāka nekā patēriņa līmenis, aizvien mazākam patēriņam izmeklēšanas periodā nevarēja būt nekāda ietekme uz Savienības ražošanas nozares stāvokli, kuru raksturo kaitējums.

               (626)

               Balstoties uz pieejamo informāciju, ir grūti noteikt, cik lielā mērā pieprasījumu veicina dalībvalstu atbalsta shēmas. Kā minēts 632. apsvērumā, pastāv dažādas atbalsta shēmas un mijiedarbība starp tām un pieprasījums ir ļoti komplekss, tādēļ to precīzo ietekmi ir grūti izteikt skaitļos. Tomēr pieejamie pierādījumi arī liecina, ka pat tad, ja atbalsta shēmas nepastāvētu, pieprasījums pēc saules enerģijas joprojām būtu un laika gaitā pat palielinātos, lai gan zemākā līmenī, nekā tas ir atbalsta shēmu ietvaros. Šādā kontekstā vairākas personas apgalvoja, ka dažos Savienības reģionos tīkla paritāte jau ir sasniegta vai gandrīz sasniegta.

               (627)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka imports no ĶTR neietvēra visu patēriņa palielinājumu un ka, lai gan attiecībā uz moduļiem Savienības ražošanas nozare no 2009. līdz 2010. gadam zaudēja tirgus daļu, tajā pašā periodā tā palielināja rentabilitāti. Turklāt, tika apgalvots, ka 2009. gadā, kad elementu importam no ĶTR bija tikai 8 % tirgus daļa, Savienības ražošanas nozare tik un tā zaudēja 8 %.

               (628)

               Kā jau ir minēts 609. līdz 616. apsvērumā, neraugoties uz Savienības patēriņa samazinājumu IP, subsidētais imports no ĶTR attiecīgajā periodā vai nu saglabāja savu tirgus daļu (moduļi) vai palielināja to (elementi) uz Savienības ražošanas nozares rēķina. Tādēļ nevar secināt, ka patēriņa samazinājums bija tāds, lai varētu pārtraukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Turklāt, izmeklēšana atklāja, ka tā kā Savienības ražošanas nozares jauda jebkurā gadījumā bija daudz zemāka, nekā patēriņa līmenis, aizvien mazākam patēriņam izmeklēšanas periodā nevarēja būt nekāda ietekme Savienības ražošanas nozares stāvokli, kuru raksturo kaitējums. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (629)

               Cita ieinteresētā persona apstrīdēja to, ka pieprasījums Savienībā turpinātos arī tad, ja nebūtu valstu atbalsta shēmu. Šī persona apgalvoja, ka pastāv korelācija starp pieprasījumu un atbalsta shēmām un ka tad, ja FE nozarē nebūtu šādu shēmu projektu, tā vairs nebūtu rentabla un tādēļ izzustu arī pieprasījums pēc saules enerģijas paneļiem. Taču šī persona nesniedza nevienu pierādījumu, kas mazinātu 626. apsvērumā minēto konstatējumu nozīmi. Tā kā nebija nekādas jaunas informācijas saistībā ar šo jautājumu, šis apgalvojums tika noraidīts.

               (630)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas Ķīnas valdība apgalvoja – tam, ka Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda jebkurā gadījumā neatbilda pieprasījumam Savienībā, nav nozīmes, jo Savienības ražošanas nozares saražoto moduļu pārdošanas apjoms samazinājās kopā ar patēriņa kritumu; tā arī atkārtoti apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu izraisīja patēriņa samazinājums laikā no 2011. gada līdz IP. Lai gan laikā no 2011. gada līdz IP patēriņš Savienībā un moduļu pārdošanas apjoms patiešām samazinājās ar līdzīgu tendenci, tas būtu jāanalizē saistībā ar Ķīnas subsidēto cenu attīstību, kuras bija ievērojami zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām, tādējādi spiežot Savienības ražošanas nozari veikt pārdošanu ar zaudējumiem. Attiecībā uz to tiek atgādināts, kā norādīts pagaidu antidempinga regulas 111. apsvērumā, ka, patēriņam samazinoties, imports no ĶTR vai nu saglabāja savu tirgus daļu (moduļi), vai to palielināja (elementi). Vienlaikus Ķīnas izcelsmes importa cenas ievērojami samazinājās un bija daudz zemākas par Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenām. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         5.3.4.   Iepirkuma tarifi (“IT”) – galvenais atbalsta shēmu piemērs

               (631)

               Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma iemesls ir saistīts ar dalībvalstu ieviestajiem iepirkuma tarifu samazinājumiem. Šie samazinājumi, kā tiek apgalvots, ir veicinājuši saules enerģijas iekārtu patēriņa samazināšanos un ir mazinājuši izmeklējamā ražojuma pieprasījumu Savienības tirgū, tādējādi nodarot Savienības ražošanas nozarei būtisku kaitējumu.

               (632)

               Lai atbalstītu enerģijas ražošanu no atjaunojamiem resursiem, dalībvalstis ieviesa IT, kvotu saistības ar tirgojamiem zaļajiem sertifikātiem, ieguldījumu dotācijas un nodokļu stimulus. Dažās dalībvalstīs atbalsts tiek piešķirts arī no ES struktūrfondiem. Visbiežāk īstenotais atbalsta instruments saules enerģijai ir bijuši IT. Komisijas analīze koncentrējās uz šo atbalsta shēmu.

               (633)

               IT ir atbalsta instruments, kura mērķis ir panākt valstu obligātos mērķus, kas saistīti ar atjaunojamās enerģijas izmantošanu, kā noteikts Direktīvā 2009/28/EK (102) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu. Atbalsta līmenis un veids, kādā IT darbojas, dažādās valstīs atšķiras. Izmantojot IT, tīklu operatoriem obligāti ir jāiegādājas saules enerģija par cenu, kas nodrošina to, ka saules enerģijas ražotāji (parasti saules enerģijas iekārtu īpašnieki) atgūst savas izmaksas un gūst samērīgu peļņu. Uz IT, tāpat kā citām atbalsta shēmām, saskaņā ar LESD 107. un 108. pantu lielākoties attiecas valsts atbalsta kontrole, kas nodrošina to, ka elektroenerģijas ražotāji nesaņem pārmērīgu kompensāciju.

               (634)

               Kaut arī valstu starpā ir atšķirības, IT Savienībā raksturīgas trīs tendences: i) IT likmju samazinājums, ii) pilnīga IT shēmas atcelšana (Spānijā) un iii) jaudas sliekšņu (“maksimālās robežas”) ieviešana iekārtām, kurām var saņemt finansējumu, kā arī kopējās maksimālās robežas gadā uzstādītai jaunai atbalstītai jaudai dalībvalstu līmenī. Maksimālās robežas ieviestas galvenokārt 2012. gadā, un izmeklēšanas periodā tās, visticamāk, nav ietekmējušas patēriņu. Tādēļ analīze ir koncentrēta uz neseno IT atcelšanu Spānijā un IT likmju samazināšanu lielākajā daļā dalībvalstu. Tika analizēts, vai tas ietekmējis pieprasījumu Savienības tirgū un tādējādi radījis būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Šajā ziņā tika uzskatīts, ka tendences IT jomā ietekmējušas moduļu pieprasījumu un bijušas raksturīgas arī elementu jomā. Tā kā elementi ir obligāti nepieciešami moduļu ražošanai un tos neizmanto citos ražošanas procesos, moduļu pieprasījuma samazinājums automātiski samazina arī elementu pieprasījumu.

               (635)

               Lai gan izmeklēšana apstiprināja saikni starp tendencēm regulēto tarifu jomā un patēriņu, izmeklēšanā tika konstatēts, ka patēriņa samazinājums no 2011. gada līdz IP neizjauca cēloņsakarību starp subsidēto importu no ĶTR un Savienības ražošanas nozarei radīto būtisko kaitējumu, kā ir sīkāk aprakstīts 625. apsvērumā. Izmeklēšana apliecināja – kamēr Savienības ražošanas nozares stāvoklis pasliktinājās, ražotāji eksportētāji spēja saglabāt lielo tirgus daļu moduļiem (80 %) un pat nedaudz palielināt tirgus daļu elementiem (no 20 % 2011. gadā līdz 22 % izmeklēšanas periodā). Turklāt būtu jānorāda, ka Savienības ražošanas nozares moduļu vidējā cena attiecīgajā periodā samazinājās par 53 %, galvenokārt tādēļ, ka būtiski pieauga subsidētais imports, kas Savienības tirgū izraisīja ievērojamu cenu spiedienu. Tādēļ rentabilitātes zudumu Savienības ražošanas nozarē nevar galvenokārt attiecināt uz IT samazināšanu.

               (636)

               Tādējādi tiek atzīts, ka IT ir radījuši pieprasījumu pēc saules enerģijas un ka nesenā IT atcelšana (piem., Spānijā) un samazināšana citās dalībvalstīs ir samazinājusi izmeklējamā ražojuma patēriņu izmeklēšanas periodā, tādējādi, iespējams, veicinot kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Tomēr patēriņa samazinājums izmeklēšanas periodā nebija tāds, lai izjauktu cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.

               (637)

               Dažas personas apgalvoja, ka IT samazinājumi padarīja investoriem nepievilcīgas ar saules enerģiju saistīto investīciju iespējas, tādējādi samazinot pieprasījumu pēc attiecīgā ražojuma Savienībā.

               (638)

               Lai gan izmeklēšana apstiprināja saikni starp IT tarifu likmēm un investīciju līmeni saules enerģijas ražošanas nozarē, tā arī atklāja, ka investīcijas saules enerģijā mazāk atkarīgas ir reģionos ar lielāku saules gaismas daudzumu, kur saules enerģijas ražošana ir efektīvāka, un reģionos ar augstākām elektroenerģijas cenām. Izrādījās, ka investīcijas joprojām tiek veiktas (piem., Spānijā), kaut arī IT shēma ir atcelta. Turklāt izmeklēšanā tika atklāts, ka investēt saules enerģijā iespējas joprojām ir pievilcīgi, pat ar zemākām IT likmēm. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šis apgalvojums tika noraidīts.

               (639)

               Vairākas personas apgalvoja, ka tendences IT jomā radījušas spēcīgu lejupēju spiedienu uz cenām un tādēļ arī uz Savienības ražošanas nozares rentabilitāti. Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ir pārbaudīta vienīgi IT izmaiņu ietekme uz pieprasījumu, taču tā vietā būtu vajadzējis analizēt arī ietekmi uz cenām. Šajā kontekstā dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka lielākā daļa dalībvalstu lielus samazinājumus ir īstenojusi jau 2010. gadā, tādējādi radot lejupēju spiedienu uz moduļu cenām.

               (640)

               Attiecībā uz šo apgalvojumu ir jāatzīmē, ka dalībvalstis IT samazinājumus piemēroja dažādos laikos un ar atšķirīgu ātrumu, tādēļ ir samērā grūti izveidot kopēju priekšstatu par visu Savienību. Neatkarīgi no brīža, kad IT sasniedza ļoti zemu līmeni, būtisko Savienības cenu un rentabilitātes samazinājumu attiecīgajā periodā nevar skaidrot vienīgi un galvenokārt ar IT samazinājumu. Pirmkārt, pamatojoties uz informāciju, kas apkopota par Vāciju un Itāliju, kas kopā veidoja aptuveni 75 % no Savienības patēriņa 2011. gadā, vidējās pārdošanas cenas kritums bija izteiktāks, nekā IT likmes samazinājums izmeklēšanas periodā. Otrkārt, savāktie pierādījumi liecina, ka dažās valstīs, piemēram, Itālijā, arī ļoti dāsno IT likmju kontekstā Savienības ražošanas nozarei bija ievērojami jāsamazina cenas. Visbeidzot, izmeklēšanas periodā Savienības ražošanas nozarei pārdošana bija jāīsteno par cenu, kas ir zemāka par ražošanas cenu galvenokārt tādēļ, ka Ķīnas ražotāji eksportētāji apmierināja 80 % no Savienības patēriņa un tādēļ tie spēja ietekmēt cenu noteikšanas mehānismu.

               (641)

               Vēl izmeklēšanā tika atklāts, ka līdz 2011. gadam augstākās IT likmes kopā ar moduļu cenu kritumu Savienībā ieguldījumus saules enerģijas nozarē padarīja ārkārtīgi pievilcīgus, jo ieguldītāji guva ļoti lielu peļņu. Tas ievērojami vairoja ieguldījumus, un tādēļ radās liels pieprasījums pēc saules enerģijas paneļiem. Sakarā ar pieprasījuma pieaugumu būtiski palielinājās samaksāto IT apjoms, un lielākā daļa dalībvalstu pārskatīja esošās IT shēmas, samazinot tās, lai cita starpā izvairītos no elektroenerģijas cenu pieauguma. Tas liecina, ka IT samazinājums varētu būt krītošo cenu rezultāts, nevis otrādi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (642)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda persona apgalvoja, ka ir pretruna starp 640. apsvērumu, kurā norādīts, ka ir grūti novērtēt pieprasījumu Savienībā kopumā, un 608. apsvērumu, kur teikts, ka cēloņsakarības analīze pa dalībvalstīm nedotu noderīgus rezultātus. Attiecībā uz to tiek paskaidrots, ka veiktajā novērtējumā, kā aprakstīts 640. apsvērumā, ir norādīts uz grūtībām iegūt vispārēju pārskatu par IT attīstību visā Savienībā, bet ne par pieprasījumu Savienībā, kā apgalvo ieinteresētā persona. Tādējādi jāsecina, ka nav nekādu pretrunu starp minētajiem apsvērumiem un šis apgalvojums tika noraidīts.

               (643)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda persona apgalvoja – pat pie augstām IT likmēm moduļa cena var ievērojami samazināties sakarā ar tehnoloģiju attīstību, apjomradītiem ietaupījumiem, izmaksu samazinājumiem un pieaugošu ražošanas jaudu visā pasaulē. Attiecībā uz šo apgalvojumu tiek norādīts, ka savāktie pierādījumi apliecina – Itālijas ražotājiem bija jāsamazina cenas zem ražošanas izmaksām, pat ja IT likmes bija augstas. Lai gan iepriekš minētie faktori patiešām var būtu varējuši ietekmēt vidējās izmaksas, tomēr tie neizskaidro, kāpēc Savienības ražotājiem bija jāsamazina cenas zem ražošanas izmaksām. Tādēļ tiek secināts, ka galvenokārt subsidētais imports no ĶTR nospieda cenas līdz ilgtermiņā neizturamam līmenim, un šis apgalvojums tika noraidīts.

               (644)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda persona apgalvoja, ka 641. apsvērumā paustais secinājums par to, ka IT samazinājums varētu būt bijis cenu krituma rezultāts, nevis otrādi, nav balstīts ne uz kādiem pierādījumiem.

               (645)

               Tiek norādīts, ka 641. apsvērumā paustie secinājumi balstījās uz izmeklēšanas laikā pieejamo informāciju un aprakstītais scenārijs tika uzskatīts par visai iespējamu, ņemot vērā konkrētā tirgus īpatnības. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (646)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda persona nepiekrita secinājumam, ka lejupējo cenu spiedienu uz Savienības ražotājiem izdarīja galvenokārt subsidētais imports, un apgalvoja, ka – gluži pretēji –Savienības ražotājus samazināt cenas piespieda IT samazinājums. Šī pati persona atkārtoja, ka ar IT samazināšanu FE sistēmu cenas samazinājās kopā ar IT kritumu, lai nepieaugtu projektu attīstītāju izmaksas, un tā rezultātā radās cenu spiediens uz Savienības ražotājiem.

               (647)

               Tā kā šiem apgalvojumiem nebija pievienoti pārliecinoši pierādījumi, Komisija paliek pie savas analīzes un secinājumiem 640. un 641. apsvērumā.

               (648)

               Šī pati persona apgalvoja, ka tirgus vada IT izmaiņas, un sniedza informāciju par FE iekārtu skaitu Apvienotajā Karalistē 2012. un 2013. gadā. Šīs personas sniegtā informācija bija Apvienotās Karalistes valdības publikācija, balstoties uz iknedēļas reģistrācijām Apvienotās Karalistes centrālajā IT reģistrā (CFR). Tiek norādīts, ka šī informācija attiecās galvenokārt uz laika posmu ārpus IP un tikai uz vienu dalībvalsti, kamēr šī izmeklēšana aptver stāvokli Savienības tirgū kopumā. Netiek apstrīdēts, ka IT līmenis ietekmē pieprasījumu, jo ieguldījumu atdeve vietās, kur saules ir mazāk, ir atkarīga no IT līmeņa. Tomēr, lai pierādītu, ka kaitējumu ir nodarījis IP laikā noteikto IT līmenis, ieinteresētajām personām būtu bijis jāpierāda, ka Savienības ražotāju cenu pieaugums līdz tādam līmenim, kas nerada kaitējumu, nozīmētu, ka Savienības ražotāji nespētu pārdot attiecīgo ražojumu, jo ieguldījumi FE sistēmās pie šāda cenu līmeņa nebūtu dzīvotspējīgi. Šādi pierādījumi netika sniegti. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (649)

               Dažas personas apgalvoja, ka zemo IT likmju kontekstā ieguldījumi FE projektos ekonomiski pamatoti bija vienīgi tad, kad par zemākām cenām tika piegādāti no ĶTR importētie paneļi. Tādēļ tika apgalvots, ka IT samazināšana Savienības ražošanas nozarei radīja būtisku kaitējumu. Cita persona apgalvoja, ka IT likmes līmenis ietekmē moduļu cenas noteikšanas mehānismu.

               (650)

               Jānorāda, ka moduļa izmaksas, pie kādām projekts joprojām būtu ekonomiski dzīvotspējīgs, dažādās dalībvalstīs vai reģionos ir atšķirīgs, ņemot vērā virkni tādu faktoru kā IT, citi regulatīvi stimuli, saules daudzums, parastās elektroenerģijas cenas u.t.t. Turklāt izmeklēšanā atklājās, ka pašreizējās iekārtas aizvien mazāk ir atkarīgas no IT, jo FE tīkla paritāte, iespējams, dažiem iekārtu veidiem ir sasniegta vairākos Eiropas reģionos, piemēram, lielā daļā Itālijas, Spānijā, Portugālē, Francijas dienvidos un Grieķijā. Ņemot vērā iepriekš minēto pamatojumu, šajā sakarā izteiktie apgalvojumi tika noraidīti.

               (651)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Komisija nav izmeklējusi to, vai Savienības ražošanas nozare bija paredzējusi, ka valdības atbalsta shēmas tiktu pēkšņi atceltas vai samazinātas. Netika sniegti argumenti, kas pamatotu šo apgalvojumu. Tomēr ir jāatzīmē, ka, balstoties uz savāktajiem pierādījumiem, nav informācijas, kas liecinātu, ka Savienības ražošanas nozare būtu neapdomīgi reaģējusi uz tirgus signāliem (piem., patēriņa pieaugumu) un citu pieejamo informāciju (piem., atbalsta shēmu samazināšanu). Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (652)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka IT samazināšana izraisījusi Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjomu samazināšanos, jo ieguldījumi bijuši dzīvotspējīgi vienīgi ar Ķīnas cenām, ko bija iespējams samaksāt. Savāktie pierādījumi faktiski liecina, ka izmeklēšanas periodā Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjomi tikai nedaudz samazinājās pretstatā tam, kas būtu sagaidāms, ja FE projekti būtu iespējami vienīgi ar Ķīnas moduļiem. Gluži pretēji, Savienības ražošanas nozares moduļu pārdošanas pieauga līdz 2011. gadam, un tad izmeklēšanas periodā nedaudz samazinājās, sekojot tādai pašai tendencei, kāda bija patēriņam. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (653)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka IT samazināšanās likusi Savienības ražošanas nozarei samazināt cenas, lai saglabātu interesi ieguldīt FE nozarē un lai saglabātu pieaugošo pieprasījumu un izaugsmi.

               (654)

               Izmeklēšana atklāja, ka Savienības ražošanas nozare bija spiesta samazināt cenas galvenokārt subsidētā importa radītā spiediena, nevis IT samazināšanas dēļ. Par to liecina fakts, ka vislielākais Savienības ražošanas nozares cenu samazinājums notika 2010. un 2011. gadā, pirms notika ievērojams IT samazinājums. Subsidētā importa no ĶTR palielinājums, kam bija ievērojami mazākas cenas nekā Savienības ražošanas nozarei, lika Savienības ražošanas nozarei aizvien vairāk pazemināt savas cenas. Pamatojoties uz to, šo apgalvojumu noraidīja.

               (655)

               Cita ieinteresētā persona apgalvoja, ka konstatējumiem, kas izklāstīti antidempinga pagaidu regulas 174. un 175. apsvērumā (par to, ka IT izmaiņas neizjauca cēloņsakarību), nav nekāda faktiska vai juridiska pamatojuma un ka tie nav saderīgi ar pamatregulas 8. panta 5. punktu, jo Komisija nav izvērtējusi IT samazināšanas radītā kaitējuma līmeni un ir uzskatījusi, ka ievērojamais Savienības ražošanas nozares cenu samazinājums ir bijis saistīts vienīgi ar subsidēto importu no Ķīnas. Tā pati persona apgalvoja, ka moduļu un elementu cenas samazinājums ir bijusi globāla parādība, nevis saistīta ar Ķīnas izcelsmes importa radīto spiedienu.

               (656)

               Attiecībā uz apgalvojumu, ka Komisija nav izvērtējusi regulēto tarifu samazināšanas radītā kaitējuma līmeni, tiek izdarīta atsauce uz iepriekš minēto 628. un 629. apsvērumu, kā arī uz 640. un 641. apsvērumu, kur Komisija secināja, ka ne pieprasījuma samazinājums, ne IT ietekme uz Savienības cenām nebija tādi, kas varētu pārtraukt cēloņsakarību starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un subsidēto ĶTR izcelsmes importu, neraugoties uz to, vai IT samazināšana tos būtu varējusi radīt, un cik lielā mērā. Tāpēc apgalvojums, ka Komisijas konstatējumiem nav nekāda faktiska pamata, tika noraidīts. Attiecībā uz apgalvojumu, ka moduļu un elementu cenas samazinājums ir bijusi globāla parādība, tiek izdarīta atsauce uz iepriekš minēto 619. līdz 621. apsvērumu, kur ir izvērtēti citu valstu, kas nav ĶTR, importa apjomi un cenas Savienībā. Lai gan visā pasaulē patiesi bija vērojama moduļu un elementu cenu lejupejoša tendence, subsidētā importa no ĶTR cena lejupējo tendenci saasināja līdz zaudējumus radošam līmenim. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šis apgalvojums tika noraidīts.

               (657)

               Kopumā IT ir bijis svarīgs faktors FE tirgus attīstībā Savienībā, un to pastāvēšana ir ietekmējusi izmeklējamā ražojuma patēriņu. Tomēr izmeklēšana atklāja, ka patēriņš būtiski nemazinājās, lai gan IT tika būtiski samazināti. Turklāt izmeklēšana atklāja, ka Savienības cenu samazināšanās nenotika galvenokārt IT samazināšanas dēļ. Tādēļ tiek secināts, ka IT izmaiņas nevarēja izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.

         5.3.5.   Cita veida finansiālais atbalsts, kas piešķirts Savienības ražošanas nozarei

               (658)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītā būtiskā kaitējuma cēlonis esot tas, ka tika samazināts Savienības ražošanas nozarei piešķirtais finansiālais atbalsts. Pamatojot šo apgalvojumu, tika iesniegta informācija, kas balstījās uz subsīdijām, kuras piešķirtas vienam no Savienības ražotājiem pirms attiecīgā periodā (laikā no 2003. līdz 2006. gadam).

               (659)

               Iesniegtie pierādījumi neatklāja saikni starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu un iespējamu subsīdiju, ko saņēmis kāds no Savienības ražotājiem laikposmā pirms attiecīgā perioda. Turklāt, tā kā šī informācija attiecas uz laiku pirms attiecīgā perioda, tā šķiet nebūtiska. Tāpēc nav iespējams rast nekādu saikni starp jebkuru iespējamu subsīdiju, kuru saņēmusi Savienības ražošanas nozare, un nodalīto būtisko kaitējumu. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.

         5.3.6.   Jaudas pārpalikums

               (660)

               Tika apgalvots, ka būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei radīja jaudas pārpalikums Savienības tirgū un pasaules tirgū kopumā. Tāpat tika apgalvots, ka jaudas pārpalikums pasaules tirgū ir novedis pie Savienības ražošanas nozares konsolidēšanās, kas šobrīd norisinās, un, ka kaitējums ir radīts pārāk daudzu ražošanas iekārtu dēļ. Turklāt vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais būtiskais kaitējums bijis saistīts ar Savienības ražošanas nozares pašas radīto jaudas pārmērīgo palielinājumu. Dažas ieinteresētās personas gluži pretēji apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies tādēļ, ka Savienības ražošanas nozarei nav izdevies veikt nepieciešamos ieguldījumus jaudas palielināšanai.

               (661)

               Lai gan Savienības ražošanas nozare patiesi palielināja savu ražošanas jaudu, tās kopējais ražošanas apjoms nesedza aizvien pieaugošo patēriņa līmeni Savienības tirgū attiecīgajā periodā. Tādējādi Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda bija samērīga un sekoja tirgus attīstībai, t. i., patēriņa pieaugumam. Tādēļ to nevar uzskatīt par radītā kaitējuma iemeslu.

               (662)

               Tāpat ar tādu pašu pamatojumu izmeklēšanas laikā neapstiprinājās arguments, ka Savienības ražošanas nozare nav ieguldījusi jaudas palielināšanā. Tomēr gluži pretēji, kā ir minēts iepriekš, visa aplūkotā perioda laikā Savienības ražošanas nozare pakāpeniski palielināja jaudu un tai visā aplūkotajā periodā bija pieejams jaudas pārpalikums, kas liecina, ka tā bija spējīga apmierināt papildu pieprasījumu. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (663)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka visi operatori, ieskaitot tos, kas darbojas lejupējās un augšupējās nozarēs, bijuši grūtā situācijā, kas radās jaudas pārpalikuma dēļ pasaules tirgū un tirgus pārmaiņu dēļ, ko tas radīja. Šajā sakarā tika apgalvots, ka izmeklējamais ražojums ir kļuvis par patēriņa preci, kurai individuāli ražotāji vairs nevarēja noteikt cenas, jo cenas bija atkarīgas no pieprasījuma un piedāvājuma visā pasaulē. Tika apgalvots, ka būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei ir radījusi šī situācija, nevis subsidētais imports.

               (664)

               Izmeklēšana apstiprināja, ka pasaules tirgū pastāv jaudas pārpalikums, kas galvenokārt rodas ĶTR. Attiecībā uz tirgus pārmaiņām, kas iespējams izmeklējamo ražojumu padarītu par patēriņa preci, tas neattaisnotu netaisnīgu cenu politiku un netaisnīgu tirdzniecības praksi. Šajā ziņā būtu jānorāda, ka Savienības ražošanas nozare ir ražojusi un pārdevusi izmeklējamo ražojumu jau vairāk nekā 20 gadus, bet ĶTR attiecīgā ražojuma ražošanas nozare ir attīstījusies tikai nesen (aptuveni kopš pagājušās desmitgades vidus) – Savienībā tas ir galvenokārt regulēto tarifu un citu politisku stimulu nopelns, kuri izraisījuši arī pieprasījuma palielinājumu. Pamatojoties uz to, iepriekš minētie argumenti tika noraidīti.

               (665)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka jaudas pārpalikums ir izraisījis cenas racionalizēšanu. Attiecībā uz to ir jāatzīmē, no vienas puses, ka faktiski jaudas pārpalikums radīja strauju lejupslīdi un Savienības ražošanas nozares cenu samazinājumu, kas vidēji pārsniedza ražošanas izmaksu samazinājumu. No otras puses Savienības ražošanas nozares jaudas palielinājums sekoja tirgus attīstībai un bija uzskatāms par samērīgu. Turklāt elementu ražošanas jauda palielinājās mazāk nekā moduļiem. Tāpēc minētais arguments tika noraidīts.

               (666)

               Vēl viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums radies tāpēc, ka tā koncentrējās vienīgi uz specializētām investīcijām un nav veikusi nepieciešamos ieguldījumus jaudas palielināšanai un izmaksu samazināšanai. Līdzīgi, arī šo prasību nevar apstiprināt ar izmeklēšanas konstatējumiem, kuri liecina, ka Savienības ražošanas nozare attiecīgajā periodā ir palielinājusi savu ražošanas jaudu un efektivitāti. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (667)

               Turklāt ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare ir palielinājusi ražošanas jaudu, kaut arī jaudas izmantošanas līmenis bijis zems, tādējādi pati sev radījusi kaitējumu. Taču šis apgalvojums balstījās uz salīdzinājumu starp atlasīto Savienības ražotāju ieguldījumu tendenci un visas Savienības ražošanas nozares jaudas izmantošanas tendenci, kas nav piemērots pamats salīdzinājumam. Turklāt izmeklēšanā tika atklāts, ka Savienības ražošanas nozare nav palielinājusi savas ražošanas jaudas atkarībā no apjoma, kas pārsniedza Savienības patēriņu, tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (668)

               Savāktie pierādījumi arī liecina, ka, ieguldot jaunās iekārtās, Savienība varētu samazināt savas ražošanas izmaksas un kļūt konkurētspējīgāka izmaksu ziņā. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (669)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas dažas ieinteresētās personas apstrīdēja to, ka Savienības ražošanas nozares jaudas pieaugums ir bijis samērīgs un noticis saistībā ar tirgus attīstību, sevišķi Savienības patēriņa attīstību. Tomēr, ciktāl tas attiecas uz moduļiem, attiecīgajā periodā ražošanas jauda pieauga par 106 %, kamēr Savienības patēriņš palielinājās par 221 % – proti, vairāk nekā divas reizes. Tāpat, ciktāl tas attiecas uz elementiem, attiecīgajā periodā ražošanas jauda pieauga par 39 %, kamēr Savienības patēriņš palielinājās par 87 %. Tas liecina, ka jaudas pieaugums bija ievērojami zemāks nekā patēriņa pieaugums, un tādēļ to nevar uzskatīt par nesamērīgu, ņemot vērā, ka Savienībā nekad nav bijis jaudas pārpalikuma. Turklāt, analizējot to, vai jaudas palielinājums ir bijis samērīgs, nebūtu jāraugās uz attīstību no viena gada uz otru, bet gan jāņem vērā tendence visā attiecīgajā periodā. Jaudas palielinājums parasti pilnībā sak darboties tikai pēc kāda laika pēc veiktā ieguldījuma, un atsevišķa analīze par vienu gadu var radīt nepareizu priekšstatu. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

         5.3.7.   Izejmateriālu cenu ietekme

               (670)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais būtiskais kaitējums saistīts ar plāksnīšu ražošanas galvenās izejmateriāla – polisilīcija – cenu izmaiņām. Tika apgalvots, ka Savienības ražošanas nozare ir noslēgusi ilgtermiņa piegāžu līgumus par fiksētām cenām, un tādēļ nevarēja gūt labumu polisilīcija cenu samazināšanās attiecīgajā periodā.

               (671)

               Izmeklēšana atklāja, ka, lai gan Savienības ražošanas nozarei bija polisilīcija ilgtermiņa piegādes līgumi, šo līgumu noteikumi vairumā gadījumā tika grozīti, pamatojoties uz polisilīcija cenas attīstību, un līguma cenas sasniedza līmeni, kas bija gandrīz vienāds vai dažreiz pat zemāks nekā cenas tūlītējā tirgū.

               (672)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare vai vismaz tās daļa ilgtermiņa izejmateriālu līgumu dēļ nevarēja gūt labumu no polisilīcija cenu samazināšanās izmeklēšanas periodā. Šīs personas apgalvoja, ka, panākot jaunas vienošanās par polisilīcija un/vai plāksnīšu ilgtermiņa līgumiem vai tos izbeidzot, piemēroti sodi. Pamatojot šo argumentu, šīs personas iesniedza preses rakstus, kuros tika ziņots, ka daži Savienības ražotāji ir iesaistīti tiesvedībā vai arī tie ir izbeiguši līgumus. Dažas personas sniedza informāciju, kura, iespējams, apliecina, ka ilgtermiņa līgumus nevar pārskatīt.

               (673)

               Polisilīcijs ir galvenais izejmateriāls plāksnīšu ražotājiem. Izmeklēšana atklāja, ka polisilīcija cenas paaugstinājās 2008. gadā, kad tās sasniedza augstāko punktu – USD 500/kg, taču 2009. gadā tās atkal pazeminājās, 2009. gada beigās sasniedzot USD 50–55/kg, ar tikai nelielu augšupejošu tendenci 2010. gadā un 2011. gada sākumā. Izmeklēšanas periodā cenas būtiski kritās līdz USD 30/kg (JRC zinātniskie un politikas ziņojumi, 2012. gada FE statusa ziņojums). Ir jāatzīmē, ka polisilīcija cenu ietekme uz Savienības ražošanas nozari varētu būt tikai margināla, jo jebkura ietekme uz elementu un moduļu ražošanas izmaksām tika izkliedēta vērtības ķēdē. Turklāt iepriekš minētie preses raksti attiecās uz notikumu attīstību pēc izmeklēšanas perioda, kas neietekmēja attiecīgo Savienības ražošanas nozares situāciju izmeklēšanas periodā, tādēļ tos nevar ņemt vērā. Var apstiprināt, ka Savienības ražošanas nozarei bija iespēja mainīt vienošanās ne tikai par ilgtermiņa līgumu cenām, bet arī par līgumsodiem, kas attiecās uz šiem ilgtermiņa līgumiem.

               (674)

               Viena ieinteresētā persona vēl apgalvoja, ka pietiek vien ar to, ka ilgtermiņa līgumi ietekmējuši tikai dažus Savienības ražotājus, un ka kopējās Savienības ražošanas nozares situācija nav būtiska. Tā apgalvoja, ka augstākām izmaksām nav visi operatori noteikti jāietekmē vienādi. Šajā argumentā netiek ņemts vērā konstatējums, ka kopumā Savienības ražošanas nozarei vidējās polisilīcija cenas daudzos gadījumos nemaz nebija augstākas kā tirgus cenas vai kā tūlītējās cenas, un jautājums par to, vai augstākas izmaksas skar visus vai tikai dažus operatorus, netika uzskatīts par būtisku. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (675)

               Vēl kāda ieinteresētā persona pieprasīja Komisijai atdalīt, nošķirt un kvantificēt katra tā faktora sekas, kurš varēja ietekmēt Savienības ražošanas nozari; jo īpaši atsevišķi būtu jāskata polisilīcija cenu ievērojamais kritums. Šajā sakarā tika apgalvots, ka drīzāk polisilīcija cenu kritums, nevis Ķīnas izcelsmes importa radītais cenu spiediens ir izraisījis pārdošanas cenu kritumu. Ciktāl tas attiecas uz Savienības ražošanas nozari, tās vidējās pārdošanas cenas nokritās daudz vairāk, nekā vidējās ražošanas izmaksas, kuras būtu varējis ietekmēt izejvielu cenu kritums. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (676)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas dažas ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka polisilīcija cenu samazinājuma ietekme uz Savienības ražošanas nozari nebija neliela vai izkliedēta vērtības ķēdē, kā tika secināts izmeklēšanā. Tomēr, kā jau norādīts 255. apsvērumā, polisilīcijs ir plāksnīšu ražotāju galvenais izejmateriāls, tādējādi tika konstatēts, ka ietekme uz elementu vai moduļu ražošanas izmaksām ir izkliedēta vērtības ķēdē. Ieinteresētās personas neiesniedza pierādījumus, kas liktu apšaubīt šo konstatējumu. Turklāt izmeklēšanā atklājās, ka polisilīcija cenu samazinājums attiecīgajā periodā atspoguļojās atlasīto Savienības ražotāju elementu un moduļu vidējās ražošanas izmaksās, kuras samazinājās līdzīgi kā polisilīcija cenas. Kāda ieinteresētā persona apšaubīja ietekmi, kāda bija iespējamajām soda naudām, kuras Savienības ražošanas nozarei bija jāmaksā pēc piegādātāju līgumu atkārtotas apspriešanas. Attiecībā uz to nevar izslēgt, ka dažiem ražotājiem varēja būt jāmaksā soda nauda par plāksnīšu piegādes līgumu atcelšanu attiecīgajā periodā. Tomēr Komisija nerada nekādus pierādījumus tam, ka šīs soda naudas būtu ietekmējušas Savienības ražošanas nozares stāvokli vai ka tās būtu reprezentatīvas. Šādus pierādījumus nesniedza arī attiecīgā ieinteresētā persona. Lai gan tādēļ nevar pilnīgi izslēgt, ka soda naudas varēja kaut kādā mērā negatīvi ietekmēt ierobežotu skaitu Savienības ražotāju, kopējā ietekme uz Savienības ražošanas nozari labākajā gadījumā ir neliela un tādēļ nevar pārtraukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu, kas nodarīts Savienības ražošanas nozarei kopumā. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

               (677)

               Vēl kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka izmeklējamā ražojuma pārdošanas cenu kritums Savienībā ir daļēji noticis sakarā ar polisilīcija cenas kritumu. Tomēr attiecībā uz to ir jānorāda – izmeklēšanā atklājās, ka imports no ĶTR bija subsidēts un tā cenas bija ievērojami zemākas par Savienības ražošanas nozares cenām. Tādēļ cenu samazinājums pārsniedz ražošanas izmaksu samazinājumu, ko varētu izskaidrot ar izejmateriālu cenu kritumu. Ja cenu kritums būtu noticis tikai tādēļ, ka samazinājās izejmateriālu cenas, Savienības ražošanas nozare nebūtu bijusi spiesta samazināt savas pārdošanas cenas zem ražošanas izmaksām. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (678)

               Vēl kāda ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka tiesvedība, kurā pēc IP bija iesaistīts viens Savienības ražotājs, varēja ietekmēt vismaz šā Savienības ražotāja stāvokli jau IP. Tomēr šī persona nepaskaidroja, kā un ciktāl notikums, kas notika pēc IP, varēja ietekmēt šā ražotāja stāvokli IP. Arī izmeklēšanā netika atklāti nekādi pierādījumi par šādu ietekmi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (679)

               Turklāt šī pati ieinteresētā persona apstrīdēja minētos konstatējumus, jo neesot sniegti nekādi pierādījumi. Tomēr izmeklēšanas konstatējumi tika balstīti uz faktiem un pierādījumiem, kā nekonfidenciāla versija bija pieejama visām ieinteresētajām personām.

               (680)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek secināts, ka arī tad, ja konkrētus Savienības ražotājus ir ietekmējuši ilgtermiņa līgumi, Savienības ražošanas nozare kopumā necieta ilgtermiņa līgumu dēļ, un tā varēja pilnībā gūt labumu no izejvielu cenu krituma. Tāpēc netika konstatēts, ka ilgtermiņa līgumi izjauktu cēloņsakarību starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.

         5.3.8.   Pašradīts kaitējums – automatizācijas, apjoma, apjomradītu ietaupījumu, konsolidācijas, inovāciju, izmaksu efektivitātes un Savienības ražošanas nozares importa ietekme

               (681)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies ražošanas procesa lielās automatizācijas dēļ. Tika apgalvots, ka nelielu apjomu ražotāji ir neizdevīgā stāvoklī, salīdzinot ar lielākiem vertikāli integrētiem ražotājiem, tādēļ jebkuram mazo apjomu ražotājam nodarīto kaitējumu nevar attiecināt uz subsidēto importu. Šajā kontekstā tika arī apgalvots, ka kopumā Savienības ražošanas nozare bija neliela tādēļ nevarēja gūt labumu no apjomradītiem ietaupījumiem.

               (682)

               Izmeklēšana atklāja, ka arī neliela apjoma tirgotājiem Savienības tirgū bija augsts ražošanas procesa automatizācijas līmenis, kas pozitīvi ietekmēja viņu ražošanas izmaksas. Vairums Savienības ražotāju ir specializējušies vienā no ražošanas procesa daļām (elementi vai moduļi), kas specializācijas dēļ ir palielinājis viņu konkurētspēju attiecībā uz konkrēto ražojuma veidu, ko tie ražo. Tāpēc arguments, ka lielās automatizācijas ietekme ir izraisījusi kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, tika noraidīts.

               (683)

               Dažas ieinteresētas personas apgalvoja, ka cenu spiediens izraisījis Savienības ražošanas nozares un Ķīnas ražošanas nozares konsolidāciju un pēdējā minētā izraisījusi kaitējumu Savienības ražošanas nozari. Taču izmeklēšana atklāja, ka konsolidācija drīzāk bija subsidētā importa un negodīgas tirdzniecības prakses sekas. Turklāt šī persona nesniedza pierādījumus, kādā mērā konsolidācijas process būtu varējis radīt kaitējumu.

               (684)

               Vēl tika apgalvots, ka nodarītā kaitējuma iemesls ir Savienības ražošanas nozares vertikālās integrācijas trūkums. Kopumā vertikāli integrētiem ražotājiem normālos tirgus apstākļos vajadzētu būt lielākai drošībai piegādes ķēdē. Taču izmeklēšana atklāja, ka daļas Savienības ražošanas nozares, kura bija vertikāli integrēta, priekšrocības vertikālās integrācijas dēļ nevarēja izmantot pilnībā, jo subsidētā importa radītais spiediens uz cenām bija ārkārtīgi liels. Turklāt Savienības ražošanas nozare, arī vertikāli integrēti Savienības ražotāji, subsidētā importa dēļ nespēja gūt pilnīgu labumu no lielas jaudas izmantošanas, lai panāktu apjomradītus ietaupījumus. Turklāt izmeklēšana neatklāja nekādu korelāciju starp vertikālu integrāciju un labākiem rentabilitātes rādītājiem, jo augstā cena traucēja šādu korelāciju.

               (685)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei trūkst tehnisko inovāciju, kā arī investīciju jaunās tehnoloģijās. Taču izmeklēšana neatklāja nekādus faktiskus pierādījumus, kas apliecinātu šādus apgalvojumus. Izmeklēšanā gluži pretēji tika atklāts, ka lielākā daļa Savienības ražošanas nozares veikto ieguldījumu bija paredzēta jaunām iekārtām un izpētei un izstrādei un ka starp dažādiem ražojumiem pasaulē nav būtiskas atšķirības starp tehnoloģijām.

               (686)

               Vēl viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka būtiskā kaitējuma cēlonis bijusi vājā projektu īstenošana (neizdevušies projekti). Šajā ziņā būtu jānorāda, ka šis arguments nebija pamatots. Turklāt jebkuru neizdevušos projektu var uzskatīt par subsidētā importa radītām sekām. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (687)

               Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare nespēj savlaicīgi racionalizēt izmaksas, lai reaģētu uz norisēm pasaules tirgū. Citas personas apgalvoja, ka darbaspēka izmaksas un piesaistāmie izdevumi Savienībā ir lielāki nekā ĶTR.

               (688)

               Izmeklēšana atklāja, ka Savienības ražošanas nozares ražošanas izmaksas attiecīgajā periodā pamazām samazinājās. Ražīgums attiecībā uz moduļiem un elementiem palielinājās. Kā iepriekš ir minēts, subsidētā ĶTR izcelsmes importa pieplūduma un tam sekojošā būtiskā spiediena uz cenām Savienības tirgū dēļ Savienības ražošanas nozare nebija spējīga gūt labumu no cenu samazināšanās.

               (689)

               Ir atzīmēts, ka ĶTR ražotājiem eksportētājiem nav līdzīgu priekšrocību saistībā ar izejvielām (polisilīciju) un iekārtām, jo tie abi galvenokārt tiek importēti no Savienības. Kas attiecas uz darbaspēka izmaksām un pieskaitāmajiem izdevumiem, ieskaitot amortizāciju, tie kopā izmeklēšanas periodā veidoja vidēji mazāk nekā 10 % no kopējām izmaksām par moduļiem un nav uzskatāmi par tādiem, kuriem būtu būtiska loma. Kas attiecas uz elektroenerģijas izmaksām, tās izmeklēšanas periodā kopā veidoja vidēji mazāk nekā 1 % no kopējām izmaksām par moduļiem un nav uzskatāmas par tādām, kam būtu būtiska loma. Turklāt apgalvojums, ka ķīnieši ir izmantojuši jaunāko aprīkojumu, nav pamatots.

               (690)

               Vēl tika apgalvots, ka daži Savienības ražotāji elementus un/vai moduļus ieguva no attiecīgās valsts un pārdeva šos produktus Savienības tirgū kā savējos. Kaitējumu, kas radās šādu darījumu dēļ, nevajadzētu attiecināt uz subsidēto importu. Taču izmeklēšanā tika atklāts, ka attiecīgā ražojuma imports no Savienības ražošanas nozares pēc būtības bija komplementārs, kā arī ierobežots apjoma ziņā, ja to salīdzina ar kopējo Savienības ražošanas apjomu un tādēļ tā iedarbība varētu būt vienīgi margināla un to nevarētu uzskatīt par tādu, kas varētu izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.

               (691)

               Tādēļ, lai varētu atbilst ĶTR izcelsmes importa aizvien sarūkošās cenas tendencei, Savienībai bija jāpieliek ievērojamas pūles, lai racionalizētu savas ražošanas izmaksas. Neraugoties uz Savienības ražošanas nozares centieniem, šo izmaksu racionalizāciju nevarēja atspoguļot pārdošanas cenā, ņemot vērā būtisko samazinājumu, kuru radīja subsidētais imports.

               (692)

               Kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums radās tāpēc, ka Savienības ražošanas nozarē trūka pietiekama apjomradīta ietaupījuma. Tika apgalvots, ka nelielu apjomu ražotāji ir neizdevīgā stāvoklī, salīdzinot ar lielākiem vertikāli integrētiem ražotājiem, tādēļ šiem ražotājiem nodarīto kaitējumu nevar attiecināt uz subsidēto importu. Vēl viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ražošanas procesa automatizācija ir dārga un tādēļ ražošanas izmaksu samazināšanai apjomradīti ietaupījumi ir jo svarīgāki.

               (693)

               Izmeklēšanā tika atklāts, ka Savienības ražošanas nozare, arī lielie un vertikāli integrētie ražotāji, subsidētā importa dēļ nespēja gūt pilnīgu labumu no lielas jaudas izmantošanas, lai panāktu apjomradītus ietaupījumus. Jebkurā gadījumā izmeklēšana neatklāja nekādu korelāciju starp lielumu, vertikālu integrāciju un labākiem rentabilitātes rādītājiem, jo subsidētā importa radītais spiediens traucēja šādu korelāciju. Izmeklēšanā tika atklāts, ka tirgū, kur bija zems izmantojuma līmenis, labuma no apjomradītiem ieguvumiem vairs nebija – tas attiecās arī uz Ķīnas ražotājiem. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

               (694)

               Turklāt viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka ieguldītāji un bankas nefinansētu projektus, ja moduļa ražotājs būtu pārāk mazs, jo lielāki ražotāji nodrošina labākas garantijas un tie ir labāk “diskontējami”. Citiem vārdiem sakot, ieguldītāji un bankas negribīgi finansē ar FE saistītos projektus, kuros izmanto Savienībā ražotus moduļus. Izmeklēšana atklāja, ka jebkurā gadījumā, ja ieguldītāji un bankas labprātāk finansē Ķīnas ražotājus, kuriem ir lielāka ražošanas jauda, tad tas ir izkropļojuma dēļ, kuru subsidētais imports ir radījis Savienības tirgū. Kā ir iepriekš minēts, ražošanas līniju lielumam nav nozīmes, ja izmantojuma līmenis joprojām ir zems. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (695)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei ir nelabvēlīga izmaksu struktūra salīdzinājumā ar konkurentiem Ķīnā, jo pēdējiem minētajiem ir zemākas darbaspēka izmaksas, elektroenerģijas un amortizācijas izmaksas, turklāt jaunākas iekārtas. Tomēr attiecīgā persona nevarēja sniegt jaunu informāciju vai pamatojošus pierādījumus, kas varētu apgāzt šīs izmeklēšanas konstatējumus par šo jautājumu. It īpaši apgalvojums, ka Ķīnas ražotāji izmantojot jaunākā iekārtas aprīkojumu tika aplūkots konstatējumos, kas izklāstīti antidempinga pagaidu regulas 203. apsvērumā, kur norādīts, ka ražotājiem eksportētājiem ĶTR nav nekādu salīdzināmu priekšrocību, it īpaši tādēļ ka visas iekārtas un aprīkojumu importē no Eiropas Savienības. Tāpēc iepriekš minētie apgalvojumi tika noraidīti.

               (696)

               Cita persona apgalvoja, ka Ķīnai ir bijusi salīdzinoša priekšrocība saistībā ar polisilīcija cenām un apjomradītiem ietaupījumiem, kā dēļ iekārtām bija zemākas izmaksas. Šī persona nesniedza jaunu informāciju vai pamatojošus pierādījumus par šo jautājumu. Tāpēc šīs personas apgalvojums tika noraidīts.

               (697)

               Kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka daži Savienības ražotāji elementus un/vai moduļus ieguva no attiecīgās valsts un pārdeva tālāk šos ražojumus Savienības tirgū kā savējos. Tā uzstāja, ka kaitējums, kas radies no šādiem darījumiem, nav attiecināms uz subsidēto importu. Taču izmeklēšanā tika atklāts, ka attiecīgā ražojuma imports no Savienības ražošanas nozares pēc būtības bija komplementārs, kā arī ierobežots apjoma ziņā, ja to salīdzina ar kopējo Savienības ražošanas apjomu, un tādēļ tā iedarbība varētu būt vienīgi margināla un to nevarētu uzskatīt par tādu, kas varētu izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.

               (698)

               Viens nesaistīts importētājs apgalvoja – analīzē būtu jāņem vērā tas, ka palielinājās darbinieku skaits. Attiecībā uz šo apgalvojumu ir atzīmēts, ka nodarbinātība saistībā ar moduļiem laikā no 2009. līdz 2011. gadam palielinājās, un tad izmeklēšanas periodā samazinājās. Saistībā ar elementiem nodarbinātība palielinājās līdz 2010. gadam un tad 2011. gadā tā samazinājās, un vēl vairāk samazinājās izmeklēšanas periodā. Vēl tika norādīts, ka attiecībā uz moduļiem nodarbinātība atbilda Savienības ražošanas tendencēm. Attiecībā uz elementiem, tā kā Ķīnas izcelsmes imports visa perioda laikā palielināja savu tirgus daļu uz Savienības ražošanas nozares rēķina, Savienības ražošanas nozare nevarēja gūt labumu no pieaugošā patēriņa, kā bija gaidīts. Tādēļ nodarbinātības samazinājums 2011. gadā un izmeklēšanas periodā atbilst uzņēmumiem, kuri kļuva maksātnespējīgi vai arī pārtrauca elementu ražošanu.

               (699)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda ieinteresētā persona no jauna apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies sakarā ar nelielo apjomu un apjomradītu ietaupījumu trūkumu. Kā jau paskaidrots iepriekš 682. apsvērumā un pagaidu antidempinga regulas 195.-196. apsvērumā, pat globālā tirgū apjomradītu ietaupījumu lielums un tādējādi arī ieguvums nevar eksistēt, ja izmantošanas apjoms kopumā ir zems un ja visā pasaulē pastāv milzīgs jaudas pārpalikums. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (700)

               Turklāt šī pati persona atkārtoti apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir sakarā ar tās nespēju izmantot nevienu izmaksu priekšrocību. Šī persona apgalvoja, ka tas jo īpaši ir tādēļ, ka lielākā daļa Savienības ražotāju ir vertikāli integrēti. Tomēr šī persona nesniedza plašāku informāciju par to, ciktāl tas, ka ražotāji ir vertikāli integrēti, varētu negatīvi ietekmēt to izmaksu struktūru. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (701)

               Pamatojoties uz to, visi iepriekš minētie argumenti tika noraidīti.

         5.3.9.   Plānkārtiņu FE ražojumu un citu FE tehnoloģiju radītā konkurence

               (702)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka kaitējumu Savienības ražošanas nozarei radījusi konkurence ar plānkārtiņu FE ražojumiem un citām FE tehnoloģijām, jo šīs tehnoloģijas ir savstarpēji aizstājamas un tām ir viens un tas pats galalietojums. Tāpat tika apgalvots, ka plānkārtiņu ražojumi konkurē ar izmeklējamo ražojumu, it īpaši saistībā ar komercplatību jumtiem un liela izmēra uz zemes izvietotām iekārtām, kas veido būtisku daļu kopējā Savienības FE tirgus.

               (703)

               Izmeklēšana liecināja, ka plānkārtiņas FE ražojumi tiek ražoti no atšķirīgām izejvielām un tajos neizmanto kristāliskā silīcija plāksnītes. Kopumā tiem ir daudz mazāks pārveidošanas efektivitātes koeficients un mazāka elektriskā jauda nekā kristāliskā silīcija moduļiem. Tādēļ tos nevar izmantot ierobežotās platībās, piemēram, uz jumtiem, tātad tie nav pilnībā savstarpēji aizstājami ar attiecīgo ražojumu. Tāpat izmeklēšanā tika atklāts, ka, lai gan plānkārtiņu FE ražojumi ir lētāki nekā izmeklējamais ražojums, tie attiecīgajā periodā ir aizņēmuši tikai ierobežotu tirgus daļu no kopējā Savienības saules enerģijas tirgus. Tāpēc, lai gan varētu pastāvēt zināma konkurence starp plānkārtiņu ražojumiem un attiecīgo ražojumu, šī konkurence tiek uzskatīta par ierobežotu.

               (704)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums, iespējams, ir sakarā ar plānkārtiņu ražojumu radīto konkurenci. Saistībā ar to šī persona norādīja, ka Vācijā plānkārtiņu ražojumu tirgus daļa saules enerģijas tirgū lielākajā IP daļā ir bijusi ievērojama un ir samazinājusies tikai 2012. gada sākumā.

               (705)

               Izmeklēšanā patiešām atklājās, ka plānkārtiņu ražojumu vidējās cenas bija zemākas nekā izmeklējamā ražojuma vidējās cenas.

               (706)

               Tomēr, kā izklāstīts 703. apsvērumā, plānkārtiņu ražojumiem ir daudz mazāka pārveidošanas efektivitāte un mazāka elektriskā jauda nekā kristāliskā silīcija moduļiem, tāpēc, pat ja šie ražojumi vispār savstarpēji konkurē, tad tas tik un tā nevar veicināt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, jo Savienības saules enerģijas tirgū dominējošā tehnoloģija ir kristāliskā silīcija moduļi. JRC FE 2012. gada statusa ziņojumā tika norādīts, ka sakarā ar polisilīcija cenu kritumu plānkārtiņu ražojumi pēdējos gados ir zaudējuši tirgus daļu par labu kristāliskā silīcija moduļiem.

               (707)

               Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti.

         5.3.10.   Finanšu krīze un tās ietekme

               (708)

               Tika apgalvots, ka finanšu krīze un ekonomikas lejupslīde negatīvi ietekmēja Savienības ražošanas nozares piekļuvi finansēm, tādējādi izraisot Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu.

               (709)

               Savienības ražošanas nozares spēja piesaistīt kapitālu attiecīgajā periodā būtiski samazinājās. Tā kā saules enerģijas ražošanas nozare ir kapitālietilpīga, spēja piesaistīt kapitālu ir ļoti būtiska. Ekonomikas lejupslīdei bija noteikta ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju. Tomēr izmeklēšana atklāja, ka neraugoties uz Savienības tirgus pieaugumu laikā no 2009. līdz 2011. gadam, Savienības ražošanas nozares situācija pasliktinājās subsidētā ĶTR izcelsmes importa dēļ, kura cenas bija ievērojami zemākas nekā Savienības ražošanas nozares pārdošanas cenas. Tāpēc tika secināts, ka finanšu krīzes potenciālo ietekmi vēl pasliktināja tas, ka palielinājās subsidētā importa no ĶTR apjoms, un tas, ka ierobežotā piekļuve finansējumam lielākoties bija negatīvā tirgus klimata sekas, un Savienības ražošanas nozares situācija un izredzes bija subsidētā importa sekas.

               (710)

               Turklāt tika izvērtēts, vai Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums radās tādēļ, ka tai neizdevās piesaistīt atbilstošu finansējumu tad, ka tā vēl bija rentabla. Izmeklēšanā tika atklāts, ka, piem., 2010. gadā, kad Savienības ražošanas nozare vēl bija rentabla, investīciju līmenis moduļiem palielinājās par 315 %, salīdzinot ar 2009. gadu, bet elementiem tajā pašā laikā par 10 %. Tā kā FE ražošanas nozare ir kapitālietilpīga, tiek sagaidīts, ka ražošanas nozare nepārtraukti meklē pienācīgu finansējumu, lai uzlabotu savu rentabilitāti un konkurētu ar negodīgo subsidēto importu. Tādēļ tika secināts, ka piekļuves finansēm trūkums bija neizdevīgās situācijas rezultāts, nevis tās iemesls.

               (711)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas kāda ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka finanšu krīzes kaitējumu nodarošā ietekme būtu jānodala un tā nebūtu jāpiedēvē subsidētajam importam. Šī persona atsaucās uz publiski pieejamu informāciju, kurā redzams, ka vismaz viens Savienības ražotājs uzskatīja finanšu krīzi par galveno sava sliktā stāvokļa iemeslu. Šīs izmeklēšanas secinājumi tika balstīti uz konkrētu uzņēmumu datiem, kas ievērojami pārsniedz atsevišķu uzņēmumu publiski pieejamus paziņojumus. Tādējādi minētais publiski pieejamais paziņojums nevar apgāzt konstatējumu, ka, lai gan finanšu krīzei bija zināma ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju, tā nevarēja izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (712)

               Vēl kāda ieinteresētā persona apgalvoja, ka būtu jāņem vērā atšķirīgā piekļuve finansējumam, salīdzinot Savienības ražošanas nozari ar Ķīnas ražotājiem eksportētājiem. Šī persona apgalvoja, ka tas ir bijis viens no galvenajiem faktoriem, kas nodarījis būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, nevis subsidētais imports. Tomēr ir konstatēts, ka virknes Ķīnas ražotāju eksportētāju preferenciāla piekļuve finansējumam ir izkropļojusi tirgu un varētu būt viens no galvenajiem iemesliem, kas ļāva Ķīnas ražotājiem eksportētājiem eksportēt attiecīgo ražojumu par subsidētām cenām. Šis faktors tādējādi nevar izjaukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (713)

               Ar šādu pamatojumu tika secināts, ka, lai gan finanšu krīzei bija zināma ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju, tā nevarēja pārtraukt cēloņsakarību starp subsidēto importu un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

         5.3.11.   Savienības ražošanas nozares eksporta darbība

               (714)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares eksporta pārdošanas apjomi attiecīgajā periodā būtiski kritušies – moduļiem it īpaši no 2009. līdz 2011. gadam, elementiem no 2009. gada līdz 2012. gada pirmajam ceturksnim – un tas izraisījis būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.

               (715)

               Taču, kā ir parādīts turpmāk norādītajā tabulā, eksporta apjomi moduļiem saglabājas ievērojami, neraugoties uz nelielu samazinājumu izmeklēšanas periodā, un vidējās cenas izmeklēšanas periodā bija virs vidējām moduļu izmaksām visā attiecīgajā periodā. Tādēļ tas nebūtu varējis izraisīt Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu. Attiecībā uz elementiem, eksporta apjomi veidoja tikai aptuveni 12 % no elementu kopējā ražošanas apjoma. Tāpēc, neraugoties uz zemajām cenām izmeklēšanas periodā, tam varēja būt tikai ierobežota ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.
               13-a. tabula
               Moduļi

                           2009

                           2010

                           2011

                           IP

                           Moduļu eksporta apjoms MW

                           989

                           1279

                           1157

                           1148

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              129

                              117

                              116

                           Eksporta vidējā cena (EUR/kW)

                           2500

                           1900

                           1470

                           1230

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              76

                              59

                              49

                              Avots: Europressedienst.

               13-b. tabula
               Elementi

                           2009

                           2010

                           2011

                           IP

                           Elementu eksporta apjoms MW

                           62

                           320

                           315

                           238

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              516

                              508

                              384

                           Eksporta vidējā cena (EUR/kW)

                           1350

                           1 050

                           830

                           640

                              (Indekss 2009. gads = 100)

                              100

                              78

                              61

                              47

                              Avots: Europressedienst.

               (716)

               Ar šādu pamatojumu tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozares eksporta darbība nebūtu varējusi veicināt Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu. Tāpēc šie personu argumenti tika noraidīti.

         5.3.12.   Slānekļa gāzes atradņu atklāšana Savienībā

               (717)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu izraisījusi slānekļa gāzes nogulu atklāšana Savienībā, un izredzes palielināt lētas slānekļa gāzes ražošanu Savienībā samazināja publiskā un privātā sektora ieguldījumus atjaunojamās enerģijas projektos.

               (718)

               Izmeklēšanā tika atklāts, ka izmeklējamā ražojuma patēriņš būtiski pieaudzis visā attiecīgajā periodā, kā minēts 509. apsvērumā. Turklāt izmeklēšana neatklāja nekādus faktiskus pierādījumus, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums būtu radies tādēļ, ka Savienībā tika atklātas slānekļa gāzes nogulas. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

         5.3.13.   Savienības emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (“ETS”)

               (719)

               Tā pati persona apgalvoja, ka kaitējumu Savienības ražošanas nozarei izraisījuši nelielie ieguldījumi saules enerģijas ražošanā zemo tirgus cenu dēļ Eiropas Savienības emisijas kvotu tirdzniecības shēmas CO2 emisijas kredītvienībām.

               (720)

               Tomēr netika sniegts neviens pierādījums un izmeklēšana neatklāja nekādus faktiskus apstākļus, kas apstiprinātu šādus apgalvojumus. Gluži pretēji, izmeklēšanā tika atklāts, ka izmeklējamā ražojuma patēriņš attiecīgajā periodā ievērojami pieauga. Pamatojoties uz to, šis apgalvojums tika noraidīts.

         5.3.14.   Vadības lēmumi

               (721)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka vismaz vienam Savienības ražotājam nodarīto būtisko kaitējumu izraisījuši nepareizi vadības pieņemtie lēmumi. Šie apgalvojumi balstījās uz ikgadējām atskaitēm, daļu informācijas saturēja vēstule, kuru uzņēmuma akcionārs nosūtīja pārējiem akcionāriem, un preses raksts.

               (722)

               Nekāda informācija šajā lietā neliecināja, ka kāds no attiecīgā uzņēmuma vadības pieņemtajiem lēmumiem būtu neparasts vai nepiesardzīgs vai tam būtu kāda ietekme uz Savienības ražošanas nozari. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

         5.3.15.   Citi valdības politikas virzieni

               (723)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei izraisījuši citi valdības politikas virzieni, piemēram, atjaunojamās enerģijas politika, inovāciju veicināšanas politika, birokrātijas mazināšanas politika, tirdzniecības veicināšanas politika un piekļuves tīklam regulējums, jo šie politikas virzieni sniedz labumu ražotājiem eksportētājiem. Tomēr, pat ja ir taisnība, ka daži no norādītajiem politikas virzieniem būtu varējuši veicināt importu no citām trešām valstīm un vispārēju saules enerģijas nozares izaugsmi, šie politikas virzieni sniegtu labumu arī Savienības ražošanas nozarei. Turklāt šie politikas virzieni nevarētu būt vērsti uz to, lai imports Savienībā tiktu īstenots subsidētām cenām, kas izraisa kaitējumu. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

         5.3.16.   Citi argumenti

               (724)

               Viena ieinteresētā persona norādīja, ka kaitējumu Savienības ražošanas nozarei radījusi “pioniera” neizdevīgā situācija un Eiropas Komisijas politiskā atbalsta trūkums iepriekšējos gados. Šī persona arī apgalvoja, ka līdzās valsts atbalsta shēmām, būtiski faktori katram tirgum ir arī iedzīvotāju skaits, IKP, elektroenerģijas patēriņš, finansēšanas iespējas un iespēja pieslēgties tīklam. Tomēr iepriekš minētā persona nevarēja pamatot savus apgalvojumus, tāpēc tie tika noraidīti.

               (725)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas šī pati persona no jauna apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies sakarā ar “pioniera” neizdevīgo situāciju. Tomēr šis apgalvojums nebija nedz analizēts, nedz pamatots, tādēļ tas tika noraidīts.

         5.4.   Citu faktoru, kuri saskaņā ar konstatējumiem veicināja kaitējumu, kumulatīvs novērtējums

               (726)

               Izmeklēšana apliecināja, ka kaitējumu varēja būt veicinājuši arī šādi citi faktori: attiecīgā ražojuma imports no Taivānas, IT līmeņa samazināšanās, ierobežota Savienības ražotāju skaita ilgtermiņa polisilīcija līgumi un finanšu un ekonomikas krīze.

               (727)

               Kā norādīts iepriekš 5.3.1. un 5.3.7. iedaļā, iespējamā Taivānas izcelsmes importa ietekme un ierobežota Savienības ražotāju skaita ilgtermiņa polisilīcija līgumu ietekme labākajā gadījumā ir neliela, jo to ietekme ir izkliedēta vērtības ķēdē.

               (728)

               Attiecībā uz finanšu un ekonomikas krīzi izmeklēšana ir apliecinājusi, ka galvenais iemesls, kādēļ Savienības ražošanas nozare saskārās ar ieguldījumiem nepieciešamā kapitāla pieejamības problēmām, bija subsidētais imports, kas neļāva Savienības ražošanas nozarei pārdot savus ražojumus ar peļņu tad, kad Savienības tirgus uzrādīja ievērojamu pieaugumu (2009.-2011.g.).

               (729)

               Par IT jānorāda, ka trešās personas nav spējušas pierādīt, ka IT līmenis IP laikā būtu bijis tik zems, ka tas nebūtu ļāvis Savienības ražotājiem pārdot attiecīgo ražojumu par tādām cenām, kas nenodara kaitējumu. Iestādes uzskata, ka IT līmeņa samazinājums var izskaidrot pieprasījuma samazinājumu, jo ieguldījumi atsevišķās vietās vairs nebija dzīvotspējīgi. Tomēr pat kopā ar citiem faktoriem, kuri saskaņā ar konstatējumiem ir veicinājuši kaitējumu, tas nevar izjaukt cēloņsakarību, jo IT līmenis joprojām bija tāds, pie kura, ja nebūtu subsidētā importa, Savienības ražotāji būtu varējuši pārdot savus ražojumus par tādām cenām, kas nenodara kaitējumu.

               (730)

               Tādēļ, pat izvērtējot četru pārējo faktoru, kuri, iespējams, veicināja kaitējumu, kumulatīvo ietekmi, netiek izjaukta cēloņsakarība starp subsidēšanu un kaitējumu.

         5.5.   Secinājums par cēloņsakarību

               (731)

               Izmeklēšana atklāja cēloņsakarību starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu un subsidēto importu no ĶTR. Tika analizēti citi iespējamie kaitējuma iemesli, piemēram, imports no citām trešām valstīm, nesubsidētais imports no ĶTR, patēriņš, IT, cita veida finanšu atbalsts, kas piešķirts Savienības ražošanas nozarei, jaudas pārpalikums, izejvielu cenu ietekme, pašu radīts kaitējums, plānkārtiņas ražojumu radītā konkurence, finanšu krīze un tās ietekme, Savienības ražošanas nozares eksporta darbība, slānekļa gāzes iegulu atklāšana Savienībā, vadības lēmumi, Eiropas Savienības emisijas kvotu tirdzniecības shēmas, citi valdības politikas virzieni, taču neviens no tiem neizrādījās tāds, kas varētu pārtraukt cēloņsakarību, kura konstatēta starp subsidēto importu no ĶTR un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.

               (732)

               Tika atsevišķi un kopā analizēta visu to kaitējuma faktoru ietekme, kas nebija subsidētais imports. Tādēļ tiek secināts, ka visu faktoru, kuri, iespējams, veicināja Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu (proti, imports no trešām valstīm, IT, izejmateriālu cenu ietekme un finanšu krīze) kopējs izvērtējums neizskaidro Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu jo īpaši saistībā ar zemajām cenām un finansiālajiem zaudējumiem sakarā ar attiecīgā ražojuma zemas cenas importa ienākšanu no ĶTR ievērojamā daudzumā. Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto analīzi, kurā visu zināmo faktoru ietekme uz Savienības ražošanas nozares situāciju ir skaidri konstatēta un nodalīta no subsidētā importa kaitējošās iedarbības, tika secināts, ka izmeklēšanas periodā pastāvēja cēloņsakarība starp subsidēto importu no ĶTR un Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu.

         6.   SAVIENĪBAS INTERESES
   6.1.   Ievadpiezīmes

               (733)

               Saskaņā ar pamatregulas 31. pantu Komisija pārbaudīja, vai, neraugoties uz iepriekš minētajiem konstatējumiem par kaitējošu subsidēšanu, ir kādi vērā ņemami iemesli, kas varētu likt secināt, ka šajā konkrētajā gadījumā Savienības interesēs nav noteikt kompensācijas pasākumus. Šim nolūkam un saskaņā ar pamatregulas 31. panta 1. punktu Savienības interešu analīze balstījās uz visu dažādo interešu, tostarp Savienības ražošanas nozares, augšupējo un lejupējo FE nozares operatoru, attiecīgā produkta importētāju, lietotāju un patērētāju interešu izvērtējumu.

               (734)

               Uzsākot paralēlo antidempinga izmeklēšanu, paši pieteicās aptuveni 150 operatori, kuri tika pienācīgi ņemti vērā pašreizējā izmeklēšanā. Nesaistītiem importētājiem, augšupējiem operatoriem (ieskaitot izmeklējamā ražojuma izejmateriālu ražotāju un ražošanas iekārtu piegādātājus), lejupējiem operatoriem (ieskaitot projekta attīstītājus un sistēmu instalētājus) un patērētāju organizācijai BUEC tika nosūtītas specifiskas anketas. Informāciju iesniedza trīs asociācijas, kuras pārstāv dažādus FE nozares operatorus (Savienības ražošanas nozari, augšupējos un lejupējos operatorus).

               (735)

               Tika apgalvots, ka Savienības interešu izvērtēšana netika balstīta uz pietiekamu operatoru skaitu.

               (736)

               Komisija sazinājās ar dažādajiem operatoriem kā paskaidrots turpmāk.

               (737)

               Augšupējiem un lejupējiem operatoriem, kā minēts 734. apsvērumā, Komisija nosūtīja specifiskas anketas aptuveni 150 operatoriem, ieskaitot tos nesaistītos importētājus, kuri bija pieteikušies pēc izmeklēšanas sākšanas un kuriem tāpēc bija iespējams sniegt Komisijai attiecīgos datus. Tika saņemta divdesmit viena atbilde uz anketas jautājumiem. Turklāt izmeklēšanā vērā tika ņemtas ne tikai atbildes uz anketas jautājumiem, bet arī pārbaudāmas un pienācīgi pamatotas piezīmes un iesniegtie dokumenti, kurus ieinteresētās personas iesniedza noteiktajos termiņos, neatkarīgi no tā, vai šīs personas bija atbildējušas uz anketas jautājumiem. AFASE nosūtīja Komisijai piezīmes savu dalībnieku – FE operatoru – vārdā, kas arī tika analizētas.

               (738)

               Attiecībā uz nesaistītiem importētājiem, kā minēts 25. apsvērumā, Komisija sazinājās ar visiem 250 nesaistītajiem importētājiem, par kuriem ziņoja sūdzības iesniedzējs, un izveidoja pagaidu izlasi saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai aptvertu reprezentatīvu importa apjomu, kuru noteiktajā laikā varētu pamatoti izmeklēt. Tomēr tikai viens no provizoriski atlasītajiem uzņēmumiem pēc pārbaudes izrādījās nesaistīts importētājs. Vēlākā izmeklēšanas posmā tika aicināti izmeklēšanā turpmāk sadarboties vēl citi nesaistīti importētāji, kuri bija sākotnēji iesnieguši atlases veidlapu, taču nebija atlasīti. Seši no tiem piekrita un saņēma anketu, un pieci iesniedza atbildes; no tām trīs aizpildītās anketas tika uzskatītas par pietiekami pilnīgām. Tādēļ nesaistīto importētāju galīgajā izlasē ir četri nesaistīti importētāji, kas pārstāv 2-5 % no attiecīgā ražojuma importa. Saistībā ar šo zemo procentuālo daudzumu jāatceras, ka lielākā daļa attiecīgā ražojuma importa Savienībā nenotiek ar nesaistītu importētāju starpniecību.

               (739)

               Tātad, Savienības interešu analīzei tika izmantota šāda informācija:

                           —

                           atbildes uz anketas jautājumiem, kas tika saņemtas no 8 atlasītajiem Savienības ražotājiem un četriem atlasītajiem nesaistītajiem importētājiem, kā arī atbildes uz īpašās anketas jautājumiem, kuras tika saņemtas no 8 augšupējiem un 13 lejupējiem operatoriem (7 projektu attīstītājiem/instalētājiem un 6 pakalpojumu sniedzējiem, kas darbojas arī FE nozarē) no 150 operatoriem, kas bija pieteikušies pēc procedūras sākšanas un saņēma īpašās anketas;

                           —

                           dati, kas tika pārbaudīti apmeklējumos uz vietas pie 8 Savienības ražotājiem, 1 nesaistīta importētāja, 2 augšupējiem operatoriem, 4 lejupējiem operatoriem (projektu attīstītājiem/instalētājiem) un 1 asociācijas (skat. pagaidu antidempinga regulas 17. apsvērumu un 29. apsvērumu iepriekš);

                           —

                           dati par Savienības interesēm, ko iesniedza citas ieinteresētās personas, tostarp asociācijas, kā arī publiski pieejamie dati par FE tirgus attīstību Eiropā, jo īpaši EPIA Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017.

         6.2.   Savienības ražošanas nozares intereses

               (740)

               Izmeklēšanas periodā Savienības ražošanas nozarē līdzīgā ražojuma ražošanā un pārdošanā tieši bija nodarbināts 21 000 cilvēku.

               (741)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, ko izraisīja subsidētais imports no attiecīgās valsts izmeklēšanas periodā. Tiek atgādināts, ka virknei kaitējuma indikatoru attiecīgajā periodā bija negatīva tendence. It īpaši būtiski skarti bija kaitējuma indikatori, kas saistīti ar Savienības ražotāju, kuri sadarbojās, finanšu sniegumu, proti, rentabilitāti, naudas plūsmu un ienākumu no ieguldījumiem. Faktiski Savienības moduļu un elementu ražotāji 2011. gadā un izmeklēšanas periodā strādāja ar zaudējumiem. Tādējādi daži Savienības ražotāji jau bija spiesti slēgt savas ražotnes, bet citi kļuva maksātnespējīgi. Ja pasākumi netiks noteikti, turpmāka Savienības ražošanas nozares ekonomiskās situācijas pasliktināšanās šķiet ļoti iespējama.

               (742)

               Gaidāms, ka kompensācijas pasākumu noteikšana Savienības tirgū atjaunotu taisnīgus apstākļus, dodot iespēju Savienības ražošanas nozarei izlīdzināt līdzīgā ražojuma cenas, lai atspoguļotu ražošanas izmaksas, tādējādi uzlabojot rentabilitāti. Tāpat ir gaidāms, ka kompensācijas pasākumu noteikšana ļautu Savienības ražošanas nozarei vismaz daļēji atgūt tirgus daļu, kas zaudēta attiecīgajā periodā, un tas pozitīvi ietekmētu vispārējo finansiālo situāciju. Turklāt Savienības ražošanas nozarei vajadzētu uzlaboties piekļuvei kapitālam un veikt turpmākus ieguldījumus pētniecībā un izstrādē un inovācijās FE tirgū. Visbeidzot, izmeklēšanā arī tika norādīts uz to, ka Savienības ražotāji, kuri bija spiesti pārtraukt ražošanu dēļ spiediena, kuru radīja Ķīnas izcelsmes imports, varētu atsākt uzņēmējdarbību. Kopumā saskaņā ar šo scenāriju ne tikai tiktu nodrošināts esošais 21 000 darbavietu Savienības ražošanas nozarē (izmeklēšanas periodā), bet arī rastos pamatotas iespējas paplašināt ražošanu un palielināt darbavietu skaitu.

               (743)

               Ja pasākumi netiks noteikti, tad gaidāms vēl lielākas tirgus daļas zaudējums, aizvien pasliktinoties Savienības ražošanas nozares rentabilitātei. Tas nebūtu ilgtspējīgi ne īstermiņā, ne vidējā termiņā. Rezultātā papildus lielam skaitam Savienības ražotāju, kuri jau tika izspiesti no tirgus, arī citi ražotāji varētu piedzīvot maksātnespēju, kas īstermiņā un vidējā termiņā varētu novest pie Savienības ražošanas nozares izzušanas, kas attiecīgi būtiski ietekmētu esošās darbavietas.

               (744)

               Dažas ieinteresētās personas apstrīdēja to, ka Savienības ražošanas nozare spēs gūt labumu no kompensācijas pasākumiem, norādot, ka i) pasākumi samazinās pieprasījumu pēc FE ražojumiem Savienībā un tādēļ Savienības ražošanas nozare nespēs palielināt pārdošanas apjomu, ii) Savienības ražošanas nozarei ir mazas ražotnes un tādēļ tā nevar apmierināt pieprasījumu saistībā ar noteikta veida aprīkojumu, piemēram, komercplatību jumtiem un liela izmēra uz zemes izvietotām iekārtām, iii) Savienības ražotāji nav “diskontējami”, iv) maksājumu noteikšana par elementiem de facto palielinās Savienības elementu ražotāju ražošanas izmaksas un padarīs tos mazāk pievilcīgus klientiem un v) ja ievērojami kritīsies Ķīnas izcelsmes imports, visticamāk, ka to izmantos ražotāji no citām trešām valstīm.

               (745)

               Attiecībā uz apgalvojumu, ka pasākumi samazinātu FE ražojumu pieprasījumu Savienībā un tāpēc Savienības ražošanas nozare nevarētu palielināt pārdošanas apjomu, tiek norādīts, ka personas nespēja sniegt pārbaudāmus pierādījumus, ka pastāv tieša saikne starp pasākumu noteikšanu un FE ražojumu pieprasījuma samazinājumu, ko, kā izrādījās, jau vairākus gadus ietekmē dažādi faktori.

               (746)

               Atbildot uz apgalvojumu, ka Savienības ražošanas nozarei ir nelielas ražotnes iekārtas un tādēļ tā nav spējīga apmierināt pieprasījumu pēc konkrētu veidu iekārtām, piemēram, komercplatību jumtiem un liela izmēra uz zemes izvietotām iekārtām, būtu jānorāda, ka izmeklēšanā tika atklāts, ka Savienības ražošanas nozare spēj piegādāt gan tirdzniecības un rūpniecības iekārtas (no 40 kW līdz 1 MW), gan pakalpojumu tirgus segmenta iekārtas (1 MW un 10 MW). Turklāt izmeklēšanā netika atklāts, ka vienā projektā nevarētu izmantot dažādu ražotāju piegādātus ražojumus. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (747)

               Arguments, ka Savienības ražošanas nozare negūtu labumu no pasākumiem, jo Savienības ražotāji nav “diskontējami” un investīciju fondi nevēlētos finansēt projektus, kuros izmanto ES izgatavotus moduļus, netika pamatots. Katrā ziņā ir gaidāms, ka pasākumu noteikšana atjaunos taisnīgus tirgus apstākļus, kam vajadzētu pārliecināt investorus, tostarp no banku sektora, par Savienības ražošanas nozares spēju izstrādāt dzīvotspējīgus projektus. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts.

               (748)

               Attiecībā uz apgalvojumu, ka maksājumu noteikšana elementiem de facto palielinās Savienības ražotāju moduļu ražošanas izmaksas un padarīs tos mazāk pievilcīgus klientiem, lai gan nav izslēgts, ka pēc maksājumu noteikšanas zināms cenu pieaugums varētu būt iespējams, tāpat būtu jāņem vērā, ka publiski pieejami avoti liecina, ka moduļu un elementu cenu tendence ir lejupejoša. Tādējādi, pat, ja pasākumu rezultātā elementu izmaksas varētu palielināties, kopējai cenu pazemināšanās tendencei vajadzētu izraisīt moduļu izmaksu samazināšanos. Konkrētie ražotāji var arī nolemt, ka iegādāsies elementus Savienībā, nevis ĶTR. Visbeidzot ir gaidāms, ka pasākumu noteikšana palielinās Savienības elementu ražotāju jaudas izmantojumu, tādējādi palielinot viņu apjomradītos ietaupījumus un tātad samazinot cenas. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

               (749)

               Izmeklēšanā netika apstiprināts arguments, ka tad, ja pēc pasākumu noteikšanas būtiski samazinātos imports no Ķīnas, visticamāk šo iespēju izmantotu citas trešās valstis, nevis Savienības ražošanas nozare. Izmeklēšanā netika atklātas nekādas skaidras norādes par to, ka citas trešās valstis masveidā virzītu savu eksportu uz Savienības tirgu, jo īpaši ņemot vērā iespējamo izvēršanos citu trešo valstu tirgos, it īpaši Āzijā, kā to prognozē publiski pieejami avoti. Visbeidzot nav norāžu par to, ka arī tad, ja imports no trešām valstīm palielinātos sakarā ar to, ka samazinātos imports no Ķīnas, Savienības ražošanas nozare nespētu konkurēt ar importu no šīm valstīm.

               (750)

               Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu dažas personas apgalvoja – nav reāli sagaidīt, ka radīsies ilgtspējīga Savienības ražošanas nozare, kas ražo moduļus un elementus, jo neviens racionāls ieguldītājs neieguldīs Savienības ražotājos, kuri, iespējams, cieš no nelabvēlīgas izmaksu struktūras un tādēļ nevar ražot par konkurētspējīgām cenām. Izmeklēšana neapstiprināja, ka Savienības ražošanas nozare ciestu no nelabvēlīgas izmaksu struktūras, kā paskaidrots pagaidu antidempinga regulas 202. un 203. apsvērumā. Tādēļ, ja nebūtu subsidētā importa un ja ražošanas jauda tiktu plašāk izmantota, tam vajadzētu panākt apjomradītus ietaupījumus, kas ļautu veidoties ilgtspējīgai Savienības ražošanas nozarei. Ņemot vērā minēto, šis arguments tika noraidīts.

               (751)

               Viena persona apgalvoja, ka pieprasījumu Savienībā virza IT izmaiņas un ienākums no ieguldījumiem, uz kuru paļaujas ieguldītāji, ir saistīts ar šo tendenci. Konkrēti tā norādīja – ja maksājumu dēļ Savienībā cenas paaugstināsies un IT attiecīgi nesekos šim palielinājumam, pieprasījums mazināsies un Savienība negūs labumu no noteiktajiem maksājumiem.

               (752)

               Atbildot uz iepriekš minēto apgalvojumu, tiek norādīts, ka, lai gan pastāv saistība starp IT līmeni un pieprasījumu pēc FE iekārtām, izmeklēšanā savāktie pierādījumi liecina, ka nākotnē pieprasījums aizvien mazāk būs atkarīgs no IT un citām atbalsta shēmām, jo ar konkrētu veidu iekārtām vairākās Savienības vietās attiecībā uz FE varētu sasniegt tīkla paritāti. Turklāt sagaidāmajam ienākumam no ieguldījumiem būtu jābalstās uz taisnīgām tirgus cenām. Visbeidzot, lai gan nav izslēgts, ka pēc pasākumu noteikšanas iespējams cenu palielinājums, būtu jānorāda, ka publiski pieejami avoti liecina, ka kopējā cenu tendence ir lejupejoša. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (753)

               Ieinteresētās personas norādīja – tā kā pieprasījumu pēc saules paneļiem virza atbalsta shēmas, īpaši IT, un elektroenerģijas cenas galapatērētājam (kas nosaka tīkla paritāti), pieprasījuma cenas elastīgums var būt ļoti liels. Lai gan taisnība, ka liels cenu pieaugums var ievērojami samazināt pieprasījumu sakarā ar tirgus īpašajām iezīmēm, kā norāda ieinteresētās personas, šis apgalvojums ir jānoraida, jo cenu palielinājums sakarā ar pasākumiem turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ visticamāk nebūs liels. Pirmkārt, visi pieejamie avoti apliecina, ka ievērojamā attiecīgā ražojuma cenu samazināšanās, kas bija vērojama visā IP un notiek no IP līdz pat šim brīdim, turpināsies. Otrkārt, Komisijas pieņemto saistību ekonomiskā ietekme ir tāda, ka Ķīnas ražotāji eksportētāji piegādās attiecīgo ražojumu par minimālo importa cenu zem 60 c/W, kas ir ievērojami zemāka nekā tā cena, kura bija vērojama IP laikā, un tādā apjomā, kas atbilst to pašreizējai tirgus daļai. Šādā cenas līmenī nav sagaidāms, ka pieprasījums ievērojami samazināsies, jo šāds cenas līmenis nodrošina pietiekamu pieprasījumu gan pie pašreizējā atbalsta līmeņa, ko sniedz atbalsta shēmas, gan pie pašreizējiem tīkla paritātes līmeņiem. Turklāt sagaidāms, ka palielināsies elektroenerģijas cena galapatērētājam, bet attiecīgā ražojuma cena samazināsies. Ar indeksācijas formulu saistības nodrošina to, ka minimālajā importa cenā tiek ņemti vērā turpmāki attiecīgā ražojuma cenas samazinājumi. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti.

               (754)

               Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozares intereses nav būtiskas, jo augšupējo un lejupējo nozaru radītā pievienotā vērtība ir daudz nozīmīgāka nekā pievienotā vērtība, kuru Savienības ražošanas nozare rada FE vērtības ķēdē. Arguments, ka dažādiem segmentiem FE nozarē ir atšķirīga pievienotā vērtība, netiek apstrīdēts. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, kuru izraisījusi netaisnīgas tirdzniecības prakse. Daži Savienības ražotāji tiešām jau ir bijuši spiesti izbeigt darbību, un, ja pasākumi netiks piemēroti, turpmāka pasliktināšanās šķiet neizbēgama. Visi FE nozarē segmenti ir cieši savstarpēji saistīti, tāpēc Savienības ražošanas izzušana kaitētu visai FE nozarei, padarot to pilnībā atkarīgu no piegādēm no ārējiem avotiem. Tādēļ apgalvojums tika noraidīts – arī piegādes drošības iemeslu dēļ.

               (755)

               Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu, kāda ieinteresētā persona atkārtoti apgalvoja, ka kompensācijas maksājumu noteikšanai vai nenoteikšanai būtu jāņem vērā augstāka pievienotā vērtība, ko rada augšupējā un lejupējā ražošanas nozare salīdzinājumā ar attiecīgā ražojuma Savienības ražošanas nozari. Attiecībā uz to tiek apliecināts, ka, novērtējot Savienības intereses, iestādes patiešām izsvēra gan pozitīvās, gan negatīvās sekas, ko maksājumi varētu atstāt uz dažādajiem ekonomikas dalībniekiem. Lai gan ietekme uz augšupējo un lejupējo ražošanas nozari nav liela, pasākumi dos Savienības ražošanas nozarei iespēju atgūties no kaitējumu nodarošās subsidēšanas.

               (756)

               Viena persona apstrīdēja darbavietu skaitu, kuras tiktu nodrošinātas, ja tiktu noteikti pasākumi. Tā apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare nodarbina aptuveni 6 000 cilvēku, nevis 25 000, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 229. apsvērumā.

               (757)

               Tomēr netika sniegts neviens pierādījums, kas apliecinātu iepriekš minēto apgalvojumu, tāpēc tas tika noraidīts. Tiek precizēts, ka, plāksnītes izslēdzot no ražojumu klāsta, izmeklēšanas periodā Savienības ražošanas nozarē IP nodarbināts bija aptuveni 21 000 darbinieku. Ieinteresētās personas nesniedza pierādījumus, ka darbinieku skaits Savienības ražošanas nozarē pēc IP beigām būtu ievērojami mainījies.

               (758)

               Izmeklēšanā tika secināts, ka subsidētais imports no ĶTR Savienības ražošanas nozarei nodarījis kaitējumu, jo tā nespēja kompensēt ieguldījumus, veicot pārdošanu ar peļņu. Sagaidāms, ka pasākumu noteikšana atjaunos taisnīgas tirdzniecības apstākļus Savienības tirgū, ļaujot Savienības ražošanas nozarei konkurēt ar līdzvērtīgiem noteikumiem. Iespējamais importa no ĶTR samazinājums varētu dot iespēju Savienības ražošanas nozarei palielināt pārdošanas apjomus Savienībā, tādējādi īstermiņā labāk izmantojot pieejamo ražošanas jaudu. Tas savukārt var nodrošināt apjomradītu ietaupījumu. Lai gan ir iespējams, ka pasākumu dēļ līdzīgā ražojuma cenas īsā laikā paaugstināsies, kopējā cenu lejupejošā tendence varētu saglabāties, pateicoties, pirmkārt, izmeklējamā ražojuma ražošanas izmaksu turpmākam samazinājumam, un, otrkārt, konkurences spiedienam no trešo valstu ražotājiem, kuri arī varētu konkurēt Savienības tirgū.

               (759)

               Tāpēc tiek secināts, ka galīgo kompensācijas pasākumu noteikšana būtu Savienības ražošanas nozares interesēs.

         6.3.   Nesaistīto importētāju intereses

               (760)

               Kā iepriekš minēts 26. apsvērumā, tika analizēts atlasīto importētāju stāvoklis.

               (761)

               Kopumā izmeklēšanas periodā četru nesaistīto importētāju, kuri sadarbojās, uzņēmējdarbība, kas saistīta ar attiecīgo ražojumu, atbilda 60 % līdz 100 % no to kopējās uzņēmējdarbības apjoma. Turklāt četri nesaistītie importētāji, kuri sadarbojās, no ĶTR importēja 16 % līdz 100 % sava kopējā moduļu importa apjoma, bet tikai viens importēja vienīgi no attiecīgās valsts. Četru nesaistīto importētāju, kuri sadarbojās, rentabilitāte saistībā ar attiecīgo ražojumu izmeklēšanas periodā bija vidēji 2,3 %.

               (762)

               Tika izvirzīts arguments, ka pasākumu noteikšana attiecīgajam ražojumam negatīvi ietekmēs importētāju darbību. Pirmkārt, maksājumu noteikšanai nevajadzētu pilnībā izskaust visu importu no ĶTR. Otrkārt, lai gan ir gaidāms, ka pasākumu noteikšana varētu negatīvi ietekmēt importētāju, kuri importē tikai no ĶTR, finanšu situāciju, ņemot vērā iespējamu importa palielinājumu no citām valstīm, importētājiem, kuri importē vienīgi no ĶTR, vajadzētu būt spējīgiem nomainīt savus piegādes avotus.

               (763)

               Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka maksājumu ietekme uz nesaistītajiem importētājiem nav pietiekami novērtēta, jo nav nekādu tūlītēju alternatīvu piegāžu avotu, kuri varētu aizstāt attiecīgā ražojuma importu no Ķīnas, ja tiktu noteikti maksājumi, un ka piegādes avota nomaiņa ir sarežģīta, jo lielākā ražošanas apjoma daļa ir koncentrēta ĶTR un tas būtu saistīts ar citām papildizmaksām.

               (764)

               Šajā ziņā tiek atgādināts, ka pasākumu noteikšanai nevajadzētu izraisīt to, ka attiecīgais ražojums no ĶTR vairs importēts netiek. Izmeklēšanā tika norādīts, ka iespējams importa no ĶTR samazinājums it īpaši ietekmēs tos importētājus, kuri attiecīgo ražojumu importē vienīgi no Ķīnas, kas attiecas tikai uz vienu no nesaistītajiem importētājiem, kuri sadarbojās. Attiecībā uz pasākumu ietekmi uz nesaistīto importētāju finanšu situāciju, netika izslēgts, ka tā varētu būt negatīva, bet tika secināts, ka tas lielā mērā būs atkarīgs no viņu spējas nomainīt piegādes avotus vai vismaz daļu iespējamā cenu pieauguma pārnest uz saviem klientiem. Operatoriem, kuri ražojumu importē arī no citiem avotiem, izņemot ĶTR vai, kuri importē arī citus ražojumus, ne tikai attiecīgo ražojumu, negatīvā ietekme būs vēl mazāka. Tādēļ Komisija uzskata – lai gan iespējams, ka attiecīgā ražojuma importētāji izjutīs negatīvu ietekmi, tā kopumā būs neliela.

               (765)

               Viens nesaistītais importētājs apgalvoja, ka tam ir nepieciešams daudz laika un finanšu investīciju, lai varētu saņemt ražojumus no jauna piegādātāja. Šajā sakarā, reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu, tika apgalvots, ka pārbaudes vienībai apmeklējumā uz vietas tika sniegti pierādījumi par ilgās testēšanas prasību, kas importētājam jāveic, pirms pieņemt lēmumu par piegādi no konkrēta eksportētāja.

               (766)

               Katrā ziņā tiek atzīts, ka jaunu attiecību izveidošana starp importētāju un piegādātāju varētu būt saistīta ar papildu izmaksām un laika ieguldījumu (piemēram, ražojuma testēšanai). Taču tas neatsver nepieciešamību atjaunot taisnīgu konkurenci tirgū. Vienlaikus piegādātāju maiņa, šķiet, ir parasts risks, kas ir ierēķināts importētāja profesionālajā darbībā un ir saistīts ar to, ka FE tirgus tuvojas piesātinājumam un tādējādi pastāvīgi piedzīvo izmaiņas (piemēram, bankrotus, konsolidācijas), kas liek pārslēgties uz jauniem piegādātājiem. Turklāt var pieņemt, ka ir jātestē arī jauni moduļu veidi, kuri pastāvīgi nonāk tirgū (un kam ir, piemēram, jaunas efektivitātes īpašības). Tādējādi jauna ražojuma testēšana (pat no tā paša piegādātāja) ir parasta, nevis neparasta darbība. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (767)

               Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu divas personas no jauna apgalvoja, ka nav tikušas pienācīgi ņemtas vērā nesaistīto importētāju intereses. Viena persona paziņoja – tas, ka papildu importētāju, kuri sadarbojās, sniegtajām atbildēm uz anketas jautājumiem nav nekonfidenciālas versijas, neļāva personām veikt pienācīgu novērtējumu. Šī persona apšaubīja Komisijas novērtējumu par iespējamību, ka citu trešo valstu izcelsmes imports Savienībā varētu palielināties, tādējādi ļaujot importētājiem mainīt savus piegādātājus, pamatojoties uz apgalvojumu, ka citu trešo valstu tirgos vērojams uzplaukums. Persona apgalvoja, ka šāds apgalvojums ir pretrunā 749. apsvērumā izklāstītajam secinājumam, proti, ka imports no citām trešām valstīm nebūs ļoti liels. Cita persona apšaubīja to, ka Komisija ir ievērojusi nediskriminācijas principu, jo Savienības ražotājiem Komisijas novērtējumā tika piešķirta lielāka nozīme nekā citiem operatoriem.

               (768)

               Vispirms tiek apstiprināts, ka papildu importēju, kuri sadarbojās, sniegto atbilžu uz anketas jautājumiem, kas saņemtas pēc pagaidu antidempinga regulas publicēšanas, nekonfidenciāla versija bija iekļauta dokumentu paketē un bija pieejama ieinteresētajām personām. Otrkārt, nav pretrunas starp apgalvojumu, ka imports no citām trešām valstīm var palielināties, reaģējot uz mazāku importa apjomu no ĶTR, un ka šis pieaugums nebūs ļoti liels, ņemot vērā pieaugošo pieprasījumu pēc FE iekārtām visā pasaulē. Vienlaikus, tā kā ir sagaidāms, ka Savienības ražošanas nozare atgūs zināmu tirgus daļu, kas iepriekš bija ĶTR izcelsmes ražojumiem, daži nesaistīti importētāji zaudēs zināmu savas uzņēmējdarbības daļu. Tomēr sagaidāms, ka FE tirgus apjoms kopumā ilgtermiņā turpinās pieaugt, jo aizvien vairāk vietās tiek sasniegta tīkla paritāte. Visbeidzot, tiek paskaidrots, ka, tāpat kā visās tirdzniecības aizsardzības izmeklēšanās, lai gan Savienības ražošanas nozares stāvoklis tika novērtēts, lai noteiktu, vai subsidētais imports tai ir nodarījis būtisku kaitējumu, Savienības interešu analīzē Savienības ražošanas nozares intereses tika izvērtētas līdzīgi citu ekonomikas dalībnieku, arī nesaistīto importētāju, interesēm. Tiek arī paskaidrots, ka uz izmeklēšanu par to, vai Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums, attiecas jo īpaši pamatregulas 8. panta 4. punkts, kurā noteiktas šīs izmeklēšanas obligātās prasības. Savienības intereses tiek analizētas tikai tad, ja saskaņā ar pamatregulas 31. pantā noteiktajām prasībām ir konstatēta kaitējumu nodaroša subsidēšana. Tādējādi tika uzskatīts, ka pasākumu iespējamā negatīvā ietekme uz dažiem importētājiem, īpaši tiem, kuri importē vienīgi no ĶTR, nepārsniedz Savienības ražošanas nozares ieguvumus no pasākumiem un vidēja termiņa un ilgtermiņa ieguvumus Savienības FE tirgum, kas rastos no godīgas konkurences.

               (769)

               Tāpēc tika secināts, ka pasākumu noteikšana piedāvātajā līmenī varētu zināmā mērā negatīvi ietekmēt attiecīgā ražojuma nesaistīto importētāju stāvokli.

         6.4.   Augšupējo operatoru intereses

               (770)

               Augšupējie operatori galvenokārt darbojas izejvielu ražošanā un izmeklējamā ražojuma ražošanas iekārtu izgatavošanas un projektēšanas jomā. No augšupējiem operatoriem tika saņemtas astoņas atbildes uz anketas jautājumiem. Tika veikti divi pārbaudes apmeklējumi pie izejmateriālu ražotāja un ražošanas iekārtu ražotāja.

               (771)

               Kopumā izmeklēšanas periodā astoņu augšupējo operatoru, kuri sadarbojās, uzņēmējdarbības proporcija saistībā ar izmeklējamo ražojumu attiecībā pret to kopējo uzņēmējdarbību bija atšķirīga, un tikai vienam no uzņēmumiem, kuri sadarbojās, tā bija 100 % no uzņēmējdarbības, bet citiem tie bija 6 % līdz 80 %. Vidēji izmeklēšanas periodā uzņēmējdarbība saistībā ar attiecīgo ražojumu bija aptuveni 41 % no augšupējo operatoru, kuri sadarbojās, kopējās uzņēmējdarbības. Attiecībā uz darbavietām, astoņi augšupējie operatori, kuri sadarbojās, izmeklēšanas periodā nodarbināja aptuveni 4 200 cilvēku. Rentabilitāte atšķīrās atkarībā no segmenta uz konkrētā uzņēmuma, sākot no augstiem rādītājiem līdz nedaudz negatīvai rentabilitātei. Izmeklēšana liecina, ka operatori ar negatīvu rentabilitāti cieta no Savienības ražošanas nozares stāvokļa pasliktināšanās, jo daži no zaudētajiem klientiem bija izmeklējamā ražojuma Savienības ražotāji, un no patēriņa samazinājuma. Pēc tam, kad no ražojuma klāsta tika izslēgtas plāksnītes, šā ražojuma ražotājiem Savienībā būtu jāgūst labums no maksājumu noteikšanas, jo gaidāms, ka Savienības ražošanas nozare palielinās elementu un moduļu ražošanas apjomu.

               (772)

               Savienības augšupējo operatoru pārdošanas darbība aptvēra Savienību, ĶTR un citas trešās valstis. Izmeklēšanas periodā pārdošana tika veikta vidēji 20 % uz Savienību, gandrīz 50 % uz ĶTR un aptuveni 30 % uz citām trešām valstīm.

               (773)

               Dažas personas augšupējā nozarē apgalvoja, ka kompensācijas pasākumu noteikšana negatīvi ietekmētu to darbību, jo ĶTR ir viņu galvenais eksporta tirgus. Tika apgalvots, ka maksājumi būtiski ierobežotu attiecīgā ražojuma importu no ĶTR Savienībā, tāpēc ĶTR samazinātu polisilīcija un ražošanas iekārtu importu no Savienības. Rezultātā Savienības augšupējiem operatoriem, iespējams, būs jāsamazina savas uzņēmējdarbības apjomi un jāsamazina darbinieku skaits.

               (774)

               Tiek norādīts, ka maksājuma mērķis nav pilnībā izskaust attiecīgā ražojuma importu no Ķīnas, bet gan atjaunot vienlīdzīgus konkurences apstākļus. Tādējādi importam no Ķīnas joprojām noteiktā līmenī ir jāapgādā Savienības tirgus, bet par godīgām cenām. Turklāt izmeklēšana atklāja, ka Savienības augšupējie operatori šobrīd darbojas dažādu valstu tirgos un tādēļ nav pilnībā atkarīgi no eksporta uz ĶTR. Tāpēc ir saprātīgi pieņemt, ka pasaules FE tirgū Savienības augšupējie operatori varētu būt spējīgi kompensēt iespējamo eksporta uz ĶTR samazinājumu ar eksportu uz citiem tirgiem, kuri, kā liecina publiski pieejami tirgus pētījumi, varētu augt. Jebkurā gadījumā Ķīnas FE tirgus jau piedzīvo būtisku ražošanas jaudas pārpalikumu, tādēļ ir apšaubāmi, vai Savienības iekārtu ražotāji īstermiņā un vidējā termiņā varētu pārdot vēl daudz vairāk ražošanas iekārtu.

               (775)

               Ieinteresētās personas izteica argumentu, ka ielaide FE vērtības ķēdē lielākoties nāk no Savienības un, ka tad, ja tiktu noteikti maksājumi, tik situācija vairs nebūtu tik izdevīga. Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu, kāda persona norādīja, ka pasākumi šajā gadījumā varētu izraisīt citus pasākumus, ko ĶTR varētu noteikt Savienības ražojumiem.

               (776)

               Attiecībā uz to, ir sagaidāms, ka Ķīnas imports turpinās apgādāt Savienības tirgu arī tad, ja tiks piemēroti maksājumi. Turklāt dažādi atklātībā pieejami avoti FE nozarē, piemēram, EPIA Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017, prognozē to, ka iespējami pieprasījuma samazinājumi Savienībā varētu būt tikai īstermiņā (2013. un 2014. gadā) un ka turpmākajos gados patēriņš Savienībā atkal palielināsies. Turklāt, netaisnīgas tirdzniecības prakses novēršana varētu ļaut vidējā termiņā un ilgtermiņā veidot ilgtspējīgu izaugsmi Savienības FE tirgū, kas Savienības operatoriem varētu būt ieguvums. Visbeidzot, attiecībā uz argumentu par iespējamajiem ĶTR pretpasākumiem, atbildot uz pasākumu noteikšanu šajā lietā, tiek atgādināts, ka ĶTR tāpat kā jebkurš cits PTO dalībnieks var izmantot tirdzniecības aizsardzības izmeklēšanas tikai pamatotos apstākļos un visām šādām izmeklēšanām ir jāatbilst stingriem PTO noteikumiem. Komisija uzrauga šādas izmeklēšanas, lai nodrošinātu PTO noteikumu ievērošanu. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (777)

               Dažas personas apstrīdēja argumentu, ka Savienības FE nozares augšupējo operatoru eksporta uz ĶTR samazinājumu varētu kompensēt eksports uz citiem tirgiem, norādot, ka maksājumi samazinās pieprasījumu pēc ražojuma visā pasaulē.

               (778)

               Attiecībā uz to, pirmkārt, tiek norādīts, ka nav sagaidāms, ka maksājumu dēļ Ķīnas eksports izzudīs pilnībā. Turklāt izmeklēšanas gaitā apkopotā informācija neliecināja par korelāciju starp ĶTR importa attīstību Savienības tirgū un ĶTR eksportu uz citiem tirgiem. Turklāt publiski pieejami avoti, piemēram, EPIA Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017, prognozē, ka FE tirgus visā pasaulē turpmākajos gados pieaugs. Ciktāl tas attiecas uz Ķīnas FE tirgu, daži rādītāji liecina, ka iekšējais patēriņš ĶTR ievērojami palielināsies (piemēram, to norāda EPIA). Ņemot vērā iepriekš minēto, nav gaidāms, ka pasākumu noteikšanas dēļ Savienības augšupējo operatoru eksports uz ĶTR būtiski samazināsies.

               (779)

               Tāpat ir jāatzīmē, ka pieprasījuma samazinājums Savienībā 2013. un 2014. gadā varētu negatīvi ietekmēt augšupējos operatorus. Tomēr to, vismaz ne lielā mērā, nevar saistīt ar maksājumiem. Turklāt, attiecībā uz iekārtu FE ražošanas nozarei Savienības ražotājiem, tā kā ĶTR pastāv ievērojama rezerves jauda, ir maz ticams, ka viņu eksports uz ĶTR varētu būtiski palielināties arī saskaņā ar scenāriju, kad Ķīnas ražotāji palielinātu savus ražošanas apjomus. Visbeidzot, informācija, kas apkopota izmeklēšanas laikā, liecināja, ka iekārtu ražotājus varētu ietekmēt arī Ķīnas saules enerģijas fotoelektriskās ražošanas nozares 12. piecgades plāns, kurā ir paredzēts, ka līdz 2015. gadam 80 % elementu ražošanas iekārtu ir jāražo ĶTR. Ja šīs izmaiņas tiek panāktas saskaņā ar PTO noteikumiem, tas var arī turpmāk ierobežot Savienības iekārtu ražotāju iespēju konkurēt Ķīnas tirgū. Tāpēc iepriekš minētais arguments tika noraidīts.

               (780)

               Reaģējot uz informācijas galīgo izpaušanu, Ķīnas valdība apgalvoja, ka 12. piecgades plāns saules fotoelektriskajai ražošanas nozarei paredz tikai dažas vadlīnijas, kas nav saistošas, jo nav paredzētas nekādas izpildes pilnvaras, un ka tādēļ to nevar uzskatīt par norādi, ka būs ierobežota Savienības iekārtu ražotāju iespēja konkurēt Ķīnas tirgū. Attiecībā uz to tiek norādīts, ka Ķīnas valdība 12. piecgades plānā FE ražošanas nozari ir iekļāvusi starp stratēģiskajām ražošanas nozarēm un izstrādājusi īpašu plānu saules fotoelektriskajai ražošanas nozarei. Šajā plānā Ķīnas valdība ir paudusi atbalstu “svarīgākajiem uzņēmumiem” un “galvenajiem uzņēmumiem”, apņemoties “veicināt dažādu fotoelektriskās nozares atbalsta politikas virzienu īstenošanu” un “formulēt vispārēju atbalsta politikas virzienu sagatavošanu rūpniecības, finanšu un nodokļu jomā ..”. Turklāt, tā kā plānā ir svarīgas norādes par to, kas Ķīnas ražošanas nozarei piecos gados jāsasniedz, tas ievērojami ietekmē uzņēmējdarbības vidi gan ĶTR, gan valstīs, kuras ar ĶTR sadarbojas uzņēmējdarbībā. Ņemot to vērā, ir skaidras norādes, ka šis plāns ierobežo Ķīnas elementu ražotāju izvēles brīvību un Savienības ražošanas iekārtu ražotāju, kuri eksportē uz Ķīnas tirgu, konkurences spiedienu. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (781)

               Viens izejmateriālu ražotājs, kurš sadarbojās, apstrīdēja iespēju, ka citi tirgi varētu kompensēt samazināto ražošanu Ķīnas tirgū, ņemot vērā būtisko uzstādīto ražošanas jaudu ĶTR, kuru nebūtu vienkārši izbūvēt kaut kur citur. Šis arguments tiek noraidīts, jo nekas neliecina par to, ka Ķīnas tirgū ražošana varētu samazināties.

               (782)

               Viena ieinteresētā persona apstrīdēja augšupējā nozarē nodarbināto skaitu, kas minēts antidempinga pagaidu regulas 236. apsvērumā. Tiek precizēts, ka rādītājs “4 200 darbinieki” attiecas tikai uz augšupējiem operatoriem, kuri sadarbojās, piemēram, iekārtu ražotājiem un polisilīcija piegādātāju, tā pamatā ir viņu sniegtās atbildes uz anketas jautājumiem un tas neraksturo nozari kopumā.

               (783)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek secināts, ka kompensācijas pasākumu ietekme uz iekārtu ražotājiem nebūtu būtiska, bet ietekme uz izejmateriālu piegādātāju īstermiņā varētu būt negatīva, ņemot vērā tā iespējamo pārdošanas apjomu samazināšanos ĶTR.

         6.5.   Lejupējo tirgus dalībnieku intereses

               (784)

               Lejupējie dalībnieki galvenokārt darbojas saistībā ar projektu izstrādi, mārketingu, komunikāciju un FE iekārtām. No lejupējiem dalībniekiem tika saņemtas 13 atbildes uz lejupējo uzņēmumu anketas jautājumiem: 7 no ekonomikas dalībniekiem, kuru darbība ir tieši saistīta ar līdzīgo produktu (proti, no projektu attīstītājiem un sistēmu uzstādītājiem), un 6 no FE nozares pakalpojumu sniedzējiem (loģistika, transports, sabiedriskās attiecības utt.), t.i., dalībniekiem, kuru darbība nav tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu. Šajās atbildēs uz anketas jautājumiem bija iekļauta atbilde no viena nesaistīta importētāja, kurš tomēr ir kvalificējams kā lejupējais dalībnieks, jo tā galvenā darbība ir iekārtu uzstādīšana (skat. 25. apsvērumu)

               (785)

               Antidempinga pagaidu regulas 242. apsvērumā novērtēts, ka kopumā lejupējo dalībnieku (uzstādītāju un projektu attīstītāju) ar izmeklējamo ražojumu saistītās darbības īpatsvars attiecībā pret to kopējo darbību ir atšķirīgs. IP laikā tas bija vidēji 41 %. Ekonomikas dalībnieku, kas sadarbojās, rentabilitāte saistībā ar izmeklējamo ražojumu IP laikā bija vidēji aptuveni 11 %. Darba vietu izteiksmē septiņi lejupējie dalībnieki, kas sadarbojās, IP laikā nodarbināja aptuveni 550 cilvēku.

               (786)

               Vairākas personas apstrīdēja to, ka dati par lejupējo dalībnieku apgrozījumu, rentabilitāti un nodarbinātību, kurus Komisija ieguva no septiņu lejupējo dalībnieku atbildēm uz anketas jautājumiem, ir reprezentatīvi. AFASE iesniedza “pētījumu”, kas veikts starp tās locekļiem (sistēmu uzstādītājiem), lai parādītu, ka lielākajai daļai uzstādītāju ar FE saistītā darbība ir galvenais ienākumu avots. Turklāt AFASE apgalvoja, ka lejupējie dalībnieki, it īpaši uzstādītāji, pretēji konstatējumiem, kas minēti antidempinga pagaidu regulas 242. apsvērumā, realizētu tikai viencipara peļņas procentu, kas neļautu amortizēt nekādus maksājumus.

               (787)

               Attiecībā uz antidempinga pagaidu regulā izmantoto datu reprezentativitāti jānorāda, ka Komisija izmantoja visus datus, ko bija iesnieguši uz specifiskās anketas jautājumiem atbildējušie lejupējie dalībnieki, kā arī AFASE iesniegtos dokumentus, kā skaidrots 737. apsvērumā.

               (788)

               Attiecībā uz apgalvojumu, ka ar FE saistītā darbība esot uzstādītāju galvenais ienākumu avots, atbilžu uz anketas jautājumiem, kuras iesniedza septiņi lejupējie dalībnieki (uzstādītāji un projektu attīstītāji) turpmāka analīze atklāja, ka darbība, kas tieši saistīta ar izmeklējamo līdzīgo ražojumu, bija vidēji aptuveni 42 % no šo dalībnieku kopējās darbības un rentabilitāte – vidēji 11 %. Taču, ja ņem vērā darbību (kas nav tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu), to kopējā nozīme būtiski palielinās trim no septiņiem dalībniekiem. Līdz ar to attiecīgais koeficients IP laikā būtu robežās no 45 % līdz 100 %. Turklāt šo septiņu dalībnieku (uzstādītāju un projektu attīstītāju) rentabilitāte attiecībā uz FE darbībām, ieskaitot darbības, kas nav tieši saistītas ar izmeklējamo ražojumu, būtu vidēji 9 %. Vērtējot nodarbinātību, FE darbības, ieskaitot tās darbības, kas nav tieši saistītas ar izmeklējamo ražojumu, attiecīgajiem septiņiem dalībniekiem IP laikā atbilst 660 pilnas slodzes darbavietām. Papildus FE projektiem un iekārtām šie dalībnieki darbojās arī vēja enerģijas iekārtu un elektroiekārtu ražošanas jomā.

               (789)

               Tiek uzskatīts, ka vispirms ir jāizvērtē pasākumu ietekme uz lejupējo dalībnieku darbību, kura ir tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu; IP laikā tās rentabilitāte vidēji bija 11 %. Taču arī tad, ja to izvērtētu, balstoties uz visu ar FE saistīto darbību, kas nav tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu, secinājumi būtiski nemainītos, jo dažādie faktori, kas tiek ņemti vērā, galvenokārt rentabilitāte un iespēja amortizēt daļu maksājuma, īpaši neatšķiras (rentabilitāte samazinās no vidējā rādītāja 11 % līdz vidējam rādītājam 9 %). Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, viena persona, kuras telpās Komisija bija pārbaudes apmeklējumā, apstrīdēja reprezentativitāti attiecībā uz secinājumu par uzstādītāju un attīstītāju rentabilitāti, kas, ciktāl runa ir par šo personu, esot balstīta uz vienu vienīgu darījumu. Šis arguments tiek noraidīts, jo Komisija lejupējo dalībnieku rentabilitāti aprēķināja, pamatojoties uz visiem datiem, ko atbildēs uz anketas jautājumiem bija iesnieguši lejupējie dalībnieki.

               (790)

               Attiecībā uz pētījumu, kuru AFASE veica starp saviem biedriem, vispirms tiek norādīts, ka visiem dalībniekiem ir bijusi iespēja izmeklēšanas sākumā pieteikties un sniegt atbildes uz specifiskās anketas jautājumiem, kas izstrādāti lejupējiem dalībniekiem, lai noskaidrotu nepieciešamo informāciju, lai varētu izvērtēt maksājumu ietekmi uz šiem dalībniekiem. Otrkārt, pētījumā nebija norādīta uzstādītāju identitāte, tāpēc nebija iespējas pārbaudīt, piemēram, norādīto datu būtiskumu un uzticamību. Treškārt, lai gan daudzi jautājumi, kas uzdoti pētījumā, attiecās uz uzstādītāju spēju amortizēt iespējamos maksājumus, pētījumā trūka jebkādu norāžu uz peļņu, kādu šie uzstādītāji ir guvuši izmeklēšanas periodā, tādējādi tajā nebija iekļauti būtiski elementi pasākumu ietekmes novērtēšanai. Tādēļ, izmantojot šo pētījumu, nav iespējams izdarīt nekādus jēgpilnus secinājumus.

               (791)

               Tika izvirzīts arguments, ka pasākumi nav Savienības interesēs, jo tie palielinās moduļu cenas, tādējādi atturot galalietotājus/patērētājus uzstādīt iekārtas. Rezultātā lejupējiem dalībniekiem būtu daudz mazāk pasūtījumu un tas liktu sašaurināt viņu uzņēmējdarbību. Šis izvērtējums balstījās uz izmeklēšanas laikā iesniegtu Prognos sagatavotu pētījumu par iespējamu darbavietu zudumu. Pētījumā ir prognozēts, ka tad, ja tiktu noteikti maksājumi, liela daļa darbavietu Savienības FE tirgū būtu apdraudētas. Pētījumā ir izmantotas EPIA aplēses, kas liecina, ka kopējais tiešo darbavietu skaits 2011. gadā visos Savienības FE tirgus posmos, ieskaitos Savienības ražotājus, importētājus, augšupējos un lejupējos dalībniekus, ir 265 000. Kā starta punktu izmantojot 2011. gada aplēses par kopējo tiešo darbavietu skaitu FE nozarē, Prognos secināja, ka atkarībā no maksājumu apmēra trīs gadu laikā tiks zaudēti 242 000 darbavietu no 265 000. Lielākais darbavietu zudums, iespējams, notiks lejupējā tirgū, kurā, kā norādīja Prognos, 2011. gadā bija nodarbināti aptuveni 220 000 cilvēku.

               (792)

               Izmeklēšana neapstiprināja iepriekš minēto scenāriju un norādīja uz daudz mazāku skaitu tiešo darbavietu, kas pastāvēja FE tirgū 2011. gadā, izmeklēšanas periodā un 2012. gadā.

               (793)

               Sākumā izmeklēšanā radās šaubas par tiešo ar FE saistīto darbavietu kopējo skaitu, ko bija aprēķinājusi EPIA. Konkrēti pārbaudes apmeklējumā EPIA izrādījās, ka pamatā esošie dati, kas noveda pie secinājuma par 265 000 darbavietu, bija neprecīzi un neļāva izdarīt šādus secinājumus. Faktiski pārbaudes apmeklējuma laikā iegūtā informācija liecina, ka 2011. gadam aprēķinātā tiešo FE darbavietu skaita pieļaujamā kļūda svārstās līdz pat 20 %. Turklāt aplēsēs ir iekļauti darbinieki citās Eiropas valstīs ārpus Savienības, kā arī darbinieki, kas saistīti ar plānkārtiņu ražojumiem, uz kuriem izmeklēšana neattiecas.

               (794)

               Jāprecizē, ka 20 % pieļaujamā kļūda (kas darbavietu aplēsi var gan palielināt, gan samazināt) tiešo ar FE saistīto darbinieku kopskaitā, kuru aprēķināja Eiropas FE asociācija, atklājās pārbaudes apmeklējumā EPIA. Tas norāda, ka ir grūti aprēķināt precīzus skaitļus saistībā ar nodarbinātību lejupējā nozarē, jo ir maz datu avotu, kuri bieži ir pretrunīgi.

               (795)

               Neraugoties uz šaubām, lai gan, analizējot ietekmi uz pasākumiem, tika izmantotas sākotnējās aplēses par darbavietu skaitu, ir jāizdara šādas piezīmes. Aplēse attiecas uz darba vietu skaitu FE ražojumu nozarē 2011. gadā, proti, gadā, kad FE iekārtu skaits Savienībā bija ļoti liels (aptuveni 20 GW). Ir saprātīgi pieņemt, ka, tā kā iekārtu jauda izmeklēšanas periodā samazinājās līdz aptuveni 17,5 GW un 2012. gadā līdz 15 GW, tad arī lejupējo darbavietu skaits, it īpaši to, kas tieši saistītas ar iekārtu skaitu, attiecīgi samazinājās. Šajā saistībā publiski pieejamā specializētā prese liecināja, ka Vācijā, kas ir vislielākais valsts tirgus, no 2011. gada līdz 2012. gadam darba vietu skaits FE enerģijas nozarē samazinājās no 128 000 līdz 100 000, ieskaitot ražotāju nodrošinātās darba vietas. Turklāt izmeklēšanā radās nopietnas šaubas par to, vai attiecīgajā skaitā ir ietvertas tikai pilnlaika darba vietas, kas izveidotas tikai FE enerģijas nozares vajadzībām. Šajā sakarā izmeklēšanā tika atklāts, ka jo īpaši lejupējā tirgū (iekārtas) ar FE ražošanu saistītā darbība pārsvarā ir tikai daļa no plašākas uzņēmējdarbības un ka galvenais uzņēmējdarbības virziens ir apkures iekārtas un elektroiekārtas, santehnikas iekārtas u. c.

               (796)

               Ņemot vērā iepriekšminēto, lai ir iespējams, ka pasākumu noteikšana varētu izraisīt izmeklējamā ražojuma cenu paaugstināšanos Savienībā, tādējādi, iespējams, īstermiņā samazinot FE iekārtu skaitu. Tomēr, ņemot vērā turpmāk izklāstīto, darba vietas šajā tirgus daļā var tikt nelabvēlīgi ietekmētas tikai ierobežotā apjomā. Pirmkārt, vismaz dažiem no iekārtu uzstādītājiem ar FE ražojumiem saistītā darbība ir tikai daļa no to uzņēmējdarbības un ir arī sezonāla. Tāpēc uzstādītājiem vajadzētu būt spējīgiem veikt citas darbības gadījumā, ja samazinās pieprasījums pēc FE iekārtām. Tā kā mērķi attiecībā uz atjaunojamiem energoresursiem un energoefektivitāti, kas saskaņoti Savienības līmenī, ir juridiski saistoši dalībvalstīm, paredzams, ka samazināts pieprasījums pēc saules energoiekārtām palielinās pieprasījumu pēc citu veidu atjaunojamiem elektroenerģijas avotiem un energoefektivitātes. Daudziem no lejupējās nozares darbiniekiem, visticamāk, ir prasmes, kas nepieciešanas, lai varētu savā labā izmantot pieprasījuma palielināšanos šajās blakusnozarēs. Otrkārt, ņemot vērā esošo peļņu lejupējā tirgū (skat. 785. apsvērumu), iekārtu uzstādītājiem vajadzētu spēt segt daļu no cenu palielinājuma, tādējādi ierobežojot ietekmi uz galīgajām cenām un uz pieprasījumu pēc FE iekārtām.

               (797)

               Neatkarīgi no maksājumu noteikšanas atklātībā pieejamas prognozes par FE iekārtu pieprasījumu liecina par iespējamu pieprasījuma samazinājumu 2013. gadā (2013. gadā uzstādīto iekārtu jauda – no 9,8 GW līdz 16,5 GW), kas katrā ziņā, visticamāk, nelabvēlīgi ietekmētu darba vietu skaitu lejupējā tirgū.

               (798)

               Visbeidzot jānorāda, ka iespējamais FE ražojumu cenu palielinājums, visticamāk, rastos jebkurā gadījumā, jo ĶTR ražošana, ar ko apgādā Savienības tirgu, lielā mērā nes zaudējumus, un šāda situācija nav ilgtspējīga.

               (799)

               Kas attiecas uz darbavietu zudumu, izmeklēšanas laikā apkopotā informācija apliecināja, ka lejupējā nozare ir pieredzējusi darbavietu zudumu sakarā ar FE iekārtu pieprasījuma samazināšanos Savienībā par aptuveni 5 GW laikā no 2011. līdz 2012. gadam. Šo darbavietu zudumu nevar saistīt ar pasākumiem, jo tie atspoguļo tirgus attīstību. Turklāt 2013. un 2014. gadā ir paredzama turpmāka pieprasījuma samazināšanās, un tas, visticamāk, nozīmēs tālāku darbavietu zudumu FE nozarē. Līdzīgi šādas pieprasījuma izmaiņas pirms izmeklēšanas sākuma prognozēja lielākie pētniecības centri, tāpēc šos darbavietu zudumus nevar attiecināt uz pasākumu noteikšanu.

               (800)

               Savienības ražošanas nozare iesniedza konsultanta PriceWaterHouseCoopers (PWC) pētījumu par pasākumu iespējamo ietekmi uz darbavietām, kas saistītas ar FE. PWC pētījums atsaucas uz Prognos pētījumu, kurā pasākumu noteikšanas dēļ bija prognozēti lieli darbavietu zudumi FE tirgū un kuru AFASE iesniedza pirms pagaidu antidempinga maksājumu noteikšanas; tas ir aplūkots iepriekš 791. apsvērumā. PWC pētījumā Prognos pētījums tika kritizēts, norādot uz faktu, ka Prognos aplēstais kopējais darbavietu zudums faktiski pārsniedz kopējo esošo ar FE saistīto darbavietu skaitu Savienībā. Attiecībā uz maksājumu ietekmi Savienības tirgū PWC nonāca pie secinājumiem, kas ir pretēji Prognos secinājumiem, prognozējot tīri pozitīvu ietekmi uz darbavietu skaitu Savienībā, un to, ka ieguvumi atsvērs maksājumu iespējamo negatīvo ietekmi (piem., uz pieprasījumu).

               (801)

                  AFASE apgalvoja, ka Komisija nav izpaudusi avotu saistībā ar 20 % pieļaujamo kļūdu tiešo FE darbavietu skaitam, ko 2011. gadam aprēķināja EPIA.

               (802)

               Šī 20 % pieļaujamā kļūda, kas darbavietu aplēsi var gan palielināt, gan samazināt, atklājās pārbaudes apmeklējumā EPIA. Tas norāda, ka ir grūti aprēķināt precīzus skaitļus saistībā ar nodarbinātību lejupējā nozarē, jo ir maz datu avotu, kuri bieži ir pretrunīgi.

               (803)

               Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, dažas personas apgalvoja, ka Komisijas analīzē nav minēts tas, ka maksājumi vēl vairāk palielinās darbavietu zudumu, ko rada FE iekārtu skaita samazināšanās pēc 2011. gada. Tika apgalvots, ka šis darbavietu zudums, īpaši lejupējā nozarē, ir cieši saistīts ar to, ka FE uzstādītāji ir atkarīgi no saules enerģijas iekārtām. Turklāt AFASE kritizēja Komisiju par to, ka tā neesot pienācīgi ņēmusi vērā pētījumu, ko AFASE veica starp tās locekļiem, un līdzīgu pētījumu, ko veica Apvienotās Karalistes Solar Trade Association, kas it kā uzrādot šādu atkarību.

               (804)

               Attiecībā uz to, ka Komisija it kā neesot izteikusies par maksājumu ietekmi uz darbavietām, skat. 799.–800. apsvērumu, kuros ir skatīti apgalvojumi par pasākumu ietekmi uz darbavietu skaitu FE nozarē un ir atzīts, ka pasākumu dēļ īstermiņā tiešām varētu tikt ietekmēts darbavietu skaits lejupējā nozarē.

               (805)

               Attiecībā uz pētījumiem, ko veikuši AFASE un Apvienotās Karalistes Solar Trade Association, atbildē uz informācijas galīgo izpaušanu tika iesniegti dati par aptaujā piedalījušos uzņēmumu identitāti. Tomēr pētījumi tā arī palika nepilnīgi, jo, piemēram, dažas atbildes bija nepilnīgas. Pētījumu analīze atklāja turpmāk minēto. Attiecībā uz AFASE pētījumu pirmām kārtām tiek atzīmēts, ka lielākā daļa no 50 uzstādītājiem, kuri sniedza atbildes, norādīja, ka darbojas vienīgi FE tirgū. 15 no šiem 50 uzstādītājiem norādīja, ka zināmā mērā darbojas arī citās ar FE nesaistītās jomās, piemēram, apkures, elektroiekārtu un vēja enerģijas jomā. Attiecībā uz Apvienotās Karalistes pētījumu no 31 AK uzņēmuma, kas sniedza atbildes, 21 darbojās arī citās jomās nekā FE. Šie skaitļi rāda, ka attiecībā uz teju pusi no projektu attīstītājiem un uzstādītājiem ir pareizs antidempinga pagaidu regulas 247. apsvērumā sniegtais konstatējums par spēju veikt citas darbības, piemēram, elektrisko un apkures iekārtu jomā. Tomēr tiek atzīts, ka šī spēja reāli var būt mazāka nekā pieņemts antidempinga pagaidu regulā. Tādējādi tās neitralizējošā ietekme uz darbavietu zudumu var būt mazāka nekā sākotnēji pieņemts. Otrkārt, daži no dalībniekiem, ko aptaujāja AFASE un Apvienotās Karalistes Solar Trade Association, ir izmantojuši Savienībā ražotos ražojumus, un daži, lai izvairītos no cenu pieauguma, paredz, ka pēc pasākumu pieņemšanas pirks ražojumus, kas nav ražoti Ķīnā.
               Tādējādi to atkarība no importa no Ķīnas un pasākumu ietekme, domājams, būs neliela, jo šie dalībnieki var izmantot Savienībā ražotos ražojumus. Treškārt, vērtējums par pasākumu ietekmi uz visu aptaujāto uzņēmumu komercdarbību neļāva izdarīt skaidrus secinājumus, jo to vērtējums bija ļoti atšķirīgs. Daži uzņēmumi pat nespēja novērtēt šo ietekmi. Ceturtkārt, atbildes uz jautājumu par to, cik FE projekti varētu tikt atcelti maksājumu piemērošanas gadījumā, Apvienotās Karalistes pētījumā svārstījās no “nedaudzi” līdz “visi projekti”. Daži dalībnieki nespēja sniegt aplēsi. Visbeidzot, nevienā no abiem pētījumiem nebija jautājuma par aptaujāto ekonomikas dalībnieku rentabilitāti, kas ir būtiska, lai varētu novērtēt, kāda būtu maksājuma radītā cenu pieauguma (ja tāds vispār būtu) iespējamā amortizācijas pakāpe.

               (806)

               Vairākas personas apgalvoja, ka uzstādītāji nevar viegli mainīt savas darbības vai pāriet uz citas zaļās enerģijas iekārtām, jo tās ir pavisam citādas tehnoloģijas un zinātība. Tāpēc, ja maksājumi tiktu noteikti, tiem būtu jāizbeidz darbība. Pēc informācijas galīgās izpaušanas viena ieinteresētā persona atkārtoti pauda šo apgalvojumu, norādot, ka uzstādītāji ir ieguldījuši ievērojamus resursus darbības specializācijā uz FE, piemēram, veicot speciālu apmācību, un tas pierādot, ka to darbība ir pamatā virzīta uz FE nozari un tie nespētu viegli pāriet uz citu darbību.

               (807)

               Šis arguments nebija pietiekami pamatots, jo netika norādīts, tieši kādas zināšanas uzstādītājam būtu jāiegūst un cik sarežģīta un dārga ir to iegūšana. Neatkarīgi no tā institūcijas atzīst, ka uzstādītāji ir izkopuši zinātību, kas ir specifiska FE moduļu uzstādīšanai. Tomēr šīs zinātības izkopšana ir salīdzinoši nesena un ir papildus uzstādītāju pamatzināšanām, kuras ir par elektroiekārtām, apkures iekārtām, santehniku utt. Turklāt tā tika izkopta saistībā ar netaisnīgu praksi, proti, masveidā ieplūstot subsidētam importam no ĶTR. Neatkarīgi no uzstādītāju darbinieku specializētajām prasmēm šis arguments ir jāskata paralēli 792.–800. apsvērumā sniegtajai analīzei par nodarbinātības situāciju lejupējā nozarē, kura īstermiņā varētu tikt ietekmēta negatīvi, taču, pateicoties ilgtspējīgai tirdzniecībai, radītu uzstādītāju nodarbinātības pieaugumu vidējā termiņā un ilgtermiņā. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (808)

               Dažas personas apstrīdēja lejupējo dalībnieku spēju amortizēt kaut daļu no iespējamā cenu pieauguma. Šis arguments nebija pietiekami pamatots, tādējādi nevarēja novērtēt, cik precīzs ir šis apgalvojums. Tika novērtēts, ka lejupējiem dalībniekiem, kuri sadarbojās, rentabilitāte, kas tieši saistīta ar attiecīgo ražojumu, vidēji ir ap 11 %, un attiecīgajiem dalībniekiem tas dod iespēju amortizēt vismaz daļu no cenas pieauguma, ja tāds būtu. Šajā kontekstā tiek atgādināts, ka cenu kopējā tendence ir lejupejoša.

               (809)

               Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, dažas personas atkārtoti pauda apgalvojumu, ka pasākumu rezultātu rastos nopietns risks, ka Savienībā samazinātos pieprasījums pēc saules enerģijas ražojumiem, kas, šo personu skatījumā, esot pretarguments pasākumu noteikšanai. Viena persona apgalvoja, ka saules enerģijai patlaban ir raksturīga augsta pieprasījuma cenu elastība un pat ierobežots saules enerģijas ražojumu cenas kāpums radītu būtisku pieprasījuma sarukumu. Saskaņā ar šīs personas aplēsēm kompensācijas maksājums 30 % apmērā varētu samazināt pieprasījumu par 8 GW, savukārt maksājums 50 % apmērā pieprasījumu samazinātu par 10 GW. Līdzīgā garā AFASE atsaucās uz tirgus analītiķa pētījumu, kurā prognozēts, ka 2013. gadā 50 % maksājuma rezultātā pieprasījums saruktu līdz 2 GW apmērā, kas attiecīgi ir daudz mazāka apjoma samazinājums.

               (810)

               Kaut arī izmeklēšanas laikā personas iesniedza vairākus citus pieprasījuma samazināšanās scenārijus papildus iepriekš minētajiem, to rezultāti nebija salīdzināmi. Kaut arī nevar izslēgt iespēju, ka maksājumu dēļ varētu samazināties pieprasījums pēc FE iekārtām, šo ietekmi ir sarežģīti izteikt skaitliski, ņemot vērā dažādos elementus, kas ietekmē FE iekārtu pievilcību Savienībā. Turklāt, pat ja īstermiņā pieprasījums samazinātos, ir paredzams, ka ieguvumi no taisnīgas tirdzniecības vidējā termiņā un ilgtermiņā atsvērtu īstermiņa negatīvo ietekmi. Visbeidzot, pati AFASE atzina, ka novērtējums par tiešo saikni starp pieprasījumu un maksājumiem būtu pieejams vienīgi tad, kad maksājumi būtu ieviesti. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (811)

               Kā minēts 784. apsvērumā, 6 atbildes uz anketu tika saņemtas no FE nozares pakalpojumu sniedzējiem (loģistika, transports, sabiedriskās attiecības utt.), t.i., dalībniekiem, kuru darbība nav tieši saistīta ar izmeklējamo ražojumu. Tika konstatēts, ka šīs atbildes sniedz norādes par to, cik relatīvi būtiskas ir ar FE saistītās darbības, salīdzinot ar attiecīgo dalībnieku, kuri sadarbojās, kopējo darbību. Neraugoties uz noteiktiem atbilžu trūkumiem, anketās iekļautie dati ļāva izvērtēt to, ka šo dalībnieku ar FE saistītās darbības ir marginālas, ja salīdzina ar viņu kopējo darbību. Ar FE saistītās darbības veidoja vidēji tikai apmēram 5 % no viņu kopējā apgrozījuma un aptuveni 8 % no kopējās nodarbinātības. Attiecībā uz rentabilitāti, tā vidēji bija ap 7 %. Taču ir atzīmēts, ka dati par rentabilitāti nebija pilnīgi, jo ne visi dalībnieki ziņoja par šo jautājumu. Tādējādi tika secināts, ka ir maz ticams, ka pasākumu iespējamā ietekme uz FE nozares pakalpojumu sniedzēju ekonomisko situāciju būtu ievērojama.

               (812)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, tika secināts, ka pasākumu ietekme uz lejupējiem dalībniekiem īstermiņā būtu nedaudz negatīva, jo iekārtu skaits samazinātos izteiktāk nekā tad, ja tiktu īstenots scenārijs bez maksājuma noteikšanas, ko ir prognozējuši lielākie pētniecības centri, un ciktāl lejupējie dalībnieki nebūtu spējīgi amortizēt maksājumu. Neraugoties uz pieprasījuma pēc FE iekārtām iespējamo samazināšanos, iekārtu uzstādītājiem vajadzētu būt spējīgiem veikt citas darbības neatkarīgi no tā, vai tās ir saistītas ar citiem videi nekaitīgiem enerģijas avotiem vai ar uzstādītāju darbības pamatveidu, kas minēts iepriekš. Tika secināts, ka, ņemot vērā sniegtos datus, ir maz ticams, ka pasākumu iespējamā ietekme uz FE nozares pakalpojumu sniedzēju ekonomisko situāciju būtu ievērojama.

         6.6.   Galalietotāju (patērētāju) intereses

               (813)

               Neviena persona, kura tieši pārstāv galalietotājus, piemēram, patērētāju apvienības, neiesniedza piezīmes. Šajā gadījumā runa ir par divu veidu galalietotājiem, proti, patērētājiem (mājsaimniecībām) un citiem galalietotājiem (piemēram, iestādēm, citiem ieguldītājiem). Izmeklēšanā tika atklāts, ka patērētāji ir pasūtījuši tikai aptuveni ceturto daļu Savienībā pastāvošo FE iekārtu (tā dēvētās jumta konstrukcijas, mazākas iekārtas). Pārējās iekārtas (uz zemes montējamās, rūpnieciskās un komerciālās iekārtas, kas ir daudz lielākas) ir pasūtījuši citi galalietotāji.

               (814)

               Vairākas personas apgalvoja, ka tad, ja tiktu noteikti pasākumi, patērētāji ciestu no FE moduļu cenu pieauguma. Lai gan varētu gaidīt, ka maksājuma noteikšanas dēļ FE moduļu cenas Savienības tirgu varētu paaugstināties, tomēr patērētājus un citus galalietotājus tas varētu skartu mazā mērā, jo izmeklēšanā tika atklāts, ka moduļa cena veido līdz 50 % no FE iekārtu kopējām izmaksām. Ņemot vērā projektu attīstītāju un uzstādītāju gūto peļņas procentu, ir saprātīgi pieņemt, ka iespējamu moduļu cenu kāpumu patērētājiem vismaz daļēji būtu iespējams amortizēt, tādējādi to mazinot. Pamatojoties uz pieejamajiem pierādījumiem tiek secināts, ka ierosinātos pasākumus ierosinātā maksājuma līmenī vismaz daļēji uzņemsies piegādes ķēde un tādēļ nav noteikts, ka tie izpaudīsies, kā augstākas cenas patērētājiem mazumtirdzniecības līmenī.

               (815)

               Bez tam ir norādīts, ka tad, ja netiktu noteikti maksājumi, iespējamā Savienības ražošanas nozares izzušana nākotnē klientiem varētu atstāt tikai vienu moduļu piegādes avotu. Īstenojoties šādam scenārijam, Ķīnas ražotāji eksportētāji atrastos tādā pozīcijā, lai varētu vēl vairāk nostiprināt savas stingrās pozīcijas tirgū un tā rezultātā īstermiņā un vidējā termiņā varētu tikt paaugstinātas cenas, kaitējot patērētājiem/gala lietotājiem. Jebkurā gadījumā, kā iepriekš ir minēts, cenu paaugstināšanās visdrīzāk notiktu jebkurā gadījumā, ņemot vērā to, ka ĶTR ražošana strādā ar zaudējumiem.

               (816)

               Dažas personas apgalvoja, ka maksājumi palielinātu izmeklējamā ražojuma cenu. Tādēļ samazinātos FE iekārtu pieprasījums, jo tās būtu pārāk dārgas patērētājiem un arī ne pietiekami pievilcīgas citiem investoriem.

               (817)

               Kā jau minēts 752. apsvērumā, pat ja pasākumu noteikšanas dēļ varētu notikt īslaicīga cenu palielināšanās, tad cenu kopējā tendence ir lejupejoša, kā to apliecina vairāki atklātībā pieejami avoti. Tāpēc šis arguments tika noraidīts. Lai gan precīzu iespējamo cenu pieaugumu, ko radītu pasākumi un ar tiem saistītās iespējamās pieprasījuma izmaiņas, ir grūti izteikt skaitļos, jāatgādina vairāki apsvērumi. Pirmkārt, izmeklējamais ražojums veido līdz 50 % no FE iekārtu kopējām izmaksām, tāpēc maksājumu var vismaz daļēji amortizēt. Otrkārt, Savienības ražošanas nozares konkurence ar trešo valstu ražotājiem, kuri jau ir Savienības tirgū, cenas varētu saglabāt zemākā līmenī. Tajā pašā laikā Savienības ražošanas nozarei vajadzētu būt spējīgai sasniegt labākus finanšu rezultātus, pateicoties apjomradītiem ietaupījumiem, kas rastos, lietderīgāk izmantojot ražotnes un samazinot ražošanas izmaksas. Treškārt, FE iekārtu pieprasījums korelē ne vien ar izmeklējamā ražojuma cenu līmeni, bet arī ar iepirkuma tarifu līmeni. Ar pašreizējo zemo pieprasījuma līmeni, salīdzinot ar to, kāds bija sasniegts 2011. gadā un IP, gaidāms, ka iepirkuma tarifiem nevajadzētu samazināties tik strauji kā attiecīgajā periodā, ļaujot veikt nepārtrauktas investīcijas FE projektos. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (818)

               Atbildot uz informācijas galīgo izpaušanu, viena persona apstrīdēja iepriekš sniegto argumentāciju. Tā apgalvoja, ka pēc pasākumu noteikšanas cenu mazināšanās tendence nevarētu turpināties. Šī personas atgādināja, ka pasākumi nozīmē ļoti būtisku izmaksu pieaugumu, kuru nav iespējams pilnībā kompensēt ar izmaksu samazinājumiem un/vai importu no trešām valstīm. Turklāt tā atkārtoti uzsvēra, ka Savienības nozare nespēs veikt jaunus ieguldījumus ražotnēs un iekārtās un lejupējo dalībnieku iespējas amortizēt izmaksas ir nelielas, ja to peļņa ir 11 %. Visbeidzot, nav nekādu pierādījumu, kas liecinātu, ka iepirkuma tarifi varētu kompensēt cenu palielinājumu.

               (819)

               Jāatgādina, ka, pretēji šim apgalvojumam, nav paredzama pasākumu radītā cenu kāpuma pilnīga neitralizēšana, bet ka pēc pasākumu pieņemšanas ir iespējams cenu pagaidu kāpums (skat. antidempinga pagaidu regulas 247. apsvērumu). Šo cenu kāpumu varētu radīt Ķīnas subsidēto cenu un ārpus Ķīnas ražoto ražojumu cenu līmeņa atšķirības. Tomēr izmeklēšanas laikā ievāktā informācija ļauj apgalvot, ka iespējamais cenu pieaugums varētu tikt daļēji amortizēts vairāku faktoru ietekmē, ņemot vērā lejupējās nozares peļņu, kuras vidējais līmenis ir 11 %. Visbeidzot, attiecībā uz apgalvojumu, ka neesot pierādījumu, kas liecinātu, ka iepirkuma tarifi varētu kompensēt cenu palielinājumu, ir saprātīgi pieņemt, ka laika gaitā šie tarifi tiks koriģēti, ievērojot projektu cenu attīstību.

               (820)

               Viena persona apgalvoja, ka, tā kā kopš 2013. gada marta Eiropā moduļu cenas ir paaugstinājušās par 20 %, tad kopš 2013. gada ļoti pietrūkst krājumu. Šis arguments nebija pamatots un, tieši pretēji, publiski pieejamās informācijas avoti liecina, ka 2013. gada otrajā ceturksnī cenas bija salīdzinoši stabilas. Pat ja šī informācija būtu pareiza, tā tikai atspoguļotu faktu, ka pēc importa reģistrācijas cenā ir ņemts vērā iespējama kompensācijas maksājuma risks. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (821)

               Cita persona apgalvoja, ka FE projekti investoram neradītu peļņu, ja iepirkuma tarifu samazinājums nebūtu saistīts ar rūkošām projekta izmaksām, ieskaitot moduļu cenas, jo tās veido būtisku konkrētā projekta izmaksu daļu. Šajā sakarā tika apgalvots, ka maksājumi apdraudētu daudzu FE projektu dzīvotspēju, jo to dēļ tiktu paaugstināta cena.

               (822)

               Kā minēts 752. apsvērumā, izmeklējamā ražojuma cenu tendence kopuma ir lejupejoša. Turklāt iepirkuma tarifu būtiskums saistībā ar tirgu mazinās, jo dažos reģionos varētu būt panākta tīkla paritāte. Pamatojoties uz to, arguments, ka FE moduļu cena varētu negatīvi ietekmēt FE projektus, ieskaitot jautājumu par to dzīvotspēju, tika noraidīts.

               (823)

               Viena ieinteresētā persona veica iekšēju modelēšanu, lai pierādītu, ka gadījumā, ja tiktu piemēroti maksājumi, daudzu FE projektu dzīvotspēja tiktu apdraudēta.

               (824)

               Ar šādu modelēšanu nebija iespējams pienācīgi aprēķināt, cik lielā mērā varētu sarukt FE iekārtu pievilcība investīcijām (piem., ienākumi no ieguldījumiem) gadījumā, ja palielinātos izmeklējamā ražojuma cenas. Kaut arī šajā modelēšanā izmantotais pieņēmums, ka jebkurš maksājums tiktu pilnībā nodots galalietotājiem vai patērētājiem, ir maz ticams, ņemot vērā esošo lejupējo dalībnieku peļņas procentu. Turklāt, lēmums par investīcijām nebalstās tikai uz moduļa cenu, bet ir atkarīgs arī no daudziem faktoriem, ieskaitot to, vai attiecīgajā valstī ir vispārējs labvēlīgs FE iekārtu regulējums, kādas ir atbalsta līmenis, proti, elektroenerģijas cena (tīkla paritātei). Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (825)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto, tika secināts, ka pasākumu noteikšanai kopumā būtu ierobežota ietekme uz patērētājiem un citiem galalietotājiem. Tas nav atkarīgs no valsts atbalsta shēmu lomas FE pieprasījuma stimulēšanā. Ja valsts atbalsta shēmas ir pielāgotas augstākām saules enerģijas paneļu cenām (izmantojot augstākus iepirkuma tarifus), ietekmes uz patērētājiem varētu nebūt nemaz.

         6.7.   Citi argumenti

               (826)

               Dažas personas apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozare nav spējīga apgādāt ES tirgu ar nepieciešamajiem daudzumiem, tāpēc, ja tiktu noteikti kompensācijas maksājumi, ES būtu nopietns deficīta risks, kas izraisītu turpmāku attiecīgā ražojuma cenu celšanos.

               (827)

               Izmeklēšanā tika konstatēts, ka šis arguments nav pamatots. Savienības ražošanas nozare jau kopš 2009. gada savu ražošanas jaudu neizmanto pilnībā. IP laikā Savienības moduļu ražošanas jaudas izmantojuma līmenis bija 41 %, bet neizmantotā papildu jauda bija aptuveni 5,7 GW; Savienības elementu ražošanas jaudas izmantojuma līmenis bija 63 %, bet neizmantotā papildu jauda bija aptuveni 1,2 GW. Tāpēc, pateicoties rezerves jaudai, Savienības ražošanas nozare būtu spējīga īstermiņā konkurēt par papildu tirgus daļu. Arī vidējā termiņā ir saprātīgi pieņemt, ka Savienības ražošanas nozare izvērsīs savu ražošanas jaudu, lai spētu panākt lielākus apjomradītus ietaupījumus un nodrošinātu turpmāku cenas samazināšanos. Turklāt pasaulē ir vēl arī citi avoti, kuri ir pārstāvēti Savienības tirgū un kuri arī varētu konkurēt Savienības tirgū gadījumā, ja samazinātos Ķīnas izcelsmes produktu imports. Izmeklēšana atklāja, ka esošā ar Ķīnu nesaistītā rezerves jauda ārpus Savienības izmeklēšanas periodā bija 5,6 GW moduļiem un 6 GW elementiem. Tāpēc tiek secināts, ka Savienības un trešo valstu ražotāju ārpussavienības kopējā rezerves jauda ir pietiekama, lai īstermiņā kompensētu potenciālo Ķīnas importa samazinājumu, ņemot vērā FE iekārtu pieprasījumu ES, kādu lielie pētījumu centri, piemēram, EPIA, ir prognozējuši 2013. gadam (no 9,8 GW līdz 16,5 GW) un 2014. gadam (9 GW līdz 17,1 GW).

               (828)

               Pat ja pieņēmums par Savienības ražošanas jaudu būtu piesardzīgāks (skat. 545. apsvērumu), kopējā Savienības un trešo valstu rezerves jauda būtu pietiekama, lai īstermiņā apmierinātu Ķīnas izcelsmes importa samazinājumu. Arī vidējā termiņā ir saprātīgi pieņemt, ka Savienības ražošanas nozare palielinās savu ražošanas jaudu, lai spētu panākt apjomradītus ietaupījumus, kas savukārt nodrošinātu turpmāku cenas samazināšanos. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

               (829)

               Dažas personas apgalvoja, ka maksājumu noteikšana attiecīgajam ražojumam kaitētu FE tirgus attīstībai Eiropā un tāpēc netiktu sasniegti ES stratēģijas “Eiropa 2020” mērķi attiecībā uz atjaunojamiem enerģijas resursiem un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu.

               (830)

               Vispirms jānorāda, ka stratēģijā 2020. gadam izvirzītie mērķi nav atkarīgi tikai no saules enerģijas. Vienlīdz svarīga nozīme ir arī citiem videi draudzīgiem enerģijas veidiem, piemēram, vēja, biomasas enerģijai, hiodroenerģijai u. c. Tā kā saules enerģijai attiecībā uz 2020. gada mērķiem nav noteikts konkrēts īpatsvars, paredzams, ka nedaudz mazāks FE iekārtu skaits nepaaugstinās 2020. gada stratēģijas kopējās izmaksas. Turklāt saules enerģijas paneļu cena ir tikai viens no daudziem faktoriem, kas ir svarīgi FE enerģijas nozares attīstībai Eiropā. Tikpat svarīga nozīme ir arī labvēlīgam tiesiskajam un finanšu regulējumam Savienības un valstu līmenī, labākai finansējuma pieejamībai atjaunojamo energoresursu projektu vajadzībām un ieguldījumiem pētniecībā un izstrādē. Attiecībā uz saules enerģijas ražošanā veikto ieguldījumu finansēšanu jānorāda, ka maksājumu noteikšana uzlabos stāvokli Savienības ražošanas nozarē un FE enerģijas nozarē kopumā. Attiecīgi varētu uzlaboties kapitāla pieejamība gan Savienības ražošanas nozarei, gan investoriem FE nozarē. Visbeidzot, jāatgādina, ka maksājuma mērķis nav izskaust Ķīnas izcelsmes importu, bet gan atjaunot taisnīgu konkurenci. Pierādījumi par peļņu, kas tiek gūta lejupējā tirgū, ļauj pieņemt, ka gadījumā, ja palielināsies attiecīgā ražojuma cena, šādu cenu palielinājumu daļēji amortizēs ekonomikas dalībnieki lejupējā tirgū. Tāpēc moduļu cenām galalietotājiem/patērētājiem nevajadzētu būtiski palielināties, un pieprasījumu pēc saules enerģijas iekārtām varētu saglabāt prognozētajā līmenī.

               (831)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek secināts, ka pasākumu noteikšanai kopumā nebūtu būtiska negatīva ietekme uz citiem ES politikas virzieniem.

         6.8.   Secinājums par Savienības interesēm

               (832)

               Vispārējā pozitīvā ietekme uz Savienības ražošanas nozari atsver iespējamo negatīvo ietekmi uz citiem FE tirgus dalībniekiem, ieskaitot galalietotājus (patērētājus).

               (833)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek secināts, ka, balstoties uz pieejamo informāciju par Savienības interesēm, nav pārliecinošu iemeslu, kuru dēļ nevajadzētu noteikt galīgos pasākumus attiecīgā ražojuma importam no ĶTR.

         7.   GALĪGIE KOMPENSĀCIJAS PASĀKUMI

               (834)

               Ņemot vērā secinājumus, kas izdarīti attiecībā uz subsidēšanu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm, būtu jānosaka galīgie kompensācijas pasākumi, lai novērstu to, ka subsidētais imports turpina radīt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei.

         7.1.   Kaitējuma novēršanas līmenis

               (835)

               Lai noteiktu šo pasākumu līmeni, tika ņemtas vērā konstatētās subsīdijas starpības un tas, kāda apmēra maksājums ir nepieciešams, lai novērstu kaitējumu Savienības ražotājiem, nepārsniedzot konstatētās subsīdijas starpības.

               (836)

               Aprēķinot maksājuma apmēru, kāds vajadzīgs kaitējumu radošo subsīdiju ietekmes novēršanai, tika uzskatīts, ka pasākumiem jābūt tādiem, kuri ļauj Savienības ražošanas nozarei segt tās ražošanas izmaksas un gūt tādu peļņu pirms nodokļu samaksas, ko šāda veida ražošanas nozare varētu pienācīgi gūt, pārdodot līdzīgo ražojumu Savienībā normālos konkurences apstākļos, t. i., ja nebūtu subsidētā importa. Saskaņā ar Vispārējās tiesas judikatūru šāda peļņa ir tā, kas gūta aplūkotā perioda sākumā, t. i., pirms subsidētā importa apjoma pieauguma. Tāpēc mērķa peļņa tika noteikta 8 % līmenī, balstoties uz svērto vidējo peļņu, kādu ES ražošanas nozare saistībā ar moduļiem un elementiem guva 2009. un 2010. gadā, kad tā bija ienesīga.

               (837)

               Pēc informācijas galīgās paziņošanas Savienības ražošanas nozare apgalvoja, ka par rentabilitātes līmeni, ko šī nozare varētu, saprātīgi ņemot, sasniegt, ja nebūtu subsidētā importa, būtu jāizmanto rentabilitāte 2010. gadā, nevis 2009. un 2010. gada peļņas procentu vidējais rādītājs. Attiecībā uz šo tika apgalvots, ka 2009. gadā rentabilitāte nebija pietiekama un šajos divos gados apstākļi bija ievērojami atšķirīgi, jo īpaši ņemot vērā patēriņa attīstību 2010. gadā, kad šī attīstība mazināja subsidēšanas ietekmi. Saistībā ar šo būtu jāatzīmē, ka, nosakot kaitējuma novēršanas līmeni, nav svarīgi, vai Savienības ražošanas nozares vidējais peļņas procents bija “pietiekams”. Kaitējuma novēršanas līmenim būtu jābalstās uz peļņu, kuru, saprātīgi ņemot, var sasniegt, ja nav subsidētā importa. Izmeklēšanas iestāžu prakse ir uzskatīt, ka šis līmenis bija sasniegts izvērtējamā perioda sākumā. Tā kā šajā gadījumā Savienības ražošanas nozare izvērtējamā perioda sākumā 2009. gadā cieta zaudējumus no elementu pārdošanas, šī metodika nederēja, un tika atzīts, ka ticamāku rezultātu kaitējuma novēršanas līmeņa noteikšanā dos izvērtējamā perioda pirmā un otrā gada peļņas procentu vidējais rādītājs. Saistībā ar šo tika arī uzskatīts, ka tam, ka apstākļi šajos divos gados atšķīrās, nav nozīmes.

               (838)

               Cita persona atkārtoti norādīja, ka attiecīgi moduļiem un elementiem būtu jānosaka atšķirīgas mērķa peļņas, jo šiem diviem ražojumu veidiem izvērtējamā periodā bija atšķirīgas rentabilitātes tendences. Kaut arī rādītāji bija sniegti par katru ražojumu veidu, secinājumi par katru rādītāju tika izdarīti par izmeklējamo ražojumu kopumā. Jāatgādina, ka moduļi un elementi ir viens un tas pats ražojums, tāpēc arī subsīdijas starpības un kaitējuma novēršanas līmenis bija noteikti uz šā pamata.

               (839)

               Pamatojoties uz to, Savienības ražošanas nozarei tika aprēķināta līdzīgā ražojuma cena, kas nerada kaitējumu. Kaitējumu neradošā cena tika iegūta, iepriekš minēto peļņas procentu 8 % apmērā pieskaitot izlasē iekļauto Savienības ražotāju ražošanas izmaksām izmeklēšanas periodā.

               (840)

               Tad tika noteikts nepieciešamais cenas palielinājums, balstoties uz izlasē iekļauto ĶTR ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, vidējo svērto importa cenu, kura noteikta cenu samazinājuma aprēķinam ar atbilstīgām korekcijām saistībā ar importēšanas izmaksām un muitas nodokļiem, salīdzinājumu ar tā līdzīgā ražojuma kaitējumu neradošo vidējo svērto cenu, kuru izlasē iekļautie Savienības ražotāji pārdeva Savienības tirgū izmeklēšanas periodā. Minētajā salīdzinājumā iegūto starpību tad izteica procentos no vidējās svērtās CIF importa vērtības.

               (841)

               Viena persona apgalvoja, ka izlasē iekļauto Savienības ražotāju pārdošana ir vērsta uz augstāku cenu tirgus segmentu, piemēram, dzīvojamo māju/mazās uzņēmējdarbības nozari, kam atbilst augstāki iepirkuma tarifi, un ierosināja, ka tādēļ Savienības pārdošanas cena būtu attiecīgi jākoriģē. Būtu jāatzīmē, ka šim apgalvojumam nevajadzētu būt noteicošajam, aprēķinot kaitējuma starpību, jo izmeklēšana atklāja, ka Savienības ražotāji nebija rentabli.

         7.2.   Galīgie pasākumi

               (842)

               Ņemot vērā iepriekš minēto un saskaņā ar pamatregulas 15. pantu, kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) ĶTR izcelsmes importam galīgais kompensācijas maksājums saskaņā ar mazākā maksājuma noteikumu būtu jānosaka vai nu subsīdijas starpības, vai kaitējuma starpības apmērā atkarībā no tā, kurš no šiem lielumiem ir mazāks. Šajā gadījumā maksājuma likme attiecīgi būtu jānosaka konstatēto subsīdijas starpību apmērā.

               (843)

               Ņemot vērā Ķīnas ražotāju eksportētāju augsto sadarbības līmeni, maksājums “visiem pārējiem uzņēmumiem” tika noteikts līmenī, kas atbilst vislielākajam maksājumam, kurš nosakāms attiecīgi izlasē iekļautajiem uzņēmumiem vai uzņēmumiem, kas sadarbojās izmeklēšanā. Maksājums “visiem pārējiem uzņēmumiem” tiks piemērots tiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās izmeklēšanā.

               (844)

               Ķīnas uzņēmumiem, kuri sadarbojās, bet nebija iekļauti izlasē un ir norādīti pielikumā, galīgā maksājuma likme tiek noteikta kā vidējais svērtais no izlasē iekļauto uzņēmumu likmēm.

               (845)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto, noteiktās likmes maksājumiem, kas tiks piemēroti, ir šādas.

                           Uzņēmuma nosaukums

                           Subsīdijas starpība

                           Kaitējuma starpība

                           Kompensācijas maksājums

                           Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
                           Suntech Power Co. Ltd;
                           Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
                           Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
                           Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd;
                           Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd

                           4,9 %

                           46,3 %

                           4,9 %

                           Yingli Energy (China) Co. Ltd;
                           Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
                           Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
                           Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd

                           6,3 %

                           41,8 %

                           6,3 %

                           Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
                           Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
                           Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
                           Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
                           Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd

                           3,5 %

                           48,2 %

                           3,5 %

                           JingAo Solar Co. Ltd;
                           Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd;
                           JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
                           Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
                           Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd

                           5,0 %

                           56,5 %

                           5,0 %

                           Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
                           LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
                           LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd

                           11,5 %

                           58,2 %

                           11,5 %

                           LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd

                           11,5 %

                           58,2 %

                           11,5 %

                           Delsolar (Wujiang) Co. Ltd

                              de minimis

                           64,9 %

                           0,0 %

                           Renesola Jiangsu Ltd
                           Renesola Zhejiang Ltd

                           4,6 %

                           80,1 %

                           4,6 %

                           Jinko Solar Co. Ltd
                           Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
                           ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
                           ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD

                           6,5 %

                           60,1 %

                           6,5 %

                           Uzņēmumi, kas norādīti pielikumā

                           6,4 %

                           51,1 %

                           6,4 %

                           Visi pārējie uzņēmumi

                           11,5 %

                           80,1 %

                           11,5 %

               (846)

               Iepriekš minētos kompensācijas pasākumus nosaka ad valorem maksājumu veidā.

               (847)

               Individuālās uzņēmumu kompensācijas maksājuma likmes, kas norādītas šajā regulā, ir noteiktas, pamatojoties uz izmeklēšanā izdarītajiem konstatējumiem. Līdz ar to tās atspoguļo situāciju, kādu izmeklēšanas laikā konstatēja attiecībā uz šiem uzņēmumiem. Minētās maksājumu likmes (atšķirībā no valsts mēroga maksājuma, ko piemēro “visiem pārējiem uzņēmumiem”) līdz ar to piemēro tikai to ražojumu importam, kuru izcelsme ir attiecīgajā valstī un ko ražojuši minētie uzņēmumi, tātad – konkrēti minētās juridiskās personas. Minētās likmes nevar piemērot importētajiem ražojumiem, ko ražojis cits uzņēmums, kura nosaukums un adrese nav norādīti 1. pantā, tostarp uzņēmumi, kas saistīti ar norādītajiem uzņēmumiem, un uz tiem attiecina “visiem pārējiem uzņēmumiem” piemērojamo maksājuma likmi.

               (848)

               Visi lūgumi piemērot minētās individuālās uzņēmumu kompensācijas maksājuma likmes (piemēram, pēc uzņēmuma nosaukuma maiņas vai pēc jaunu ražošanas vai tirdzniecības vienību izveidošanas) nekavējoties jānosūta Komisijai (103), pievienojot visu attiecīgo informāciju, jo īpaši par izmaiņām uzņēmuma darbībā, kas saistītas ar ražošanu, pārdošanu vietējā tirgū un pārdošanu eksportam, piemēram, sakarā ar minēto nosaukuma maiņu vai minētajām izmaiņām ražošanas un tirdzniecības uzņēmumos. Vajadzības gadījumā regulā tiks izdarīti attiecīgi grozījumi, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro individuālas maksājuma likmes.

               (849)

               Lai pienācīgi piemērotu kompensācijas maksājumu, visiem pārējiem uzņēmumiem noteiktais maksājums būtu jāpiemēro ne vien ražotājiem eksportētājiem, kas nesadarbojās, bet arī ražotājiem, kuri izmeklēšanas periodā neveica eksportu uz Savienību.

               (850)

               Pasākumi tiek noteikti, lai Savienības ražotāji varētu atgūties no subsidēšanas radītā kaitējuma ietekmes. Ja pastāvētu sākotnējā neatbilstība starp Savienības ražotāju potenciālo ieguvumu un citu Savienības ekonomikas dalībnieku izmaksām, šo neatbilstību varētu novērst, palielinot Savienības ražošanas apjomu un/vai atsākot ražošanu Savienībā. Tomēr paredzētais scenārijs par ražošanas palielināšanu Savienībā varētu neatbilst šā nepastāvīgā tirgus attīstībai. Moduļu patēriņš Savienībā laikā no 2009. līdz 2011. gadam palielinājās par 264 %, taču sešu mēnešu laikā starp 2011. gadu un izmeklēšanas periodu samazinājās par 43 procentu punktiem. Vēl ievērojamāka nepastāvība ir redzama, raugoties uz laikposmu no 2006. līdz 2011. gadam, kad moduļu patēriņš Savienībā pieauga no mazāk nekā 1 GW līdz gandrīz 20 GW, kas nozīmē, ka piecu gadu laikā tas palielinājās par aptuveni 2000 %. Ir gaidāms, ka šī nepastāvība turpināsies, un uzņēmējdarbības asociāciju publicētās prognozes atklāj 100 % un pat lielākas atšķirības starp dažādiem scenārijiem pat vidējā termiņā no 2014. līdz 2015. gadam.

               (851)

               Šo iemeslu dēļ ir uzskatāms par atbilstīgu šādos ārkārtas apstākļos ierobežot pasākumu ilgumu tikai līdz divu gadu periodam.

               (852)

               Šim periodam vajadzētu būt pietiekamam, lai ražotāji Savienībā palielinātu un/vai atsāktu savu ražošanu, tajā pašā laikā būtiski neapdraudot citu Savienības ekonomikas dalībnieku situāciju. Tiek uzskatīts, ka divu gadu periods būs visatbilstošākais, lai izanalizētu to, vai pasākumu noteikšana tiešām veicina Savienības ražošanas pieaugumu un tādējādi atsver negatīvo ietekmi uz citiem Savienības ekonomikas dalībniekiem.

               (853)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens Savienības ražotājs izvirzīja argumentu, ka divi gadi ir pārāk īss periods, lai atgūtos no radītā kaitējuma. Turklāt tika apgalvots, ka divu gadu periods neļautu Savienības ražotājiem finalizēt uzņēmējdarbības plānus par pašreizējo un nākamo gadu. Attiecībā uz šo tiek norādīts, ka pasākumi ilgst līdz 2015. gada decembrim, kam būtu jābūt pietiekami ilgam laikam, lai Savienības ražotāji varētu finalizēt uzņēmējdarbības plānus līdz 2015. gadam.

               (854)

               Turklāt šis Savienības ražotājs neapstrīdēja iemeslus, kuru dēļ pasākumu ilgums aprobežojas ar diviem gadiem, jo īpaši tirgus nepastāvību. Šis ražotājs pat nepārprotami piekrita pārskatīšanai gadījumā, ja pasākumi tirgus situācijas izmaiņu dēļ būtu jāmaina. Tā kā šajā nepastāvīgajā tirgū apstākļu izmaiņu varbūtība divu gadu periodā patiešām ir liela, tika atzīts par lietderīgu jau no paša sākuma ierobežot pasākumu ilgumu līdz diviem gadiem.

               (855)

               Pēc informācijas galīgās izpaušanas sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka divi gadi nav pietiekami ilgs laiks, lai ieguldītu ražošanā, atsaucoties uz 852. apsvērumu. Tomēr, ņemot vērā Savienības ražošanas nozares ievērojamo jaudas pārpalikumu, ražošanas apjomu ir iespējams palielināt, labāk izmantojot esošās ražošanas jaudas, un tam būtu jābūt iespējamam bez ievērojamiem papildu ieguldījumiem.

               (856)

               Sūdzības iesniedzējs turklāt apgalvoja, ka galīgo kompensācijas maksājumu noteikšana uz diviem gadiem nav pietiekama, lai Savienības ražošanas nozare varētu atgūties no kaitējumu radošo kādreizējo subsīdiju ietekmes. Tomēr, nosakot kompensācijas maksājumus, nevar skatīt tikai Savienības ražošanas nozares intereses, bet ir jārod līdzsvars starp Savienības ražotāju potenciālajiem ieguvumiem un pārējo Savienības ekonomikas dalībnieku izmaksām. Šajā kontekstā tiek atstāts spēkā lēmums pasākumus noteikt tikai uz diviem gadiem.

               (857)

               Visas personas tika informētas par būtiskākajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata bija paredzēts ieteikt galīgā kompensācijas maksājuma noteikšanu ĶTR izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija FE moduļu vai paneļu un tāda veida elementu, ko izmanto kristāliskā silīcija FE moduļos vai paneļos, importam (galīgā informācijas izpaušana). Visām personām bija noteikts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes par galīgo informācijas izpaušanu.

               (858)

               Ieinteresēto personu sniegtās mutiskās un rakstiskās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.

         7.3.   Reģistrēšana un atpakaļejošs spēks

               (859)

               Kā ir iepriekš minēts 7. apsvērumā, Komisija 2013. gada 1. martā pieņēma regulu Nr. 182/2013, nosakot, ka, sākot no 2013. gada 6. marta, Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports ir jāreģistrē.

               (860)

               Sākot no 2013. gada 6. jūnija, importa reģistrēšana, lai nodrošinātu aizsardzību pret importu par dempinga cenām, tika izbeigta saskaņā ar antidempinga pagaidu regulu. Ciktāl tas attiecas uz pašreizējo antisubsidēšanas izmeklēšanu un ņemot vērā iepriekš minētos konstatējumus, importa reģistrēšana antisubsidēšanas izmeklēšanas vajadzībām saskaņā ar pamatregulas 24. panta 5. punktu arī būtu jābeidz.

               (861)

               Attiecībā uz kompensācijas pasākumu iespējamo piemērošanu ar atpakaļejošu spēku ir jāizvērtē kritēriji, kuri minēti pamatregulas 16. panta 4. punktā. Saskaņā ar šo pantu galīgo kompensācijas maksājumu var iekasēt par produktiem, kuri tika ievesti patēriņam ne vairāk kā 90 dienas pirms pagaidu pasākumu piemērošanas dienas, bet ne pirms izmeklēšanas sākuma.

               (862)

               Šajā gadījumā pagaidu kompensācijas pasākumi netika piemēroti. Tādēļ tika nolemts, ka galīgais kompensācijas maksājums nav iekasējams ar atpakaļejošu spēku.

         8.   PASĀKUMU VEIDS

               (863)

               Pēc pagaidu antidempinga pasākumu pieņemšanas paralēlajā antidempinga izmeklēšanā (104) sadarbojušos ražotāju eksportētāju grupa, tostarp to saistītie uzņēmumi ĶTR un Eiropas Savienībā, kopā ar Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palātu (“CCCME”) piedāvāja kopīgas cenu saistības saskaņā ar antidempinga pamatregulas (105) 8. panta 1. punktu. Saistību piedāvājumu atbalstīja arī Ķīnas iestādes. Komisija izskatīja piedāvājumu un ar Komisijas Lēmumu 2013/423/ES (106) piekrita šim saistību piedāvājumam.

               (864)

               Pēc Lēmuma 2013/423/ES ražotāji eksportētāji kopā ar CCCME iesniedza paziņojumu par to sākotnējā saistību piedāvājumu grozīšanu. Tie pieprasīja pārskatīt saistības, lai ņemtu vērā plāksnīšu izslēgšanu no ražojuma klāsta, kā aprakstīts 46. un 99. apsvērumā. Turklāt vairāki citi eksportētāji termiņā, kas noteikts antidempinga pamatregulas 8. panta 2. punktā, lūdza pievienoties saistībām.

               (865)

               Tā pati ražotāju eksportētāju grupa kopā ar CCCME termiņā, kas noteikts pamatregulas (107) 13. panta 2. punktā, pieprasīja, lai Komisija piekristu minēto saistību noteikumiem, lai novērstu arī subsidētā importa kaitējumu radošo ietekmi. Komisija ar Īstenošanas lēmumu 2013/707/ES piekrita šim piedāvājumam attiecībā uz galīgajiem maksājumiem,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   1.   Ar šo nosaka galīgo kompensācijas maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu vai paneļu un tāda veida elementu importam, ko izmanto kristāliskā silīcija fotoelektriskajos moduļos vai paneļos (elementa biezums nepārsniedz 400 mikrometrus), uz kuriem pašlaik attiecas KN kodi ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 un ex 8541 40 90 (TARIC kodi 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 un 8541409039), ja vien tie nav tranzītā saskaņā ar GATT V pantu.
   No attiecīgā ražojuma definīcijas ir izslēgti šādi ražojuma veidi:

               —

               ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv no mazāk nekā sešiem elementiem, ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus;

               —

               plānkārtiņu fotoelektriskie ražojumi;

               —

               kristāliskā silīcija fotoelektriskie ražojumi, kas ir pastāvīgi integrēti tādās elektriskajās ierīcēs, kuru funkcija nav enerģijas ražošana un kuru patērēto elektroenerģiju ražo integrētais(-ie) kristāliskā silīcija fotoelektriskais(-ie) elements(-i);

               —

               moduļi vai paneļi, kam spriegums nepārsniedz 5 V (līdzstrāva) un jauda nepārsniedz 50 W un kas paredzēti vienīgi tiešai lietošanai akumulatoru uzlādei ar sistēmās tādām pašām sprieguma un jaudas īpašībām.

         2.   Galīgā kompensācijas maksājuma likme, ko piemēro turpmāk minēto uzņēmumu ražoto 1. punktā aprakstīto ražojumu neto cenai ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļu samaksas, ir šāda:

               Uzņēmums

               Maksājuma likme

                  TARIC papildu kods

               Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
               Suntech Power Co. Ltd;
               Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
               Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
               Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd

               4,9 %

               B796

               Yingli Energy (China) Co. Ltd;
               Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
               Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
               Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
               Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
               Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
               Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
               Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
               Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd

               6,3 %

               B797

               Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
               Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
               Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
               Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
               Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd

               3,5 %

               B791

               JingAo Solar Co. Ltd;
               Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd;
               JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
               Hefei JA Solar Technology Co. Ltd;
               Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd

               5,0 %

               B794

               Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
               LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
               LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd

               11,5 %

               B793

               LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd

               11,5 %

               B927

               Delsolar (Wujiang) Co. Ltd

               0 %

               B792

               Renesola Jiangsu Ltd
               Renesola Zhejiang Ltd

               4,6 %

               B921

               Jinko Solar Co. Ltd
               Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
               ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
               ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD

               6,5 %

               B845

               Uzņēmumi, kas norādīti pielikumā

               6,4 %

               Visi pārējie uzņēmumi

               11,5 %

               B999 (108)

         3.   Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
   2. pants
   1.   To ražojumu imports, kas deklarēti laišanai brīvā apgrozībā un ko pašlaik klasificē ar KN kodu ex 8541 40 90 (TARIC kodi 8541409021, 8541409029, 8541409031 un 8541409039), un par ko rēķinu izrakstījuši uzņēmumi, no kuriem Komisija pieņēmusi saistības un kuru nosaukums iekļauts Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā, ir atbrīvots no antisubsidēšanas maksājuma, kas noteikts 1. pantā, ja:

               a)

               Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā minētais uzņēmums tieši vai ar saistītā uzņēmuma, kas arī norādīts Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā, starpniecību ir ražojis un nosūtījis iepriekš minētos ražojumus un izrakstījis rēķinu par tiem vai nu saistītajiem uzņēmumiem Savienībā, kuri darbojas kā importētāji un muito preces laišanai brīvā apgrozībā Savienībā, vai pirmajam neatkarīgajam klientam, kas darbojas kā importētājs un muito preces laišanai brīvā apgrozībā Savienībā;

               b)

               šādam importam ir pievienots saistību rēķins, kas ir faktūrrēķins, kurā norādīta vismaz tā informācija un deklarācija, kas minēta šīs regulas 2. pielikumā;

               c)

               šādam importam ir pievienots eksporta saistību sertifikāts saskaņā ar šīs regulas 3. pielikumu; un

               d)

               muitas dienestiem deklarētās un uzrādītās preces precīzi atbilst aprakstam saistību rēķinā.

         2.   Pieņemot deklarāciju laišanai brīvā apgrozībā, muitas parāds rodas:

               a)

               ja attiecībā uz 1. punktā minēto importu konstatē, ka viens vai vairāki minētajā punktā paredzētie nosacījumi nav izpildīti; vai

               b)

               ja saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 597/2009 13. panta 9. punktu Komisija, atsaucoties uz konkrētiem darījumiem, ar regulu vai lēmumu atsauc savu piekrišanu saistībām, paziņojot, ka attiecīgie saistību rēķini nav derīgi.

         3. pants
   Uzņēmumi, kuru saistības Komisija ir pieņēmusi un kuri norādīti Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā, un uz kuriem attiecas konkrēti minētajā lēmumā norādītie nosacījumi, arī izraksta rēķinu par darījumiem, kas nav atbrīvoti no antisubsidēšanas maksājumiem. Šis rēķins ir faktūrrēķins, kurā norādīta vismaz šīs regulas 4. pielikumā minētā informācija.
   4. pants
   Izbeidz importa reģistrēšanu, kas izriet no Regulas (ES) Nr. 182/2013, ar ko nosaka, ka jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports.
   5. pants
   Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   Tā ir spēkā līdz 2015. gada 7. decembris.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2013. gada 2. decembrī.

            Padomes vārdā –

            Priekšsēdētājs

         E. GUSTAS

      (1)  OV L 188, 18.7.2009., 93. lpp.

      (2)  OV C 340, 8.11.2012., 13. lpp.

      (3)  OV C 269, 6.9.2012., 5. lpp.

      (4)  Komisijas Regula (ES) Nr. 513/2013 (2013. gada 4. jūnijs), ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importam un groza Regulu (ES) Nr. 182/2013, ar ko nosaka, ka jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīts imports (OV L 152, 5.6.2013., 5. lpp.).

      (5)  Komisijas Regula (ES) Nr. 182/2013 (2013. gada 1. marts), ar ko nosaka, ka jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports (OV L 61, 5.3.2013., 2. lpp.).

      (6)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 214. lpp.

      (7)  Apelācijas institūcijas ziņojums “Eiropas Kopiena – pasākumi attiecībā uz azbestu un to saturošiem produktiem”, WT/DS135/AB/R, pieņemts 2001. gada 5. aprīlī.

      (8)  Lieta T-401/06 Brosmann Footwear HK Ltd u. c./Padome; lieta T-314/06 Whirlpool Europe/Padome.

      (9)  Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavi, kuriem ir ādas virsa, Komisijas 2006. gada 23. marta Regula (EK) Nr. 553/2006 (pagaidu); Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006 (galīgā).

      (10)  Lieta T-401/06 Brosmann Footwear (HK) Ltd./Padome, 133. punkts.

      (11)  Lieta T-401/06 Brosmann Footwear (HK) Ltd./Padome, 135. punkts.

      (12)  12. piecgades plāna 10. nodaļas 1. punkts: “Jaunās enerģētikas nozarē jāpievēršas … saules enerģijas izmantošanas, fotoelektriskās un fototermiskās enerģijas ģenerēšanas attīstīšanai”.

      (13)  12. piecgades plāna saules fotoelektriskajai nozarei III.ii.1. punkts.

      (14)  12. piecgades plāna saules fotoelektriskajai nozarei III.ii.1. punkts.

      (15)  12. piecgades plāna saules fotoelektriskajai nozarei III.ii.3. punkts.

      (16)  12. piecgades plāna saules fotoelektriskajai nozarei IV.i. punkts.

      (17)  Valsts padomes Lēmuma Nr. 40 “Par pagaidu noteikumu izsludināšanu un īstenošanu attiecībā uz rūpniecības strukturālo pielāgojumu veicināšanu” 5. panta nodaļa “Rūpniecības pārstrukturēšanas orientācija un prioritātes”.

      (18)  Valsts padomes Lēmuma Nr. 40 “Par pagaidu noteikumu izsludināšanu un īstenošanu attiecībā uz rūpniecības strukturālo pielāgojumu veicināšanu” 17. panta III nodaļa.

      (19)  Valsts padomes 2010. gada 10. oktobra lēmuma par septiņu jauno stratēģisko nozaru attīstības veicināšanu 7.1. un 7.3. pants.

      (20)  Valsts nostādņu zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006.–2020. gadam) VII sadaļas 1. un 5. nodaļa.

      (21)  ĶTR Likuma par zinātnes un tehnoloģiju progresu 18. pants.

      (22)  Turpat.

      (23)  ĶTR Likuma par zinātnes un tehnoloģiju progresu 34. pants.

      (24)  Izņemot dažas valstij piederošas finanšu iestādes.

      (25)  Valsts nostādnes zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006.–2020. gadam); Ķīnas augsto tehnoloģiju ražojumu eksporta katalogs; Augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu eksporta saraksts; ĶTR Likums par zinātnes un tehnoloģiju progresu (ĶTR prezidenta rīkojums Nr. 82); Pagaidu noteikumi valsts zinātnes un tehnoloģiju plāna vadībai un Pagaidu kārtība valsts zinātnes un tehnoloģiju plāna projekta vadībai.

      (26)  Piemēram, Valsts nostādnes zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006.–2020. gadam) norāda, ka saules enerģijas ražošanas nozare ir galvenā nozare, un paredz “piešķirt prioritāti politikas finansēšanai” vai “mudināt finanšu iestādes piešķirt prioritāru kredīta atbalstu lielākajiem valsts zinātnes un tehnoloģiju industrializācijas projektiem”, vai piedāvā īstenot noteiktas prioritāras nodokļu politikas, kuras patiešām izmanto izlasē iekļautie eksportējošie ražotāji. Ķīnas augsto tehnoloģiju ražojumu eksporta katalogs un Augsto un jauno tehnoloģiju ražojumu eksporta saraksts ir ļoti būtisks FE nozarei, jo lielākajai daļai izlasē iekļauto eksportējošo ražotāju pieder Augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmuma sertifikāts. Attiecībā uz ĶTR Likumu par zinātnes un tehnoloģiju progresu tas cita starpā uzdod politiski orientētām finanšu iestādēm piešķirt prioritāti augsto un jauno tehnoloģiju nozarēm (kam pieder arī FE nozare). Pagaidu noteikumi valsts zinātnes un tehnoloģiju plāna vadībai un Pagaidu kārtība valsts zinātnes un tehnoloģiju plāna projekta vadībai arī ir tieši saistīti ar dažu FE projektu organizēšanu un darbību.

      (27)  Piemēram, China Bohai Bank, Guangdong Development Bank, Huishang Bank, Bank of Shanghai, Shenzhen Development Bank.

      (28)  Komisijas 2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstule, 7. lpp.: “Komisija vēlas saņemt paskaidrojumus par informāciju, kas pieprasīta anketas A pielikumā. Pārbaudāmie jautājumi ir minēti no A pielikuma a) līdz r) apakšpunktam.” A pielikuma g) apakšpunkts: “uzskaitīt katru bankas/finanšu iestādes akcionāru, kam pieder vismaz 1 % akciju vai uzņēmuma aktīvu, un uzskaitīt šo akcionāru darbības Excel tabulā A–1. pielikumā”.

      (29)  ĶTR Likuma par banku nozares regulējumu un uzraudzību 33. pants: “Banku darbības regulators, ņemot vērā vajadzības, kas saistītas ar tā pienākumu izpildi, ir tiesīgs pieprasīt banku nozares finanšu iestādēm saskaņā ar attiecīgiem noteikumiem iesniegt bilances, peļņas deklarācijas, citus finanšu grāmatvedības pārskatus, statistikas ziņojumus un informāciju par uzņēmējdarbību un tās vadību, kā arī revīzijas ziņojumus, ko sagatavojuši sertificēti valsts grāmatveži”.

      (30)  Komisijas 2013. gada 30. janvāra vēstule par nepilnībām, C-III-A.A. jautājums.

      (31)  Atbildi nebija aizpildījusi Ķīnas Banka, bet pati ĶV tās vārdā.

      (32)  Pārbaudes apmeklējums sākotnēji bija plānots no 2013. gada 15. līdz 19. aprīlim.

      (33)  Ķīnas Komunistiskās partijas konstitūcijas preambula.

      (34)  Dokuments WT/DS379/AB/R, 2011. gada 11. marts.

      (35)  AI ziņojuma 317. punkts.

      (36)  AI ziņojuma 290. punkts.

      (37)  AI ziņojuma 297. punkts.

      (38)  http://www.dbresearch.com/PROD/DBR_INTERNET_EN-PROD/PROD0000000000204417.PDF.

      (39)  Dokuments WT/TPR/S/230, 79. lpp., 2010. gada aprīlis.

      (40)  Dokuments WT/TPR/S/264, 122. lpp., 2012. gada jūlijs.

      (41)  Turpat.

      (42)  Ķīnas Attīstības bankas (CDB) statūtu 15. pants paredz, ka CDB uzņēmējdarbības mērķis cita starpā ir “īstenot valsts ekonomikas vidēja termiņa un ilgtermiņa attīstības stratēģiju”. Papildus CDB finanšu pārskatiem par 2011. finanšu gadu “Banka un tās meitasuzņēmumi (kopā “Grupa”) īsteno uzdevumu nostiprināt Ķīnas konkurētspēju un uzlabot tautas dzīves standartus, sekmējot valsts svarīgākās vidēja termiņa un ilgtermiņa stratēģijas un politikas, sniedzot vidēja termiņa un ilgtermiņa aizdevumus, veicot investīcijas, izdodot vērtspapīrus un veicot līzinga darbības” un “Atsaucoties uz valsts aicinājumu atbalstīt iekšzemes uzņēmumus “darboties globāli”” un “Atsaucoties uz valsts aicinājumu atbalstīt iekšzemes uzņēmumus, “darboties globāli”, Grupa veic arī dažādas darbības starptautiskajā sadarbībā”.

      (43)  Deutsche Bank pētījums “Ķīnas banku nozare: gatava nākamajam posmam”, 2006. gada 7. decembris.

      (44)  Ķīnas tirdzniecības politikas apskats, WT/TPR/S/264, 122. lpp., 98. apsvērums.

      (45)  Ķīna 2030. gadā – veidojot modernu, harmonisku un radošu sabiedrību. Pasaules Banka un Valsts padomes Attīstības pētniecības centrs, ĶTR, 28.–29., 125. lpp.

      (46)  ESAO ekonomikas apskati: Ķīna 2010. gadā, 55. lpp.: “PBoC aizdevumu likmes apakšējā ierobežojuma un depozītu likmes augšējā ierobežojuma galvenais mērķis ir aizsargāt pārsvarā valstij piederošās banku nozares rentabilitāti. Pakāpeniski palielinot starpību starp standarta aizdevumu un depozītu likmēm, PBoC ir sekmīgi likusi Ķīnas aizņēmējiem un noguldītājiem segt dažas banku pārstrukturizācijas izmaksas, lai gan tā samazināja šo starpību 2008.–2009. gadā. Tomēr standarta likmes vājina komercbanku stimulus pareizi novērtēt risku un apslāpē konkurenci banku nozarē.”

      (47)  Informācija gūta no 2006. gada Deutsch Bank pētījuma par Ķīnas banku nozari, 3.–4. lpp.

      (48)  Informācija gūta no Ķīnas Valūtas pārskata par 2010. gada 2. ceturksni, Ķīnas Tautas bankas Valūtas politikas analīzes grupa, 2010. gada 5. augusts, 10. lpp.

      (49)  ĶV sniegtā informācija, informācija, kas iegūta no dažu banku statūtiem un gada ziņojumiem, un informācija no interneta (piem., http://www.fas.org/sgp/crs/row/R42380.pdf).

      (50)  Padomes Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 215/2013 (2013. gada 11. marts) 169. apsvērums (OV L 73, 15.3.2013., 16. lpp.).

      (51)  ĶTR Likums par komercbankām (34. pants).

      (52)  Valsts padomes Lēmums Nr. 40 “Par pagaidu noteikumu izsludināšanu un īstenošanu attiecībā uz rūpniecības strukturālo pielāgojumu veicināšanu”.

      (53)  ĶTR Likums par zinātnes un tehnoloģiju progresu (Rīkojums Nr. 82).

      (54)  SVF darba dokuments “Ķīnas banku nozares reformas sasniegumi. Vai ir mainījusies banku attieksme?”, WP/06/71, 2006. gada marts (skat. 3., 4., 13., 18.–20. lpp.).

      (55)  SVF darba dokuments “Interest Rate Liberalization in China”, WP/09/171, 2009. g. augusts, (skat. 3.–4., 21.–23. lpp.).

      (56)  SVF Valsts ziņojums, ĶTR: 2010. gads, IV pants “Apspriešana”, Nr. 10/238, 2010. gada jūlijs (skat. 22., 24. un 28.–29. lpp.).

      (57)  OECD 2010 Economic Survey of China, February 2010, (skat. Chapter 3, 71., 73.–81., 97. lpp.).

      (58)  OECD China's Financial Sector Reforms, Economic Department Working Paper No. 747, ECO/WKP (2010) 3, 1 February 2010, (skat. 2., 8.–15., 36. lpp.).

      (59)  Skat. secinājumu par valsts iestādēm 53. apsvērumā.

      (60)  Valsts padomes 2010. gada 10. oktobra lēmuma par septiņu jauno stratēģisko nozaru attīstības veicināšanu VII pants.

      (61)  Valsts nostādņu zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006.–2020. gads) III sadaļas 1. nodaļa.

      (62)  ĶTR Likuma par zinātnes un tehnoloģiju progresu (ĶTR prezidenta Rīkojums Nr. 82) 18. pants.

      (63)  ĶTR Likuma par zinātnes un tehnoloģiju progresu (ĶTR prezidenta Rīkojums Nr. 82) 34. pants.

      (64)  Likuma par komercbankām 34. pants.

      (65)  Dokuments WT/TPR/S/264, 122. lpp., 2012. gada jūlijs.

      (66)  ĶTR Likums par komercbankām (34. pants).

      (67)  Valsts padomes Lēmums Nr. 40 “Par pagaidu noteikumu izsludināšanu un īstenošanu attiecībā uz rūpniecības strukturālo pielāgojumu veicināšanu”.

      (68)  ĶTR Likums par zinātnes un tehnoloģiju progresu (Rīkojums Nr. 82).

      (69)  http://english.caixin.com/2012-04-19/100381773.html.

      (70)  Ķīnas banku regulators (CBRC) ir nolēmis, ka Ķīnas komercbankas drīkst iegādāties CDB parādzīmes (tas attiecas tikai uz CDB parādzīmēm), un ir piešķīris šiem aktīviem nulles riska vērtējumu. Tas praksē nozīmē, ka bankām nav jāuzkrāj nekāds kapitāls šo aktīvu segšanai kā riska piesardzības pasākums, ja tās iegādājas šīs parādzīmes, un tas ietekmē banku piekļuvi kapitālam un nodrošina lētu naudas līdzekļu pieejamību. Ieņēmumi no CDB parādzīmēm parasti ir lielāki par standarta depozītu likmēm, bet mazāki par aizdevumu likmēm, un rezultātā Ķīnas komercbankas var iegūt līdzekļus, uzpērkot no riska brīvās CDB parādzīmes. Tas ir stabils ienākumu avots, tāpēc bankas var atļauties aizdot noteiktām nozarēm ar preferenciālām likmēm, jo tās kompensē zaudēto peļņu, izmantojot minēto mehānismu.

      (71)  Izpētes grupas ziņojums “Eiropas Kopiena un dažas dalībvalstis – pasākumi, kas ietekmē tirdzniecību ar lieliem civilās aviācijas gaisa kuģiem”, WT/DS316/R (30.06.2010.), 7.735.–7.738. punkts.

      (72)  http://www.gov.cn/ldhd/2009-05/27/content_1326023.htm.

      (73)  Apelācijas institūcijas ziņojums US – Anti-Dumping and Countervailing Duties (China), 317. punkts

      (74)  Apelācijas institūcijas ziņojums US – Anti-Dumping and Countervailing Duties (China), 318. punkts

      (75)  Avoti: http://en.wikipedia.org/wiki/China_Export_ %26_Credit_Insurance_Corporation un http://uk.reuters.com/article/2011/05/26/china-cic-sinosure-idUKL3E7GQ10720110526.

      (76)  http://www.gov.cn/ldhd/2009-05/27/content_1326023.htm.

      (77)  http://www.stewartlaw.com/Article/ViewArticle/608, Stewart and Stewart, How trade rules can help level the export financing playing field: New developments and a path forward for 2013: “Sinosure, Ķīnas oficiālā eksporta kredīta apdrošināšanas aģentūra, darbojas ar būtiskiem kumulatīviem zaudējumiem, ko sedz valdība, un tas liecina, ka šis atbalsts arī ir ļoti subsidēts” un “pārskats par Sinosure gada ziņojumiem laikā no 2002. līdz 2011. gadam liecina, ka kumulatīvie darbības zaudējumi sasniedz 3,3 miljardus Ķīnas juaņu”.

      (78)  Avots: http://en.wikipedia.org/wiki/US-Exim_Bank.

      (79)  Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 452/2011 (2011. gada 6. maijs), ar ko nosaka galīgo antisubsidēšanas nodokli Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes krītotā papīra importam (OV L 128, 14.5.2011., 18. lpp.), 116. apsvērums.

      (80)  Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 215/2011 (2013. gada 11. marts), ar ko nosaka kompensācijas maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importam (OV L 73, 15.3.2013., 16. lpp.), 226. apsvērums.

      (81)  Uzaicinājums iesniegt pieteikumus valstij piederošās Yangzhou pilsētas apbūves zemes piešķiršanai rūpnieciskai lietošanai ar zemes lietošanas tiesībām (zemesgabala numuri 2008G017, 2008G018 un 2008G019, Yangzhou pilsētas zemes resursu birojs, 2008. gada 30. janvāris.

      (82)  Paziņojums par valstij piederošas zemes lietošanas tiesību nodošanu (2009-02) Tianwei, ko publicējis Baoding pilsētas zemes birojs, 7. pants.

      (83)  Īstenošanas regulas (ES) Nr. 215/2013 116. apsvērums.

      (84)  George E. Peterson, Land leasing and land sale as an infrastructure-financing option. Pasaules Bankas Politikas izpētes darba dokuments 4043, 2006. gada 7. novembris; SVF darba dokuments (WP/12/100) “Ķīnas nelīdzsvarotības gals”, 2012. gada aprīlis, 12. lpp.

      (85)  SVF darba dokuments (WP/12/100) “Ķīnas nelīdzsvarotības gals”, 2012. gada aprīlis, 12. lpp.

      (86)  AB ziņojums Mexico-Rice, 289. un 293. punkts Darba grupas ziņojums China-GOES, 7.296. un 7.302. punkts.

      (87)  Banku statistikas dati tika pieprasīti sākotnējās anketas III.A.A. iedaļā, vēstules par trūkstošo informāciju 1. pielikuma 4. lpp. un pirms pārbaudes veikšanas nosūtītās vēstules 7. lpp.

      (88)  Apelācijas institūcijas ziņojums US-Anti-dumping and Countervailing Duties (China), 356. punkts.

      (89)  Lūdzam sniegt informāciju, kura jau pieprasīta anketā, vismaz par tām bankām, kuru akciju turētāja tieši vai netieši ir ĶV.

      (90)  Saules fotoelektriskās enerģijas nozares 12. piecgadu plāns, priekšvārds.

      (91)  Ķīnas Tautas Republikas 12. piecgadu valsts ekonomikas un sociālās attīstības plāns, XVI daļa un 61. nodaļa.

      (92)  Apelācijas institūcijas ziņojums US-Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China

      (93)  Apelācijas institūcijas ziņojuma US-Hot-Rolled Steel, 99. punkts.

      (94)  Darba grupas ziņojuma US-Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China 16.9. punkts.

      (95)  Darba grupas ziņojuma EC-Salmon 7.358. punkts.

      (96)  Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) (OV L 188, 18.7.2009) 29. pants.

      (97)  Ķīnas Komunistiskās partijas Konstitūcijas 32. pants.

      (98)  Ķīnas Tautas Republikas Uzņēmējdarbības likuma 19. pants, http://www.china.org.cn/china/LegislationsForm2001-2010/2011-02/11/content_21898292.htm.

      (99)  Darba grupas ziņojums lietā “EK – Gaisa kuģi”, 7.743. punkts.

      (100)  http://www.chinaafricarealstory.com/2011/08/china-development-banks-3-billion-line.html, “CDB kredītlīnijas noteikumi atšķiras ar diviem maksājumiem. Pirmā maksājuma 1,5 miljardu USD apmērā dzēšanas termiņš būs 20 gadi, tostarp labvēlības periods 5 gadi. Procentu likme būs 6 mēnešu LIBOR likme (Londonas starpbanku tirgus likme), kurai pieskaitīta starpība 2,95 % apmērā ar saistību maksu 1 % apmērā un avansa maksu 0,25 % apmērā. Otrā maksājuma 1,5 miljardu USD apmērā noteikumos paredzēts dzēšanas termiņš 15 gadi, tostarp labvēlības periods 5 gadi, 6 mēnešu LIBOR likme, kurai pieskaitīta starpība 2,28 % apmērā un, iespējams, tās pašas maksas”.

      (101)  Darba grupas ziņojuma US–Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China 10.187. punkts.

      (102)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 5.6.2009., 16. lpp.).

      (103)  European Commission, Directorate-General for Trade, Directorate H, B-1049 Brussels.

      (104)  Regula (ES) Nr. 513/2013.

      (105)  OV L 343, 22.12.2009., 51. lpp.

      (106)  Komisijas Lēmums 2013/423/ES (2013. gada 2. augusts), ar ko pieņem saistības, kuras piedāvātas saistībā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu (OV L 209, 3.8.2013., 26. lpp.).

      (107)  Padomes Regula (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) (OV L 188, 18.7.2009., 93. lpp.).

      (108)  Uzņēmumiem, kas minēti paralēlās antidempinga Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013 (skatīt šā Oficiālā Vēstneša 1. lpp.) II pielikumā, ir minētajā II pielikumā norādītais TARIC papildu kods.

      1. PIELIKUMS

                  Uzņēmuma nosaukums

                  TARIC papildu kods

                  Anhui Schutten Solar Energy Co. Ltd
                  Quanjiao Jingkun Trade Co. Ltd

                  B801

                  Anji DaSol Solar Energy Science & Technology Co. Ltd

                  B802

                  Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc.
                  Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc.
                  CSI Cells Co. Ltd
                  CSI Solar Power (China) Inc.

                  B805

                  Changzhou Shangyou Lianyi Electronic Co. Ltd

                  B807

                  CHINALAND SOLAR ENERGY CO. LTD

                  B808

                  CEEG Nanjing Renewable Energy Co. Ltd
                  CEEG (Shanghai) Solar Science Technology Co. Ltd
                  China Sunergy (Nanjing) Co. Ltd
                  China Sunergy (Shanghai) Co. Ltd
                  China Sunergy (Yangzhou) Co. Ltd

                  B809

                  Chint Solar (Zhejiang) Co. Ltd

                  B810

                  ChangZhou EGing Photovoltaic Technology Co. Ltd

                  B811

                  ANHUI RINENG ZHONGTIAN SEMICONDUCTOR DEVELOPMENT CO. LTD.
                  CIXI CITY RIXING ELECTRONICS CO. LTD.
                  HUOSHAN KEBO ENERGY & TECHNOLOGY CO. LTD.

                  B812

                  CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd

                  B813

                  CSG PVtech Co. Ltd

                  B814

                  DCWATT POWER Co. Ltd

                  B815

                  Dongfang Electric (Yixing) MAGI Solar Power Technology Co. Ltd

                  B816

                  EOPLLY New Energy Technology Co. Ltd
                  SHANGHAI EBEST SOLAR ENERGY TECHNOLOGY CO. LTD
                  JIANGSU EOPLLY IMPORT & EXPORT CO. LTD

                  B817

                  Era Solar Co. Ltd

                  B818

                  ET Energy Co. Ltd
                  ET Solar Industry Limited

                  B819

                  GD Solar Co. Ltd

                  B820

                  Guodian Jintech Solar Energy Co. Ltd

                  B822

                  Hangzhou Bluesun New Material Co. Ltd

                  B824

                  Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology Co. Ltd
                  Zhejiang Jinbest Energy Science and Technology Co. Ltd

                  B825

                  Hanwha SolarOne Co. Ltd B929

                  B929

                  Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd

                  B826

                  Hengdian Group DMEGC Magnetics Co. Ltd

                  B827

                  HENGJI PV-TECH ENERGY CO. LTD

                  B828

                  Himin Clean Energy Holdings Co. Ltd

                  B829

                  Jetion Solar (China) Co. Ltd
                  Junfeng Solar (Jiangsu) Co. Ltd
                  Jetion Solar (Jiangyin) Co. Ltd

                  B830

                  Jiangsu Green Power PV Co. Ltd

                  B831

                  Jiangsu Hosun Solar Power Co. Ltd

                  B832

                  Jiangsu Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd

                  B833

                  Jiangsu Runda PV Co. Ltd

                  B834

                     Jiangsu Sainty Machinery Imp. And Exp. Corp., Ltd
                  Jiangsu Sainty Photovoltaic Systems Co. Ltd

                  B835

                  Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd

                  B836

                  Changzhou Shunfeng Photovoltaic Materials Co. Ltd
                  Jiangsu Shunfeng Photovoltaic Electronic Power Co. Ltd
                  Jiangsu Shunfeng Photovoltaic Technology Co. Ltd

                  B837

                  Jiangsu Sinski PV Co. Ltd

                  B838

                  Jiangsu Sunlink PV Technology Co. Ltd

                  B839

                  Jiangsu Zhongchao Solar Technology Co. Ltd

                  B840

                  Jiangxi Risun Solar Energy Co. Ltd

                  B841

                  Jiangyin Hareon Power Co. Ltd
                  Taicang Hareon Solar Co. Ltd
                  Hareon Solar Technology Co. Ltd
                  Hefei Hareon Solar Technology Co. Ltd
                  Jiangyin Xinhui Solar Energy Co. Ltd
                  Altusvia Energy (Taicang) Co, Ltd

                  B842

                  Jinggong P-D Shaoxing Solar Energy Tech Co. Ltd

                  B844

                  Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
                  Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
                  Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
                  Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
                  Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd

                  B795

                  Juli New Energy Co. Ltd

                  B846

                  Jumao Photonic (Xiamen) Co. Ltd

                  B847

                  Kinve Solar Power Co. Ltd (Maanshan)

                  B849

                  GCL SOLAR POWER (SUZHOU) LIMITED
                  GCL-Poly Solar Power System Integration (Taicang) Co. Ltd
                  GCL Solar System (Suzhou) Limited
                  GCL-Poly (Suzhou) Energy Limited
                  Jiangsu GCL Silicon Material Technology Development Co. Ltd
                  Jiangsu Zhongneng Polysilicon Technology Development Co. Ltd
                  Konca Solar Cell Co. Ltd
                  Suzhou GCL Photovoltaic Technology Co. Ltd

                  B850

                  Lightway Green New Energy Co. Ltd
                  Lightway Green New Energy (Zhuozhou) Co. Ltd

                  B851

                  Motech (Suzhou) Renewable Energy Co. Ltd

                  B852

                  Nanjing Daqo New Energy Co. Ltd

                  B853

                  LEVO SOLAR TECHNOLOGY CO. LTD
                  NICE SUN PV CO. LTD

                  B854

                  Ningbo Jinshi Solar Electrical Science & Technology Co. Ltd

                  B857

                  Ningbo Komaes Solar Technology Co. Ltd

                  B858

                  Ningbo Osda Solar Co. Ltd

                  B859

                  Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance Co. Ltd

                  B860

                  Ningbo South New Energy Technology Co. Ltd

                  B861

                  Ningbo Sunbe Electric Ind Co. Ltd

                  B862

                  Ningbo Ulica Solar Science & Technology Co. Ltd

                  B863

                  Perfectenergy (Shanghai) Co. Ltd

                  B864

                  Perlight Solar Co. Ltd

                  B865

                  Phono Solar Technology Co. Ltd
                  Sumec Hardware & Tools Co. Ltd

                  B866

                  RISEN ENERGY CO. LTD

                  B868

                  SHANDONG LINUO PHOTOVOLTAIC HI-TECH CO. LTD

                  B869

                  SHANGHAI ALEX NEW ENERGY CO. LTD
                  SHANGHAI ALEX SOLAR ENERGY SCIENCE & TECHNOLOGY CO. LTD

                  B870

                  BYD(Shangluo)Industrial Co.Ltd
                  Shanghai BYD Co. Ltd

                  B871

                  Shanghai Chaori International Trading Co. Ltd
                  Shanghai Chaori Solar Energy Science & Technology Co. Ltd

                  B872

                  Propsolar (Zhejiang) New Energy Technology Co. Ltd
                  Shanghai Propsolar New Energy Co. Ltd

                  B873

                  Lianyungang Shenzhou New Energy Co. Ltd
                  Shanghai Shenzhou New Energy Development Co. Ltd
                  SHANGHAI SOLAR ENERGY S&T CO. LTD

                  B875

                  Jiangsu ST-Solar Co. Ltd
                  Shanghai ST-Solar Co. Ltd

                  B876

                  Shanghai Topsolar Green Energy Co. Ltd

                  B877

                  Shenzhen Sacred Industry Co. Ltd

                  B878

                  Leshan Topray Cell Co. Ltd
                  Shanxi Topray Solar Co. Ltd
                  Shenzhen Topray Solar Co. Ltd

                  B880

                  Shanghai Sopray New Energy Co. Ltd
                  Sopray Energy Co. Ltd

                  B881

                  Ningbo Sun Earth Solar Energy Co. Ltd
                  NINGBO SUN EARTH SOLAR POWER CO. LTD
                  SUN EARTH SOLAR POWER CO. LTD

                  B882

                  TDG Holding Co. Ltd

                  B884

                  Tianwei New Energy (Chengdu) PV Module Co. Ltd
                  Tianwei New Energy Holdings Co. Ltd
                  Tianwei New Energy (Yangzhou) Co. Ltd

                  B885

                  Wenzhou Jingri Electrical and Mechanical Co. Ltd

                  B886

                  Winsun New Energy Co. Ltd

                  B887

                  Wuhu Zhongfu PV Co. Ltd

                  B889

                  Wuxi Saijing Solar Co. Ltd

                  B890

                  Wuxi Solar Innova PV Co. Ltd

                  B892

                  Wuxi Machinery & Equipment Import & Export Co. Ltd
                  Wuxi Taichang Electronic Co. Ltd
                  Wuxi Taichen Machinery & Equipment Co. Ltd

                  B893

                  Shanghai Huanghe Fengjia Photovoltaic Technology Co. Ltd
                  State-run Huanghe Machine-Building Factory Import and Export Corporation
                  Xi'an Huanghe Photovoltaic Technology Co. Ltd

                  B896

                  Wuxi LONGi Silicon Materials Co. Ltd
                  Xi'an LONGi Silicon Materials Corp.

                  B897

                  Years Solar Co. Ltd

                  B898

                  Yuhuan BLD Solar Technology Co. Ltd
                  Zhejiang BLD Solar Technology Co. Ltd

                  B899

                  Yuhuan Sinosola Science & Technology Co. Ltd

                  B900

                  Yunnan Tianda Photovoltaic Co. Ltd

                  B901

                  Zhangjiagang City SEG PV Co. Ltd

                  B902

                  Zhejiang Global Photovoltaic Technology Co. Ltd

                  B904

                  Zhejiang Heda Solar Technology Co. Ltd

                  B905

                  Zhejiang Jiutai New Energy Co. Ltd
                  Zhejiang Topoint Photovoltaic Co. Ltd

                  B906

                  Zhejiang Kingdom Solar Energy Technic Co. Ltd

                  B907

                  Zhejiang Koly Energy Co. Ltd

                  B908

                  Zhejiang Longbai Photovoltaic Tech Co. Ltd

                  B909

                  Zhejiang Mega Solar Energy Co. Ltd
                  Zhejiang Fortune Photovoltaic Co. Ltd

                  B910

                  Zhejiang Shuqimeng Photovoltaic Technology Co. Ltd

                  B911

                  Zhejiang Shinew Photoeletronic Technology Co. Ltd

                  B912

                  Zhejiang SOCO Technology Co. Ltd

                  B913

                  Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology Limited Liability Company
                  Zhejiang Yauchong Light Energy Science & Technology Co. Ltd

                  B914

                  Zhejiang Tianming Solar Technology Co. Ltd

                  B916

                  Zhejiang Trunsun Solar Co. Ltd
                  Zhejiang Beyondsun PV Co. Ltd

                  B917

                  Zhejiang Wanxiang Solar Co. Ltd
                  WANXIANG IMPORT & EXPORT CO LTD

                  B918

                  Zhejiang Xiongtai Photovoltaic Technology Co. Ltd

                  B919

                  ZHEJIANG YUANZHONG SOLAR CO. LTD

                  B920

                  Zhongli Talesun Solar Co. Ltd

                  B922

                  ZNSHINE PV-TECH CO. LTD

                  B923

                  Zytech Engineering Technology Co. Ltd

                  B924

      2. PIELIKUMS
      Faktūrrēķinā, ko pievieno precēm, kuras uzņēmums pārdod Eiropas Savienībā un uz kurām attiecas saistības, norāda šādu informāciju:

                  1.

                  Virsraksts “FAKTŪRRĒĶINS PAR PRECĒM, UZ KURĀM ATTIECAS SAISTĪBAS”

                  2.

                  Tā uzņēmuma nosaukums, kurš izrakstījis faktūrrēķinu.

                  3.

                  Faktūrrēķina numurs.

                  4.

                  Faktūrrēķina izrakstīšanas datums.

                  5.

                     TARIC papildu kods, saskaņā ar kuru rēķinā norādītās preces ir jāmuito pie Eiropas Savienības robežas.

                  6.

                  Precīzs un skaidri formulēts preču apraksts, un:

                              —

                              ražojuma kods (RK),

                              —

                              RK tehniskās specifikācijas,

                              —

                              uzņēmuma ražojuma kods (URK),

                              —

                              KN kods,

                              —

                              daudzums (norādīt vienībās, kas izteiktas vatos).

                  7.

                  Pārdošanas noteikumu apraksts, tostarp:

                              —

                              vienības (vata) cena,

                              —

                              piemērojamie samaksas noteikumi,

                              —

                              piemērojamie piegādes noteikumi,

                              —

                              kopējās atlaides un rabati.

                  8.

                  Tā uzņēmuma nosaukums, kurš darbojas kā importētājs un kuram uzņēmums ir tieši izrakstījis rēķinu.

                  9.

                  Tās uzņēmuma amatpersonas vārds un uzvārds, kura izrakstījusi faktūrrēķinu un parakstījusi šādu paziņojumu:
                  “Es, apakšā parakstījies, apliecinu, ka preču, uz kurām attiecas šis rēķins, pārdošana tiešam eksportam uz Eiropas Savienību tiek veikta saskaņā ar saistībām, ko piedāvājis [UZŅĒMUMS] un ko pieņēmusi Eiropas Komisija ar Komisijas Īstenošanas lēmumu 2013/707/ES. Es apliecinu, ka šajā rēķinā sniegtā informācija ir pilnīga un pareiza.”

      3. PIELIKUMS
      EKSPORTA SAISTĪBU SERTIFIKĀTS
      Eksporta saistību sertifikātā, kuru CCCME izdod par katru faktūrrēķinu, ko pievieno precēm, kuras uzņēmums pārdod Eiropas Savienībā un uz kurām attiecas saistības, norāda šādu informāciju:

                  1.

                  Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palātas (CCCME) nosaukums, adrese, faksa un telefona numurs.

                  2.

                  Komisijas Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā minētā uzņēmuma, kas izrakstījis faktūrrēķinu, nosaukums.

                  3.

                  Faktūrrēķina numurs.

                  4.

                  Faktūrrēķina izrakstīšanas datums.

                  5.

                     TARIC papildu kods, saskaņā ar kuru rēķinā norādītās preces ir jāmuito pie Eiropas Savienības robežas.

                  6.

                  Precīzs preču apraksts, tostarp:

                              —

                              ražojuma kods (RK),

                              —

                              preču tehniskā specifikācija, uzņēmuma ražojuma kods (URK) (attiecīgā gadījumā),

                              —

                              KN kods.

                  7.

                  Precīzs eksportēto vienību skaits, izsakot vatos.

                  8.

                  Sertifikāta numurs un beigu termiņš (trīs mēneši pēc izdošanas).

                  9.

                  Tās CCCME amatpersonas vārds un uzvārds, kas izdevusi sertifikātu un parakstījusi šādu paziņojumu:
                  “Es, apakšā parakstījies, apliecinu, ka šis sertifikāts ir izsniegts tādu preču tiešam eksportam uz Eiropas Savienību, kuras norādītas faktūrrēķinā, ko pievieno pārdotajām precēm, uz kurām attiecas saistības, un ka sertifikāts ir izdots saskaņā ar saistībām, ko piedāvājis [uzņēmums] un pieņēmusi Eiropas Komisija ar Īstenošanas lēmumu 2013/707/ES. Es apliecinu, ka šajā sertifikātā sniegtā informācija ir pareiza un ka daudzums, uz kuru attiecas šis sertifikāts, nepārsniedz saistību robežvērtību.”

                  10.

                  Datums.

                  11.

                  Paraksts un CCCME zīmogs.

      4. PIELIKUMS
      Faktūrrēķinā, ko pievieno precēm, kuras uzņēmums pārdod Eiropas Savienībā un uz kurām attiecas antisubsidēšanas maksājumi, norāda šādu informāciju:

                  1.

                  Virsraksts “FAKTŪRRĒĶINS, KAS PIEVIENOTS PRECĒM, UZ KURĀM ATTIECAS ANTIDEMPINGA UN KOMPENSACIJAS MAKSĀJUMI”.

                  2.

                  Tā uzņēmuma nosaukums, kurš izrakstījis faktūrrēķinu.

                  3.

                  Faktūrrēķina numurs.

                  4.

                  Faktūrrēķina izrakstīšanas datums.

                  5.

                     TARIC papildu kods, saskaņā ar kuru rēķinā norādītās preces ir jāmuito pie Eiropas Savienības robežas.

                  6.

                  Precīzs un skaidri formulēts preču apraksts, un:

                              —

                              ražojuma kods (RK),

                              —

                              RK tehniskās specifikācijas,

                              —

                              uzņēmuma ražojuma kods (URK),

                              —

                              KN kods,

                              —

                              daudzums (norādīt vienībās, kas izteiktas vatos).

                  7.

                  Pārdošanas noteikumu apraksts, tostarp:

                              —

                              vienības (vata) cena,

                              —

                              piemērojamie samaksas noteikumi,

                              —

                              piemērojamie piegādes noteikumi,

                              —

                              kopējās atlaides un rabati.

                  8.

                  Tā uzņēmuma amatpersonas vārds, uzvārds un paraksts, kas izrakstījusi faktūrrēķinu.