               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 10.7.2019
            COM(2019) 284 final
            2019/0138(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijā

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijas (WECAFC) pušu sanāksmēs 2019.–2023. gadā Savienības vārdā jāieņem par tādu nesaistošu rezolūciju un ieteikumu pieņemšanu, kas attiecas uz dzīvo jūras resursu saglabāšanu un pārvaldību.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.FAO rezolūcija, ar ko izveido Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisiju

               WECAFC tika izveidota 1973. gadā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) Padomes Rezolūciju 4/61 saskaņā ar FAO statūtu VI panta 1. punktu. WECAFC mērķis ir veicināt tās kompetences apgabalā esošo dzīvo jūras resursu efektīvu saglabāšanu, pārvaldību un attīstību saskaņā ar FAO Atbildīgas zivsaimniecības rīcības kodeksu un risināt kopīgas problēmas, ar kurām zivsaimniecības pārvaldībā un attīstībā saskaras minētās komisijas locekļi.

               Eiropas Savienība ir WECAFC
                  1
                locekle; tāda ir arī Francija, Nīderlande, Spānija un Apvienotā Karaliste.

               2.2.Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisija

               WECAFC ir konsultatīva tehniska un reģionāla zvejniecības struktūra (RZS), kas izveidota saskaņā ar FAO statūtu VI panta 1. punktu. WECAFC sekretariātu pārvalda un finansē FAO. Tās galvenais uzdevums ir veicināt, koordinēt un sekmēt pārvaldību un darbības, kas saistītas ar tās kompetences apgabalā esošo dzīvo jūras resursu saglabāšanu un pārvaldību. Turklāt WECAFC var dot tās locekļiem un kompetentajām zvejniecības organizācijām ieteikumus par zvejniecību pārvaldību, uzraudzību, kontroli un pārraudzību. Vajadzības gadījumā tā var arī palīdzēt saviem locekļiem attiecīgo starptautisko zvejniecības instrumentu īstenošanā un – pēc pieprasījuma – tās locekļu nacionālajā jurisdikcijā esošo pārrobežu un transzonālo zivju krājumu saglabāšanā, pārvaldīšanā un attīstīšanā
                  2
               .

               Savienībai kā WECAFC loceklei ir līdzdalības tiesības un balsstiesības. WECAFC cenšas lēmumus pieņemt vienprātīgi. Citos gadījumos WECAFC lēmumus pieņem ar balsu vairākumu, ja vien tās reglamentā nav paredzēts citādi.

               2.3.Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijas pieņemtie lēmumi

               Saskaņā ar pārskatīto statūtu 6. panta h) punktu WECAFC dod tās dalībvalstu valdībām un kompetentajām zvejniecības organizācijām ieteikumus par pārvaldības pasākumiem (“ieteikumi” un “rezolūcijas”). Tā kā WECAFC ir padomdevējas statuss, šīs komisijas lēmumi tās locekļiem nav saistoši.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Saskaņā ar procedūrām, kas piemērojamas reģionālām zvejniecības pārvaldības organizācijām (RZPO), nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem RZS, tādas kā WECAFC, gadskārtējās sanāksmēs, tiek noteikta, izmantojot divpakāpju pieeju. Padomes lēmumā tiek izklāstīti Savienības nostājas vadošie principi un orientējošie norādījumi vairākiem gadiem, un pēc tam šī nostāja ar neoficiāliem Komisijas dokumentiem, kuri jāapspriež Padomes darba grupā, pirms katras gadskārtējās sanāksmes tiek pielāgota.

               Šajā lēmuma priekšlikumā:

               ietverti vispārīgi principi un orientējoši norādījumi, bet, ciktāl iespējams, ņemta vērā arī WECAFC specifika;

               ·pēc dalībvalstu lūguma iekļauta standartkārtība, kādā ik gadu nosakāma Savienības nostāja;

               ·iestrādāti jaunās kopējās zivsaimniecības politikas principi un virzieni, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1380/2013
                  3
               , kā arī ņemti vērā mērķi, kas noteikti Komisijas paziņojumā par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju
                  4
               ;

               ·ņemts vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas kopīgais paziņojums “Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība”
                  5
                un Padomes secinājumi par minēto kopīgo paziņojumu
                  6
               ;

               ·ņemts vērā Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas stratēģija attiecībā uz plastmasu aprites ekonomikā”
                  7
               .

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kas nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt ES likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  8
               .

               4.1.2.Piemērojamība šajā gadījumā

               WECAFC ir tehniska un reģionāla zvejniecības struktūra, kas izveidota ar FAO 1973. gada Rezolūciju 4/61 saskaņā ar FAO statūtu VI panta 1. punktu. Kaut arī WECAFC lēmumi (“ieteikumi” un “rezolūcijas”) tās locekļiem nav saistoši, akti, kurus WECAFC ir aicināta pieņemt, var būtiski ietekmēt ES likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir Līguma 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar Līguma 218. panta 9. punktu pieņemamā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir atkarīgs galvenokārt no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta noteikta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar Līguma 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērojamība šajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz zivsaimniecību. Juridiskais pamats, kas nosaka šajā nostājā atspoguļojamos principus, ir Regula (ES) Nr. 1380/2013.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir Līguma 43. panta 2. punkts.

               4.3.Secinājums

               Tāpēc ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt Līguma 43. panta 2. punktam, lasītam sasaistē ar Līguma 218. panta 9. punktu.

               2019/0138 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”) un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu, lasītu sasaistē ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienība ir Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijas (WECAFC) – Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) reģionālas zvejniecības komitejas, kas izveidota saskaņā ar FAO statūtu VI panta 1. punktu, – locekle.

               (2)Eiropas Savienība ir FAO locekle
                  9
               .

               (3)Saskaņā ar pārskatīto statūtu 6. panta h) punktu WECAFC var pieņemt ieteikumus un rezolūcijas. Tā kā WECAFC ir padomdevējas statuss, šīs komisijas lēmumi tās locekļiem nav saistoši.

               (4)WECAFC tās komisijas sesiju laikā ir jāpieņem ieteikumi un rezolūcijas par dzīvo jūras resursu saglabāšanu un pārvaldību.

               (5)WECAFC ir aicināta pieņemt nesaistošus aktus, kas var būtiski ietekmēt ES likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu, tāpēc ir lietderīgi noteikt nostāju, kas minētajā komisijā Savienības vārdā jāieņem 2019.–2023. gadā. Lielākā daļa Padomes lēmumu, ar kuriem nosaka Savienības nostāju RZPO, kurās Savienība ir līgumslēdzēja puse, ir jāpārskata pirms minēto RZPO gadskārtējās sanāksmes 2024. gadā. Tāpēc, lai uzlabotu Savienības nostāju saskaņotību visās RZPO un RZS un racionalizētu pārskatīšanas procesu, šis Padomes lēmums būtu jāpārskata vēlākais līdz WECAFC gadskārtējai sanāksmei 2024. gadā.

               (6)Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas kopīgajā paziņojumā “Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība”
                  10
                un Padomes secinājumos par minēto kopīgo paziņojumu
                  11
                ir noteikts, ka galvenais Savienības darba uzdevums reģionālajās zvejniecības pārvaldības organizācijās ir veicināt pasākumus, kas atbalsta un kāpina šo forumu rezultativitāti un attiecīgā gadījumā uzlabo to pārvaldību, kā arī stiprina sadarbību galvenajos okeāna apgabalos, lai novērstu reģionālās pārvaldības nepilnības.

               (7)Kā norādīts Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas stratēģija attiecībā uz plastmasu aprites ekonomikā”
                  12
               , būtu jāveic īpaši pasākumi, kuru mērķis ir mazināt plastmasas radīto piedrazojumu, jūras piesārņojumu, kā arī jūrā nozaudēto vai pamesto zvejas rīku daudzumu.

               (8)Ņemot vērā WECAFC apgabala zvejas resursu dinamisko iedabu un nepieciešamību Savienības nostājā ņemt vērā jaunākās izmaiņas, arī jaunu zinātnisko un citu relevanto informāciju, kas iesniegta pirms WECAFC sanāksmēm vai to laikā, būtu jāizveido procedūras, kuras laikposmā no 2019. līdz 2023. gadam jāievēro, kad ik gadu tiek precizēta Savienības nostāja, un kuras ir saskaņā ar Savienības iestāžu lojālas sadarbības principu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību 13. panta 2. punktā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijas (WECAFC) sesijās, ir izklāstīta I pielikumā.

               2. pants

               Savienības nostāju, kas jāieņem WECAFC sesijās, katru gadu precizē saskaņā ar II pielikumu.

               3. pants

               I pielikumā izklāstīto Savienības nostāju Padome pēc Komisijas priekšlikuma novērtē un vajadzības gadījumā pārskata vēlākais līdz WECAFC sesijai 2024. gadā.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes 1991. gada 25. novembra lēmums par Eiropas Ekonomikas kopienas pievienošanos Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijai (FAO).

                     (2)

                        FAO 2006. gada Rezolūcija 1/131, ar ko groza WECAFC statūtus un pārskata FAO 1973. gada Rezolūciju 4/61 un 1978. gada Rezolūciju 3/74.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).

                     (4)

                        COM(2011) 424, 13.7.2011.

                     (5)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (6)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (7)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

                     (8)

                        Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums lietā C-399/12 Vācija/Padome, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (9)

                        Padomes 1991. gada 25. novembra lēmums par Eiropas Ekonomikas kopienas pievienošanos Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijai (FAO).

                     (10)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (11)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (12)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 10.7.2019
            COM(2019) 284 final
            PIELIKUMI
            priekšlikumam
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijā

               I PIELIKUMS

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijā (WECAFC)

               1.PRINCIPI

               WECAFC satvarā Savienība:

               a) rīkojas saskaņā ar mērķiem un principiem, kurus tā tiecas īstenot kopējā zivsaimniecības politikā (KZP), jo īpaši izmantojot piesardzīgu pieeju un ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu saistītos mērķus, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1380/2013 2. panta 2. punktā, ar nolūku veicināt ekosistēmiskas pieejas īstenošanu zvejniecības pārvaldībā, nepieļaut un, ciktāl iespējams, samazināt nevēlamas nozvejas, pakāpeniski izskaust izmetumus, minimalizēt zvejas darbību ietekmi uz jūras ekosistēmām un to biotopiem, kā arī, veicinot Savienības zvejniecību ekonomisko dzīvotspēju un konkurētspēju, nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni tiem, kas atkarīgi no zvejas darbībām, un ņemt vērā patērētāju intereses;

               b) tiecas to WECAFC rezolūciju un ieteikumu sagatavošanas posmā, ko WECAFC pieņem saskaņā ar tās pārskatītajiem statūtiem, pienācīgi iesaistīt ieinteresētās personas;

               c) nodrošina, ka WECAFC pieņemtās rezolūcijas un ieteikumi ir saskanīgi ar starptautiskajām tiesībām un jo īpaši ar ANO 1982. gada Jūras tiesību konvenciju, ANO 1995. gada Nolīgumu par transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību, 1993. gada Nolīgumu par zvejas kuģu atbilstības veicināšanu starptautiskajiem saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem atklātā jūrā, 1995. gada Atbildīgas zivsaimniecības rīcības kodeksu un Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas 2009. gada Nolīgumu par ostas valsts pasākumiem;

               d)veicina nostājas, kas ir saskanīgas ar reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju (RZPO) un reģionālo zvejniecības struktūru (RZS) paraugpraksi attiecīgajā apgabalā, un nodrošina, ka pienācīgā gadījumā tiek veicināta koordinācija starp RZPO un attiecīgām organizācijām, piemēram, apakšreģionālām zvejniecības organizācijām un reģionālajām jūras konvencijām (RJK), un sadarbība (arī sadarbības mehānismi, kas ir līdzīgi tā sauktajam Kobes procesam, kurā iesaistījušās tunzivju RZPO, bet ko izmanto sadarbībai starp RZPO, kuru pārziņā nav tunzivju) ar pasaules mēroga organizācijām to attiecīgā pilnvarojuma satvarā;

               e) tiecas panākt konsekvenci un sinerģiju ar rīcībpolitiku, kuru Savienība zivsaimniecības nozarē īsteno divpusējās attiecībās ar trešām valstīm, un nodrošina saskaņotību ar citām rīcībpolitikām tādās jomās kā ārējās attiecības, nodarbinātība, vide, tirdzniecība, attīstība, pētniecība un inovācija;

               f)nodrošina Savienības starptautisko saistību ievērošanu;

               g) darbojas saskaņā ar Padomes 2012. gada 19. marta secinājumiem par Komisijas paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju
                  1
               ;

               h) tiecas Savienības flotei WECAFC kompetences apgabalā radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus, pamatojoties uz tiem pašiem principiem un standartiem, kas piemērojami saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, un veicināt minēto principu un standartu vienādu īstenošanu;

               i) darbojas saskaņā ar Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas kopīgo paziņojumu “Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība”
                  2
               , kā arī Padomes secinājumiem par minēto kopīgo paziņojumu
                  3
                un veicina pasākumus, kas atbalsta un kāpina WECAFC rezultativitāti un attiecīgā gadījumā uzlabo tās pārvaldību un veikumu, jo īpaši atbalstot WECAFC reformu, kas īstenojama, lai tā kļūtu par pilntiesīgu RZPO, un tādējādi dod ieguldījumu visos ilgtspējīgas okeānu pārvaldības aspektos.

               2.ORIENTĒJOŠI NORĀDĪJUMI

               Savienība vajadzības gadījumā cenšas atbalstīt WECAFC šādu pasākumu pieņemšanā:

               a) uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem balstītas rezolūcijas un ieteikumi par WECAFC  kompetences apgabala dzīvo jūras resursu saglabāšanu un pārvaldību;

               b) rezolūcijas un ieteikumi par WECAFC kompetences apgabalā veicamām uzraudzības, kontroles un pārraudzības darbībām, t. sk. tām, kuru mērķis ir aizkavēt, novērst un izskaust nelegālas, nereģistrētas un neregulētas (NNN) zvejas darbības;

               c) rezolūcijas un ieteikumi, kuru mērķis ir minimalizēt zvejas darbību un akvakultūras negatīvo ietekmi uz jūras bioloģisko daudzveidību, jūras ekosistēmām un to biotopiem, t. sk. pasākumi, kuru mērķis ir samazināt jūras piesārņojumu un novērst plastmasas izmešanu jūrā, samazināt jūrā esošās plastmasas ietekmi uz jūras bioloģisko daudzveidību un ekosistēmām, tādi jutīgu jūras ekosistēmu aizsardzības pasākumi WECAFC kompetences apgabalā, kas ir saskaņā ar FAO Starptautiskajām vadlīnijām par dziļūdens zvejniecību pārvaldību atklātā jūrā, un pasākumi, kuru mērķis ir nepieļaut un, ciktāl iespējams, samazināt nevēlamas nozvejas, jo īpaši jutīgu jūras sugu nozvejas, un pakāpeniski izskaust izmetumus;

               d)rezolūcijas un ieteikumi, kuru mērķis ir mazināt pamesto, nozaudēto vai citādi izmesto zvejas rīku ietekmi okeānā un atvieglot šādu zvejas rīku identificēšanu un atgūšanu;

               e)rezolūcijas un ieteikumi, kuru mērķis ir aizliegt zveju, kuras vienīgais nolūks ir iegūt haizivju spuras, un prasīt, lai visas haizivis tiktu izkrautas ar neatdalītām spurām;

               f)vajadzības gadījumā – vienotas pieejas ar citām RZS un RZPO, jo īpaši tām, kas iesaistītas zvejniecību pārvaldībā tajā pašā apgabalā;

               g)pēc vajadzības un tādā apmērā, kādā to atļauj attiecīgie dibināšanas dokumenti, – ieteikumi, kas rosina īstenot Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) Konvenciju par darbu zvejniecībā;

               h) papildu tehniskās rezolūcijas un ieteikumi, kas pamatojas uz WECAFC apakšstruktūru un darba grupu ieteikumiem.

               II PIELIKUMS

               Kārtība, kādā ik gadu precizējama Savienības nostāja, kas jāieņem
               Centrālrietumu Atlantijas zvejniecības komisijas sesijās

               Pirms katras WECAFC sesijas, kurā minētā struktūra ir aicināta pieņemt lēmumus, kas var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu, tiek veikti pasākumi, kas vajadzīgi, lai nostājā, kas Savienības vārdā paužama saskaņā ar I pielikumā izklāstītajiem principiem un orientējošajiem norādījumiem, tiktu ņemta vērā jaunākā zinātniskā informācija un cita relevanta informācija, kas nosūtīta Komisijai.

               Šajā nolūkā, pamatojoties uz minēto informāciju, Komisija pietiekami laicīgi pirms katras WECAFC sesijas Padomei vai tās darba sagatavošanas struktūrām, lai tās varētu apspriest un apstiprināt Savienības vārdā paužamās nostājas detaļas, nosūta rakstisku dokumentu, kurā detalizēti izklāstīti ierosinātie Savienības nostājas precizējumi.

               Ja WECAFC sesijas gaitā, arī uz vietas, panākt vienošanos par jauno elementu iekļaušanu Savienības nostājā nav iespējams, šo jautājumu nodod Padomei vai tās darba sagatavošanas struktūrām.

                     (1)

                        7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (2)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (3)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 10.7.2019
            COM(2019) 327 final
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejā
            (Dokuments attiecas uz EEZ)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejas (CECAF) sesijās 2019.–2023. gadā Savienības vārdā jāieņem par plāniem pieņemt nesaistošus apsvērumus un pasākumus attiecībā uz dzīvo jūras resursu pārvaldību.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācija

               Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komiteja (CECAF) tika izveidota ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) Padomes Rezolūciju 1/48 saskaņā ar FAO statūtu VI panta 2. punktu. CECAF statūtus FAO ģenerāldirektors izsludināja 1967. gada 19. septembrī, un jaunākie grozījumi, konkrēti attiecībā uz CECAF mērķi, funkcijām un pienākumiem, tajos izdarīti 2003. gadā.

               CECAF mērķis ir, pareizi pārvaldot un attīstot zivsaimniecību un zvejas darbības, veicināt tās kompetences apgabalā esošu dzīvo jūras resursu ilgtspējīgu izmantošanu. Komiteja aptver visus tās kompetences apgabalā (no Spartela raga līdz Kongo upes grīvai) esošos dzīvos jūras resursus.

               Eiropas Savienība ir CECAF
                  1
                locekle; tāda ir arī Francija, Grieķija, Itālija, Nīderlande, Polija, Rumānija un Spānija.

               2.2.Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komiteja

               CECAF ir konsultatīva tehniska un reģionāla zvejniecības struktūra (RZS), kas izveidota saskaņā ar FAO statūtu VI panta 2. punktu. CECAF sekretariātu pārvalda un finansē FAO. Tās galvenais uzdevums ir veicināt, koordinēt un sekmēt zinātnisko pētniecību, pārvaldību un darbības, kas saistītas ar tās kompetences apgabalā esošo dzīvo jūras resursu saglabāšanu un pārvaldību. Turklāt CECAF var dot tās locekļiem ieteikumus par zvejniecību pārvaldību, uzraudzību, kontroli un pārraudzību. Tā arī strādā pie tā, lai izveidotu zinātnisko pamatu reglamentējošiem pasākumiem, kuru rezultātā tiek saglabāti un pārvaldīti jūras zvejas resursi, un sniedz ieteikumus par reglamentējošu pasākumu pieņemšanu, ko veic komitejas dalībvalstu valdības.

               CECAF sesijas parasti notiek reizi divos gados. Savienībai kā CECAF loceklei ir līdzdalības tiesības un balsstiesības. CECAF lēmumus pieņem ar balsu vairākumu, ja vien tās reglamentā nav paredzēts citādi.

               2.3.Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejas pieņemtie lēmumi

               Saskaņā ar pārskatītajiem statūtiem CECAF dod tās dalībvalstu valdībām un kompetentajām reģionālajām organizācijām ieteikumus par pārvaldības pasākumiem (“pasākumi”). Tā kā CECAF ir padomdevējas statuss, šīs komitejas lēmumi tās locekļiem nav saistoši.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Saskaņā ar procedūrām, kas piemērojamas reģionālām zvejniecības pārvaldības organizācijām (RZPO), nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem RZS, tādas kā CECAF, gadskārtējās sanāksmēs, tiek noteikta, izmantojot divpakāpju pieeju. Padomes lēmumā tiek izklāstīti Savienības nostājas vadošie principi un orientējošie norādījumi vairākiem gadiem, un pēc tam šī nostāja ar neoficiāliem Komisijas dokumentiem, kuri jāapspriež Padomes darba grupā, pirms katras gadskārtējās sanāksmes tiek pielāgota.

               Šajā lēmuma priekšlikumā:

               ·ietverti vispārīgi principi un orientējoši norādījumi, bet, ciktāl iespējams, ņemta vērā arī CECAF specifika;

               ·pēc dalībvalstu lūguma iekļauta standartkārtība, kādā ik gadu nosakāma Savienības nostāja;

               ·iestrādāti jaunās kopējās zivsaimniecības politikas principi un virzieni, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1380/2013
                  2
               , kā arī ņemti vērā mērķi, kas noteikti Komisijas paziņojumā par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju
                  3
               ;

               ·ņemts vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas kopīgais paziņojums “Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība”
                  4
                un Padomes secinājumi par minēto kopīgo paziņojumu
                  5
               ;

               ·ņemts vērā Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas stratēģija attiecībā uz plastmasu aprites ekonomikā”
                  6
               .

               4. Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kas nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt ES likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  7
               .

               4.1.2.Piemērojamība šajā gadījumā

               CECAF ir tehniska un reģionāla zvejniecības struktūra, kas izveidota ar FAO 1967. gada Rezolūciju 1/48 saskaņā ar FAO statūtu VI panta 2. punktu. Kaut arī CECAF lēmumi (“pasākumi”) tās locekļiem nav saistoši, akti, kurus CECAF ir aicināta pieņemt, var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir Līguma 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar Līguma 218. panta 9. punktu pieņemamā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir atkarīgs galvenokārt no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta noteikta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar Līguma 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērojamība šajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz zivsaimniecību. Juridiskais pamats, kas nosaka šajā nostājā atspoguļojamos principus, ir Regula (ES) Nr. 1380/2013.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir Līguma 43. panta 2. punkts.

               4.3.Secinājums

               Tāpēc ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt Līguma 43. panta 2. punktam, lasītam sasaistē ar Līguma 218. panta 9. punktu.

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejā

               (Dokuments attiecas uz EEZ)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”) un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu, lasītu sasaistē ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienība ir Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejas (CECAF) – Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) reģionālas zvejniecības komitejas, kas izveidota saskaņā ar FAO statūtu VI panta 2. punktu, – locekle.

               (2)Eiropas Savienība ir FAO locekle
                  8
               .

               (3)Saskaņā ar pārskatītajiem statūtiem CECAF dod ieteikumus par pārvaldības pasākumiem (“pasākumi”). Tā kā CECAF ir padomdevējas statuss, šīs komitejas lēmumi tās locekļiem nav saistoši.

               (4)CECAF tās komitejas sesiju laikā ir jāsniedz ieteikumi par dzīvo jūras resursu saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem.

               (5)CECAF ir aicināta pieņemt nesaistošus aktus, kas var būtiski ietekmēt ES likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu, tāpēc ir lietderīgi noteikt nostāju, kas minētajā komitejā Savienības vārdā jāieņem 2019.–2023. gadā. Lielākā daļa Padomes lēmumu, ar kuriem nosaka Savienības nostāju RZPO, kurās Savienība ir līgumslēdzēja puse, ir jāpārskata pirms minēto RZPO gadskārtējās sanāksmes 2024. gadā. Tāpēc, lai uzlabotu Savienības nostāju saskaņotību visās RZPO un RZS un racionalizētu pārskatīšanas procesu, šis Padomes lēmums būtu jāpārskata vēlākais līdz CECAF sesijai 2024. gadā.

               (6)Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas kopīgajā paziņojumā “Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība”
                  9
                un Padomes secinājumos par minēto kopīgo paziņojumu
                  10
                ir noteikts, ka galvenais Savienības darba uzdevums reģionālajās zvejniecības pārvaldības organizācijās ir veicināt pasākumus, kas atbalsta un kāpina šo forumu rezultativitāti un attiecīgā gadījumā uzlabo to pārvaldību, kā arī stiprina sadarbību galvenajos okeāna apgabalos, lai novērstu reģionālās pārvaldības nepilnības.

               (7)Kā norādīts Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas stratēģija attiecībā uz plastmasu aprites ekonomikā”
                  11
               , būtu jāveic īpaši pasākumi, kuru mērķis ir mazināt plastmasas radīto piedrazojumu, jūras piesārņojumu, kā arī jūrā nozaudēto vai pamesto zvejas rīku daudzumu.

               (8)Ņemot vērā CECAF apgabala zvejas resursu dinamisko iedabu un nepieciešamību Savienības nostājā ņemt vērā jaunākās izmaiņas, arī jaunu zinātnisko un citu relevanto informāciju, kas iesniegta pirms CECAF sesijām vai to laikā, saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 13. panta 2. punktā iestrādāto Savienības iestāžu lojālas sadarbības principu būtu jāizveido procedūras, kas laikposmā no 2019. līdz 2023. gadam jāievēro, kad ik gadu tiek precizēta Savienības nostāja,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejas (CECAF) sesijās, ir izklāstīta I pielikumā.

               2. pants

               Savienības nostāju, kas jāieņem CECAF sesijās, katru gadu precizē saskaņā ar II pielikumu.

               3. pants

               I pielikumā izklāstīto Savienības nostāju Padome pēc Komisijas priekšlikuma novērtē un vajadzības gadījumā pārskata vēlākais līdz CECAF sesijai 2024. gadā.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes 1991. gada 25. novembra lēmums par Eiropas Ekonomikas kopienas pievienošanos Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijai (FAO).

                     (2)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).

                     (3)

                        COM(2011) 424, 13.7.2011.

                     (4)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (5)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (6)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

                     (7)

                        Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums lietā C-399/12 Vācija/Padome, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (8)

                        Padomes 1991. gada 25. novembra lēmums par Eiropas Ekonomikas kopienas pievienošanos Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijai (FAO).

                     (9)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (10)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (11)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 10.7.2019
            COM(2019) 327 final
            PIELIKUMI
            priekšlikumam
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejā

               I PIELIKUMS

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejā (CECAF)

               1.PRINCIPI

               CECAF satvarā Savienība:

               a) rīkojas saskaņā ar mērķiem un principiem, kurus tā tiecas īstenot kopējā zivsaimniecības politikā (KZP), jo īpaši izmantojot piesardzīgu pieeju un ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu saistītos mērķus, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1380/2013 2. panta 2. punktā, ar nolūku veicināt ekosistēmiskas pieejas īstenošanu zvejniecības pārvaldībā, nepieļaut un, ciktāl iespējams, samazināt nevēlamas nozvejas, pakāpeniski izskaust izmetumus, minimalizēt zvejas darbību ietekmi uz jūras ekosistēmām un to biotopiem, kā arī, veicinot Savienības zvejniecību ekonomisko dzīvotspēju un konkurētspēju, nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni tiem, kas atkarīgi no zvejas darbībām, un ņemt vērā patērētāju intereses;

               b) tiecas to CECAF pasākumu sagatavošanas posmā, ko CECAF pieņem saskaņā ar tās pārskatītajiem statūtiem, pienācīgi iesaistīt ieinteresētās personas;

               c) nodrošina, ka CECAF pieņemtie pasākumi ir saskanīgi ar starptautiskajām tiesībām un jo īpaši ar ANO 1982. gada Jūras tiesību konvenciju, ANO 1995. gada Nolīgumu par transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību, 1993. gada Nolīgumu par zvejas kuģu atbilstības veicināšanu starptautiskajiem saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem atklātā jūrā un Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas 2009. gada Nolīgumu par ostas valsts pasākumiem;

               d)veicina nostājas, kas ir saskanīgas ar reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju (RZPO) un reģionālo zvejniecības struktūru (RZS) paraugpraksi attiecīgajā apgabalā, un nodrošina, ka pienācīgā gadījumā tiek veicināta koordinācija starp RZPO un attiecīgām organizācijām, piemēram, apakšreģionālām zvejniecības organizācijām un reģionālajām jūras konvencijām (RJK), un sadarbība (arī sadarbības mehānismi, kas ir līdzīgi tā sauktajam Kobes procesam, kurā iesaistījušās tunzivju RZPO, bet ko izmanto sadarbībai starp RZPO, kuru pārziņā nav tunzivju) ar pasaules mēroga organizācijām to attiecīgā pilnvarojuma satvarā;

               e) tiecas panākt konsekvenci un sinerģiju ar rīcībpolitiku, kuru Savienība zivsaimniecības nozarē īsteno divpusējās attiecībās ar trešām valstīm, un nodrošina saskaņotību ar citām rīcībpolitikām tādās jomās kā ārējās attiecības, nodarbinātība, vide, tirdzniecība, attīstība, pētniecība un inovācija;

               f)nodrošina Savienības starptautisko saistību ievērošanu;

               g) darbojas saskaņā ar Padomes 2012. gada 19. marta secinājumiem par Komisijas paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju
                  1
               ;

               h) tiecas Savienības flotei CECAF kompetences apgabalā radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus, pamatojoties uz tiem pašiem principiem un standartiem, kas piemērojami saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, un veicināt minēto principu un standartu vienādu īstenošanu;

               i) darbojas saskaņā ar Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas kopīgo paziņojumu “Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība”
                  2
               , kā arī Padomes secinājumiem par minēto kopīgo paziņojumu
                  3
                un veicina pasākumus, kas atbalsta un kāpina CECAF rezultativitāti un attiecīgā gadījumā uzlabo tās pārvaldību un veikumu, jo īpaši atbalstot CECAF reformu, kas īstenojama, lai tā kļūtu par pilntiesīgu RZPO, un tādējādi dod ieguldījumu visos ilgtspējīgas okeānu pārvaldības aspektos.

               2.ORIENTĒJOŠI NORĀDĪJUMI

               Savienība vajadzības gadījumā cenšas atbalstīt CECAF šādu pasākumu pieņemšanā:

               a) CECAF kompetences apgabala dzīvo jūras resursu saglabāšanas un pārvaldības pasākumi, kas pamatojas uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem;

               b) pasākumi, kas saistīti ar CECAF kompetences apgabalā veicamām uzraudzības, kontroles un pārraudzības darbībām, t. sk. tām, kuru mērķis ir aizkavēt, novērst un izskaust nelegālas, nereģistrētas un neregulētas (NNN) zvejas darbības;

               c) pasākumi, kuru mērķis ir minimalizēt zvejas darbību un akvakultūras negatīvo ietekmi uz jūras bioloģisko daudzveidību, jūras ekosistēmām un to biotopiem, t. sk. pasākumi, kuru mērķis ir samazināt jūras piesārņojumu un novērst plastmasas izmešanu jūrā, samazināt jūrā esošās plastmasas ietekmi uz jūras bioloģisko daudzveidību un ekosistēmām, tādi jutīgu jūras ekosistēmu aizsardzības pasākumi CECAF kompetences apgabalā, kas ir saskaņā ar FAO Starptautiskajām vadlīnijām par dziļūdens zvejniecību pārvaldību atklātā jūrā, un pasākumi, kuru mērķis ir nepieļaut un, ciktāl iespējams, samazināt nevēlamas nozvejas, jo īpaši jutīgu jūras sugu nozvejas, un pakāpeniski izskaust izmetumus;

               d)pasākumi, kuru mērķis ir mazināt pamesto, nozaudēto vai citādi izmesto zvejas rīku ietekmi okeānā un atvieglot šādu zvejas rīku identificēšanu un atgūšanu;

               e)vajadzības gadījumā – vienotas pieejas ar citām RZS un RZPO, jo īpaši tām, kas iesaistītas zvejniecību pārvaldībā tajā pašā apgabalā;

               f)pēc vajadzības un tādā apmērā, kādā to atļauj attiecīgie dibināšanas dokumenti, – ieteikumi, kas rosina īstenot Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) Konvenciju par darbu zvejniecībā;

               g) papildu tehniskie pasākumi, kas pamatojas uz CECAF apakšstruktūru un darba grupu ieteikumiem.

               II PIELIKUMS

               Kārtība, kādā ik gadu precizējama Savienības nostāja, kas jāieņem
                  Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejas sesijās

               Pirms katras CECAF sesijas, kurā minētā struktūra ir aicināta pieņemt lēmumus, kas var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu, tiek veikti pasākumi, kas vajadzīgi, lai nostājā, kas Savienības vārdā paužama saskaņā ar I pielikumā izklāstītajiem principiem un orientējošajiem norādījumiem, tiktu ņemta vērā jaunākā zinātniskā informācija un cita relevanta informācija, kas nosūtīta Komisijai.

               Šajā nolūkā, pamatojoties uz minēto informāciju, Komisija pietiekami laicīgi pirms katras CECAF sesijas Padomei vai tās darba sagatavošanas struktūrām, lai tās varētu apspriest un apstiprināt Savienības vārdā paužamās nostājas detaļas, nosūta rakstisku dokumentu, kurā detalizēti izklāstīti ierosinātie Savienības nostājas precizējumi.

               Ja CECAF sesijas gaitā, arī uz vietas, panākt vienošanos par jauno elementu iekļaušanu Savienības nostājā nav iespējams, šo jautājumu nodod Padomei vai tās darba sagatavošanas struktūrām.

                     (1)

                        7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (2)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (3)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.


               EIROPAS KOMISIJA
            Brisel?, 30.11.2017
            COM(2017) 711 final
            2017/0314(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma XIII pielikumā (Transports)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekta (pievienots Padomes lēmuma priekšlikumam) mērķis ir grozīt EEZ līguma XIII pielikumu (Transports), lai iekļautu tajā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/94/ES (2014. gada 22. oktobris) par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu
                  1
               .

               •Saskanība ar spēkā esošajiem rīcībpolitikas noteikumiem konkrētajā politikas jomā

               Pievienotajā Apvienotās komitejas lēmuma projektā jau spēkā esošā ES politika paplašināta, to attiecinot arī uz EEZ EBTA valstīm (Norvēģiju, Islandi un Lihtenšteinu).

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

               ES acquis piemērošanas paplašināšana, iekļaujot to EEZ līgumā, lai attiecinātu to arī uz EEZ EBTA valstīm, tiek veikta saskaņā ar minētā līguma mērķiem un principiem, cenšoties izveidot dinamisku un viendabīgu Eiropas Ekonomikas zonu, kas balstās uz kopīgiem noteikumiem un vienādiem konkurences nosacījumiem.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               EEZ līgumā iekļaujamais tiesību akts ir balstīts Līguma par Eiropas Savienības darbību 91. pantā.

               Padomes Regulas (EK) Nr. 2894/94
                  2
                par EEZ līguma īstenošanas kārtību 1. panta 3. punktā ir paredzēts, ka Padome pēc Komisijas priekšlikuma šādiem lēmumiem izstrādā Savienības nostāju.

               EĀDD sadarbībā ar Komisiju iesniedz EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projektu, lai Padome to pieņemtu kā Savienības nostāju. EĀDD cer pēc iespējas drīz iesniegt EEZ Apvienotajai komitejai minēto dokumentu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Priekšlikums ir saskaņā ar subsidiaritātes principu šāda iemesla dēļ.

               Šā priekšlikuma mērķi, proti, nodrošināt iekšējā tirgus viendabīgumu, nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstīs, bet tā ietekmes dēļ var labāk sasniegt Savienības līmenī.

               Process ES acquis iekļaušanai EEZ līgumā tiek veikts saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2894/94 (1994. gada 28. novembris) par Eiropas Ekonomikas zonas līguma īstenošanas kārtību, kas apstiprina šo pieeju.

               •Samērība

               Saskaņā ar proporcionalitātes principu šajā priekšlikumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

               •Instrumenta izvēle

               Saskaņā ar EEZ līguma 98. pantu izvēlētais juridiskais instruments ir EEZ Apvienotās komitejas lēmums. EEZ Apvienotā komiteja nodrošina EEZ līguma faktisko īstenošanu un darbību. Lai sasniegtu šo mērķi, tā pieņem lēmumus EEZ līgumā paredzētajos gadījumos.

               3.EX-POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

               Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Nav paredzams, ka Direktīvas 2014/94/ES iekļaušana EEZ līgumā ietekmēs budžetu.

               5.CITI JAUTĀJUMI

               Galvenie pielāgojumi, kurus pieprasa EBTA

               Pielāgojums b), 6. pants

               Dabasgāzes izmantošana ir ierobežota, jo patlaban Islandē nepastāv dabasgāzes tirgus, infrastruktūra un uzņēmumi ne autotransporta nozarē, ne arī attiecībā uz jūras kuģiem. Šāds tirgus vai uzņēmumi nav eksistējuši arī agrāk, nedz arī ir paredzams, ka tie varētu rasties nākotnē; šobrīd nav izbūvēti arī gāzes sadales tīkli. Šajā kontekstā Direktīvas 2014/94/ES 6. pants Islandei nebūtu jāpiemēro.

               Pielāgojums c), direktīva kopumā

               Ņemot vērā tās īpašo situāciju, Lihtenšteinai tika piešķirts pilnīgs atbrīvojums no Direktīvas 2009/28/EK par tādas enerģijas izmantošanu, kas iegūta no atjaunojamiem avotiem
                  3
               ; minētā direktīva tika iekļauta EEZ līgumā un vairākas reizes ir minēta Direktīvā 2014/94/ES.

               Lihtenšteināinā nav ne piekrastes un ostu, ne arī lidostu (ir tikai neliels helikopteru lidlauks). Valstī nav automaģistrāļu, un vēl svarīgāk ir tas, ka Lihtenšteina nav daļa no TEN-T tīkla, tāpēc tā prasa, lai to atbrīvo no Direktīvas 2014/94/ES īstenošanas.

               2017/0314 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma XIII pielikumā (Transports)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Padomes 1994. gada 28. novembra Regulu (EK) Nr. 2894/94 par Eiropas Ekonomikas zonas līguma īstenošanas kārtību
                  4
                un jo īpaši tā 1. panta 3. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu
                  5
                (“EEZ līgums”) stājās spēkā 1994. gada 1. janvārī.

               (2)Saskaņā ar EEZ līguma 98. pantu EEZ Apvienotā komiteja var nolemt grozīt inter alia EEZ līguma XIII pielikumu (Transports).

               (3)EEZ līgumā ir jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/94/ES
                  6
               .

               (4)Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza EEZ līguma XIII pielikums (Transports).

               (5)Tādēļ Savienības nostājas EEZ Apvienotajā komitejā pamatā vajadzētu būt pievienotajam lēmuma projektam,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostājas, kas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā par ierosināto grozījumu EEZ līguma XIII pielikumā (Transports), pamatā ir EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 307, 28.10.2014., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 305, 30.11.1994., 6.–8. lpp.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 5.6.2009., 16. lpp.).

                     (4)

                        OV L 305, 30.11.1994., 6. lpp.

                     (5)

                        OV L 1, 3.1.1994., 3. lpp.

                     (6)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (2014. gada 22. oktobris) 2014/94/ES par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu (OV L 307, 28.10.2014., 1. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē,30.11.2017
            COM(2017) 711 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmumam
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma XIII pielikumā (Transports)

               PIELIKUMS

                  EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS Nr. .../2017

                  (…),

                  ar ko groza EEZ līguma XIII pielikumu (Transports)

               EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,

               tā kā:

               (1)EEZ līgumā ir jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/94/ES (2014. gada 22. oktobris) par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu
                  1
               .

               (2)Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza EEZ līguma XIII pielikums,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               EEZ līguma XIII pielikumā aiz 5. punkta (svītrots) iekļauj šādu punktu:

               "5a.32014 R 0094: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/94/ES (2014. gada 22. oktobris) par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu (OV L 307, 28.10.2014., 1. lpp.).

               Līguma vajadzībām direktīvas noteikumus pielāgo šādi:

               (a)Attiecībā uz EBTA valstīm vārdu "LESD" 3. panta 5. punktā lasa kā "EEZ līgums".

               (b)6. pantu nepiemēro Islandei.

               (c)Šo direktīvu nepiemēro Lihtenšteinai."

               2. pants

               Direktīvas 2014/94/ES teksts islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā [..], ja ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu*.

                  24. pants

               Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.

               Briselē,

                     EEZ Apvienotās komitejas vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     EEZ Apvienotās komitejas
                     sekretāri

                     (1)

                        OV L 307, 28.10.2014., 1. lpp.

                     (2)
                  *
                        [Konstitucionālās prasības nav norādītas.] [Konstitucionālās prasības ir norādītas.]


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.2.2018
            COM(2018) 150 final
            Priekšlikums
            EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
            par Eiropas Savienības Solidaritātes fonda izmantošanu atbalsta sniegšanā Grieķijai, Spānijai, Francijai un Portugālei

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma konteksts

               Šis lēmums attiecas uz Eiropas Savienības Solidaritātes fonda (ESSF) izmantošanu EUR 104 166 951 apmērā, lai sniegtu palīdzību Grieķijai, Francijai, Portugālei un Spānijai pēc katastrofām, kas šajās valstīs notika 2017. gadā. Šai izmantošanai pievienots budžeta grozījuma Nr. 1/2018 projekts
                  1
                (BGP), kurā ierosināts iekļaut nepieciešamās apropriācijas 2018. gada vispārējā budžetā gan saistībās, gan maksājumos pēc tam, kad atskaitīts jau izmaksātais avanss (EUR 6 520 846).

               2.Informācija un nosacījumi

               2.1.Grieķija – zemestrīces Lesbā

               Zemestrīce, kuras stiprums bija 6,3 balles pēc Rihtera skalas, 2017. gada 12. jūnijā skāra Lesbas salu Egejas jūras ziemeļu daļā. Tai sekoja daudzi atkārtoti grūdieni, kas nodarīja postījumus privātiem mājokļiem, uzņēmumiem un vietējai infrastruktūrai.

               (1)Grieķija iesniedza pieteikumu ieguldījumam no ESSF 2017. gada 1. septembrī, t. i., 12 nedēļu termiņā no dienas, kad radušies pirmie postījumi.

               (2)Tā ir dabas katastrofa.

               (3)Grieķijas iestādes lēš, ka kopējie tiešie zaudējumi ir 54,4 miljoni euro. Pieteikums tika iesniegts, pamatojoties uz „reģionālas dabas katastrofas” kritērijiem, kas izklāstīti Padomes 2002. gada 11. novembra Regulas (EK) Nr. 2012/2002, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu
                  2
                (turpmāk „regula”), 2. panta 3. punktā, kurā noteikts, ka „reģionāla dabas katastrofa” ir jebkāda dabas katastrofa, kas uz pabalstu tiesīgas valsts reģionā NUTS 2 līmenī rada tiešus zaudējumus, kuri pārsniedz 1,5 % no minētā reģiona iekšzemes kopprodukta (IKP). Lesbas salai nodarītie zaudējumi veido 2,14 % no attiecīgā Ziemeļegejas
                  3
                NUTS 2. līmeņa reģiona IKP un tādējādi pārsniedz regulā noteikto reģionālā IKP robežvērtību 1,5 % apmērā.

               (4)Grieķija pieteikumā lūdza avansa maksājumu, kā noteikts regulas 4.a pantā. Komisija 2017. gada 24. oktobrī pieņēma Īstenošanas lēmumu C(2017) 7203, piešķirot avansa maksājumu 10 % apmērā (EUR 135 912) no ESSF paredzamā finansiālā ieguldījuma, un pēc tam 2017. gada 9. novembrī šo summu pilnā apjomā izmaksāja Grieķijai.

               (5)Grieķijas iestādes savā pieteikumā sīki apraksta situāciju pēc zemestrīces un centienus, kas veikti, lai palīdzētu skartajiem iedzīvotājiem. Grieķija ziņoja, ka zemestrīce bija nodarījusi postījumus divpadsmit ciematiem Lesbas salā. Tika sagrauta vairāk nekā puse no Vrisa ciemata, un spēcīgu atkārtotu grūdienu dēļ 850 šā ciemata iedzīvotāji tika evakuēti uz ilgu laiku. Tika uzskatīts, ka 776 mājām bija vajadzīgs remonts, savukārt 200 mājas bija jāpārbūvē. Turklāt skolas skartajā reģionā palika slēgtas. Plomari pilsētā bija sagruvis St. Panteleimonas baznīcas tornis. Zemes nogruvumi pie Agios Isidoros ciemata bija bloķējuši galveno ceļu no Mytilini uz Plomari, kā arī ceļu uz Melinta. Ievērojami postījumi tika nodarīti arī vēsturiskā mantojuma vietām, tostarp Atēnu Valsts un Kapodistrijas universitātes Valsts vēstures muzejam, kas atrodas Vrisa ciematā. Nelieli postījumi tika konstatēti Chios pilsētā un Kampos ciematā.

               (6)Grieķija lēsa, ka glābšanas un atjaunošanas darbu attiecināmās izmaksas, kas paredzētas regulas 3. panta 2. punktā, ir 12,7 miljoni euro.

               (7)Grieķijas iestādes apstiprināja, ka attiecināmajām izmaksām nav apdrošināšanas seguma.

               (8)Skartais reģions ir daļa no „pārejas reģioniem” saskaņā ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (2014.–2020. gads). Grieķijas iestādes savā pieteikumā neziņoja Komisijai par nodomu pārvietot līdzekļus no ESI fondu programmām, lai izmantotu tos atjaunošanas darbiem.

               (9)Grieķija neiedarbināja Savienības civilās aizsardzības mehānismu.

               (10)Attiecībā uz Savienības tiesību aktu īstenošanu par katastrofu riska novēršanu un pārvaldību pašlaik nenotiek neviena pienākumu neizpildes procedūra.

               (11)Pēc spēcīgajām zemestrīcēm, kas skāra Grieķiju 1978.–1981. gadā, Grieķijas iestādes nolēma izveidot dabas katastrofu risku novēršanas un pārvaldības sistēmu, lai uzlabotu izturētspēju vietējās kopienās, ko panāktu, ieviešot rīcībpolitikas satvaru zināmo risku samazināšanai, pārvaldot zemestrīču sekas un paredzot procedūras/pasākumus jaunu risku novēršanai. Grieķijas civilās aizsardzības sistēma seismisko seku novēršanas jomā ir balstīta uz rīcībpolitikām, kas galvenokārt pievēršas neaizsargātības samazināšanai, novēršot un mazinot risku (un postījumus) un tiekot galā ar ārkārtas situācijām un katastrofu sekām.

               2.2.Francija – viesuļvētras Irma un Marija Senmartēnā un Gvadelupā

               5. kategorijas viesuļvētra „Irma” ar vēl ar nepieredzētu spēku 2017. gada 5. un 6. septembrī virzījās uz ziemeļrietumiem cauri Karību jūras reģionam, nogalinot un ievainojot daudzus cilvēkus un atstājot aiz sevis postažu. Viesuļvētras Irma epicentrs šķērsoja Senmartēnas salu ar vidējo ātrumu 290–295 km/h, sagraujot vairāk nekā 90 % no salas. Tikai divas nedēļas vēlāk (18. un 19. septembrī) vēl viena 5. kategorijas viesuļvētra ar nosaukumu „Marija”, kura izveidojās tajos pašos meteoroloģiskajos un klimata apstākļos kā viesuļvētra Irma, šķērsoja Karību jūras reģionu un atkal nodarīja ievērojamus postījumus Senmartēnā, Gvadelupā un dažās Martinikas daļās.

               (1)Francija iesniedza pieteikumu finansiālam ieguldījumam no ESSF 2017. gada 27. novembrī, t. i., 12 nedēļu termiņā no dienas, kad tika reģistrēti pirmie postījumi.

               (2)Tā ir dabas katastrofa.

               (3)Francijas iestādes lēš, ka katastrofas radītie kopējie tiešie zaudējumi ir 1956,2 miljoni euro. Pieteikums tika iesniegts, pamatojoties uz „reģionālas dabas katastrofas” kritērijiem, kas izklāstīti regulas 2. panta 3. punktā. Francijas pieteikums attiecas uz vienu NUTS 2. līmeņa reģionu, ko veido Senmartēna un Gvadelupa. Tā kā šim reģionam ir tālākā reģiona statuss Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. panta nozīmē, tiek piemērota zemāka robežvērtība 1 % apmērā no reģionālā IKP. Ziņotie tiešie zaudējumi atbilst 21,9 % no reģiona IKP
                  4
                un ievērojami pārsniedz tālākajiem reģioniem piemērojamo 1 % robežvērtību, kas noteikta regulā.

               (4)Francija pieteikumā lūdza avansa maksājumu, kā noteikts regulas 4.a pantā. Komisija 2017. gada 12. decembrī pieņēma Īstenošanas lēmumu C(2017) 8726, piešķirot avansa maksājumu 10 % apmērā (EUR 4 890 603) no ESSF paredzamā finansiālā ieguldījuma. Avansa maksājums Francijai tika izmaksāts divās daļās – 2017. gada decembrī (EUR 2 369 757) un 2018. gada janvārī (EUR 2 520 846).

               (5)Francijas iestādes savā pieteikumā sīki apraksta abu viesuļvētru nodarīto postījumu mērogu. Viesuļvētras „Irma” (5. kategorijas viesuļvētra ar vidējo vēja ātrumu virs 275 km/h vairāk nekā 3 dienu garumā) spēks bija vēl nepieredzēts. Mazāk nekā divas nedēļas vēlāk viesuļvētra „Marija” atkal skāra Karību jūras reģionu, nodarot postījumus galvenokārt Gvadelupā. Saskaņā ar ziņojumiem vismaz 35 cilvēki Karību jūras reģionā zaudēja dzīvību. Krīzes kulminācijas laikā uz skartajiem reģioniem tika nosūtīti gandrīz 3000 ugunsdzēsēju, glābšanas dienestu speciālistu, ārstu, žandarmu un karavīru, lai piedalītos seku likvidēšanā, palīdzības sniegšanā un iedzīvotāju aizsardzībā. Iedzīvotājiem tika izsniegtas 226 tonnas pārtikas un 735 000 litru ūdens. Lai nodrošinātu pieņemamus dzīvošanas apstākļus, tika uzstādīti mājokļu moduļi. Senmartēnā vēja brāzmas bija nodarījušas postījumus 90 % no salas ēkām, no kurām 25 % tika pilnīgi sagrautas, savukārt 40 % būs vajadzīgi strukturāli būvdarbi. Salas ekonomika galvenokārt balstās uz tūrismu. Viesuļvētras dēļ šajā nozarē ir sagaidāms ilgtermiņa bezdarbs, savukārt vispārējais bezdarba līmenis strauji pieaug. Pēc tam, kad naktī no 2017. gada 18. uz 19. septembri viesuļvētra Marija bija skārusi Gvadelupu, visi valsts dienesti tika mobilizēti, lai atbrīvotu ceļus, glābtu cilvēkus un palīdzētu iedzīvotājiem atjaunot normālus dzīves apstākļus. Dienām ilgi aptuveni 60 000 mājsaimniecību Gvadelupā bija bez elektrības, un daudzos reģionos bija atslēgts ūdens. Daudzas banānu plantācijas – viens no svarīgākajiem ienākumu avotiem Gvadelupā – tika ievērojami nopostītas, un būs vajadzīgi divi gadi, lai atgrieztos pie pilna produkcijas apjoma.

               (6)Francija lēsa, ka glābšanas un atjaunošanas darbu attiecināmās izmaksas, kas paredzētas regulas 3. panta 2. punktā, ir 191,4 miljoni euro.

               (7)Francijas iestādes apstiprināja, ka attiecināmajām izmaksām nav apdrošināšanas seguma.

               (8)Skartie tālākie reģioni ir „mazāk attīstīti reģioni” saskaņā ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (2014.–2020. g.). Francijas iestādes ziņoja Komisijai par savu nodomu pārvietot līdzekļus no ESI fondu programmām, lai izmantotu tos atjaunošanas darbiem.

               (9)Pēc Francijas pieprasījuma tika iedarbināts Savienības civilās aizsardzības mehānisms. Turklāt Komisija mobilizēja 2,4 miljonus euro, kas paredzēti tūlītējai humānajai palīdzībai viesuļvētras Irmas skartajām reģiona salām. Turklāt tika izmantots programmas Copernicus satelītkartēšanas instruments, lai atbalstītu palīdzības sniegšanas centienus.

               (10)Attiecībā uz Savienības tiesību aktu īstenošanu par katastrofu riska novēršanu un pārvaldību pašlaik nenotiek neviena pienākumu neizpildes procedūra.

               2.3.Portugāle – mežu ugunsgrēki Centro reģionā

               Laikā no 2017. gada jūnija līdz oktobrim Portugāli skāra vairāki lielu mežu ugunsgrēku viļņi, ko izraisīja augsta temperatūra, spēcīgs vējš un ārkārtīgi zems mitruma līmenis. Šie ugunsgrēki galvenokārt skāra Portugāles centrālos un ziemeļu reģionus, un tiem bija postošas sekas, nodarot postījumus pamata infrastruktūrai, sabiedriskām ēkām, privātiem mājokļiem un uzņēmumiem un iznīcinot lauksaimniecības un meža zemi.

               (1)Pirmais ugunsgrēku vilnis Centro reģionā sākās 2017. gada 17. jūnijā. Portugāle sākotnējo pieteikumu ESSF ieguldījuma saņemšanai iesniedza ļoti ātri – 2017. gada 17. jūlijā, tādējādi pilnībā ievērojot pieteikuma iesniegšanai noteikto 12 nedēļu termiņu. Tomēr laikā no jūlija līdz oktobrim Portugāli atkal skāra lieli ugunsgrēki. Lai ņemtu vērā šos notikumus, Portugāle 2017. gada 13. oktobrī un vēlreiz 2017. gada 14. decembrī iesniedza sava pieteikuma atjauninājumus, tostarp pārskatītu aplēsi par to zaudējumu kumulēto summu, kurus ugunsgrēki bija radījuši no 2017. gada jūnija līdz oktobrim.

               (2)Tā ir dabas katastrofa.

               (3)Galīgajā pieteikumā Portugāles iestādes lēš, ka kopējie tiešie zaudējumi, kurus ugunsgrēki radīja no jūnija līdz oktobrim, ir 1458,0 miljoni euro. Pieteikums tika iesniegts, balstoties uz kritēriju „liela dabas katastrofa” saskaņā ar regulas 2. panta 2. punktu. Šī summa ir 0,832 % no Portugāles NKI un pārsniedz lielai katastrofai noteikto robežvērtību Solidaritātes fonda izmantošanai 2017. gadā, kas ir 1051,6 miljoni euro (t. i., 0,6 % no Portugāles NKI). Tāpēc katastrofa uzskatāma par „lielu dabas katastrofu” un tādējādi ietilpst regulas piemērošanas jomā.

               (4)Portugāle pieteikumā lūdza avansa maksājumu, kā noteikts regulas 4.a pantā. Komisija 2017. gada 9. novembrī pieņēma Īstenošanas lēmumu C(2017) 7517, piešķirot avansa maksājumu EUR 1 494 331 apmērā. Šīs summas pamatā bija sākotnējā zaudējumu aplēse, kas tika veikta 2017. gada jūlijā, un tā atbilda 10 % no ESSF tobrīd paredzamā finansiālā ieguldījuma. Avansa maksājums Portugālei visā pilnībā tika izmaksāts 2017. gada 29. novembrī.

               (5)Portugāles iestādes savā pieteikumā sīki apraksta ugunsgrēku apkarošanai īstenotos centienus, kā arī katastrofas sekas un ietekmi. Ugunsgrēki galvenokārt skāra centrālos un ziemeļu reģionus laikā no 2017. gada 17. jūnija līdz 17. oktobrim. Ugunsgrēkā, kas jūnijā skāra Pedrógão Grande pilsētu, vien dzīvību zaudēja 64 cilvēki. Kopumā ugunsgrēki laupīja dzīvību aptuveni simts cilvēkiem; vēl lielāks skaits cilvēku tika ievainoti. Ietekme uz ikdienas dzīvi un privāto īpašumu bija ievērojama. Pieteikumā aprakstīto ugunsgrēku rezultātā milzīgā izdegusī teritorija tika kartēta Eiropas Meža ugunsgrēku informācijas sistēmā (EFFIS). Kā liecina EFFIS dati, smagi skartās izdegušās teritorijas platība bija 491 094 hektāri, no kuriem 89 419 hektāri bija lauksaimniecības zeme, savukārt 401 675 hektāri – meža zeme un cita kokaugiem klāta zeme.

               (6)Portugāle lēsa, ka glābšanas un atjaunošanas darbu attiecināmās izmaksas, kas paredzētas regulas 3. panta 2. punktā, ir 211,0 miljoni euro.

               (7)Portugāles iestādes apstiprināja, ka attiecināmajām izmaksām nav apdrošināšanas seguma.

               (8)Skartie reģioni ir „mazāk attīstīti reģioni” saskaņā ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (2014.–2020. g.). Portugāles iestādes ziņoja Komisijai par savu nodomu pārvietot līdzekļus no ESI fondu programmām, lai izmantotu tos atjaunošanas darbiem.

               (9)Pēc Portugāles pieprasījuma tika iedarbināts Savienības civilās aizsardzības mehānisms, lai palīdzētu apkarot ugunsgrēkus.

               (10)Attiecībā uz Savienības tiesību aktu īstenošanu par katastrofu riska novēršanu un pārvaldību pašlaik nenotiek neviena pienākumu neizpildes procedūra.

               (11)Portugāles pieteikumā ir aprakstīti esošie novēršanas pasākumi. Piemēram, Portugāles Republikas 2015. gada 30. jūlija Oficiālajā Vēstnesī Nr. 147 publicētā Ministru padomes Rezolūcija Nr. 56/2015, ar ko apstiprina Klimata politikas stratēģisko satvaru, Klimata pārmaiņu valsts programmu un Valsts stratēģiju par pielāgošanos klimata pārmaiņām – tie ir stratēģiski dokumenti, kuri atbilst ES tiesību aktiem par risku novēršanu un pārvaldību saistībā ar meža ugunsgrēku katastrofām.

               2.4.Spānija – mežu ugunsgrēki Galisijā

               Laikā no 2017. gada 10. līdz 17. oktobrim Galisijas reģionā Spānijas ziemeļrietumos izcēlās lieli mežu ugunsgrēki. Ugunsgrēkus izraisīja tie paši meteoroloģiskie apstākļi kā Portugālē, t. i., augsta temperatūra, vējš un ārkārtīgi zems mitruma līmenis. Ugunsgrēki nodarīja ievērojamus postījumus pamata publiskajai infrastruktūrai, privātiem mājokļiem, uzņēmumiem un meža zemei.

               (1)Spānija iesniedza pieteikumu ieguldījumam no ESSF 2017. gada 22. decembrī, t. i., 12 nedēļu termiņā no 2017. gada 10. oktobra, kad tika reģistrēti pirmie postījumi.

               (2)Tā ir dabas katastrofa.

               (3)Spānijas iestādes lēš, ka katastrofas radītie kopējie tiešie zaudējumi ir 129,1 miljons euro. Šī summa ir ievērojami mazāka par Spānijai 2017. gadā piemērojamo, „lielai katastrofai” noteikto robežvērtību, kas ir 3378,5 miljoni euro (t. i., 3 miljardi euro 2011. gada cenās). Tā arī ir mazāka par tā dēvētajai „reģionālajai katastrofai” noteikto robežvērtību, t. i., 1,5 % no reģionālā iekšzemes kopprodukta, kas Galisijas gadījumā ir 808 miljoni euro. Tāpēc saskaņā ar regulas noteikumiem katastrofa nav uzskatāma nedz par „lielu dabas katastrofu”, nedz par „reģionālu dabas katastrofu”. Tomēr Spāniju skāra tie paši meteoroloģiskie apstākļi, kas izraisīja lielo katastrofu Portugālē. Tāpēc Spānijas iestādes iesniedza savu pieteikumu, balstoties uz regulas 2. panta 4. punktā paredzēto, tā dēvēto „kaimiņvalsts noteikumu”, saskaņā ar kuru valsts, kas ir tiesīga saņemt fonda atbalstu un ko skārusi tā pati katastrofa, kura uzskatāma par lielu katastrofu kaimiņos esošā, uz atbalstu tiesīgā valstī, arī var saņemt ESSF atbalstu.

               (4)Spānijas iestādes savā pieteikumā pieprasīja avansa maksājumu. Ņemot vērā zaudējumu mazo apmēru un nelielo paredzamo atbalsta summu, avansa maksājums nebija pamatots.

               (5)Spānijas iestādes iesniedza katastrofas seku sīku aprakstu. Izdegusī teritorija, par kuru iesniegts pieteikums, ir 49 171 hektārs meža zemes un krūmājiem klātas zemes, tostarp Natura 2000 teritorijas. Glābšanas dienesti aptvēra vairāk nekā 300 darbinieku un 112 automobiļus. Lai palīdzētu dzēst ugunsgrēkus, tika mobilizēti 487 brīvprātīgie. Ugunsgrēku skarto iedzīvotāju skaits ir 96 730 personas. Četri cilvēki zaudēja dzīvību. Kopumā no 315 pašvaldībām Galisijā tika skarta 151 pašvaldība. Ekonomiskā ziņā visvairāk tika skarta mežu nozare, proti, tiek lēsts, ka kopējie tiešie zaudējumi šajā nozarē vien sasniedz vairāk nekā 93,4 miljonus euro. Spānija ātri reaģēja uz ugunsgrēku skarto iedzīvotāju vissteidzamākajām vajadzībām, piemēram, sniedzot sociālo atbalstu, nodrošinot pagaidu izmitināšanas iespējas un veicot svarīgākos infrastruktūras glābšanas un atjaunošanas darbus.

               (6)Spānija lēsa, ka glābšanas un atjaunošanas darbu attiecināmās izmaksas, kas paredzētas regulas 3. panta 2. punktā, ir 18,7 miljoni euro.

               (7)Spānijas iestādes apstiprināja, ka attiecināmajām izmaksām nav apdrošināšanas seguma.

               (8)Skartais Galisijas reģions ir „vairāk attīstīts reģions” saskaņā ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (2014.–2020. gads). Spānijas iestādes savā pieteikumā neziņoja Komisijai par nodomu pārvietot līdzekļus no ESI fondu programmām, lai izmantotu tos atjaunošanas darbiem.

               (9)Spānija nelūdza iedarbināt Savienības civilās aizsardzības mehānismu.

               (10)Attiecībā uz Savienības tiesību aktu īstenošanu par katastrofu riska novēršanu un pārvaldību pašlaik nenotiek neviena pienākumu neizpildes procedūra.

               (11)Savā pieteikumā Spānija atsaucas uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Lēmumu Nr. 1313/2013/ES par Savienības civilās aizsardzības mehānismu. Galisijas ārkārtas situāciju teritoriālajā plānā (PLATERGA) ir izklāstīts tādu noteikumu un procedūru kopums, kas valsts pārvaldes iestādēm jāievēro rīcības un novēršanas jomā, lai tiktu galā ar jebkuru ārkārtas situāciju Galisijā. Turklāt pastāv un 2015. gadā tika atjaunināts īpašs plāns par civilo aizsardzību pret mežu ugunsgrēku izraisītām ārkārtas situācijām (PEIFOGA).

               2.5.Secinājums

               Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ katastrofas, kas minētas Grieķijas, Francijas, Portugāles un Spānijas iesniegtajos pieteikumos, atbilst regulā par ESSF izmantošanu izklāstītajiem nosacījumiem.

               3.Finansējums no ESSF piešķīrumiem 2018. gadā

               Ar Padomes 2013. gada 2. decembra Regulu (ES, EURATOM) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam
                  5
                (turpmāk „DFS regula”), un jo īpaši tās 10. pantu ir atļauts izmantot ESSF ar maksimālo apjomu EUR 500 000 000 gadā (2011. gada cenās). ESSF izmantošanas kārtība ir izklāstīta Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību
                  6
                11. punktā.

               Tā kā solidaritāte bija galvenais pamatojums ESSF izveidei, Komisija uzskata, ka atbalstam vajadzētu būt progresīvam. Tas nozīmē, ka atbilstoši iepriekšējai praksei par zaudējumu daļu, kas pārsniedz „lielai dabas katastrofai” noteikto robežvērtību ESSF izmantošanai (t. i., 0,6 % no NKI vai 3 miljardus euro 2011. gada cenās, ņemot vērā mazāko summu), būtu jāsniedz lielāka atbalsta intensitāte nekā par zaudējumiem līdz šai robežvērtībai. Agrāk piemērotā likme, kuru izmantoja, lai noteiktu piešķīrumus lielām katastrofām, ir 2,5 % no kopējiem tiešajiem zaudējumiem, kas ir zem robežvērtības, un 6 % tai zaudējumu daļai, kura ir virs minētās robežvērtības. Reģionālu dabas katastrofu gadījumā un attiecībā uz katastrofām, kas atzītas saskaņā ar „kaimiņvalsts” noteikumu, likme ir 2,5 %.

               Ieguldījums nedrīkst pārsniegt lēstās attiecināmo darbu kopējās izmaksas. Atbalsta aprēķināšanas metodika ir izklāstīta 2002.–2003. gada pārskatā par ESSF, un to apstiprināja Padome un Eiropas Parlaments.

               Ņemot vērā Grieķijas, Francijas, Portugāles un Spānijas pieteikumus, kuru pamatā ir nodarīto kopējo tiešo zaudējumu aplēse, atbalstu no ESSF aprēķina šādi:

                        Dalībvalstis

                        Katastrofu kvalifikācija

                        Kopējie tiešie zaudējumi

                        (miljonos EUR)

                        Lielai katastrofai noteiktā robežvērtība

                        (miljonos EUR)

                        2,5 % no tiešiem zaudējumiem līdz robežvērtībai

                        (EUR)

                        6 % no tiešajiem zaudējumiem virs robežvērtības

                        (EUR)

                        Ierosinātā atbalsta kopsumma

                        (EUR)

                        Veiktie avansa maksājumi

                        (EUR)

                        GRIEĶIJA

                        Reģionāla

                        (2. panta 3. punkts)

                        54,365

                        1057,800

                        1 359 119

                        -

                        1 359 119

                        135 912

                        FRANCIJA

                        Reģionāla

                        (2. panta 3. punkts)

                        1956,241

                        3378,487

                        48 906 025

                        -

                        48 906 025

                        4 890 603

                        PORTUGĀLE

                        Liela

                        (2. panta 2. punkts)

                        1457,966

                        1051,566

                        26 289 150

                        24 383 982

                        50 673 132

                        1 494 331

                        SPĀNIJA

                        Reģionāla

                        (2. panta 4. punkts)

                        129,147

                        3378,487

                        3 228 675

                        -

                        3 228 675

                        KOPĀ

                        104 166 951

                        6 520 846

               Saskaņā ar DFS regulas 10. panta 1. punktu kopējā summa, kas pieejama ESSF izmantošanai 2018. gada sākumā, bija EUR 421 142 057, un to veido atlikušais 2018. gada piešķīrums EUR 280 371 754 apmērā (t. i., EUR 574 342 834, atskaitot EUR 293 971 080, kas jau izmantoti 2017. gadā
                  7
               ) un atlikušais 2017. gada piešķīrums EUR 140 770 303 apmērā, kas bija palicis neizlietots un pārnests uz 2018. gadu.

               Summa, kuru šobrīd var izmantot 2018. gadā, ir EUR 277 556 348.. Tā atbilst kopējai summai, kas pieejama ESSF izmantošanai 2018. gada sākumā (EUR 421 142 057), atskaitot ieturēto summu EUR 143 585 709 apmērā, lai ievērotu pienākumu saglabāt rezervē 25 % no 2018. gada piešķīruma līdz 2018. gada 1. oktobrim, kā noteikts DFS regulas 10. panta 1. punktā.

                        ESSF finansējuma kopsavilkuma tabula

                        Summa

                        EUR

                        2017. gada piešķīrums, kas pārnests uz 2018. gadu

                        140 770 303

                        2018. gada piešķīrums

                        574 342 834

                        2018. gada piešķīrums, kas priekšfinansēts 2017. gadā saskaņā ar DFS regulas 10. panta 2. punktu

                        -293 971 080

                        ----------------

                        Kopā pieejams 2018. gada sākumā

                        421 142 057

                        Mīnus 2018. gadā jau izmantotais

                        -

                        Mīnus 25 % no 2018. gada piešķīruma

                        -143 585 709

                        ----------------

                        Pašlaik pieejamā maksimālā summa (2017.+2018. gada piešķīrumi)

                        277 556 348

                        Ierosinātā kopējā atbalsta summa Grieķijai, Francijai, Portugālei un Spānijai

                        104 166 951

                        Atlikušie pieejamie līdzekļi līdz 2018. gada 1. oktobrim

                        173 389 387

               Priekšlikums

               EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS

               par Eiropas Savienības Solidaritātes fonda izmantošanu atbalsta sniegšanā Grieķijai, Spānijai, Francijai un Portugālei

               EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 11. novembra Regulu (EK) Nr. 2012/2002, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu
                  8
               , un jo īpaši tās 4. panta 3. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību
                  9
                un jo īpaši tā 11. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienības Solidaritātes fonda („Fonds”) mērķis ir ļaut Savienībai ātri, efektīvi un elastīgi reaģēt uz ārkārtas situācijām, lai demonstrētu solidaritāti ar to reģionu iedzīvotājiem, kurus ir piemeklējušas dabas katastrofas.

               (2)Fondam pieejamo līdzekļu apjoms nepārsniedz EUR 500 000 000 gadā (2011. gada cenās), kā noteikts Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013
                  10
                10. pantā.

               (3)Grieķija 2017. gada 1. septembrī iesniedza pieteikumu par Fonda izmantošanu pēc zemestrīces, kas 2017. gada 12. jūnijā skāra Lesbas salu Egejas jūras ziemeļu daļā.

               (4)Spānija 2017. gada 22. decembrī iesniedza pieteikumu par Fonda izmantošanu pēc mežu ugunsgrēkiem, kas laikā no 2017. gada 10. līdz 17. oktobrim izcēlās Galisijas reģionā Spānijas ziemeļrietumos.

               (5)Francija 2017. gada 27. novembrī iesniedza pieteikumu par Fonda izmantošanu pēc viesuļvētras Irma, kas 2017. gada 5. un 6. septembrī šķērsoja Senmartēnas salu, un pēc viesuļvētras Marija, kura 2017. gada 18. un 19. septembrī skāra Gvadelupu.

               (6)Portugāle 2017. gada 17. jūlijā iesniedza savu sākotnējo pieteikumu Fonda ieguldījuma saņemšanai pēc lieliem ugunsgrēkiem, kas izcēlās 2017. gada 17. jūnijā. Tomēr pēc jauniem ugunsgrēkiem, kas skāra Portugāli laikā no 2017. gada jūnija līdz oktobrim, Portugāle 2017. gada 13. oktobrī un vēlreiz 2017. gada 14. decembrī iesniedza sava pieteikuma atjauninājumus, tostarp pārskatītu aplēsi par to zaudējumu kumulēto summu, kurus ugunsgrēki bija radījuši no 2017. gada jūnija līdz oktobrim.

               (7)Grieķijas, Spānijas, Francijas un Portugāles pieteikumi atbilst Regulas (EK) Nr. 2012/2002 4. pantā izklāstītajiem nosacījumiem finansiālā ieguldījuma sniegšanai no Fonda.

               (8)Tāpēc Fonds būtu jāizmanto, lai sniegtu finansiālu atbalstu Grieķijai, Francijai, Portugālei un Spānijai.

               (9)Lai pēc iespējas saīsinātu laiku, kas vajadzīgs Fonda izmantošanai, šis lēmums būtu jāpiemēro no tā pieņemšanas dienas,

               IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Savienības 2018. finanšu gada vispārējā budžeta ietvaros Eiropas Savienības Solidaritātes fondu izmanto, lai sniegtu Grieķijai summu EUR 1 359 119 apmērā, Spānijai – EUR 3 228 675, Francijai – EUR 48 906 025 un Portugālei – EUR 50 673 132 saistību un maksājumu apropriācijās.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               To piemēro no .. [lēmuma pieņemšanas datums]**.

               Briselē,

                  Eiropas Parlamenta vārdā –
                        Padomes vārdā –

                     (1)

                        COM(2018) 155, 22.2.2018.

                     (2)

                        OV L 311, 14.11.2002., 3. lpp.

                     (3)

                        EL41 = Voreio Aigaio/Ziemeļegejas reģionālais IKP ir 2545 miljoni euro, balsoties uz 2014. gada datiem.

                     (4)

                        8928 miljoni euro, balsoties uz 2014. gada datiem.

                     (5)

                        OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.

                     (6)

                        OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2017/1599 (2017. gada 13. septembris) par Eiropas Savienības Solidaritātes fonda izmantošanu atbalsta sniegšanā Itālijai.

                     (8)

                        OV L 311, 14.11.2002., 3. lpp.

                     (9)

                        OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

                     (10)

                        Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.).