title: Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2016/481 (2016. gada 1. aprīlis), ar kuru atceļ Komisijas Regulu (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi

text:
               2.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 87/24

         KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2016/481
   (2016. gada 1. aprīlis),
   ar kuru atceļ Komisijas Regulu (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulu (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) un jo īpaši tās 247.–249. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 952/2013 (2), kuru piemēro no 2016. gada 1. maija, izveidots Savienības Muitas kodekss. Ar minēto regulu no 2016. gada 1. maija aizstāj Regulu (EEK) Nr. 2913/92. Ar minēto regulu Komisijai piešķir arī pilnvaras pieņemt deleģētos aktus, lai papildinātu konkrētus nebūtiskus Savienības Muitas kodeksa elementus un pieņemtu īstenošanas aktus ar mērķi nodrošināt vienādus nosacījumus tās īstenošanai.

               (2)

               Komisija ir izmantojusi savas deleģētās pilnvaras, pieņemot Deleģēto regulu (ES) 2015/2446 (3). Komisija ir izmantojusi savas īstenošanas pilnvaras, pieņemot Īstenošanas regulu (ES) 2015/2447 (4). Abas minētās regulas arī ir piemērojamas no 2016. gada 1. maija.

               (3)

               Komisijas Regula (EEK) Nr. 2454/93 (5), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2913/92, kļūs lieka no dienas, kad sāk piemērot Deleģēto regulu (ES) 2015/2446 un Īstenošanas regulu (ES) 2015/2447, un tādēļ no minētās dienas tā būtu jāatceļ.

               (4)

               Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Muitas kodeksa komitejas atzinumu.

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   Regulu (EEK) Nr. 2454/93 atceļ.
   2. pants
   Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2016. gada 1. maija.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2016. gada 1. aprīlī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 9. oktobra Regula (ES) Nr. 952/2013, ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (OV L 269, 10.10.2013., 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2015. gada 28. jūlija Deleģētā regula (ES) 2015/2446, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 952/2013 attiecībā uz sīki izstrādātiem noteikumiem, kuri attiecas uz dažiem Savienības Muitas kodeksa noteikumiem (OV L 343, 29.12.2015., 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2015. gada 24. novembra Īstenošanas regula (ES) 2015/2447, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu konkrētus noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 952/2013, ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (OV L 343, 29.12.2015., 558. lpp.).

      (5)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 11.10.1993., 1. lpp.).


title: Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 87/2013 ( 2013. gada 31. janvāris ), ar ko labo Īstenošanas regulas (ES) Nr. 29/2012 par olīveļļas tirdzniecības standartiem poļu valodas versiju

text:
               1.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 32/7

         KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 87/2013
   (2013. gada 31. janvāris),
   ar ko labo Īstenošanas regulas (ES) Nr. 29/2012 par olīveļļas tirdzniecības standartiem poļu valodas versiju
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”) (1), un jo īpaši tās 113. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 121. panta pirmās daļas a) punktu saistībā ar 4. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2012. gada 13. janvāra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 29/2012 par olīveļļas tirdzniecības standartiem (2) poļu valodas versijā ir kļūda. Tekstā par pirmo no diviem marķējumiem, kas paredzēti minētās regulas 3. panta otrās daļas d) punktā, kļūdaini minētas “izspaidas, kuras iegūtas pēc olīveļļas ekstrahēšanas” tā vietā, lai atsauktos uz “produktu, kurš iegūts pēc olīveļļas ekstrahēšanas”. Līdz ar to abu marķējumu nozīme regulas poļu valodas versijā pārklājas.

               (2)

               Tāpēc Īstenošanas regula (ES) Nr. 29/2012 būtu attiecīgi jālabo.

               (3)

               Lai novērstu kaitējumu to uzņēmēju interesēm, kuri ir ievērojuši Īstenošanas regulas (ES) Nr. 29/2012 poļu valodas versijā paredzēto kļūdaino prasību, tiem būtu jāļauj noteiktu laiku turpināt izmantot kļūdainos marķējumus. Lai iespējami samazinātu minētā posma ilgumu, šai regulai būtu jāstājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas.

               (4)

               Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   Attiecas tikai uz poļu valodas versiju.
   2. pants
   Produktus, kuri ir izgatavoti un kuriem etiķetes uzlīmētas Savienībā vai kuri ievesti Savienībā un laisti brīvā apgrozībā saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) Nr. 29/2012 poļu valodas versiju pirms šīs regulas spēkā stāšanās, var tirgot līdz 2014. gada 2. februārim.
   3. pants
   Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2013. gada 31. janvārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 299, 16.11.2007., 1. lpp.

      (2)  OV L 12, 14.1.2012., 14. lpp.


title: Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 78/2013 ( 2013. gada 17. janvāris ), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu antidempinga maksājumu par konkrētu Krievijas un Turcijas izcelsmes dzelzs vai tērauda cauruļu savienotājelementu importu

text:
               29.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 27/1

         PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 78/2013
   (2013. gada 17. janvāris),
   ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu antidempinga maksājumu par konkrētu Krievijas un Turcijas izcelsmes dzelzs vai tērauda cauruļu savienotājelementu importu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1) (“pamatregula”), un jo īpaši tās 9. pantu,
   ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
   tā kā:
   A.   PROCEDŪRA

   1.   Pagaidu pasākumi

               (1)

               Eiropas Komisija (“Komisija”) 2012. gada 31. jūlijā ar Regulu (ES) Nr. 699/2012 (2) (“pagaidu regula”) noteica pagaidu antidempinga maksājumu konkrētu Krievijas un Turcijas izcelsmes dzelzs vai tērauda cauruļu savienotājelementu importam.

               (2)

               Procedūra tika sākta ar 2011. gada 1. novembrī publicētu paziņojumu par procedūras sākšanu (3) pēc tam, kad 2011. gada 20. septembrī Eiropas Savienības Sadurmetinātu cauruļu savienotājelementu ražošanas nozares aizsardzības komiteja (“sūdzības iesniedzējs”) iesniedza sūdzību to ražotāju vārdā, kas pārstāv vairāk nekā 40 % no konkrēto dzelzs vai tērauda cauruļu savienotājelementu kopējā ražošanas apjoma Savienībā.

               (3)

               Atbilstoši pagaidu regulas 15. apsvērumam dempinga un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laikposmu no 2010. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude aptvēra laikposmu no 2008. gada 1. janvāra līdz IP beigām (“attiecīgais periods”).

         2.   Turpmākā procedūra

               (4)

               Pēc tam, kad tika izpausti būtiskie fakti un apsvērumi, uz kuru pamata tika nolemts noteikt pagaidu antidempinga pasākumus (“provizorisko konstatējumu izpaušana”), vairākas ieinteresētās personas iesniedza rakstiskus iesniegumus, izsakot viedokli par pagaidu konstatējumiem. Personām, kuras pieprasīja, tika arī dota iespēja tikt uzklausītām.

               (5)

               Komisija turpināja vākt un analizēt visu informāciju, ko uzskatīja par vajadzīgu galīgo konstatējumu izdarīšanai.

         3.   Atlase

               (6)

               Piezīmes par Savienības ražotāju, nesaistīto importētāju un ražotāju eksportētāju atlasi netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 5.–11. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

         4.   Pasākumi, kas ir spēkā attiecībā uz citām trešām valstīm

               (7)

               Tiek atkārtoti norādīts, ka galīgi antidempinga pasākumi ir spēkā attiecībā uz konkrētiem Malaizijas, Ķīnas Tautas Republikas, Korejas Republikas un Taizemes izcelsmes dzelzs vai tērauda cauruļu savienotājelementiem un pēc pasākumu apiešanas – arī attiecībā uz konkrētiem Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda cauruļu savienotājelementiem, kurus nosūta no Indonēzijas, Šrilankas, Filipīnām un Taivānas (ar dažiem izņēmumiem) (4). Iepriekšējā teikumā minētās valstis turpmāk tekstā tiks sauktas par “valstīm, uz kurām attiecas antidempinga pasākumi”.

         B.   ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS

               (8)

               Kā izklāstīts pagaidu regulas 17. apsvērumā, attiecīgais ražojums ir dzelzs vai tērauda (izņemot nerūsējošo tēraudu) cauruļu savienotājelementi (izņemot lietus cauruļu piederumus, atlokus un savienotājelementus ar iegrieztu vītni), kuru lielākais ārējais diametrs nepārsniedz 609,6 mm, kurus izmanto sadurmetināšanai vai citiem mērķiem un uz kuriem patlaban attiecas KN kodi ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 un ex 7307 99 80 (“attiecīgais ražojums”).

               (9)

               Piezīmes par attiecīgo ražojumu un līdzīgo ražojumu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 17.–20. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

         C.   DEMPINGS

   1.   Krievija

   1.1.   Normālā vērtība

               (10)

               Viens Krievijas ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka dempinga starpības aprēķinos esot bijis jāizmanto tikai no Krievijas uzņēmumiem iegūtie dati un ka neesot pareizi izmantot Turcijas uzņēmumu datus. Jāatgādina, ka Krievijas ražotāji eksportētāji nesadarbojās, tāpēc normālā vērtība attiecībā uz Krieviju tika aprēķināta saskaņā ar pamatregulas 18. panta 1. punktu un 5. punktu, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem, t. i., informāciju, kas iegūta no Turcijas ražotājiem eksportētājiem, kuri attiecīgā ražojuma ražošanā Krievijas izcelsmes tērauda bezšuvju caurules izmanto kā izejražojumu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (11)

               Citas piezīmes par normālās vērtības noteikšanu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 22.–25. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

         1.2.   Eksporta cena

               (12)

               Piezīmes par eksporta cenas noteikšanu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 26.–27. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

         1.3.   Salīdzinājums

               (13)

               Piezīmes par eksporta cenas un normālās vērtības salīdzinājumu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 28.–29. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

         1.4.   Dempinga starpība

               (14)

               Viens Krievijas ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka pagaidu antidempinga maksājums 23,8 % apmērā neesot pamatots, ņemot vērā faktu, ka uzņēmums eksportē uz Savienību vienīgi tērauda leņķa gabalus, un arī tos tikai ļoti mazos daudzumos. Tomēr tērauda leņķa gabali ir šeit izmeklējamā ražojuma daļa, ko nav apstrīdējusi neviena ieinteresētā persona. Turklāt kritērijs, saskaņā ar kuru importu Savienībā var uzskatīt par nenozīmīgu pamatregulas 5. panta 7. punkta un 9. panta 3. punkta nozīmē, tiek apsvērts tikai valsts mērogā, nevis atsevišķi katram uzņēmumam. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (15)

               Cits Krievijas ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka tas neesot veicis dempingu un to atspoguļojot fakts, ka tas esot vairākkārt zaudējis konkurentiem no Savienības leņķa gabalu un līkumu piegādes iepirkumos. Kā minēts iepriekš, jāatgādina, ka neviens no Krievijas ražotājiem eksportētājiem šajā izmeklēšanā nesadarbojās un tāpēc saskaņā ar pamatregulas 18. panta 1. un 5. punktu dempinga aprēķini attiecībā uz Krieviju tika veikti, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem. Pat ja šis apgalvojums tiktu apsvērts, jāatzīmē, ka zaudējumi iepirkumos konkurentiem no Savienības nav pretrunā konstatējumam par Krievijas ražotāja eksportētāja veiktu dempingu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (16)

               Citas piezīmes par dempinga starpības aprēķinu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 30.–31. apsvērumā minētie konstatējumi tiek apstiprināti.

               (17)

               Valsts mērogā galīgi noteiktā dempinga starpība, izteikta procentos no CIF cenas līdz Savienības robežai pirms nodokļu nomaksas, ir šāda:

                           Uzņēmums

                           Dempinga starpība

                           Visi uzņēmumi

                           23,8 %

         2.   Turcija

   2.1.   Normālā vērtība

               (18)

               Piezīmes par normālās vērtības noteikšanu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 32.–40. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

         2.2.   Eksporta cena

               (19)

               Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka eksporta cenā būtu jāietver ar jūras fraktu gūtā peļņa, t. i., starpība starp frakta cenu, ko iekasē no klientiem, un frakta izmaksām, ko pārvadātāja uzņēmumam maksā ražotājs eksportētājs. Tomēr saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. punktu eksporta cena ir tā cena, kas ir faktiski samaksāta vai ir maksājama par preci, kad to no eksportētājvalsts pārdod eksportam uz Savienību. Peļņu, kas gūta, transportējot ražojumu klientam, nevar uzskatīt par attiecīgā ražojuma eksporta cenas elementu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (20)

               Citas piezīmes par eksporta cenas noteikšanu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 41.–43. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

         2.3.   Salīdzinājums

               (21)

               Turcijas Tērauda eksportētāju apvienība (ÇIB) apgalvoja, ka būtiskās cenu atšķirības starp bezšuvju un metinātiem cauruļu savienotājelementiem nav pienācīgi ņemtas vērā eksporta cenas un normālās vērtības salīdzinājumā. Tomēr visi uzņēmumi, kas sadarbojās, ir snieguši informāciju par bezšuvju un metinātu savienotājelementu pārdošanu, pamatojoties uz atsevišķiem darījumiem. Eksporta cenas un normālās vērtības salīdzinājumā tika izmantota tieši šī informācija. Citiem vārdiem sakot, bezšuvju savienotājelementi tika salīdzināti tikai ar bezšuvju savienotājelementiem un metinātie savienotājelementi tika salīdzināti tikai ar metinātiem savienotājelementiem. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (22)

               Citas piezīmes par salīdzinājumu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 44. apsvērumā minētie konstatējumi tiek apstiprināti.

         2.4.   Dempinga starpības

   a)   Izmeklējamo uzņēmumu dempinga starpība

               (23)

               Jāatgādina, ka provizoriski noteiktā atsevišķā dempinga starpība vienam no trim ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, tika noteikta, pamatojoties uz vidējās svērtās normālās vērtības salīdzinājumu ar uzņēmuma attiecīgā ražojuma vidējo svērto uz Savienību veiktā eksporta cenu. Piezīmes par šā uzņēmuma dempinga starpības noteikšanu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 46. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

               (24)

               Attiecībā uz abiem pārējiem Turcijas uzņēmumiem, kas sadarbojās, veiktie dempinga aprēķini liecināja, ka tie mērķtiecīgi praktizēja dempingu konkrētajā laikposmā, kā arī saistībā ar konkrētiem pircējiem un reģioniem. Vēl jo vairāk, bija skaidri redzams, ka to eksporta cenu modelis būtiski atšķīrās attiecībā uz dažādiem pircējiem un reģioniem, kā arī laikposmiem (līdz 30 % par identiskiem attiecīgā ražojuma modeļiem). Turklāt dempinga aprēķins, kas balstīts uz vidējās svērtās normālās vērtības salīdzinājumu ar vidējo svērto eksporta cenu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. punkta pirmā teikuma pirmajā daļā izklāstīto metodi, pilnībā neatspoguļoja abu attiecīgo ražotāju praktizētā dempinga apmēru, kā izklāstīts šīs regulas 27. apsvērumā. Dempinga starpību arī nevarēja noteikt, salīdzinot atsevišķas normālās vērtības ar atsevišķām eksporta uz Savienību cenām atsevišķu darījumu gadījumos saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. punkta pirmā teikuma otro daļu, ņemot vērā iekšzemes darījumu nepietiekamo skaitu normālās vērtības noteikšanai, kas atbilst eksporta darījumiem, kā izklāstīts 28. apsvērumā.

               (25)

               Tādēļ, lai pilnībā atspoguļotu abu attiecīgo uzņēmumu praktizētā dempinga apmēru, saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. punktu normālā vērtība, kas noteikta, izmantojot vidējo svērto rādītāju, šajā gadījumā tika salīdzināta ar visu atsevišķo eksporta darījumu uz Savienību cenām. Tā kā šāda salīdzināšanas metode ir izņēmums no abām pirmajām metodēm, kas paredzētas pamatregulas 2. panta 11. punktā, Komisija rūpīgi pārbaudīja, vai šajā gadījumā ir precīzi ievēroti nosacījumi šīs metodes izmantošanai. Tika izpausti sīkie dempinga aprēķini, ieskaitot noteiktos eksporta cenu modeļus. Neviens no Turcijas ražotājiem eksportētājiem neapstrīdēja pamatā esošos datus.

               (26)

               Tomēr abi uzņēmumi, kas sadarbojās, ÇIB un Turcijas valdība apgalvoja, ka neesot sniegti pietiekami skaidrojumi par mērķtiecīgi praktizēto dempingu, kas noteikts saistībā ar abiem Turcijas ražotājiem eksportētājiem, un ka katrā ziņā nekāds eksporta cenu modelis neesot īstenots apzināti. Uzklausīšanā pie uzklausīšanas amatpersonas, ko pieprasīja abi Turcijas ražotāji eksportētāji, abiem uzņēmumiem tika sniegta sīka informācija par mērķtiecīgi praktizētā dempinga noteikšanu un par tā pamatā esošajiem dempinga starpības aprēķiniem. Turklāt Komisija skaidroja, ka attiecīgo uzņēmumu praksei, pat ja tā nav apzināta (5), bija mērķtiecīgi praktizēta dempinga iedarbība. Jāatzīmē, ka pamatregulā nav paredzēta prasība izmeklēšanas iestādei noteikt mērķtiecīgi praktizētā dempinga iespējamos iemeslus, piemēram, valūtu svārstības, reģionāli atšķirīga cenu politika utt. Pietiek tikai ar konstatējumu, ka eksporta cenu modeļi būtiski atšķiras attiecībā uz dažādiem pircējiem, reģioniem vai laikposmiem (6). Papildus uzklausīšanai abi uzņēmumi saņēma arī konkrētus skaidrojumus, kas skar tieši to darbību. Turklāt Turcijas Pastāvīgajai pārstāvniecībai Savienībā tika nosūtīta verbālnota ar skaidrojumiem par mērķtiecīgi praktizētā dempinga noteikšanu un dempinga starpības aprēķināšanai izmantoto metodoloģiju. Vēl vienā uzklausīšanā pie uzklausīšanas amatpersonas, ko pieprasīja ÇIB, ÇIB tika sniegta sīka informācija par mērķtiecīgi praktizēta dempinga noteikšanu un par tā pamatā esošajiem dempinga starpības aprēķiniem.

               (27)

               Izmeklēšanā katram no abiem ražotājiem eksportētājiem tika noteikti trīs skaidri eksporta cenu modeļi, kas aptver lielāko daļu no to eksporta uz Savienību pārdošanas darījumiem, proti, eksporta cenas būtiski atšķīrās attiecībā uz dažādiem pircējiem un reģioniem, kā arī laikposmiem, par ko liecina pamata dati, kas izpausti ieinteresētajām personām. Tas tika konstatēts šīs lietas ārkārtas apstākļu rūpīgas pārbaudes rezultātā, uz kuru pamatojoties tika uzskatīts par nepieciešamu atzīt, ka bija īstenots mērķtiecīgi praktizēts dempings. Pēc tam, kad tika noteiktas būtiskas eksporta cenas atšķirības, un tā kā tikai viens no šiem trim eksporta cenu modeļiem būtu pietiekams, lai varētu izmantot salīdzināšanas metodi, kuras pamatā ir visu atsevišķo eksporta darījumu svērtā vērtība, šī salīdzināšanas metode attiecīgajā gadījumā tika uzskatīta par piemērotu. Turklāt katram no abiem uzņēmumiem kopējā dempinga summa, kas noteikta, salīdzinot vidējo svērto normālo vērtību ar attiecīgā ražojuma vidējo svērto eksporta uz Savienību cenu (pirmā simetriskā metode), būtiski atšķiras no aprēķinātās dempinga summas, kas noteikta, salīdzinot vidējo svērto normālo vērtību ar visu atsevišķo eksporta darījumu uz Savienību cenām (asimetriskā metode), par ko liecina pamata dati, kas izpausti ieinteresētajām personām. Tādējādi var secināt, ka, izmantojot pirmo simetrisko metodi, mērķtiecīgi praktizētais dempings, kas noticis konkrētā laikposmā, konkrētos reģionos un attiecībā uz konkrētiem klientiem, netiktu pienācīgi atklāts. Citiem vārdiem sakot, ar pirmo simetrisko metodi noteiktā dempinga starpība pilnībā neatspoguļotu dempinga apmēru, ko praktizē abi attiecīgie uzņēmumi.

               (28)

               Dempinga starpību nevarēja arī aprēķināt, salīdzinot atsevišķas normālās vērtības ar atsevišķām eksporta uz Savienību cenām atsevišķu darījumu gadījumā saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. punkta pirmā teikuma otro daļu (otrā simetriskā metode). Izmantojot šo metodi, ir jānosaka atsevišķi iekšzemes darījumi, kas ir salīdzināmi ar atsevišķiem eksporta darījumiem, ņemot vērā tādus faktorus kā pārdošanas apjoms un darījuma datums. Tā kā iekšzemes darījumu skaits nebija pietiekams, lai noteiktu normālo vērtību, kas atbilst eksporta darījumiem, dempinga starpību nevarēja aprēķināt, pamatojoties uz otro simetrisko metodi. Tādēļ, ņemot vērā to, ka tika noteikti eksporta cenu modeļi, kas būtiskas atšķīrās attiecībā uz dažādiem pircējiem, reģioniem un laikposmiem, un ņemot vērā apstākli, ka abas simetriskās metodes neatspoguļotu dempingu pilnā apmērā, saskaņā ar 2. panta 11. punkta otro teikumu tika nolemts dempinga starpību aprēķināt, pamatojoties uz asimetrisko metodi.

               (29)

               Abi uzņēmumi, kas sadarbojās, un ÇIB apgalvoja, ka neesot pamatoti salīdzināt eksporta cenas, kas konvertētas Turcijas lirās, ievērojot faktu, ka pārdošanas darījumi uz Savienību veikti euro, bet Turcijas lira tiekot izmantota tikai grāmatvedības vajadzībām. Tika apgalvots, ka valūtas maiņas kursa svārstībām starp euro un Turcijas liru esot būtiska ietekme uz cenu noteikšanu, kas neizbēgami un nepamatoti ietekmējot eksporta cenas salīdzinājuma rezultātu atšķirīgos laikposmos. Tomēr Komisijas standartprakse ir veikt eksporta cenas salīdzinājumu un dempinga starpības aprēķinus grāmatvedības valūtā, ko izmanto eksportētājvalsts ražotāji eksportētāji, kas sadarbojas. Būtu jāatzīmē, ka izmaksas un iekšzemes cenas, kas izmantotas par pamatu normālai vērtībai, ir izteiktas Turcijas lirās. Attiecīgi eksporta cenu salīdzinājums ar normālo vērtību ir veikts šajā valūtā. Tādējādi vienīgā loģiskā pieeja eksporta cenu modeļa noteikšanai to pašu dempinga aprēķinu satvarā ir izmantot tās pašas eksporta cenas, kas jau izteiktas Turcijas lirās. Turklāt, kā minēts iepriekš, pamatregulā nav paredzēta prasība veikt mērķtiecīgi praktizētā dempinga iespējamo iemeslu analīzi, piemēram, valūtas maiņas kursa svārstības (7). Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (30)

               Abi ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, apgalvoja, ka eksporta cenu modeļa noteikšanā esot jāņem vērā salīdzināmu veidu ražojumu vidējās svērtās cenas, nevis vidējās aritmētiskās cenas. Tomēr pamatregulas 2. panta 11. punkts attiecas uz eksporta cenu modeli, nevis vidējo svērto eksporta cenu modeli vai eksporta vērtību modeli. Vidējās svērtās eksporta cenas izmantošana izkropļotu analīzi, jo tiktu ņemtas vērā ne tikai eksporta cenas, bet arī eksporta apjoms. Jebkurā gadījumā, pat ja vidējo aritmētisko eksporta cenu vietā izmantotu vidējās svērtās cenas, tāpat būtu iespējams noteikt eksporta cenu modeli, kas būtiski atšķirtos attiecībā uz dažādiem pircējiem, reģioniem, kā arī laikposmiem. Abas ieinteresētās personas apstrīdēja eksporta cenu modeļu atšķirību nozīmi, ja tādas pastāvētu, gadījumā, ja tiktu izmantotas vidējās svērtās vērtības. Jāatzīmē, ka ieinteresētās personas neapstrīd faktiskos konstatējumus, kuri balstīti uz vidējo aritmētisko vērtību, kas, kā skaidrots iepriekš, ir atbilstoša metode. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (31)

                  ÇIB apgalvoja, ka reducēšana līdz nullei neesot pamatota, atsaucoties uz PTO Apelācijas iestādes ziņojumu (ziņojums par gultasveļu) (8), saskaņā ar kuru reducēšanas līdz nullei prakse tika atzīta par pretēju PTO Antidempinga nolīgumam. Tomēr Vispārējā tiesa (9) ir apstiprinājusi, ka ziņojuma par gultasveļu konstatējumi nav piemērojami mērķtiecīgi praktizēta dempinga gadījumā. Vēl jo vairāk, ziņojums par gultasveļu attiecas tikai uz reducēšanu līdz nullei pirmās simetriskās metodes kontekstā, un nevar uzskatīt, ka tas attiektos arī uz šā mehānisma piemērošanu asimetriskās metodes kontekstā. Tātad, lai gan, kā ir konstatējusi PTO Apelācijas iestāde, piemērot reducēšanu līdz nullei pirmās simetriskās metodes ietvaros, jo īpaši tad, ja nav eksporta cenu modeļa, tiešām varētu būt pretrunā 1994. gada Antidempinga kodeksa 2.4.2. pantam un netaisnīgi, veikt reducēšanu līdz nullei asimetriskās metodes ietvaros, ja ir izpildīti abi šīs metodes piemērošanas nosacījumi, tomēr nav pretrunā nedz šai normai, nedz pamatregulas 2. panta 11. punktam, nedz arī netaisnīgi šīs pašas regulas 2. panta 10. punkta nozīmē. Turklāt reducēšana līdz nullei matemātiski ir vajadzīga, lai nošķirtu asimetriskās metodes un pirmās simetriskās metodes rezultātus. Bez šīs reducēšanas ar asimetrisko metodi vienmēr iegūtu to pašu rezultātu kā ar pirmo simetrisko metodi. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (32)

                  ÇIB arī apgalvoja, ka, izmantojot reducēšanu līdz nullei, tiek pārkāpts mazākā maksājuma noteikums. Tika apgalvots, ka, izmantojot reducēšanu līdz nullei, dempinga starpības esot aprēķinātas augstākā līmenī, nekā tām esot faktiski bijis jābūt.

               (33)

               Tomēr reducēšanas līdz nullei izmantošana saskaņā ar asimetrisko metodi neliedz piemērot mazākā maksājuma noteikumu. Visiem trijiem uzņēmumiem, kas sadarbojās, neatkarīgi no izmantotās metodes dempinga starpības ir salīdzinātas ar uzņēmumu kaitējuma novēršanas līmeņiem, lai nodrošinātu, ka maksājumu nosaka zemākais no abiem minētajiem. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (34)

               Citas piezīmes par izmeklēto uzņēmumu dempinga starpībām netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 47.–48. apsvērumā minētie konstatējumi tiek apstiprināti.

         b)   Dempinga starpība uzņēmumiem, kas nesadarbojās

               (35)

               Piezīmes par dempinga starpību uzņēmumiem, kas nesadarbojās, netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 49. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

               (36)

               Valsts mēroga galīgi noteiktās dempinga starpības, izteiktas procentos no CIF cenas līdz Savienības robežai pirms nodokļu nomaksas, ir šādas:

                           Uzņēmums

                           Dempinga starpība (%)

                              RSA

                           9,6

                              Sardogan

                           2,9

                              Unifit

                           12,1

                           Visi pārējie uzņēmumi

                           16,7

         D.   KAITĒJUMS

   1.   Savienības produkcija, Savienības ražošanas nozare un patēriņš

               (37)

               Piezīmes par Savienības produkciju, Savienības ražošanas nozari un patēriņu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 51.–54. apsvērumā minētie pagaidu konstatējumi tiek apstiprināti.

         2.   Imports no attiecīgajām valstīm

   2.1.   Attiecīgā importa ietekmes kumulatīvs novērtējums

               (38)

               Pēc tam, kad konstatējumi tika provizoriski izpausti, ÇIB apgalvoja, ka importa par dempinga cenām kumulatīvais novērtējums no abām attiecīgajām valstīm nav pamatots. Principā ÇIB atkārtoja Turcijas ražotāju eksportētāju piezīmes, kas sniegtas pēc izmeklēšanas sākšanas, un apgalvoja, ka imports no Krievijas un Turcijas uzrāda atšķirīgus modeļus apjomu un cenu ziņā.

               (39)

               Kā jau minēts pagaidu regulas 59. apsvērumā, šajā ziņā atkārtoti tiek norādīts, ka saskaņā ar izmeklēšanas rezultātiem importa apjoms no Turcijas ir salīdzinoši stabils, bet Krievijas izcelsmes importa apjoms absolūtos skaitļos palielinās. Tomēr, ņemot vērā pieprasījuma samazināšanos attiecīgajā laikposmā, abu valstu importa tirgus daļas palielinās.

               (40)

               Tajā pašā laikā šķiet, ka to cenu noteikšanas prakse būtiski neatšķiras, proti, Krievijas vidējās cenas ir nedaudz zemākas, bet ļoti tuvu Turcijas vidējām cenām. Šajā ziņā arī tiek atkārtoti norādīts, ka attiecībā uz uzņēmumiem abās valstīs izmeklēšanā tika konstatēts, ka to cenu piedāvājums bija līdz pat par 30 % zemāks (sk. pagaidu regulas 65. apsvērumu). Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (41)

                  ÇIB arī apgalvoja, ka imports no Turcijas esot jāuzskata par nenozīmīgu, un atzīmēja, ka iepriekšējā lietā par līdzīgu ražojumu, proti, “savienotājelementiem caurulēm no ĶTR, Horvātijas, Slovākijas, Taivānas un Taizemes” (10), importu no Slovākijas un Taivānas uzskatīja par nenozīmīgu (lai gan tas bija virs de minimis robežvērtības), un tādējādi tas netika kumulēts ar importu par dempinga cenām no citām valstīm.

               (42)

               Par savienotājelementu caurulēm no ĶTR, Horvātijas, Slovākijas, Taivānas un Taizemes tiek atzīmēts, ka tiešām attiecībā uz importu no Slovākijas un Taivānas tika konstatēts dempings un, lai gan importa tirgus daļa bija virs 1 % robežvērtības, to nekumulēja ar pārējo importu par dempinga cenām. Tomēr situācija minētajā gadījumā būtiski atšķīrās no pašreizējās, jo imports no Slovākijas un Taivānas strauji zaudēja tirgus daļu un to uzskatīja par nenozīmīgu, salīdzinot ar importa apjomu no pārējām valstīm, un attiecīgi klasificēja kā kaitējumu nenodarošu. Turpretim šajā gadījumā gan Turcijas, gan Krievijas importa tirgus daļa palielinās un tas ir savstarpēji salīdzināms apjoma ziņā. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (43)

                  ÇIB arī apgalvoja, ka imports no Turcijas un Krievijas nav līdzīgs konkurences nosacījumu ziņā, jo pastāvot “atšķirības pārdošanas darījumu ģeogrāfiskajā koncentrācijā”. ÇIB sniedza statistikas datus, kas liecināja, ka Turcija izmeklēšanas laikposmā koncentrēja vairāk nekā 70 % pārdevumu Spānijā, Francijā, Itālijā un Polijā, savukārt Krievija gandrīz visus pārdošanas darījumus koncentrēja Čehijas Republikā un Vācijā.

               (44)

               Šajā ziņā tiek atzīmēts, ka atšķirības pārdošanas darījumu ģeogrāfiskajā koncentrācijā nevar uzskatīt par atšķirīgu konkurences nosacījumu iezīmi. Tā kā Savienībā ir vienots tirgus, parasti importa ievešanas punkts nav noteicošs šāda importa konkurētspējas ziņā vienam ar otru un ar līdzīgiem ražojumiem. Attiecībā uz konkurences nosacījumiem arī tiek atkārtoti norādīts, ka Krievijas un Turcijas imports ir līdzīgs cenu ziņā un tika konstatēts, ka to abu cenas ir zemākas par Savienības cenām un to tirdzniecības kanāli ir līdzīgi. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (45)

               Citas piezīmes par importa par dempinga cenām kumulatīvo novērtējumu no attiecīgajām valstīm netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 55.–60. apsvērumā minētie konstatējumi tiek apstiprināti.

         2.2.   Attiecīgā importa par dempinga cenām apjoms un tirgus daļa, importa cenas un zemāku cenu piedāvājums

               (46)

               Piezīmes par attiecīgā importa par dempinga cenām apjomu un tirgus daļu, importa cenām un zemāku cenu piedāvājumu netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 61.–65. apsvērumā minētie konstatējumi tiek apstiprināti.

               (47)

               Tiek atgādināts, ka Savienībā par dempinga cenām pārdotajam attiecīgo valstu izcelsmes attiecīgajam ražojumam cenu piedāvājums bija līdz pat aptuveni par 30 % mazāks par Savienības ražošanas nozares cenām.

         3.   Stāvoklis Savienības ražošanas nozarē

               (48)

               Pēc provizorisko konstatējumu izpaušanas ÇIB un Turcijas valdība apgalvoja, ka, ņemot vērā to, ka Savienības ražošanas nozare no 2008. gada līdz IP esot palielinājusi tirgus daļu aptuveni par 3 %, Komisijai esot bijis jāizdara secinājums, ka attiecīgajā laikposmā Savienības ražošanas nozarei nav nodarīts būtisks kaitējums.

               (49)

               Šajā ziņā, pirmkārt, jāatzīmē, ka pagaidu regulā tika skaidri atzīts (sk., piemēram, pagaidu regulas 72., 86. vai 91. apsvērumu), ka Savienības ražošanas nozare nedaudz palielināja savu tirgus daļu. Otrkārt, saskaņā ar skaidrojumiem pagaidu regulas 72. apsvērumā lielāka tirgus daļa atspoguļo to, ka Savienības ražotāju pārdošanas apjoma samazinājums ir bijis mazliet mazāks par patēriņa samazinājumu šajā laikposmā.

               (50)

               Turklāt tirgus daļas rādītājs, neskaitot turpmāk minēto mazāku krājumu rādītāju, ir vienīgais kaitējuma rādītājs, kas attiecīgajā laikposmā iezīmē pozitīvu tendenci. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (51)

               Turcijas valdība arī apgalvoja, ka atlasīto Savienības ražotāju sarūkošie krājumi laikposma beigās esot indikators tam, ka Savienības ražošanas nozarei nav nodarīts kaitējums.

               (52)

               Šajā ziņā tiek norādīts, ka patiešām, kā minēts pagaidu regulas 79. apsvērumā, no 2008. gada līdz IP atlasīto Savienības ražotāju krājumi perioda beigās samazinājās par 18 %.

               (53)

               Vienlaikus tiek atzīts, ka krājumu samazinājumu varētu uzskatīt par pozitīvu zīmi tikai tad, ja pārdošanas darījumi pieaugtu straujāk par produkcijas daudzumu. Tomēr pašreizējā izmeklēšanā tas tā nav. Tieši otrādi – krājumu samazinājums šajā gadījumā atspoguļo tikai ražošanas apjoma straujāku kritumu par pārdošanas darījumu kritumu. Šajā situācijā krājumu samazinājumu nevar uzskatīt par pozitīvu tendenci. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

               (54)

               Citas piezīmes vai apgalvojumi netika saņemti, tāpēc pagaidu regulas 66.–88. apsvērumā minētie konstatējumi, ieskaitot secinājumu, ka Savienības ražošanas nozarei nodarīts būtisks kaitējums pamatregulas 3. panta 5. punkta nozīmē, tiek apstiprināti.

         E.   CĒLOŅSAKARĪBA

   1.   Importa par dempinga cenām radītā ietekme

               (55)

               Konkrētas piezīmes netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 90.–93. apsvērums tiek apstiprināts.

         2.   Citu faktoru ietekme

               (56)

               Pēc provizorisko konstatējumu izpaušanas ÇIB un Turcijas valdība apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma faktiskais iemesls ir imports par zemām cenām no citām trešām valstīm, un jo īpaši no valstīm, uz kurām attiecas antidempinga maksājumi.

               (57)

               Šajā ziņā, kā minēts pagaidu regulas 96. apsvērumā, tiek atzīmēts, ka imports no astoņām valstīm, uz kurām attiecas antidempinga pasākumi, turpināja ieplūst Savienības tirgū, lai gan to tirgus daļa samazinājās no 21 % 2008. gadā līdz 17 % izmeklēšanas laikposmā. Šā importa vidējās cenas kopumā bija zemākas nekā importam par dempinga cenām no attiecīgajām valstīm. Pat tad, ja tiek ņemts vērā piemērojamais antidempinga maksājums, šā importa cenas tik un tā ir zemas un ir salīdzināmas ar Krievijas un Turcijas improta cenām, un zemākas par Savienības ražotāju vidējām cenām.

               (58)

               Tomēr tiek atzīmēts, ka attiecībā uz valstīm, uz kurām attiecas antidempinga pasākumi (kā uz visām trešām valstīm), ir pieejami ierobežoti statistikas dati un informācija par vidējām cenām, noteiktā cenas atšķirība nepavisam nav pārliecinoša un to var ietekmēt atšķirīgs ražojumu klāsts. Turklāt imports no trešām valstīm, uz kurām attiecas antidempinga pasākumi, uzrāda skaidru lejupslīdošu tendenci. Tādējādi izdarāms secinājums, ka cēloņsakarība starp kaitējumu Savienības ražošanas nozarei un arvien lielāku importa apjomu par dempinga cenām no Turcijas un Krievijas nav izjaukta.

               (59)

               Importa tirgus daļa no citām trešām valstīm attiecīgajā laikposmā samazinājās no 7 % 2008. gadā līdz 6 % IP, savukārt Krievijas un Turcijas izcelsmes importa tirgus daļa palielinājās. Šāda importa vidējās cenas kopumā bija lielākas nekā attiecīgo valstu dempingotā importa cenas un tuvas Savienības ražotāju vidējām cenām; tādējādi cēloņsakarība starp kaitējumu Savienības ražošanas nozarei un arvien lielāku importa apjomu par dempinga cenām no Turcijas un Krievijas nav izjaukta. Tāpēc apgalvojums tiek noraidīts un pagaidu secinājums par to, ka imports no trešām valstīm neizjauc cēloņsakarību, tiek apstiprināts.

               (60)

               Turcijas valdība arī apgalvoja, ka Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums esot saistīts ar lielākām ražošanas izmaksām, ko izraisījusi pieprasījuma samazināšanās.

               (61)

               Šajā ziņā, kā norādīts pagaidu regulas 101. apsvērumā, tiek atzīmēts, ka visticamākais cauruļu savienotājelementu patēriņa samazinājuma iemesls ir 2008./2009. gada finanšu un ekonomikas krīze. No 2008. līdz 2009. gadam patēriņš samazinājās vairāk nekā par 40 % un saglabājās tik zems visā atlikušajā attiecīgajā laikposmā (lai gan izmeklēšanas laikposmā tas mazliet palielinājās). Ņemot vērā, ka nemainīgās izmaksas ir līdz 40 % no Savienības ražotāju ražošanas izmaksām, samazinātā pieprasījuma, pārdošanas apjoma un izlaides dēļ vienības ražošanas izmaksas ir ievērojami paaugstinājušās. Tas acīmredzami ir būtiski ietekmējis Savienības ražošanas nozares rentabilitāti.

               (62)

               Vienlaikus lielāku vienības ražošanas izmaksu negatīvo ietekmi noteikti pastiprināja fakts, ka Savienības ražošanas nozares cenas saruka milzīga cenu spiediena un būtiski zemāka cenu piedāvājuma dēļ, ko izraisīja imports par dempinga cenām no Turcijas un Krievijas. Normālos tirgus apstākļos Savienības ražošanas nozarei būtu bijis jābūt iespējai mazināt vienības izmaksu pieaugumu, saglabājot vismaz normālu cenu līmeni, kas noteikti nebija iespējams, ņemot vērā cenu spiedienu, ko radīja mākslīgi lēts imports par dempinga cenām no attiecīgajām valstīm.

               (63)

               Tāpēc apgalvojums tiek noraidīts, un tiek galīgi secināts, ka pieprasījuma samazinājuma negatīvā ietekme neizjauc cēloņsakarību starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un importu par dempinga cenām no Krievijas un Turcijas.

               (64)

               Citas piezīmes vai apgalvojumi netika saņemti, tāpēc tiek apstiprināti pagaidu regulas 94.–106. apsvērumā minētie konstatējumi, ieskaitot secinājumu, ka imports par dempinga cenām no attiecīgajām valstīm ir nodarījis būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei pamatregulas 3. panta 6. punkta nozīmē.

         F.   SAVIENĪBAS INTERESES

               (65)

               Pēc provizorisko konstatējumu izpaušanas ÇIB apgalvoja, ka ar jebkādu pasākumu ieviešanu uzņēmums ERNE Fittings, kas ir sūdzības iesniedzējs, iegūtu monopolstāvoklim līdzvērtīgu stāvokli Savienības tirgū.

               (66)

               Šajā ziņā tiek atzīmēts, ka ERNE ir tikai viens no diviem sūdzības iesniedzējiem un ka otrais sūdzības iesniedzējs, uzņēmums INTERFIT, ir tam līdzīgs lieluma ziņā. Turklāt pagaidu regulā norādītie dati par atlasītajiem Savienības ražotājiem ietvēra arī trešo Savienības ražotāju – Virgilio CENA & Figli. Turklāt Savienībā ir ievērojams mazāku uzņēmumu skaits, kas ražo ražojumu, uz kuru attiecas šī izmeklēšana, un importa apjoms no citiem avotiem ir būtisks. Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek uzskatīts, ka nav ERNE stāvokļa monopolizācijas riska.

               (67)

               Citas piezīmes netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 107.–117. apsvērumā minētie konstatējumi, ieskaitot secinājumu, ka nav pārliecinošu iemeslu, lai nenoteiktu pasākumus pret attiecīgo valstu izcelsmes ražojuma importu par dempinga cenām, tiek apstiprināti.

         G.   GALĪGIE PASĀKUMI

   1.   Kaitējuma novēršanas līmenis

               (68)

               Konkrētas piezīmes netika saņemtas, tāpēc pagaidu regulas 118.–120. apsvērumā minētie konstatējumi tiek apstiprināti.

         2.   Galīgie pasākumi

               (69)

               Ņemot vērā par dempingu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm izdarītos secinājumus, saskaņā ar pamatregulas 9. pantu tiek uzskatīts, ka būtu jānosaka galīgais antidempinga maksājums Krievijas un Turcijas izcelsmes attiecīgā ražojuma importam mazākās dempinga starpības līmenī un konstatētā kaitējuma novēršanas līmenī saskaņā ar mazākā maksājuma noteikumu, kas visos gadījumos ir dempinga starpība.

               (70)

               Krievijas ražotāji eksportētāji nesadarbojās, tāpēc attiecībā uz Krieviju tika aprēķināta valsts mēroga dempinga starpība, kā skaidrots pagaidu regulas 21.–31. apsvērumā, un ar šo šī starpība tiek apstiprināta.

               (71)

               Sadarbības līmenis Turcijas gadījumā tika uzskatīts par salīdzinoši zemu, tāpēc attiecībā uz Turciju atlikušās dempinga starpības pamatā bija samērīga metode, ar kuru noteiktā starpība ir lielāka par lielāko no atsevišķām starpībām tiem trim uzņēmumiem, kuri sadarbojās, kā paskaidrots pagaidu regulas 49. apsvērumā, un ar šo šī atlikusī dempinga starpība tiek apstiprināta.

               (72)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek ierosinātas šādas maksājuma likmes:

                           Valsts

                           Uzņēmums

                           Antidempinga maksājums (%)

                           Krievija

                           Visi uzņēmumi

                           23,8

                           Turcija

                              RSA

                           9,6

                              Sardogan

                           2,9

                              Unifit

                           12,1

                           Visi pārējie uzņēmumi

                           16,7

               (73)

               Atsevišķas uzņēmumu antidempinga maksājuma likmes, kas norādītas šajā regulā, tika noteiktas, pamatojoties uz šīs izmeklēšanas konstatējumiem. Tāpēc tās atspoguļo izmeklēšanas gaitā konstatēto stāvokli attiecībā uz minētajiem uzņēmumiem. Tādējādi šīs maksājuma likmes (atšķirībā no valsts mēroga maksājuma, kas piemērojams “visiem pārējiem uzņēmumiem”) jāpiemēro vienīgi to ražojumu importam, kuru izcelsme ir attiecīgajās valstīs un kurus ir ražojuši minētie uzņēmumi un tādējādi konkrētās minētās juridiskās personas. Minētās likmes nevar piemērot importētajiem ražojumiem, ko ražojis kāds cits uzņēmums, kura nosaukums un adrese nav norādīta šīs regulas rezolutīvajā daļā, tostarp subjekti, kas saistīti ar norādītajiem uzņēmumiem, un uz tiem attiecina “visiem pārējiem uzņēmumiem” piemērojamo maksājuma likmi.

               (74)

               Visas prasības piemērot uzņēmumam atsevišķu antidempinga maksājuma likmi (piemēram, pēc uzņēmuma nosaukuma maiņas vai jaunu ražošanas vai tirdzniecības uzņēmumu darbības sākšanas) nekavējoties jāadresē Komisijai (11), sniedzot visu attiecīgo informāciju, jo īpaši par jebkādām pārmaiņām tādās uzņēmuma darbībās kā ražošana, pārdošana vietējā tirgū un eksportam, kas saistītas, piemēram, ar izmaiņām nosaukumā vai ražošanas un tirdzniecības struktūrās. Vajadzības gadījumā regulā tiks izdarīti attiecīgi grozījumi, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro atsevišķas maksājuma likmes.

               (75)

               Visas personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuriem pamatojoties tika ieplānots ieteikt galīga antidempinga maksājuma noteikšanu par konkrētu Krievijas un Turcijas izcelsmes dzelzs vai tērauda cauruļu savienotājelementu importu un tādu summu galīgo iekasēšanu, kuras nodrošinātas ar pagaidu maksājumu (“galīgā konstatējumu izpaušana”). Pēc konstatējumu izpaušanas šīm personām arī deva laiku, lai tās varētu paust viedokli.

               (76)

               Pēc galīgo konstatējumu izpaušanas tika saņemtas piezīmes no sūdzības iesniedzēja un diviem Turcijas ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, un ÇIB. Abi Turcijas ražotāji un ÇIB pieprasīja uzklausīšanu un tika uzklausīti.

               (77)

               Sūdzības iesniedzējs piekrita izpaustajiem secinājumiem. Mutiskās un rakstiskās piezīmēs, kuras sniedza abi Turcijas eksportētāji un ÇIB, tika atkārtotas piezīmes, kas jau bija sniegtas pēc provizorisko konstatējumu izpaušanas. Jāatzīmē, ka neviena no ieinteresētajām personām neapstrīdēja pamatā esošos datus.

               (78)

               Pamatojums un atbilde uz apgalvojumu, ka ir izmantojama asimetriskā metode, ieskaitot reducēšanu līdz nullei dempinga aprēķinos, ir sniegta iepriekš 24.–33. apsvērumā. Turcijas liras izmantošana eksporta cenu modeļu noteikšanai ir skaidrota un attiecīgais iebildums apskatīts iepriekš 29. apsvērumā. Vidējo aritmētisko cenu izmantošana vidējo svērto eksporta cenu vietā, nosakot eksporta cenu modeļus, tiek skaidrota un attiecīgais iebildums apskatīts iepriekš 30. apsvērumā. Pieprasījums eksporta cenā iekļaut ar jūras fraktu gūto peļņu ir aprakstīts un noraidīts iepriekš 19. apsvērumā. Apgalvojums, ka Turcijas un Krievijas importa kumulatīvais novērtējums nav piemērots, ņemot vērā Turcijas un Krievijas pārdošanas darījumu ģeogrāfiskās koncentrācijas atšķirības, ir aprakstīts un noraidīts iepriekš 43. un 44. apsvērumā. Apgalvojums, ka Savienības ražošanas nozarei nav nodarīts kaitējums, ņemot vērā tās palielinājušos tirgus daļu, ir iztirzāts un noraidīts iepriekš 48.–50. apsvērumā.

               (79)

               Ņemot vērā to, ka pēc galīgo konstatējumu izpaušanas netika sniegti argumenti, kas varētu ietekmēt lietas novērtējuma rezultātu, grozījumi iepriekš izklāstītajos konstatējumos nav vajadzīgi.

         H.   PAGAIDU MAKSĀJUMA GALĪGĀ IEKASĒŠANA

               (80)

               Ņemot vērā konstatētās dempinga starpības apmēru un Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma līmeni, tiek uzskatīts, ka ir galīgi jāiekasē summas, kas nodrošinātas ar pagaidu regulā noteikto pagaidu antidempinga maksājumu, ievērojot noteiktā galīgā maksājuma apmēru,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   1.   Ar šo tiek noteikts galīgais antidempinga maksājums dzelzs vai tērauda (izņemot nerūsējošo tēraudu) cauruļu savienotājelementiem (izņemot lietus cauruļu piederumus, atlokus un savienotājelementus ar iegrieztu vītni), kuru lielākais ārējais diametrs nepārsniedz 609,6 mm, kurus izmanto sadurmetināšanai vai citiem mērķiem, uz kuriem patlaban attiecas KN kodi ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 un ex 7307 99 80 (Taric kodi 7307931191, 7307931193, 7307931194, 7307931195, 7307931199, 7307931991, 7307931993, 7307931994, 7307931995, 7307931999, 7307998092, 7307998093, 7307998094, 7307998095 un 7307998098) un kuru izcelsme ir Krievijā un Turcijā.
   2.   Galīgā antidempinga maksājuma likme, ko piemēro 1. punktā minētā ražojuma, ko ražo turpmāk uzskaitītie uzņēmumi, neto cenai ar piegādi līdz ES robežai pirms nodokļa nomaksas, ir šāda:

               Valsts

               Uzņēmums

               Antidempinga maksājums (%)

                  Taric papildu kods

               Krievija

               Visi uzņēmumi

               23,8

               —

               Turcija

                  RSA Tesisat Malzemeleri San ve Ticaret AȘ, Küçükköy, Stambula

               9,6

               B295

                  SARDOĞAN Endüstri ve Ticaret, Kurtköy Pendik, Stambula

               2,9

               B296

                  UNIFIT BORU BAĞLANTI ELEM. END. MAM. SAN. VE TİC. AȘ, Tuzla, Stambula

               12,1

               B297

               Visi pārējie uzņēmumi

               16,7

               B999

         3.   Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
   2. pants
   Galīgi iekasē summas, kas nodrošinātas ar pagaidu antidempinga maksājumu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 699/2012 par konkrētu Krievijas un Turcijas izcelsmes caurulēm paredzētu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu.
   3. pants
   Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2013. gada 17. janvārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. GILMORE

      (1)  OV L 343, 22.12.2009., 51. lpp.

      (2)  OV L 203, 31.7.2012., 37. lpp.

      (3)  OV C 320, 1.11.2011., 4. lpp.

      (4)  OV L 275, 16.10.2008., 18. lpp., un OV L 233, 4.9.2009., 1. lpp.

      (5)  Lieta T-274/02 Ritek Corp. un Prodisc Technology Inc./Padome, 2006. gada Krājums, II-4305. lpp., 57. punkts.

      (6)  Lieta T-274/02 Ritek Corp. un Prodisc Technology Inc./Padome, 2006. gada Krājums, II-4305. lpp., 60. punkts.

      (7)  Lieta T-274/02 Ritek Corp. un Prodisc Technology Inc./Padome, 2006. gada Krājums, II-4305. lpp., 51. punkta pēdējais teikums.

      (8)  PTO Apelācijas iestādes ziņojums ar nosaukumu “European Communities – Anti-Dumping Duties on Imports of Cotton-Type Bed Linen from India”.

      (9)  Lieta T-274/02 Ritek Corp. un Prodisc Technology Inc./Padome, 2006. gada Krājums, II-4305. lpp., 98.–103. punkts.

      (10)  OV L 234, 3.10.1995., 4. lpp.

      (11)  European Commission, Directorate-General for Trade, Directorate H, Office N105 08/20, 1049 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.


title: Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 160/2013 ( 2013. gada 21. februāris ), ar ko groza Regulas (EK) Nr. 162/2003, (EK) Nr. 971/2008, (ES) Nr. 1118/2010, (ES) Nr. 169/2011 un Īstenošanas regulu (ES) Nr. 888/2011 attiecībā uz tās atļaujas turētāja nosaukumu, kura piešķirta diklazurila lietošanai dzīvnieku barībā  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               22.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 49/50

         KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 160/2013
   (2013. gada 21. februāris),
   ar ko groza Regulas (EK) Nr. 162/2003, (EK) Nr. 971/2008, (ES) Nr. 1118/2010, (ES) Nr. 169/2011 un Īstenošanas regulu (ES) Nr. 888/2011 attiecībā uz tās atļaujas turētāja nosaukumu, kura piešķirta diklazurila lietošanai dzīvnieku barībā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulu (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām (1) un jo īpaši tās 13. panta 3. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1831/2003 13. panta 3. punktu uzņēmums Janssen Pharmaceutica NV iesniedza pieteikumu, ierosinot mainīt atļaujas turētāja nosaukumu Komisijas 2003. gada 30. janvāra Regulā (EK) Nr. 162/2003 par atļauju izmantot lopbarībā piedevas (2), 2008. gada 3. oktobra Regulā (EK) Nr. 971/2008 par kokcidiostata kā lopbarības piedevas jaunu lietojumu (3), Komisijas 2010. gada 2. decembra Regulā (ES) Nr. 1118/2010 par atļauju izmantot diklazurilu kā gaļas cāļu barības piedevu (atļaujas turētājs Janssen Pharmaceutica N.V.) un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2430/1999 (4), Komisijas 2011. gada 23. februāra Regulā (ES) Nr. 169/2011, kas attiecas uz atļauju izmantot diklazurilu kā pārtikas piedevu pērļu vistiņām (atļaujas turētājs Janssen Pharmaceutica N.V.)
                   (5), un Komisijas 2011. gada 5. septembra Īstenošanas regulā (ES) Nr. 888/2011 par atļauju izmantot diklazurilu kā barības piedevu gaļas tītariem (atļaujas turētājs Janssen Pharmaceutica N.V.) un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2430/1999 (6).

               (2)

               Pieteikuma iesniedzējs apgalvo, ka no 2011. gada 7. jūlija uzņēmuma Janssen Pharmaceutica NV nodaļu Janssen Animal Health iegādājās uzņēmums Eli Lilly and Company Ltd, kuram tagad pieder piedevas diklazurila tirdzniecības tiesības. Pieteikuma iesniedzējs ir iesniedzis attiecīgus datus, kas pamato tā pieteikumu.

               (3)

               Atļaujas nosacījumu maiņas projekts ir tikai administratīvs un neparedz attiecīgās piedevas jaunu novērtējumu. Par pieteikumu tika informēta Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde.

               (4)

               Lai ļautu uzņēmumam Eli Lilly and Company Ltd izmantot tirdzniecības tiesības, jāmaina atļauju nosacījumi.

               (5)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Regulas (EK) Nr. 162/2003, (EK) Nr. 971/2008, (ES) Nr. 1118/2010, (ES) Nr. 169/2011 un Īstenošanas regula (ES) Nr. 888/2011.

               (6)

               Tā kā drošības apsvērumu dēļ nav nepieciešama tūlītēja ar šo regulu izdarīto grozījumu piemērošana Regulām (EK) Nr. 162/2003, (EK) Nr. 971/2008, (ES) Nr. 1118/2010, (ES) Nr. 169/2011 un Īstenošanas regulai (ES) Nr. 888/2011, ir lietderīgi paredzēt pārejas periodu, kura laikā varētu izlietot esošos krājumus.

               (7)

               Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   Grozījumi Regulā (EK) Nr. 162/2003
   Regulas (EK) Nr. 162/2003 pielikuma 2. ailē nosaukumu “Janssen Pharmaceutica nv” aizstāj ar nosaukumu “Eli Lilly and Company Ltd”.
   2. pants
   Grozījumi Regulā (EK) Nr. 971/2008
   Regulas (EK) Nr. 971/2008 pielikuma 2. ailē nosaukumu “Janssen Pharmaceutica nv” aizstāj ar nosaukumu “Eli Lilly and Company Ltd”.
   3. pants
   Grozījumi Regulā (ES) Nr. 1118/2010
   Regulas (ES) Nr. 1118/2010 pielikuma 2. ailē nosaukumu “Janssen Pharmaceutica N.V.” aizstāj ar nosaukumu “Eli Lilly and Company Ltd”.
   4. pants
   Grozījumi Regulā (ES) Nr. 169/2011
   Regulas (ES) Nr. 169/2011 pielikuma 2. ailē nosaukumu “Janssen Pharmaceutica N.V.” aizstāj ar nosaukumu “Eli Lilly and Company Ltd”.
   5. pants
   Grozījumi Īstenošanas regulā (ES) Nr. 888/2011
   Īstenošanas regulas (ES) Nr. 888/2011 pielikuma 2. ailē nosaukumu “Janssen Pharmaceutica nv” aizstāj ar nosaukumu “Eli Lilly and Company Ltd”.
   6. pants
   Pārejas pasākums
   Esošos šīs piedevas krājumus, kuri atbilst noteikumiem, ko piemēroja pirms šīs regulas spēkā stāšanās dienas, var turpināt laist tirgū un lietot, līdz šie krājumi beidzas.
   7. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2013. gada 21. februārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 268, 18.10.2003., 29. lpp.

      (2)  OV L 26, 31.1.2003., 3. lpp.

      (3)  OV L 265, 4.10.2008., 3. lpp.

      (4)  OV L 317, 3.12.2010., 5. lpp.

      (5)  OV L 49, 24.2.2011., 6. lpp.

      (6)  OV L 229, 6.9.2011., 9. lpp.


title: Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 94/2013 ( 2013. gada 1. februāris ), ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 162/2011 attiecībā uz rīsu intervences centriem Spānijā

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 33/17

         KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 94/2013
   (2013. gada 1. februāris),
   ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 162/2011 attiecībā uz rīsu intervences centriem Spānijā
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”) (1), un jo īpaši tās 41. pantu saistībā ar tās 4. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas 2011. gada 21. februāra Regulas (ES) Nr. 162/2011, ar ko nosaka rīsu intervences centrus (2), pielikumā ir norādīti rīsu intervences centri.

               (2)

               Saskaņā ar 55. panta 1. punktu Komisijas 2009. gada 11. decembra Regulā (ES) Nr. 1272/2009, ar ko nosaka sīki izstrādātus kopīgus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 īstenošanai attiecībā uz lauksaimniecības produktu iepirkšanu un pārdošanu valsts intervencē (3), Spānija ir paziņojusi Komisijai par grozīto sarakstu, kurā uzskaitīti rīsu intervences centri, un sarakstu ar šo centru glabāšanas vietām (4), kuras ir apstiprinātas kā atbilstīgas Savienības regulējuma nosacījumu obligātajām prasībām.

               (3)

               Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Regula (ES) Nr. 162/2011 un internetā jāpublicē saraksts ar šo centru glabāšanas vietām, iekļaujot visu informāciju, kura ir nepieciešama valsts intervencē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem.

               (4)

               Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   Regulas (ES) Nr. 162/2011 pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas pielikumu.
   2. pants
   Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2013. gada 1. februārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 299, 16.11.2007., 1. lpp.

      (2)  OV L 47, 22.2.2011., 11. lpp.

      (3)  OV L 349, 29.12.2009., 1. lpp.

      (4)  Intervences centru glabāšanas vietu saraksts pieejams Eiropas Komisijas tīmekļa vietnē EUROPA/agriculture: http://ec.europa.eu/agriculture/cereals/legislation/index_en.htm.

      PIELIKUMS
      Regulas (ES) Nr. 162/2011 pielikumā iedaļu “SPĀNIJA” aizstāj ar šādu:

         “SPĀNIJA

                        Andalucía

                        Aragón

                        Castilla y León

                        Castilla-La Mancha

                        Extremadura

                        Navarra”


title: Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 1380/2011 ( 2011. gada 21. decembris ), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 798/2008 attiecībā uz īpašiem nosacījumiem vaislas un produktīvajiem skrējējputniem  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               23.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 343/25

         KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 1380/2011
   (2011. gada 21. decembris),
   ar ko groza Regulu (EK) Nr. 798/2008 attiecībā uz īpašiem nosacījumiem vaislas un produktīvajiem skrējējputniem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvu 2009/158/EK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (1), un jo īpaši tās 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               VIII pielikumā Komisijas 2008. gada 8. augusta Regulai (EK) Nr. 798/2008 par to trešo valstu, teritoriju, zonu un nodalījumu saraksta izveidošanu, no kuriem atļauts importēt un tranzītā caur Kopienu pārvadāt mājputnus un mājputnu produktus, un par veterinārās sertifikācijas noteikumiem (2) izklāstīti īpaši nosacījumi, kas attiecas uz vaislas un produktīvo mājputnu, izņemot skrējējputnus, importu un inkubējamo olu un dienu vecu cāļu, izņemot skrējējputnus, importu.

               (2)

               Minētā pielikuma II daļas 2. punktā paredzēts, ja dienu vecie cāļi nav audzēti tajā dalībvalstī, uz kuru tika importētas inkubējamās olas, tos transportē tieši uz galamērķa vietu un tur šajā vietā vismaz trīs nedēļas no izperēšanas dienas. Minētā prasība atspoguļota Direktīvas 2009/158/EK IV pielikumā noteiktā veselības sertifikāta parauga, kas attiecas uz dienu veciem cāļiem, I daļā.

               (3)

               Regulas (EK) Nr. 798/2008 IX pielikumā izklāstīti īpaši nosacījumi, kas attiecas uz vaislas un produktīvo skrējējputnu, to inkubējamo olu un dienu vecu cāļu importu. Minētie īpašie nosacījumi pašlaik attiecībā uz skrējējputniem neietver noteikumu, kas būtu līdzīgs noteikumam, kurš attiecībā uz mājputniem ietverts minētās regulas VIII pielikuma II daļas 2. punktā.

               (4)

               Pieredze, kas gūta, piemērojot minēto noteikumu, kas attiecas uz mājputniem, liecina, ka ir lietderīgi to attiecināt arī uz dienu veciem skrējējputnu cāļiem.

               (5)

               Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 798/2008.

               (6)

               Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   Regulas (EK) Nr. 798/2008 IX pielikuma II daļas 3. punktu aizstāj ar šādu:

                  “3.

                  Skrējējputnus, kas izperēti no importētām inkubējamām olām, vismaz trīs nedēļas, sākot no izperēšanas dienas, tur inkubatorā vai vismaz trīs nedēļas tur audzētavā(-ās), uz kuru(-ām) tie nogādāti pēc izperēšanas.
                  Ja dienu veci skrējējputnu cāļi nav audzēti tajā dalībvalstī, uz kuru importētas inkubējamās olas, tos transportē tieši uz Padomes Direktīvas 2009/158/EK (3) IV pielikuma 2. paraugā ietvertā veselības sertifikāta I.10. un I.11. punktā norādīto galamērķa vietu un tur šajā vietā vismaz trīs nedēļas no izperēšanas dienas.

   2. pants
   Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2012. gada 1. februāra.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2011. gada 21. decembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.

      (2)  OV L 226, 23.8.2008., 1. lpp.

      (3)  OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.”


title: Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 131/2013 ( 2013. gada 15. februāris ), ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz ārpuskvotas cukura un izoglikozes laišanu Savienības tirgū ar samazinātu pārpalikuma maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 45/1

         KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 131/2013
   (2013. gada 15. februāris),
   ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz ārpuskvotas cukura un izoglikozes laišanu Savienības tirgū ar samazinātu pārpalikuma maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (1), un jo īpaši tās 64. panta 2. punktu un 186. pantu saistībā ar tās 4. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Ražotāja cena 2011./2012. cukura tirdzniecības gadā nefasētam baltajam cukuram Savienībā sasniedza 175 % no atsauces cenas – EUR 404 par tonnu – un bija aptuveni par EUR 275 par tonnu augstāka nekā pasaules tirgus cena. Patlaban Savienības cena ir stabila – aptuveni EUR 700 par tonnu; tas ir visaugstākais cenas līmenis kopš cukura tirgus organizācijas reformas un traucē cukura piegādes plūsmas raitumu Savienības tirgū. Šā jau tik augstā cenas līmeņa celšanās, kas sagaidāma 2012./2013. tirdzniecības gadā, rada nopietnu tirgus traucējumu risku, ko ar nepieciešamajiem pasākumiem vajadzētu novērst.

               (2)

               Pamatojoties uz piedāvājuma un pieprasījuma aplēsēm 2012./2013. tirdzniecības gadam, sagaidāms, ka krājumu atlikuma līmenis cukura tirgū salīdzinājumā ar 2011./2012. gadu būs vismaz par 0,5 miljoniem tonnu zemāks. Šajā skaitlī jau ņemts vērā imports no trešām valstīm, uz kurām attiecas daži preferenču nolīgumi.

               (3)

               Savukārt labas ražas prognozes ļauj lēst, ka saražotais daudzums gandrīz par 5 400 000 tonnu pārsniegtu Regulas (EK) Nr. 1234/2007 56. pantā noteikto cukura kvotu. Ņemot vērā aplēses par cukura ražotāju līgumsaistībām attiecībā uz dažiem rūpnieciskiem izmantojumiem, kas noteikti minētās regulas 62. pantā, un par 2012./2013. gada eksporta saistībām attiecībā uz ārpuskvotas cukuru, joprojām būs pieejams ievērojams daudzums ārpuskvotas cukura – vismaz 2 000 000 tonnu. Daļu šā cukura varētu izmantot, lai uzlabotu Savienības cukura pārtikas tirgus slikto apgādi un izvairītos no pārmērīga cenu pieauguma.

               (4)

               Tirgus darbības raituma nodrošināšanai nepieciešams ārpuskvotas cukuru laist tirgū. Šādam pasākumam 2012./2013. tirdzniecības gadā vajadzētu būt iespējamam, kad vien tas nepieciešams.

               (5)

               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 186. un 188. pantu nepieciešamības gadījumā var veikt pasākumus tirgus traucējumu vai iespējamu tirgus traucējumu novēršanai, jo īpaši, ja tos izraisa ievērojams cenu kāpums Savienībā, ja šo mērķi nevar īstenot, izmantojot citus minētajā regulā noteiktus pasākumus. Pašreizējie apstākļi tirgū ir tādi, kuriem Regulā (EK) Nr. 1234/2007 nav paredzēti nekādi īpaši pasākumi, lai samazinātu augstās cukura cenas un nodrošinātu cukura piegādi par pieņemamām cenām, kā tikai tie, kuru pamatā ir minētās regulas 186. pants.

               (6)

               Ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 64. panta 2. punktu Komisija ir pilnvarota par cukura un izoglikozes daudzumiem, kas saražoti, pārsniedzot kvotu, noteikt pārpalikuma maksājumu pietiekami augstā līmenī, lai novērstu pārpalikuma daudzumu uzkrāšanos. Komisijas 2006. gada 29. jūnija Regulas (EK) Nr. 967/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 318/2006 attiecībā uz cukura produkciju, kura pārsniedz kvotu (2), 3. panta 1. punktā šis pārpalikuma maksājums ir noteikts EUR 500 par tonnu.

               (7)

               Ierobežotam cukura daudzumam, kas pārsniedz kvotu, būtu jānosaka samazināts pārpalikuma maksājums par tonnu, kas padarītu iespējamu taisnīgu attieksmi pret cukura ražotājiem Savienībā, nodrošinātu labu Savienības cukura tirgus darbību un palīdzētu samazināt atšķirības starp cukura cenu Savienības un pasaules tirgū, neradot pārpalikumu uzkrājuma risku Savienības tirgū.

               (8)

               Regulā (EK) Nr. 1234/2007 noteiktas gan cukura, gan izoglikozes kvotas, tāpēc līdzīgs pasākums būtu jāpiemēro attiecīgam ārpus kvotas saražotam izoglikozes daudzumam, jo šis produkts zināmā mērā ir cukura komerciāls aizstājējs.

               (9)

               Piedāvājuma palielināšanas nolūkā cukura un izoglikozes ražotājiem būtu jāiesniedz dalībvalstu kompetentajām iestādēm pieteikums, lai saņemtu sertifikātu, kas ļauj tiem Savienības tirgū pārdot konkrētus ārpus kvotas ierobežojumiem saražotus daudzumus, kuriem tiktu piemērots samazināts pārpalikuma maksājums.

               (10)

               Samazināts pārpalikuma maksājums būtu jāmaksā pēc tam, kad pieteikums ir pieņemts, un pirms sertifikāta izdošanas.

               (11)

               Sertifikātu derīguma laikam vajadzētu būt ierobežotam, lai sekmētu ātru piedāvājuma situācijas uzlabošanos.

               (12)

               Nosakot maksimālo ierobežojumu daudzumam, ko katrs ražotājs var pieprasīt vienā pieteikumu iesniegšanas periodā, un izdodot sertifikātus tikai produktiem, ko saražojis pats pieteikuma iesniedzējs, ar šo regulu izveidotā sistēma novērstu spekulatīvu rīcību.

               (13)

               Iesniedzot pieteikumu, cukura ražotājiem būtu jāapņemas samaksāt minimālo cenu par cukurbietēm, kas izmantotas to pieprasītā cukura daudzuma saražošanai. Būtu jākonkretizē minimālās atbilstības prasības attiecībā uz pieteikumiem.

               (14)

               Dalībvalstu kompetentajām iestādēm būtu jāpaziņo Komisijai par saņemtajiem pieteikumiem. Lai vienkāršotu un standartizētu šos paziņojumus, būtu jādara pieejami attiecīgi paraugi.

               (15)

               Komisijai būtu jānodrošina, ka sertifikātus piešķir, nepārsniedzot šajā regulā noteiktos daudzuma ierobežojumus. Tāpēc Komisijai vajadzības gadījumā vajadzētu būt iespējai noteikt piešķīruma koeficientu, kas piemērojams saņemtajiem pieteikumiem.

               (16)

               Dalībvalstīm būtu nekavējoties jāpaziņo pieteikumu iesniedzējiem, vai to pieprasītais daudzums piešķirts pilnībā vai daļēji.

               (17)

               Kompetentajām iestādēm būtu jāpaziņo Komisijai daudzumi, par kuriem ir izdoti sertifikāti un kam piemēro samazinātus pārpalikuma maksājumus. Šim nolūkam Komisija dara pieejamus attiecīgus paraugus.

               (18)

               Savienības cukura tirgū laistajiem cukura daudzumiem, kas pārsniedz saskaņā ar šo regulu izdotajos sertifikātos noteiktos daudzumus, būtu jāpiemēro Regulas (EK) Nr. 1234/2007 64. panta 2. punktā paredzētais pārpalikuma maksājums. Tādēļ ir lietderīgi noteikt, ka jebkuram pieteikuma iesniedzējam, kurš nepilda saistības par tam izdotajā sertifikātā norādītā daudzuma laišanu Savienības tirgū, arī jāmaksā EUR 500 par tonnu. Šīs konsekventās pieejas mērķis ir nepieļaut ar šo regulu ieviestā mehānisma ļaunprātīgu izmantošanu.

               (19)

               Lai noteiktu vidējās cenas kvotas un ārpuskvotas cukuram Savienības tirgū saskaņā ar 13. panta 1. punktu Komisijas 2006. gada 29. jūnija Regulā (EK) Nr. 952/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 318/2006 attiecībā uz iekšējā cukura tirgus un kvotu sistēmas pārvaldību (3), cukurs, uz ko attiecas saskaņā ar šo regulu izdots sertifikāts, būtu jāuzskata par kvotas cukuru.

               (20)

               Atbilstoši Padomes 2007. gada 7. jūnija Lēmuma 2007/436/EK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (4) 2. panta 1. punkta a) apakšpunktam iemaksas un citi nodokļi, kas paredzēti saskaņā ar cukura tirgus kopīgo organizāciju, veido pašu resursus. Tāpēc jānosaka minēto summu konstatēšanas datums tādā nozīmē, kādā tas paredzēts 2. panta 2. punktā un 6. panta 3. punkta a) apakšpunktā Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 2007/436/EK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (5).

               (21)

               Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   Pārpalikuma maksājuma pagaidu samazinājums
   1.   Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 967/2006 3. panta 1. punkta, pārpalikuma maksājuma apmēru par maksimālo daudzumu 150 000 tonnu cukura, izsakot baltā cukura ekvivalentā, un 8 000 tonnu izoglikozes, izsakot sausnā, kas saražots, pārsniedzot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 VI pielikumā noteikto kvotu, un laists Savienības tirgū 2012./2013. tirdzniecības gadā, nosaka EUR 224 par tonnu.
   2.   Samazināto pārpalikuma maksājumu, kas paredzēts 1. punktā, izmaksā pēc tam, kad ir pieņemts pieteikums, kā minēts 2. pantā, un pirms ir izdots 6. pantā minētais sertifikāts.
   2. pants
   Pieteikums sertifikāta saņemšanai
   1.   Lai izmantotu 1. pantā norādītos nosacījumus, cukura un izoglikozes ražotāji iesniedz pieteikumu sertifikāta saņemšanai.
   2.   Pieteikumu var iesniegt vienīgi tie uzņēmumi, kas ražo cukurbiešu vai cukurniedru cukuru vai izoglikozi un kas apstiprināti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 57. pantu, un kam saskaņā ar minētās regulas 56. pantu piešķirta ražošanas kvota 2012./2013. tirdzniecības gadam.
   3.   Katrs pretendents vienā pieteikumu iesniegšanas periodā var iesniegt tikai vienu pieteikumu attiecībā uz cukuru un tikai vienu pieteikumu attiecībā uz izoglikozi.
   4.   Pieteikumus sertifikāta saņemšanai iesniedz pa faksu vai elektronisko pastu tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā uzņēmums ir apstiprināts. Dalībvalstu kompetentās iestādes var pieprasīt, lai elektroniski iesniegtajiem pieteikumiem būtu pievienots uzlabots elektroniskais paraksts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/93/EK (6) nozīmē.
   5.   Pieteikumus pieņem, ja tie atbilst šādiem nosacījumiem:

               a)

               pieteikumā norādīts:

                           i)

                           pieteikuma iesniedzēja vārds, uzvārds/nosaukums, adrese un PVN maksātāja numurs; un

                           ii)

                           pieprasītie daudzumi, kas izteikti baltā cukura ekvivalenta tonnās vai izoglikozes sausnas tonnās, noapaļojot līdz veseliem skaitļiem;

               b)

               šim pieteikumu iesniegšanas periodam pieprasītie daudzumi, kas izteikti baltā cukura ekvivalenta tonnās un izoglikozes sausnas tonnās, nepārsniedz 50 000 tonnas attiecībā uz cukuru un 2 500 tonnas attiecībā uz izoglikozi;

               c)

               ja pieteikums attiecas uz cukuru, pieteikuma iesniedzējs apņemas samaksāt cukurbiešu minimālo cenu, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 49. pantā, par cukura daudzumu, uz ko attiecas saskaņā ar šīs regulas 6. pantu izdotie sertifikāti;

               d)

               pieteikumu raksta tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām, kurā iesniedz pieteikumu;

               e)

               pieteikumā ir norādīta atsauce uz šo regulu un datums, līdz kuram jāiesniedz pieteikumi;

               f)

               pieteikuma iesniedzējs neievieš nekādus jaunus nosacījumus papildus tiem, kas noteikti šajā regulā.

         6.   Pieteikumus, kas nav iesniegti saskaņā ar 1. līdz 5. punktu, nepieņem.
   7.   Pieteikumu pēc iesniegšanas nedrīkst atsaukt vai grozīt pat tad, ja pieprasītais daudzums piešķirts tikai daļēji.
   3. pants
   Pieteikumu iesniegšana
   Periods, kura laikā var iesniegt pieteikumu, beidzas 2013. gada 26. februārī plkst. 12.00 dienā pēc Briseles laika.
   4. pants
   Dalībvalstu ziņošana par pieteikumiem
   1.   Dalībvalstu kompetentās iestādes, pamatojoties uz 2. pantā izklāstītajiem nosacījumiem, lemj par to, vai pieteikumus var pieņemt. Ja kompetentās iestādes nolemj, ka pieteikumu nevar pieņemt, tās nekavējoties par to paziņo pieteikuma iesniedzējam.
   2.   Kompetentā iestāde ne vēlāk kā piektdienā pa faksu vai elektronisko pastu paziņo Komisijai par visiem pieņemtajiem pieteikumiem, kas iesniegti iepriekšējā pieteikumu iesniegšanas periodā. Minētajā paziņojumā neiekļauj 2. panta 5. punkta a) apakšpunkta i) punktā minētos datus. Dalībvalstis, kas nav saņēmušas pieteikumus, bet kurām 2012./2013. tirdzniecības gadā piešķirta cukura vai izoglikozes kvota, tajā pašā termiņā arī nosūta Komisijai paziņojumu par to, ka pieteikumi nav iesniegti.
   3.   Paziņojumu formu un saturu nosaka, pamatojoties uz paraugiem, kurus Komisija darījusi pieejamus dalībvalstīm.
   5. pants
   Ierobežojumu pārsniegums
   Ja informācija, ko dalībvalstu kompetentās iestādes paziņojušas saskaņā ar 4. panta 2. punktu, liecina, ka pieprasītie daudzumi pārsniedz 1. pantā noteiktos ierobežojumus, Komisija:

               a)

               nosaka piešķīruma koeficientu, ko dalībvalstis piemēro daudzumiem, uz ko attiecas katrs paziņotais pieteikums sertifikāta saņemšanai;

               b)

               noraida vēl nepaziņotos pieteikumus.

         6. pants
   Sertifikātu izdošana
   1.   Neskarot 5. pantu, desmitajā darbdienā pēc nedēļas, kurā beidzas pieteikumu iesniegšanas periods, kompetentā iestāde izdod sertifikātus par pieteikumiem, kas paziņoti Komisijai saskaņā ar 4. panta 2. punktu attiecīgajā pieteikumu iesniegšanas periodā.
   2.   Katru pirmdienu dalībvalstis paziņo Komisijai par cukura un/vai izoglikozes daudzumiem, par ko tās izdevušas sertifikātus iepriekšējā nedēļā.
   3.   Sertifikāta veidlapa norādīta pielikumā.
   7. pants
   Sertifikātu derīgums
   Sertifikāti ir derīgi līdz otrā mēneša beigām pēc mēneša, kurā sertifikāti izdoti.
   8. pants
   Sertifikātu nododamība
   No sertifikātiem izrietošās tiesības un saistības nav nododamas.
   9. pants
   Cenu paziņošana
   Piemērojot Regulas (EK) Nr. 952/2006 13. panta 1. punktu, pārdotā cukura daudzumu, uz ko attiecas saskaņā ar šo regulu izdots sertifikāts, uzskata par kvotas cukuru.
   10. pants
   Uzraudzība
   1.   Pieteikuma iesniedzēji Regulas (EK) Nr. 952/2006 21. panta 1. punktā paredzētajos ikmēneša paziņojumos iekļauj daudzumus, par kuriem tie saņēmuši sertifikātus saskaņā ar šīs regulas 6. pantu.
   2.   Līdz 2013. gada 31. oktobrim katrs sertifikāta turētājs saskaņā ar šo regulu iesniedz dalībvalstu kompetentajām iestādēm pierādījumus, ka visi daudzumi, uz ko attiecas tā sertifikāti, tikuši laisti Savienības tirgū. Par katru sertifikātā norādīto tonnu, kas nav laista Savienības tirgū nevis nepārvaramas varas apstākļu, bet citu iemeslu dēļ, nosaka maksājumu EUR 276 par tonnu.
   3.   Dalībvalstis paziņo Komisijai daudzumus, kas nav laisti Savienības tirgū.
   4.   Dalībvalstis aprēķina un paziņo Komisijai starpību starp cukura un izoglikozes kopējo daudzumu, ko katrs ražotājs saražojis ārpus kvotas, un daudzumiem, no kuriem ražotāji atbrīvojušies saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 967/2006 4. panta 1. punkta otro daļu. Ja ražotāja ārpuskvotas cukura vai izoglikozes atlikušais daudzums ir mazāks nekā daudzumi, kuri šim ražotājam piešķirti saskaņā ar šo regulu, ražotājs par šo starpību maksā EUR 500 par tonnu.
   5.   Paziņojumus, kas paredzēti 3. un 4. punktā, sagatavo līdz 2014. gada 30. jūnijam.
   11. pants
   Tiesību noteikšanas diena
   Piemērojot Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 2. panta 2. punktu un 6. panta 3. punkta a) apakšpunktu, Savienības tiesību noteikšanas diena ir diena, kurā pieteikuma iesniedzējs nomaksā pārpalikuma maksājumu saskaņā ar šīs regulas 1. panta 2. punktu.
   12. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   Tā zaudē spēku 2014. gada 30. jūnijā.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2013. gada 15. februārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 299, 16.11.2007., 1. lpp.

      (2)  OV L 176, 30.6.2006., 22. lpp.

      (3)  OV L 178, 1.7.2006., 39. lpp.

      (4)  OV L 163, 23.6.2007., 17. lpp.

      (5)  OV L 130, 31.5.2000., 1. lpp.

      (6)  OV L 13, 19.1.2000., 12. lpp.

      PIELIKUMS

         Regulas 6. panta 3. punktā minētā sertifikāta paraugs

      SERTIFIKĀTS
      par Regulas (EK) Nr. 967/2006 3. pantā noteiktā maksājuma samazinājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā

                  Dalībvalsts:

                  Kvotas turētājs:

                  Produkts:

                  Pieprasītie daudzumi:

                  Piešķirtie daudzumi:

                  Samaksātais maksājums (EUR/t):

                  224

                  Regulas (EK) Nr. 967/2006 3. pantā minēto maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā nepiemēro daudzumiem, kas piešķirti ar šo sertifikātu, ja ir ievēroti Īstenošanas regulā (ES) Nr. 131/2013, jo īpaši tās 2. panta 5. punkta c) apakšpunktā, paredzētie noteikumi.

                  Dalībvalsts kompetentās iestādes paraksts

                  Izdošanas datums

                  Šis sertifikāts ir derīgs līdz otrā mēneša beigām pēc sertifikāta izdošanas dienas.


title: Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 281/2013 ( 2013. gada 22. marts ), ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz ārpuskvotas cukura un izoglikozes laišanu Savienības tirgū ar samazinātu pārpalikuma maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 84/19

         KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 281/2013
   (2013. gada 22. marts),
   ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz ārpuskvotas cukura un izoglikozes laišanu Savienības tirgū ar samazinātu pārpalikuma maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (1), un jo īpaši tās 64. panta 2. punktu un 186. pantu saistībā ar tās 4. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Ražotāja cena 2011./2012. cukura tirdzniecības gadā nefasētam baltajam cukuram Savienībā sasniedza 175 % no atsauces cenas – EUR 404 par tonnu – un bija aptuveni par EUR 275 par tonnu augstāka nekā pasaules tirgus cena. Patlaban Savienības cena ir stabila – aptuveni EUR 700 par tonnu; tas ir visaugstākais cenas līmenis kopš cukura tirgus organizācijas reformas un traucē cukura piegādes plūsmas raitumu Savienības tirgū. Šā jau tik augstā cenas līmeņa celšanās, kas sagaidāma 2012./2013. tirdzniecības gadā, rada nopietnu tirgus traucējumu risku, ko ar nepieciešamajiem pasākumiem vajadzētu novērst.

               (2)

               Pamatojoties uz piedāvājuma un pieprasījuma aplēsēm 2012./2013. tirdzniecības gadam, sagaidāms, ka krājumu atlikuma līmenis cukura tirgū salīdzinājumā ar 2011./2012. gadu būs vismaz par 0,5 miljoniem tonnu zemāks. Šajā skaitlī jau ņemts vērā imports no trešām valstīm, uz kurām attiecas daži preferenču nolīgumi.

               (3)

               Savukārt labas ražas prognozes ļauj lēst, ka saražotais daudzums gandrīz par 5 400 000 tonnu pārsniegtu Regulas (EK) Nr. 1234/2007 56. pantā noteikto cukura kvotu. Ņemot vērā aplēses par cukura ražotāju līgumsaistībām attiecībā uz dažiem rūpnieciskiem izmantojumiem, kas noteikti minētās regulas 62. pantā, un par 2012./2013. gada eksporta saistībām attiecībā uz ārpuskvotas cukuru, joprojām būs pieejams ievērojams daudzums ārpuskvotas cukura – vismaz 2 000 000 tonnu. Daļu šā cukura varētu izmantot, lai uzlabotu Savienības cukura pārtikas tirgus slikto apgādi un izvairītos no pārmērīga cenu pieauguma.

               (4)

               Tirgus darbības raituma nodrošināšanai nepieciešams ārpuskvotas cukuru laist tirgū. Šādam pasākumam 2012./2013. tirdzniecības gadā vajadzētu būt iespējamam, kad vien tas nepieciešams.

               (5)

               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 186. un 188. pantu nepieciešamības gadījumā var veikt pasākumus tirgus traucējumu vai iespējamu tirgus traucējumu novēršanai, jo īpaši, ja tos izraisa ievērojams cenu kāpums Savienībā, ja šo mērķi nevar īstenot, izmantojot citus minētajā regulā noteiktus pasākumus. Pašreizējie apstākļi tirgū ir tādi, kuriem Regulā (EK) Nr. 1234/2007 nav paredzēti nekādi īpaši pasākumi, lai samazinātu augstās cukura cenas un nodrošinātu cukura piegādi par pieņemamām cenām, kā tikai tie, kuru pamatā ir minētās regulas 186. pants.

               (6)

               Ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 64. panta 2. punktu Komisija ir pilnvarota par cukura un izoglikozes daudzumiem, kas saražoti, pārsniedzot kvotu, noteikt pārpalikuma maksājumu pietiekami augstā līmenī, lai novērstu pārpalikuma daudzumu uzkrāšanos. Komisijas 2006. gada 29. jūnija Regulas (EK) Nr. 967/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 318/2006 attiecībā uz cukura produkciju, kura pārsniedz kvotu (2), 3. panta 1. punktā šis pārpalikuma maksājums ir noteikts EUR 500 apmērā par tonnu.

               (7)

               Ierobežotam cukura daudzumam, kas pārsniedz kvotu, būtu jānosaka samazināts pārpalikuma maksājums par tonnu, kas padarītu iespējamu taisnīgu attieksmi pret cukura ražotājiem Savienībā, nodrošinātu labu Savienības cukura tirgus darbību un palīdzētu samazināt atšķirības starp cukura cenu Savienības un pasaules tirgū, neradot pārpalikumu uzkrājuma risku Savienības tirgū.

               (8)

               Regulā (EK) Nr. 1234/2007 noteiktas gan cukura, gan izoglikozes kvotas, tāpēc līdzīgs pasākums būtu jāpiemēro attiecīgam ārpus kvotas saražotam izoglikozes daudzumam, jo šis produkts zināmā mērā ir cukura komerciāls aizstājējs.

               (9)

               Piedāvājuma palielināšanas nolūkā cukura un izoglikozes ražotājiem būtu jāiesniedz dalībvalstu kompetentajām iestādēm pieteikums, lai saņemtu sertifikātu, kas ļauj tiem Savienības tirgū pārdot konkrētus ārpus kvotas ierobežojumiem saražotus daudzumus, kuriem tiktu piemērots samazināts pārpalikuma maksājums.

               (10)

               Samazināts pārpalikuma maksājums būtu jāmaksā pēc tam, kad pieteikums ir pieņemts, un pirms sertifikāta izdošanas.

               (11)

               Sertifikātu derīguma laikam vajadzētu būt ierobežotam, lai sekmētu ātru piedāvājuma situācijas uzlabošanos.

               (12)

               Nosakot maksimālo ierobežojumu daudzumam, ko katrs ražotājs var pieprasīt vienā pieteikumu iesniegšanas periodā, un izdodot sertifikātus tikai produktiem, ko saražojis pats pieteikuma iesniedzējs, ar šo regulu izveidotā sistēma novērstu spekulatīvu rīcību.

               (13)

               Iesniedzot pieteikumu, cukura ražotājiem būtu jāapņemas samaksāt minimālo cenu par cukurbietēm, kas izmantotas to pieprasītā cukura daudzuma saražošanai. Būtu jākonkretizē minimālās atbilstības prasības attiecībā uz pieteikumiem.

               (14)

               Dalībvalstu kompetentajām iestādēm būtu jāpaziņo Komisijai par saņemtajiem pieteikumiem. Lai vienkāršotu un standartizētu šos paziņojumus, būtu jādara pieejami attiecīgi paraugi.

               (15)

               Komisijai būtu jānodrošina, ka sertifikātus piešķir, nepārsniedzot šajā regulā noteiktos daudzuma ierobežojumus. Tāpēc Komisijai vajadzības gadījumā vajadzētu būt iespējai noteikt piešķīruma koeficientu, kas piemērojams saņemtajiem pieteikumiem.

               (16)

               Dalībvalstīm būtu nekavējoties jāpaziņo pieteikumu iesniedzējiem, vai to pieprasītais daudzums piešķirts pilnībā vai daļēji.

               (17)

               Kompetentajām iestādēm būtu jāpaziņo Komisijai daudzumi, par kuriem ir izdoti sertifikāti un kam piemēro samazinātus pārpalikuma maksājumus. Šim nolūkam Komisija dara pieejamus attiecīgus paraugus.

               (18)

               Savienības cukura tirgū laistajiem cukura daudzumiem, kas pārsniedz saskaņā ar šo regulu izdotajos sertifikātos noteiktos daudzumus, būtu jāpiemēro Regulas (EK) Nr. 1234/2007 64. panta 2. punktā paredzētais pārpalikuma maksājums. Tādēļ ir lietderīgi noteikt, ka jebkuram pieteikuma iesniedzējam, kurš nepilda saistības par tam izdotajā sertifikātā norādītā daudzuma laišanu Savienības tirgū, arī jāmaksā EUR 500 par tonnu. Šīs konsekventās pieejas mērķis ir nepieļaut ar šo regulu ieviestā mehānisma ļaunprātīgu izmantošanu.

               (19)

               Lai noteiktu vidējās cenas kvotas un ārpuskvotas cukuram Savienības tirgū saskaņā ar 13. panta 1. punktu Komisijas 2006. gada 29. jūnija Regulā (EK) Nr. 952/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 318/2006 attiecībā uz iekšējā cukura tirgus un kvotu sistēmas pārvaldību (3), cukurs, uz ko attiecas saskaņā ar šo regulu izdots sertifikāts, būtu jāuzskata par kvotas cukuru.

               (20)

               Atbilstoši Padomes 2007. gada 7. jūnija Lēmuma 2007/436/EK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (4) 2. panta 1. punkta a) apakšpunktam iemaksas un citi nodokļi, kas paredzēti saskaņā ar cukura tirgus kopīgo organizāciju, veido pašu resursus. Tāpēc jānosaka minēto summu konstatēšanas datums tādā nozīmē, kādā tas paredzēts 2. panta 2. punktā un 6. panta 3. punkta a) apakšpunktā Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 2007/436/EK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (5).

               (21)

               Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
   1. pants
   Pārpalikuma maksājuma pagaidu samazinājums
   1.   Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 967/2006 3. panta 1. punkta, pārpalikuma maksājuma apmēru par maksimālo daudzumu 150 000 tonnu cukura, izsakot baltā cukura ekvivalentā, un 8 000 tonnu izoglikozes, izsakot sausnā, kas saražots, pārsniedzot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 VI pielikumā noteikto kvotu, un laists Savienības tirgū 2012./2013. tirdzniecības gadā, nosaka EUR 172 par tonnu.
   2.   Samazināto pārpalikuma maksājumu, kas paredzēts 1. punktā, izmaksā pēc tam, kad ir pieņemts pieteikums, kā minēts 2. pantā, un pirms ir izdots 6. pantā minētais sertifikāts.
   2. pants
   Pieteikums sertifikāta saņemšanai
   1.   Lai izmantotu 1. pantā norādītos nosacījumus, cukura un izoglikozes ražotāji iesniedz pieteikumu sertifikāta saņemšanai.
   2.   Pieteikumu var iesniegt vienīgi tie uzņēmumi, kas ražo cukurbiešu vai cukurniedru cukuru vai izoglikozi un kas apstiprināti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 57. pantu, un kam saskaņā ar minētās regulas 56. pantu piešķirta ražošanas kvota 2012./2013. tirdzniecības gadam.
   3.   Katrs pretendents vienā pieteikumu iesniegšanas periodā var iesniegt tikai vienu pieteikumu attiecībā uz cukuru un tikai vienu pieteikumu attiecībā uz izoglikozi.
   4.   Pieteikumus sertifikāta saņemšanai iesniedz pa faksu vai elektronisko pastu tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā uzņēmums ir apstiprināts. Dalībvalstu kompetentās iestādes var pieprasīt, lai elektroniski iesniegtajiem pieteikumiem būtu pievienots uzlabots elektroniskais paraksts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/93/EK (6) nozīmē.
   5.   Pieteikumus pieņem, ja tie atbilst šādiem nosacījumiem:

               a)

               pieteikumā norādīts:

                           i)

                           pieteikuma iesniedzēja vārds, uzvārds / nosaukums, adrese un PVN maksātāja numurs; kā arī

                           ii)

                           pieprasītie daudzumi, kas izteikti baltā cukura ekvivalenta tonnās vai izoglikozes sausnas tonnās, noapaļojot līdz veseliem skaitļiem;

               b)

               šim pieteikumu iesniegšanas periodam pieprasītie daudzumi, kas izteikti baltā cukura ekvivalenta tonnās un izoglikozes sausnas tonnās, nepārsniedz 50 000 tonnu attiecībā uz cukuru un 2 500 tonnu attiecībā uz izoglikozi;

               c)

               ja pieteikums attiecas uz cukuru, pieteikuma iesniedzējs apņemas samaksāt cukurbiešu minimālo cenu, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 49. pantā, par cukura daudzumu, uz ko attiecas saskaņā ar šīs regulas 6. pantu piešķirtie sertifikāti;

               d)

               pieteikumu raksta tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām, kurā iesniedz pieteikumu;

               e)

               pieteikumā ir norādīta atsauce uz šo regulu un datums, līdz kuram jāiesniedz pieteikumi;

               f)

               pieteikuma iesniedzējs neievieš nekādus jaunus nosacījumus papildus tiem, kas noteikti šajā regulā.

         6.   Pieteikumus, kas nav iesniegti saskaņā ar 1. līdz 5. punktu, nepieņem.
   7.   Pieteikumu pēc iesniegšanas nedrīkst atsaukt vai grozīt pat tad, ja pieprasītais daudzums piešķirts tikai daļēji.
   3. pants
   Pieteikumu iesniegšana
   Periods, kura laikā var iesniegt pieteikumu, beidzas 2013. gada 3. aprīlī plkst. 12.00 dienā pēc Briseles laika.
   4. pants
   Dalībvalstu ziņošana par pieteikumiem
   1.   Dalībvalstu kompetentās iestādes, pamatojoties uz 2. pantā izklāstītajiem nosacījumiem, lemj par to, vai pieteikumus var pieņemt. Ja kompetentās iestādes nolemj, ka pieteikumu nevar pieņemt, tās nekavējoties par to paziņo pieteikuma iesniedzējam.
   2.   Kompetentā iestāde ne vēlāk kā piektdienā pa faksu vai elektronisko pastu paziņo Komisijai par visiem pieņemtajiem pieteikumiem, kas iesniegti iepriekšējā pieteikumu iesniegšanas periodā. Minētajā paziņojumā neiekļauj 2. panta 5. punkta a) apakšpunkta i) punktā minētos datus. Dalībvalstis, kas nav saņēmušas pieteikumus, bet kurām 2012./2013. tirdzniecības gadā piešķirta cukura vai izoglikozes kvota, tajā pašā termiņā arī nosūta Komisijai paziņojumu par to, ka pieteikumi nav iesniegti.
   3.   Paziņojumu formu un saturu nosaka, pamatojoties uz paraugiem, kurus Komisija darījusi pieejamus dalībvalstīm.
   5. pants
   Ierobežojumu pārsniegums
   Ja informācija, ko dalībvalstu kompetentās iestādes paziņojušas saskaņā ar 4. panta 2. punktu, liecina, ka pieprasītie daudzumi pārsniedz 1. pantā noteiktos ierobežojumus, Komisija:

               a)

               nosaka piešķīruma koeficientu, ko dalībvalstis piemēro daudzumiem, uz ko attiecas katrs paziņotais pieteikums sertifikāta saņemšanai;

               b)

               noraida vēl nepaziņotos pieteikumus.

         6. pants
   Sertifikātu izsniegšana
   1.   Neskarot 5. pantu, desmitajā darbdienā pēc nedēļas, kurā beidzas pieteikumu iesniegšanas periods, kompetentā iestāde izdod sertifikātus par pieteikumiem, kas paziņoti Komisijai saskaņā ar 4. panta 2. punktu attiecīgajā pieteikumu iesniegšanas periodā.
   2.   Katru pirmdienu dalībvalstis paziņo Komisijai par cukura un/vai izoglikozes daudzumiem, par ko tās izdevušas sertifikātus iepriekšējā nedēļā.
   3.   Sertifikāta veidlapa norādīta pielikumā.
   7. pants
   Sertifikātu derīgums
   Sertifikāti ir derīgi līdz otrā mēneša beigām pēc mēneša, kurā sertifikāti izdoti.
   8. pants
   Sertifikātu nododamība
   No sertifikātiem izrietošās tiesības un saistības nav nododamas.
   9. pants
   Cenu paziņošana
   Piemērojot Regulas (EK) Nr. 952/2006 13. panta 1. punktu, pārdotā cukura daudzumu, uz ko attiecas saskaņā ar šo regulu izdots sertifikāts, uzskata par kvotas cukuru.
   10. pants
   Uzraudzība
   1.   Pieteikuma iesniedzēji Regulas (EK) Nr. 952/2006 21. panta 1. punktā paredzētajos ikmēneša paziņojumos iekļauj daudzumus, par kuriem tie saņēmuši sertifikātus saskaņā ar šīs regulas 6. pantu.
   2.   Līdz 2013. gada 31. oktobrim katrs sertifikāta turētājs saskaņā ar šo regulu iesniedz dalībvalstu kompetentajām iestādēm pierādījumus, ka visi daudzumi, uz ko attiecas tā sertifikāti, tikuši laisti Savienības tirgū. Par katru sertifikātā norādīto tonnu, kas nav laista Savienības tirgū nevis nepārvaramas varas apstākļu, bet citu iemeslu dēļ, nosaka maksājumu EUR 328 par tonnu.
   3.   Dalībvalstis paziņo Komisijai daudzumus, kas nav laisti Savienības tirgū.
   4.   Dalībvalstis aprēķina un paziņo Komisijai starpību starp cukura un izoglikozes kopējo daudzumu, ko katrs ražotājs saražojis ārpus kvotas, un daudzumiem, no kuriem ražotāji atbrīvojušies saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 967/2006 4. panta 1. punkta otro daļu. Ja ražotāja ārpuskvotas cukura vai izoglikozes atlikušais daudzums ir mazāks nekā daudzumi, kuri šim ražotājam piešķirti saskaņā ar šo regulu, ražotājs par šo starpību maksā EUR 500 par tonnu.
   5.   Paziņojumus, kas paredzēti 3. un 4. punktā, sagatavo līdz 2014. gada 30. jūnijam.
   11. pants
   Tiesību noteikšanas diena
   Piemērojot Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 2. panta 2. punktu un 6. panta 3. punkta a) apakšpunktu, Savienības tiesību noteikšanas diena ir diena, kurā pieteikuma iesniedzējs nomaksā pārpalikuma maksājumu saskaņā ar šīs regulas 1. panta 2. punktu.
   12. pants
   Stāšanās spēkā
   Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   Direktīva zaudē spēku 2014. gada 30. jūnijā.

      Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
      Briselē, 2013. gada 22. martā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 299, 16.11.2007., 1. lpp.

      (2)  OV L 176, 30.6.2006., 22. lpp.

      (3)  OV L 178, 1.7.2006., 39. lpp.

      (4)  OV L 163, 23.6.2007., 17. lpp.

      (5)  OV L 130, 31.5.2000., 1. lpp.

      (6)  OV L 13, 19.1.2000., 12. lpp.

      PIELIKUMS

         Regulas 6. panta 3. punktā minētā sertifikāta paraugs

      SERTIFIKĀTS
      par Regulas (EK) Nr. 967/2006 3. pantā noteiktā maksājuma samazinājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā

                  Dalībvalsts:

                  Kvotas turētājs:

                  Produkts:

                  Pieprasītie daudzumi:

                  Piešķirtie daudzumi:

                  Samaksātais maksājums (EUR/t):

                  172

                  Regulas (EK) Nr. 967/2006 3. pantā minēto maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā nepiemēro daudzumiem, kas piešķirti ar šo sertifikātu, ja ir ievēroti Īstenošanas regulā (ES) Nr. 281/2013, jo īpaši tās 2. panta 5. punkta c) apakšpunktā, paredzētie noteikumi.

                  Dalībvalsts kompetentās iestādes paraksts

                  Izdošanas datums

                  Šis sertifikāts ir derīgs līdz otrā mēneša beigām pēc sertifikāta izdošanas dienas.