title: Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regula par pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā {SEC(2008) 2950} {SEC(2008) 2951}

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52008PC0816

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 4.12.2008COM(2008) 816 galīgā redakcija2008/0246 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULApar pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā{SEC(2008) 2950}{SEC(2008) 2951}PASKAIDROJUMA RAKSTS1. PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS1.1. Pamatojums un mērķiTirgus liberalizācijas process attiecībā uz pasažieru pārvadājumiem pa jūru tika uzsākts 1986. gadā un konsolidēts 1992. gadā, kad tika atvērti jūras transporta tirgi starp dalībvalstīm. Tomēr tirgus liberalizācija nav pilnīga līdz brīdim, kad ne tikai uzņēmumi, bet arī patērētāji var gūt maksimālu labumu. Efektīva patērētāju tiesību aizsardzība ir būtiska, lai nodrošinātu, ka liberalizācija sniedz patiesas izvēles iespējas un dod patērētājiem paļāvību, ka ir iespēja izvēlēties citu transporta veidu, ja tie vēlas to darīt.Baltajā grāmatā “Eiropas transporta politika līdz 2010. gadam – laiks izlemt”[1] Eiropas Komisija paredzēja noteikt pasažieru tiesības visos transporta veidos un tādējādi ievietoja patērētājus transporta politikas pašā centrā. Nepieciešamība rīkoties šajā sakarā turpmāk uzsvērta 2005. gada 16. februāra paziņojumā[2] par pasažieru tiesību nostiprināšanu Eiropas Savienībā, kurā Komisija iepazīstināja ar politikas pieeju par to, kā pasažieru aizsardzības pasākumus attiecināt uz visiem transporta veidiem. Minētajā paziņojumā Komisija jau bija identificējusi tiesības, kuras vajadzētu stiprināt ar darbībām Kopienas līmenī neatkarīgi no transporta veida.Pasažieriem nepieciešams kopīgu principu kopums, kas būtu piemērojams visiem transporta veidiem, un tādējādi patērētājiem būtu vieglāk saprast savas tiesības, ja jārisina kādas problēmas saistībā ar ceļojumu ar jebkādu transporta veidu.Attiecībā uz ūdenstransportu Eiropas Komisija ir identificējusi šādas tiesības, kas jānostiprina: 1) īpaši pasākumi personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām labā; 2) automātiski un tūlītēji risinājumi, ja ceļojums tiek pārtraukts (ilga aizkavēšanās, atcelšana vai pārvadāšanas atteikums); 3) pasažieru informēšanas pienākums un 4) sūdzību izskatīšana un tiesiskās aizsardzības līdzekļi.Jau ir Komisijas priekšlikums par pasažieru pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos uz jūras un iekšzemes ūdensceļiem[3].1.2. Jūras transportsDivdesmit divas no divdesmit septiņām Eiropas Savienības dalībvalstīm ir piekrastes valstis. Četras no šīm divdesmit divām dalībvalstīm (Apvienotā Karaliste, Īrija, Malta un Kipra) ir salas un astoņām citām (Portugālei, Spānijai, Francijai, Itālijai, Grieķijai, Dānijai, Zviedrijai un Somijai) ir arhipelāgi vai lielas salas ar daudz iedzīvotājiem. Arhipelāgos un nomaļos un visattālākos Eiropas Savienības reģionos, kuros intensīva jūras transporta pasažieru satiksme ir būtiska to integrācijai Eiropas Savienības sociālajā un ekonomiskajā dzīvē, bieži vien nav alternatīvu transporta veidu.Pēdējo trīsdesmit gadu laikā cilvēku mobilitāte Eiropā ir ievērojami palielinājusies. Miljoniem cilvēku ceļojumi ir kļuvuši par realitāti, un mobilitāte ir nepieciešamība. Šo fenomenu ir izraisījuši vairāki faktori, taču galvenokārt ekonomiskā izaugsme, iekšējā tirgus izveidošana, zemākas ceļojumu izmaksas un panāktais progress Eiropas “teritorijas bez iekšējām robežām” [4] izveidošanā. Šīs attīstības tiešā rezultātā Eiropas Savienības ostas 2006. gadā izmantojuši 398 miljoni cilvēku[5].Jūras pasažieru transporta nozīmīgumu ataino arī iesaistīto tirgus dalībnieku skaits. Eiropas prāmju un RoRo ( Roll-on, Roll off ) tirgū aptuveni ir 300 tirgus dalībnieku, un Eiropā aptuveni ir 800 pasažieru ostu. Jūras pasažieru transports ir vienmērīgi izplatījies Eiropā ar līdzīgu skaitu maršrutu, pa kuriem katru gadu pārvadā vairāk nekā vienu miljonu pasažieru katrā no trim Eiropas Savienības piekrastes zonām (Baltijas jūra, Ziemeļjūra un Vidusjūra).1.3. Iztirzātie jautājumiŠī priekšlikuma mērķis ir noteikt vietējā un starptautiskā ūdenstransporta pasažieru, tai skaitā invalīdu vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām, tiesības, lai uzlabotu ūdenstransporta pievilcību un uzticēšanos tam, kā arī lai sasniegtu vienlīdzīgus konkurences apstākļus pārvadātājiem no dažādām dalībvalstīm vai citiem transporta veidiem. Būtībā priekšlikums paredz noteikumus par šādiem jautājumiem:-  transporta pieejamība, nediskriminācija un palīdzība invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām;-  pārvadātāja pienākumi, ja ceļojums tiek pārtraukts atcelšanas vai kavēšanās gadījumā;-  pienākums pasažierus, kas ceļo pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, informēt par to tiesībām;-  sūdzību izskatīšana;-  īstenošanas vispārīgie noteikumi.2. DARBīBAS JOMAPriekšlikums attiecas uz iekšējiem un starptautiskiem jūras un iekšzemes ūdensceļu transporta pasažieru komercpārvadājumiem. Tā mērķis ir noteikt minimālos noteikumus par visu ūdenstransporta pasažieru informēšanu pirms ceļojuma un tā laikā, regulējot ceļojuma pārtraukšanas jautājumus, noteikumus, kas jāievēro kavēšanās gadījumā, sūdzību izskatīšanu un palīdzības sniegšanu personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām. Attiecībā uz strīdu atrisināšanu šis regulas priekšlikums paredz neatkarīgu organizāciju izveidošanu.Pašreizējais ūdenstransporta nozares tiesiskais regulējums ir iedalīts šādās kategorijās: starptautiskās konvencijas; Eiropas tiesību akti (kas attiecīgi transponēti valstu tiesību aktos); valstu tiesību akti un brīvprātīgas vienošanās.Vispārīgi runājot, spēkā esošie starptautiskie un Eiropas tiesību akti galvenokārt pievēršas drošības jautājumiem.Galvenās norādes uz kritiskiem gadījumiem ir atrodamas Komplekso ceļojumu direktīvā[6]; lai arī tas neatspoguļo pilnībā harmonizētu viedokli: nevienlīdzīgas attieksmes situācijās dažādiem pasažieriem, kas iesaistīti viena un tā paša veida gadījumā, var būt dažāda aizsardzība.Direktīva 2003/24/EK, ar ko groza Direktīvu 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem[7], veicot vietējos reisus, ietver īpašas prasības attiecībā uz personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, jo īpaši prasības par nokļūšanu uz kuģa, norādēm, paziņojumu translēšanas sistēmām, trauksmes signāliem un papildus prasības, lai nodrošinātu pārvietošanos uz kuģa. Jautājumu par nokļūšanu uz jauniem kuģiem, kas paredzēti starptautiskiem pārvadājumiem, regulē Starptautiskās jūrniecības organizācijas Ieteikums pasažieru kuģu konstruēšanai un ekspluatācijai, lai atbilstu vecāku cilvēku un invalīdu vajadzībām[8].Attiecībā uz valstu tiesību aktiem dažās ES dalībvalstīs ir īpaši noteikumi par personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesībām transporta nozarē un it īpaši ūdenstransporta nozarē. Šie noteikumi, ko galvenokārt administrē valsts iestāde, noteiktā apjomā regulē arī personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām piekļuvi ūdenstransportam. Nav skaidrs, kādā apmērā šie noteikumi dod personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesības praktiski pieprasīt piekļuvi ūdenstransportam un palīdzību, ja nepieciešams.Tomēr citus iekšējos un starptautiskos ūdenstransporta pakalpojumus valsts līmenī regulē tikai saistībā ar dažiem jautājumiem, tādiem kā nediskriminācija, palīdzība, informēšana un ostu pieejamība. Valstu tiesību akti piedāvā dažādus risinājumus pasažieriem un dažāda līmeņa aizsardzību. Palīdzība, kas sniedzama invalīdiem, ievērojami atšķirtas katrā dalībvalstī.Šis priekšlikums nostiprinās patērētāju tiesības, veicinot cenu pārskatāmību un ar pilsonību vai dzīvesvietu saistītu nediskriminējošu attieksmi tarifu jomā. Tas noteic arī vispārīgu principu, kas aizliedz atteikties pārvadāt personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām. Šai pasažieru kategorijai bieži jāatturas no ceļošanas ar kuģiem tādēļ, ka šie pakalpojumi nav pieejami un kuģniecības uzņēmumi nepiedāvā nepieciešamo palīdzību. Jebkura diskriminācija invaliditātes vai ierobežotu pārvietošanās spēju dēļ attiecībā uz ceļojuma rezervēšanu vai iekāpšanu kuģī ir aizliegta.3. ATBILSTīBA PāRēJIEM ES POLITIKAS VIRZIENIEM UN MēRķIEMRegulas priekšlikums veicinās Līguma mērķu sasniegšanu, nodrošinot paaugstinātu patērētāju aizsardzības līmeni, apkarojot diskrimināciju un invalīdu sociālo atstumtību un ļaujot Eiropas pilsoņiem pilnībā izmantot iekšējā tirgus radītās priekšrocības.Pasažieru tiesību noteikšana un turpmāka stiprināšana atspoguļo Amsterdamas līgumā noteikto patērētāju aizsardzības augsto prioritāti. Komisija tās paziņojumā “ES Patērētāju politikas stratēģija 2007.–2013. gadam Patērētāju tiesību nodrošināšana, labklājības uzlabošana, efektīva aizsardzība”[9] noteic, ka viena no prioritātēm ir pievērst vislielāko uzmanību patērētājiem saistībā ar citām ES politikas jomām. Paziņojumā norādīts, ka ir gūti panākumi patērētāju tiesību iekļaušanā, tai skaitā gaisa transporta jomā. Turpmāk ir jābalstās uz šiem panākumiem, lai sistemātiski integrētu patērētāju intereses. Tādējādi Komisija uz citām transporta nozarēm attiecina pasažieru tiesības, kas izstrādātas aviācijas nozarē, jo īpaši attiecībā uz pasažieriem ar ierobežotām pārvietošanās spējām.Priekšlikums par pasažieru tiesībām saistībā ar ūdenstransporta pārvadājumiem ir atbilstošs mērķim par sociālās atstumtības novēršanu, jo tas noteic nediskriminācijas principu un palīdzību invalīdiem. Priekšlikums atbilst arī Pamattiesību hartas 21. pantam, kurš noteic vispārīgu principu, kas aizliedz diskrimināciju jebkāda iemesla dēļ, piemēram, dzimuma, rases, ādas krāsas, etniskās vai sociālās izcelsmes, ģenētisko īpašību, valodas, reliģijas vai ticības, politisko vai citu uzskatu, piederības nacionālajai minoritātei, īpašuma, dzimšanas, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ. Tas ir sasaistīts arī ar EK līguma 13. pantu, kas ļauj Kopienai tās kompetences ietvaros apkarot diskrimināciju. Priekšlikums atbilst arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijai par personu ar invaliditāti tiesībām, ko parakstījušas visas dalībvalstis un Eiropas Kopiena.EK līguma 12. pants noteic, ka ir aizliegta jebkāda diskriminācija valstspiederības dēļ. Tādējādi arī ūdenstransporta nozarē, un neskarot sabiedriskā pakalpojuma saistības, kas noteic sociālos tarifus, līguma noteikumi un pārvadātāju vai citu biļešu pārdevēju piemērotie tarifi jāpiedāvā sabiedrībai, nediskriminējot gala patērētājus atkarībā no viņu valstspiederības vai pastāvīgās dzīves vietas vai atkarībā no biļešu pārdevēju reģistrācijas vietas Kopienā.ES patērētāju politikas dimensija ir iekšējā tirgus nākamā posma centrā, kā tas noteikts Komisijas paziņojumā par vienotā tirgus pārskatu Eiropadomes pavasara sanāksmei[10]. Vienotais tirgus rada labumu patērētājiem, paplašinot to izvēli un pazeminot cenas, un sniedzot atbilstošu aizsardzību.Šajā sakarā pasažieru, kas ceļo pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, tiesību noteikšana papildinās jau sasniegto progresu transporta nozarē Eiropas vienotajā tirgū. Šis priekšlikums nodrošina, ka ūdenstransporta pasažieri var izmantot uzlabotu aizsardzību, lai pilnā mērā gūtu labumu no vienotā tirgus un izmantotu tā priekšrocības.4. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM4.1. Sabiedriskā apspriešanaEiropas Komisija 2006. gadā uzsāka sabiedrisko apspriešanu par ūdenstransporta pasažieru tiesībām, kas daļēji bija vērsta uz personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesību aizsardzību ceļojuma pa jūru vai iekšzemes ūdensceļiem laikā. Šīs apspriešanas rezultāti 2006. gada 6. decembrī tika publicēti DG TREN tīmekļa vietnē un tika papildināti ar secinājumiem no 2007. gada 18. janvāra sanāksmes, kas notika starp ieinteresētajām personām un DG TREN dienestiem.Respondenti patiesībā vienprātīgi uzskatīja, ka jābūt vienotam pasažieru tiesību aizsardzības minimālajam līmeni visā ES neatkarīgi no transporta veida vai neatkarīgi no tā, vai ceļojums pilnībā notiek vienā dalībvalstī vai šķērso iekšējās vai ārējās robežas. Tika uzsvērts, ka ūdenstransporta pasažieri bieži ir neaizsargātākā sabiedrības daļa, kuri nav pieraduši vai kuriem nav līdzekļu, lai iesniegtu sūdzību un aizstāvētu savas tiesības.Saņemtās atbildes atklāja skaidru atšķirību starp ūdenstransporta uzņēmumiem un to asociācijām un federācijām, no vienas puses, un patērētāju asociācijām, no otras puses, lai arī tie visi piekrita, ka ir nepieciešams vienlīdzīgas konkurences apstākļu minimālais līmenis. Principā uzņēmēji saskata tikai ierobežotu nepieciešamību pēc regulējuma Kopienas līmenī, turpretim patērētāju asociācijas pieprasa plašas pasažieru tiesības un vēl plašākas attiecībā uz personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pasažieru tiesībām. Lielākā daļa no saņemtajām dalībvalstu valdību atbildēm atbalstīja turpmāku aizsardzības stiprināšanu nozarē, iejaucoties ES.Attiecībā uz personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām lielākā daļa respondentu, tai skaitā dalībvalstis un vietējās iestādes, kuras piedalījās apspriešanā, uzskata, ka neatkarīgi no izmantotā transporta veida personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesības ir jāregulē, izmatojot tos pašu četrus principus (nediskriminācija, pieeja, palīdzība un pienācīga informēšana), ņemot vērā katra transporta veida specifiskos elementus.Visi apspriešanā iesaistītie respondenti piekrita arī šādam jautājumam: proti, papildu izmaksas saistībā ar pasākumiem transporta pieejamības un palīdzības personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām uzlabošanai nav jāsedz vienīgi personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām.Ieinteresēto personu un DG TREN dienestu tikšanās laikā, kas notika 2007. gada 18. janvārī, neviens no klātesošiem brīdī, kad skaidri tika uzdots jautājums, neapstrīdēja tiesiskā regulējuma un harmonizācijas ES līmenī nepieciešamību.Tomēr atšķirīgiem apspriešanās dalībniekiem ir dažāda izpratne par problēmas apjomu attiecībā uz noteiktiem jautājumiem, tādiem kā informēšana, transporta pieejamība un īstenošana.4.2. Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošanaKomisija 2006. gada oktobrī saņēma Eiropas Enerģētikas un transporta foruma viedokli, kurš atbalsta Kopienas rīcību ūdenstransporta pasažieru tiesību jomā.Komisija ņēma vērā arī neatkarīgu pētījumu “Analīze un novērtējums par pasažieru tiesību aizsardzības līmeni ES ūdenstransporta nozarē”, ko 2005.–2006. gadā pasūtīja DG TREN. Šis pētījums izvērtēja ne tikai pasažieru tiesības pārkāpuma gadījumā, bet arī personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesību aizsardzību.Šī vispārējā pētījuma kopējais secinājums bija tāds, ka pasažieru tiesību aizsardzība nav pilnībā apmierinoša vairāku apstākļu dēļ, tostarp tādēļ, ka nav vienveidības attiecībā uz pasažieru tiesību aizsardzības apmēru un intensitāti; nav vienota regulējuma attiecībā uz tūlītējiem un iepriekš paredzētiem risinājumiem atcelšanas vai kavēšanās gadījumā; un pasažieriem kritiskos gadījumos trūkst informācijas par to tiesībām.Turklāt attiecībā uz personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām tika secināts, ka dalībvalstu starpā pastāv būtiskas atšķirības attiecībā uz personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām aizsardzību un ir iespējami šīs situācijas uzlabojumi; īpaši uzlabojumi var tikt veikti attiecībā uz ostu un kuģu pieejamību, nediskrimināciju un palīdzību.4.3. Ietekmes novērtējumsIetekmes novērtējums, kas veikts saskaņā ar noteiktajām pamatnostādnēm, būtībā attiecās uz kompensācijas principiem un palīdzību atcelšanas vai kavēšanās gadījumā, noteikumiem par transporta pieejamību, nediskrimināciju un palīdzību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām; kvalitātes standartiem un informēšanas pienākumu, sūdzību izskatīšanas un uzraudzības noteikumiem.Tika izvērtētas četras politikas izvēles iespējas:-  “rīkoties kā parasti”: nav darbību ES līmenī, un pašreizējie valstu tiesību akti paliek spēkā;-  brīvprātīgas vienošanās (labākās prakses apmaiņa), ko izstrādā un pieņem kuģu operatori, lai uzlabotu personu, kas ceļo pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, situāciju;-  ES koordinācija un labākās prakses apmaiņa, kas izstrādāta, lai uzlabotu valstu tiesību aktus;-  Kopienas iejaukšanās ar likumdošanas darbībām (piemēram, ar regulas palīdzību), lai noteiktu uzlabotas tiesības personām, kas ceļo ar kuģi.Ietekmes novērtējuma rezultātu kopsavilkumsAttiecībā uz nediskriminācijas principu un palīdzību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām ceturtā izvēles iespēja — “Kopienas likumdošanas darbības, lai uzlabotu personu, kas ceļo ar kuģi, tiesības” — tika izvēlēta kā labākā.Sagaidāms, ka “visaptverošas sistēmas izveidošanas” izvēles iespēja ir visefektīvākā attiecībā uz palīdzību un informēšanas pienākumu ceļojuma pārtraukšanas gadījumā. Lielākas pasažieru aizsardzības rezultātā tiktu piedāvāti labāki pakalpojumi.Ietekmes novērtējuma ziņojums kopā ar tā pielikumiem ir pievienots šim regulas projektam.5. JURIDISKIE ASPEKTI5.1. Juridiskais pamatsPriekšlikuma juridiskais pamats ir noteikts Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 71. un 80. pantā, kam piemērojama koplēmuma procedūra.5.2. Juridisko instrumentu izvēlePriekšlikuma galvenais mērķis ir nodrošināt atbilstošu aizsardzības līmeni ūdenstransporta pasažieriem vispārīgi un pasažieriem ar ierobežotām pārvietošanās spējām it īpaši. Šajā priekšlikumā paredzētie noteikumi ir jāpiemēro viendabīgā un efektīvā veidā visā Eiropas Savienībā, lai nodrošinātu gan atbilstošu ūdenstransporta pasažieru aizsardzības līmeni, gan vienlīdzīgus konkurences apstākļus pārvadātājiem. Kā Eiropas likumdevēji ir vienojušies, kopregulējums vai pašregulējums “nav piemērojams, ja ir apdraudētas pamattiesības vai nozīmīgas politiskās izvēles vai situācijās, kad noteikumi ir jāpiemēro viendabīgi visās dalībvalstīs”[11]. Regula, kas ir piemērojama tieši, šķiet vispiemērotākais instruments, lai nodrošinātu noteikumu saskaņotu piemērošanu visās dalībvalstīs. Kopiena jau ir izvēlējusies regulu kā vispiemērotāko juridisko instrumentu, lai aizsargātu gaisa un dzelzceļa transporta pasažieru tiesības, un tādejādi tiktu sasniegtas reāli piemērojamas un ekvivalentas ūdenstransporta pasažieru tiesības.5.3. Subsidiaritātes principsPasažieru aizsardzība ir problēma Eiropas mērogā, un tai nepieciešams Kopienas līmeņa risinājums. Tirgus liberalizācija ir tikai viens iekšējā tirgus aspekts; cits aspekts ir ņemt vērā patērētāju intereses, īpaši invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām intereses. Priekšlikuma mērķis būtībā ir nodrošināt, ka ūdenstransporta pasažieriem ir vienādas tiesības un vienāds aizsardzības līmenis visā Eiropas Savienībā. Tā kā šim transporta veidam ir starptautiska dimensija, vienai dalībvalstij vai dalībvalstu grupai nav iespējams apmierinoši atrisināt jautājumus, kas saistīti ar pasažieru transporta pakalpojumiem; tādējādi ir nepieciešama Kopienas rīcība.5.4. Proporcionalitātes principsKomisija apzinās pārmērīga regulējuma kaitīgumu un atbalsta Eiropadomes Lisabonas sanāksmē pausto uzsvērumu par normatīvās vides vienkāršošanu.Komisija ir sašaurinājusi savu priekšlikumu, attiecinot to tikai uz jomām, kurās ir nepieciešami īpaši Kopienas noteikumi, un izvairās no jautājumiem, kuriem labāk piemērot pašregulējošus pasākumus. Priekšlikums aprobežojas tikai ar jomām, kurās nepieciešamība rīkoties Kopienas līmenī ir skaidra un plaši atzīta. Tādējādi priekšlikums ir proporcionāls paredzētajam mērķim un piemērots attiecīgajiem apstākļiem. Neveicot harmonizēšanu, pasažieriem labākajā gadījumā būtu nevienlīdzīgas tiesības un sliktākajā gadījumā nekādas juridiskas aizsardzības. Turklāt viņiem būtu grūti pārzināt savas tiesības katrā Eiropas valstī, uz kuru viņi ceļo, un tādējādi prasīt šo tiesību ievērošanu.5.5. ĪstenošanaŪdenstransporta pasažieri vispārīgi un pasažieri ar invaliditāti vai ierobežotām pārvietošanās spējam atrodas vājā pozīcijā, ja ūdenstransporta operatori neievēro savus pienākumus. ANO Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām noteic, ka tiem, kas uzskata, ka ir cietuši, valstij pārkāpjot ANO Konvencijas noteikumus, ir iespēja iesniegt iesniegumu. Tādējādi turpmāka EK regulējuma attīstība nodrošinās efektīvāku vienveidīgu tiesisko aizsardzību visā ES.Ir nepieciešama ierosinātās regulas stingra īstenošana. Tādējādi Komisijas priekšlikumā iekļauts pants, kas noteic, ka dalībvalstis uzliek sankcijas pārkāpumu gadījumā un izveido iestādes, kas ir atbildīgas par regulas īstenošanu un šādu pasažieru sūdzību izskatīšanu. Šajos noteikumos ir ievērota tā pati pieeja, kas šādos tiesību aktos: Eiropas Parlamenta un Padomes regula, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos; Regula par invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesībām, ceļojot ar gaisa transportu; un Eiropas Parlamenta un Padomes regula par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem.5.6. Eiropas Ekonomikas zona un ŠveiceRegulas priekšlikums skar Eiropas Ekonomikas zonu, tāpēc tas jāattiecina uz šo zonu. Priekšlikums skar arī Šveici.6. PRIEKšLIKUMA NOTEIKUMII nodaļa Vispārīgi noteikumi1. pants noteic regulas priekšmetu.2. pants noteic regulas darbības jomu.3. pants sniedz definīcijas, kas piemērojamas šīs regulas mērķiem.4. pants attiecas uz pārvadājuma līguma noslēgšanu, no kā izriet šajā priekšlikumā paredzētās tiesības, un noteic nediskriminējošus līguma noteikumus.5. pants attiecas uz atteikšanās izslēgumu attiecībā uz šajā regulā noteiktajām tiesībām.II nodaļa Invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesības6. pants nosaka vispārējo principu par aizliegumu atteikties noslēgt pārvadājuma līgumu personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām labā.7. pants noteic, ka šāds noteikums neskar noteiktus izņēmumus un atkāpes, kas īpaši noteikti ar tiesību aktiem pamatotos drošības nolūkos.8. pants noteic vispārīgus noteikumus par transporta pieejamību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām.9. pants nosaka invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesības uz palīdzību ostās un noteic iestādi, kas atbildīga par palīdzību ostās, un veidu, kādā šī iestāde finansē šādu palīdzību. Tas ir pamatprincips, ka šāda palīdzība personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām jāsniedz bez papildu maksas.10. pants nosaka tiesības uz palīdzību gadījumos, ja nav ostas, un ietver atsauci uz 9. pantu.11. pants nosaka arī pamatprincipu, ka palīdzība uz kuģa personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām jāsniedz bez maksas.12. pants nosaka principus par palīdzību ostās, kas ietver dzīvnieku–pavadoņu izmitināšanu un noteikumus par tranzītu. Lai jebkurā laikā nodrošinātu kvalitatīvu palīdzību personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, tas paredz arī saistošus termiņus personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, rezervējot biļetes iepriekš.13. pants reglamentē informācijas nosūtīšanu trešām personām. Lai jebkurā laikā nodrošinātu kvalitatīvu palīdzību personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, operatoriem (vai ostas iestādēm, ja operatori nolemj slēgt ar tām apakšuzņēmuma līgumu par palīdzības sniegšanu) pirms ceļojuma jāsaņem savlaicīgs paziņojums par to īpašajām vajadzībām. Šis pants paredz noteikumus par šādu informācijas nodošanu un termiņus, kas jāievēro, lai operatoriem saskaņā ar šo regulu tiktu uzlikts pienākums.14. pants reglamentē palīdzības kvalitātes standartus, kas jāievieš pārvadātājiem.15. pants nosaka prasību nodrošināt atbilstošu personāla apmācību saistībā ar invaliditātes jautājumiem.16. pants nosaka tiesības uz kompensāciju par pazaudētiem vai bojātiem ratiņkrēsliem un citiem pārvietošanās palīglīdzekļiem, kad tos pārvieto ostās vai uz kuģa.III nodaļa Pārvadātāja pienākumi ceļojuma pārtraukuma gadījumā17. pants nosaka informācijas sniegšanas pienākumu ceļojuma pārtraukuma gadījumā.18. pants nosaka tiesības uz palīdzību pasažieriem transporta pakalpojuma kavēšanās vai atcelšanas gadījumā. Palīdzība ietver ēdināšanu, izmitināšanu un transportu, īpašu uzmanību veltot invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām.19. pants nosaka pasažieru tiesības uz maršruta maiņu vai finansiālu atlīdzinājumu, ja kavēšanās pārsniedz noteiktu laika periodu vai transporta pakalpojums ir atcelts.20. pants nosaka tiesības uz kompensāciju ceļojuma pārtraukuma gadījumā. Šis pants papildus nosaka laika periodu, kurā ir jāizmaksā kompensācija, kā arī izmaksas veidu.21. pants atbalsta papildu kompensācijas pieprasīšanu.22. pants veicina pārvadātājus pieņemt pasākumus, kas palielinātu pasažieru tiesības un pakalpojumu kvalitāti.IV nodaļa Informācijas sniegšana pasažieriem un sūdzību izskatīšana23. pants nosaka vispārīgas tiesības visiem pasažieriem saņemt informāciju par ceļojumu.24. pants nosaka pienākumu pārvadātājiem, kas veic pārvadājumus, un ostu pārvaldes iestādēm sniegt pasažieriem informāciju par viņu tiesībām, kas noteiktas šajā regulā.25. pants nosaka noteikumus par sūdzību izskatīšanas kārtību.V nodaļa Īstenošana un valstu izpildiestādes26. pants paredz šīs regulas īstenošanas noteikumus un jo īpaši nosaka, ka dalībvalstīm jāizveido valstu izpildiestādes, kur pasažieri var iesniegt sūdzības par iespējamo viņu tiesību, kas noteiktas šajā regulā, pārkāpumu.27. pants nosaka, ka izpildiestādes publicē gada ziņojumu par to darbību.28. pants nosaka valstu izpildiestāžu sadarbības principu.29. pants paredz, ka dalībvalstīs pieņem preventīvas sankcijas pasažieru tiesību neievērošanas gadījumā.VI nodaļa Nobeiguma noteikumi30. pants paredz, ka Komisija trīs gadus pēc regulas spēkā stāšanās ziņo Padomei un Parlamentam par regulas darbību.31. pants attiecas uz grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā.32. pants nosaka, ka regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un to sāk piemērot vienu gadu pēc šīs dienas.I pielikums nosaka tiesības uz finansiālu atlīdzinājumu vai maršruta maiņu, ja biļetes iepriekš rezervējis invalīds vai persona ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kurai ir bijusi liegta iekāpšana invaliditātes vai ierobežoto pārvietošanās spēju dēļ.II pielikums nosaka palīdzības apjomu, kas invalīdiem vai personām ar ierobežotām pārvietošanās spējam jāpiedāvā ostās.III pielikums nosaka palīdzības apjomu, kas invalīdiem vai personām ar ierobežotām pārvietošanās spējam jāpiedāvā uz kuģa.IV pielikums attiecas uz ar invaliditāti saistītas apmācību saturu.2008/0246 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULApar pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomāEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 71. panta 1. punktu un 80. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[12],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[13],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[14],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru[15],tā kā:(1) Kopienas rīcībai ūdenstransporta nozarē cita starpā ir jābūt vērstai uz to, lai nodrošinātu pasažieriem augsta līmeņa aizsardzību, kas ir tāda pati kā citos transporta veidos. Turklāt ir jāņem vērā vispārējās patērētāju aizsardzības prasības.(2) Tā kā ūdenstransporta pasažieris ir pārvadājuma līguma vājākā puse, pasažieru tiesības šajā sakarā jāsargā neatkarīgi no to valstspiederības vai pastāvīgās dzīvesvietas Kopienā.(3) Jūras un iekšzemes ūdensceļu transporta pasažieru pakalpojumu vienotajam tirgum būtu jāsniedz iedzīvotājiem vispārējs labums. Tādēļ invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kas radušās invaliditātes, vecuma vai kādu citu faktoru dēļ, būtu jānodrošina tādas iespējas izmantot komerciālos ūdenstransporta pasažieru pārvadājumu pakalpojumus, kas ir līdzvērtīgas ar pārējo personu iespējām. Invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām ir tādas pašas tiesības uz brīvu pārvietošanos, izvēles brīvību un nediskrimināciju kā pārējām personām.(4) Ievērojot Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām 9. pantu un lai invalīdi un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām varētu izmantot jūras un iekšzemes ūdensceļu transportu tāpat kā citi iedzīvotāji, būtu jāparedz noteikumi par nediskrimināciju un palīdzību ceļojuma laikā. Šīs personas būtu jāpārvadā un nedrīkstētu atteikties tās pārvadāt invaliditātes vai ierobežoto pārvietošanās spēju dēļ, izņemot tādu iemeslu dēļ, kas pamatoti ar drošības apsvērumiem un kas ir paredzēti likumā. Tiem ir jābūt tiesībām uz palīdzību ostās un iekāpšanas/izkāpšanas vietās, ja nav ostas, kā arī uz pasažieru kuģiem. Ņemot vērā sociālās integrācijas aspektus, šīm personām vajadzētu saņemt atbalstu bez maksas. Pārvadātājiem būtu jāizstrādā noteikumi par transporta pieejamību, vēlams izmantojot Eiropas standartizācijas sistēmu.(5) Lemjot par jaunu ostu vai terminālu plānojumu, ja tādi būs, kā arī veicot pārbūvi, ostu pārvaldes iestādēm un operatoriem, kas apkalpos tās, ja nepieciešams, būtu jāņem vērā invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām vajadzības. Līdzīgi arī pārvadātājiem, ja nepieciešams, būtu jāņem vērā šādas vajadzības, pieņemot lēmumus par jaunu un nesen uzlabotu pasažieru kuģu plānojumu saskaņā ar Padomes 1998. gada 17. marta Direktīvu 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem[16].(6) Ostās, kas atrodas dalībvalsts teritorijā, uz kuru attiecas Līgums, invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām cita starpā būtu jāpalīdz nokļūt no noteiktas ierašanās vietas ostā līdz pasažieru kuģim un no pasažieru kuģa līdz noteiktai vietai, no kuras šī persona atstāj ostu, ietverot iekāpšanu un izkāpšanu.(7) Palīdzība būtu jāfinansē tā, lai izdevumus vienādā mērā segtu visi pasažieri, kas izmanto attiecīgo pārvadātāju, un netiktu veicināta izvairīšanās no invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pārvadāšanas. Visefektīvākais finansēšanas veids varētu būt noteikt biļetes pamatcenā iekļautu maksu visiem pasažieriem, kas izmanto pārvadātāju. Maksa būtu jāpieņem un jāpiemēro pilnībā pārraugāmā veidā.(8) Organizējot palīdzības nodrošināšanu invalīdiem un personām ar ierobežotam pārvietošanās spējām un apmācot darbiniekus, pārvadātājiem vajadzētu ievērot Starptautiskās jūrniecības organizācijas Ieteikumu pasažieru kuģu konstruēšanai un ekspluatācijai, lai atbilstu vecāku cilvēku un invalīdu vajadzībām[17].(9) Pasažieriem būt jābūt pienācīgi informētiem jebkura pakalpojuma atcelšanas vai kavēšanās gadījumā. Informācijai būtu jāpalīdz pasažieriem veikt vajadzīgos pasākumus un, ja nepieciešams, iegūt papildus informāciju par alternatīviem maršrutiem.(10) Pasažieriem radītās neērtības saistībā ar viņu ceļojuma atcelšanu vai ilgu kavēšanos būtu jāsamazina. Šajā sakarā būtu pienācīgi jārūpējas par pasažieriem, un tiem būtu jābūt iespējai atcelt savu ceļojumu un saņemt biļešu cenas atmaksu vai mainīt maršrutu saskaņā ar apmierinošiem nosacījumiem.(11) Pārvadātājiem būtu jāizmaksā pasažieriem kompensācija pārvadājuma kavēšanās vai atcelšanas gadījumā, pamatojoties uz biļetes cenas procentuālu apmēru, izņemot gadījumus, kad atcelšana notiek ārkārtējos apstākļos, no kuriem nevarētu izvairīties pat tad, ja veiktu visus iespējamos pasākumus.(12) Pārvadātājiem būtu jāpieņem valstu vai Eiropas līmeņa pasākumi, lai uzlabotu pasažieriem piedāvāto aprūpi un palīdzību, kad vien viņu ceļojums tiek pārtraukts, īpaši ilgas kavēšanās gadījumā.(13) Šai regulai nebūtu jāietekmē pasažieru tiesības, kas noteiktas ar Padomes Direktīvu 90/314/EEK par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām[18]. Ja kompleksā ekskursija tiek atcelta nevis ūdenstransporta pakalpojumu atcelšanas, bet citu iemeslu dēļ, šī regula nebūtu jāpiemēro.(14) Pasažieriem jābūt pilnīgi informētiem par savām tiesībām, kas noteiktas šajā regulā, tā, lai tie varētu efektīvi izmanto šīs tiesības. Jūras un iekšzemes ūdensceļu pasažieru tiesībās jābūt ietvertām tiesībām saņemt informāciju par pakalpojumu pirms un pēc ceļojuma. Visa būtiskā informācija, ko sniedz jūras un iekšzemes ūdensceļu pasažieriem, būtu jāsniedz arī alternatīvā veidā, lai tā būtu pieejama invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām.(15) Pasažierim būt jāspēj izmantot savas tiesības, izmantojot atbilstošu sūdzību procedūru, ko ieviesuši pārvadātāji, vai, atbilstīgā gadījumā, iesniedzot sūdzību iestādei vai iestādēm, kuras šajā sakarā norādījusi attiecīgā dalībvalsts.(16) Sūdzības par palīdzību ostās vai iekāpšanas/izkāpšanas vietās būtu jāadresē iestādei vai iestādēm, ko šīs regulas izpildei norādījusi tā dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas osta. Sūdzības par jūras pārvadātāja sniegto palīdzību būtu jāadresē iestādei vai iestādēm, ko šīs regulas izpildei norādījusi dalībvalsts, kura izsniegusi pārvadātājam uzņēmējdarbības licenci. Iestādei, kas atbildīga par šīs regulas īstenošanu, ir jābūt tiesībām un spējai izskatīt individuālas sūdzības un atvieglot strīdu izskatīšanu tiesās.(17) Dalībvalstīm būtu jāuzrauga un jānodrošina šīs regulas piemērošana un jāizraugās piemērota iestāde šādu izpildes funkciju veikšanai. Šī uzraudzība neietekmē pasažieru tiesības vērsties tiesā ar prasību saņemt likumīgu atlīdzību saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.(18) Dalībvalstīm būtu jānosaka sankcijas, kas jāpiemēro par šīs regulas noteikumu pārkāpumiem, un jānodrošina, ka tās tiek piemērotas. Sankcijām, kuras varētu ietvert kompensācijas izmaksas attiecīgajām personām, vajadzētu būt efektīvām, samērīgām un atturošām.(19) Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus, proti, nodrošināt visās dalībvalstīs augstu un vienādu aizsardzības un palīdzības līmeni pasažieriem un nodrošināt, ka vienotajā tirgū uzņēmēji darbojas, ievērojot saskaņotus nosacījumus, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka minētās rīcības mēroga vai iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.(20) Šīs regulas īstenošana būtu jābalsta uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 27. oktobra Regulu (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā (Regula par sadarbību patērētāju tiesību aizsardzības jomā)[19]. Tādējādi šī regula ir attiecīgi jāgroza.(21) Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti[20] būtu stingri jāpiemēro, lai garantētu jūras un iekšzemes ūdensceļu transporta pasažieru privātās dzīves neaizskaramību un nodrošinātu, ka pieprasītā informācija kalpo tikai šajā regulā noteiktā palīdzības pienākuma īstenošanai un netiek izmantota, kaitējot pasažieriem.(22) Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši paredzēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.I Nodaļa Vispārīgi noteikumi1 . pantsPriekšmetsAr šo regulu paredz noteikumus par:1.  nediskrimināciju attiecībā uz pārvadājuma nosacījumiem, ko pasažieriem piedāvā pārvadātāji;2.  nediskrimināciju un obligātu palīdzību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām;3.  pārvadātāju pienākumus pret pasažieriem atcelšanas vai kavēšanās gadījumā;4.  minimālo informāciju, kas jāsniedz pasažieriem;5.  sūdzību izskatīšanu;6.  pasažieru tiesību aizsardzību.2 . pantsDarbības joma1. Šo regulu piemēro jūras un iekšzemes ūdensceļu pasažieru komercpārvadājumu pakalpojumiem, tostarp kruīziem, starp ostām vai jebkurām iekāpšanas/izkāpšanas vietām, kas atrodas dalībvalsts teritorijā, uz kuru attiecas Līgums, vai šādās ostās vai iekāpšanas/izkāpšanas vietās.2. Dalībvalstis var atbrīvot no šīs regulas prasībām pakalpojumus, uz kuriem attiecas pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi, ja šādi līgumi nodrošina līdzvērtīgu pasažieru tiesību līmeni tam, ko nosaka šī regula.3 . pantsDefinīcijasŠajā regulā piemēro šādas definīcijas:7.  “invalīds” vai “persona ar ierobežotām pārvietošanās spējām” ir jebkura persona, kuras pārvietošanās spējas, izmantojot transportlīdzekļus, ir ierobežotas kādas fiziskas (sensoriskas vai kustību, pastāvīgas vai īslaicīgas) invaliditātes, garīgas invaliditātes vai traucējumu vai jebkādu citu invaliditātes iemeslu, vai vecuma dēļ un kuras stāvoklis prasa atbilstīgu uzmanību un visiem pasažieriem pieejamo pakalpojumu pielāgošanu šīs personas vajadzībām;8.  “atcelšana” ir tāda pārvadājuma neveikšana, kurš ir bijis iepriekš plānots un uz kuru ir rezervēta vismaz viena vieta;9.  “kavējums” ir laiks starp publicētajā sarakstā norādīto pasažiera izbraukšanas vai ierašanās laiku un viņa faktisko vai paredzēto izbraukšanas vai ierašanās laiku;10.  “pārvadātājs” ir persona, kas ir noslēgusi vai kuras vārdā ir noslēgts pārvadājuma līgums, vai faktiskais pārvadātājs, neatkarīgi no tā, vai pārvadājumu faktiski veic šī persona vai faktiskais pārvadātājs, kas nav ceļojumu rīkotājs;11.  “ūdenstransporta pasažieru komercpārvadājumi” ir ūdenstransporta pasažieru pārvadājumu pakalpojumi, ko veic pārvadātājs regulāru un neregulāru maršrutu veidā un kurus piedāvā plašākai sabiedrībai par atlīdzību vai nu atsevišķi, vai iekļaujot tos kādā pakalpojumu paketē;12.  “faktiskais pārvadātājs” ir persona, kas nav pārvadātājs vai ceļojumu rīkotājs un kas faktiski veic visu pārvadājumu vai tā daļu;13.  “osta” ir sauszemes un ūdens teritorija, kas izveidota ar uzlabošanas darbiem un aprīkota, lai ļautu, galvenokārt, uzņemt kuģus, iekraut un izkraut kravas no tiem, uzglabāt preces, saņemt un piegādāt šīs preces ar iekšzemes transportu un veikt iekāpšanu un izkāpšanu no pasažieru kuģiem;14.  “iekāpšanas/izkāpšanas vieta” ir sauszemes un ūdens teritorija, kas nav osta un ko pasažieri regulāri izmanto, lai iekāptu un izkāptu;15.  “kuģis” ir jūras vai iekšzemes ūdeņu kuģis, izņemot transportlīdzekļus uz gaisa spilveniem;16.  “pārvadājuma līgums” ir pārvadājuma līgums, kas noslēgts starp pārvadātāju vai tā pilnvarotu biļešu pārdevēju un pasažieri par vienu vai vairākiem pārvadājuma pakalpojumiem;17.  “biļete” ir derīgs dokuments, kas dod tiesības saņemt pārvadājuma pakalpojumu, vai līdzīgs neizdrukāts dokuments, tostarp elektroniskā formā, un ko izdevis vai apstiprinājis pārvadātājs vai tā pilnvarots biļešu pārdevējs;18.  “biļešu pārdevējs” ir jebkurš ūdenstransporta pakalpojumu mazumtirgotājs, kas noslēdz pārvadājuma līgumus un pārdod biļetes vai nu pārvadātāja vārdā, vai pats savā vārdā;19.  “ceļojumu rīkotājs” ir organizators vai mazumtirgotājs, kas nav pārvadātājs, Direktīvas 90/314/EEK 2. panta 2. un 3. punkta nozīmē;20.  “rezervācija” ir atļauja papīra vai elektroniskā formā, kas dod tiesības tikt pārvadātam saskaņā ar iepriekš apstiprinātu personalizētu pārvadājuma vienošanos;21.  “pasažieru kuģis” ir kuģis, kas pārvadā vairāk nekā 12 pasažierus;22.  “ro–ro pasažieru kuģis” ir kuģis, kurš pārvadā vairāk nekā 12 pasažierus un kuram ir roll–on/roll–off kravas telpas vai īpašas kategorijas telpas, kā noteikts 1974. gada Konvencijas par cilvēka dzīvības aizsardzību uz jūras, ar attiecīgajiem grozījumiem, noteikumos II-2/A/2;23.  “ostas pārvalde” vai “ostas pārvaldes iestāde” ir iestāde, kuras uzdevums saistībā vai nesaistīti ar citām darbībām saskaņā ar valsts likumiem vai noteikumiem ir ostas infrastruktūras administrācija un pārvaldība un ostā strādājošo operatoru darbības vai ostas sistēmas koordinācija un kontrole. Tā var sastāvēt no vairākām atsevišķām iestādēm vai var būt atbildīga par vairāk nekā vienu ostu;24.  “kruīzs” ir pasažieru pārvadājums, ko papildina uzturēšanās un citi pakalpojumi un kas ir ilgāks nekā viena diena (nakšņošana), un kas nav regulārs vai pēc grafika veikts pasažieru pārvadājuma pakalpojums starp divām vai vairākām ostām, bet gan tāds, ka pasažieri parasti atgriežas iekāpšanas ostā.4. pantsPārvadājuma līgums un nediskriminējoši līguma noteikumi1. Pārvadātājs sniedz pasažieriem pierādījumu par pārvadājuma līguma noslēgšanu, izsniedzot vienu vai vairākas biļetes. Biļetes ir uzskatāmas par prima facie līguma noslēgšanas pierādījumu un tādejādi nodrošina šajā regulā paredzētās tiesības.2. Neskarot sabiedriskā pakalpojuma pienākumus, kas noteic sociālos tarifus, līguma noteikumi un pārvadātāju vai biļešu pārdevēju piemērotie tarifi jāpiedāvā sabiedrībai, nediskriminējot gala patērētājus atkarībā no viņu valstspiederības vai pastāvīgās dzīves vietas vai atkarībā no biļešu pārdevēju reģistrācijas vietas Kopienā.5. pantsAtteikšanās izslēgums1. Šajā regulā paredzētās saistības nedrīkst ierobežot un no tām nedrīkst atteikties, inter alia paredzot atkāpi vai ierobežojošu klauzulu pārvadājuma līgumā.2. Pārvadātāji var pasažierim piedāvāt līguma nosacījumus, kas ir izdevīgāki nekā šajā regulā paredzētie nosacījumi.II nodaļaInvalīdi un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām6 . pantsPārvadāšanas atteikuma novēršana1. Pārvadātāji, biļešu pārdevēji un ceļojumu rīkotāji, kā iemeslu minot personas invaliditāti vai ierobežotas pārvietošanās spējas, neatsakās:25.  pieņemt rezervāciju vai izsniegt biļeti braucienam, kuram piemēro šo regulu;26.  nodrošināt invalīda vai personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām iekāpšanu ostā vai iekāpšanas/izkāpšanas vietā, ja šādai personai ir derīga biļete vai rezervācija.2. Rezervāciju un biļetes invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām piedāvā bez papildu maksas.7 . pantsAtkāpes un īpaši nosacījumi1. Neskarot 6. panta noteikumus, pārvadātāji, biļešu pārdevēji vai ceļojumu rīkotāji var atteikties apstiprināt rezervāciju vai iekāpšanu invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām, par iemeslu minot invaliditāti vai ierobežotas pārvietošanās spējas,27.  lai ievērotu piemērojamās drošības prasības, ko nosaka starptautiskie, Kopienas vai valstu tiesību akti, vai lai ievērotu drošības prasības, ko nosaka iestāde, kura izdevusi ekspluatanta apliecību attiecīgajam pārvadātājam;28.  ja pasažieru kuģa uzbūves dēļ invalīda vai personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām iekāpšana vai pārvadāšana ir fiziski neiespējama.Atsakoties pieņemt rezervāciju pirmās daļas a) vai b) apakšpunktā minēto iemeslu dēļ, pārvadātāji, biļešu pārdevēji vai ceļojumu rīkotāji pēc iespējas cenšas, lai attiecīgajai personai piedāvātu pieņemamu alternatīvu.Iepriekšējas rezervācijas gadījumā invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kam ir bijusi liegta iekāpšana kuģī invaliditātes vai ierobežoto pārvietošanās spēju dēļ, un personai, kas pavada šo personu, saskaņā ar šā panta 2. punktu piedāvā tiesības saņemt atlīdzinājumu vai mainīt maršrutu, kā paredzēts I pielikumā. Tiesības izvēlēties braucienu atpakaļ vai maršruta maiņu ir atkarīgas no tā, vai izpildītas visas drošības prasības.2. Saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā tie, kas minēti 1. punkta a) apakšpunktā, pārvadātāji, biļešu pārdevēji vai ceļojumu rīkotāji var prasīt, lai invalīdu vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pavada kāda persona, kura spēj sniegt šim invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām nepieciešamo palīdzību, ja tā noteikti nepieciešama.3. Ja pārvadātāji, biļešu pārdevēji vai ceļojumu rīkotāji izdara izņēmumu atbilstīgi 1. vai 2. punktam, tie nekavējoties informē invalīdu vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām par šādas rīcības iemesliem. Pārvadātāji, biļešu pārdevēji vai ceļojumu rīkotāji piecu darba dienu laikā pēc tam, kad ir veikts attiecīgs pieprasījums, rakstveidā dara šos iemeslus zināmus invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām.8 . pantsTransporta pieejamība un informēšana1. Pārvadātāji, aktīvi iesaistot organizācijas, kas pārstāv invalīdus un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām, un 26. pantā minētās izpildiestādes, izveido nediskriminējošus transporta piekļuves noteikumus, kas piemērojami attiecībā uz invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pārvadājumiem, kā arī noteikumus, kas ierobežo šādu personu vai viņu pārvietošanās palīglīdzekļu pārvadāšanu pasažieru kuģī tā uzbūves dēļ, lai ievērotu piemērojamās drošības prasības. Šie noteikumi satur visus nosacījumus par attiecīgā ūdenstransporta pārvadājuma pieejamību, tai skaitā par izmantoto kuģu pieejamību un telpām uz kuģa.2. Pārvadātāji vai biļešu pārdevēji 1. punktā paredzētos noteikumus dara publiski pieejamus vismaz tajā brīdi, kad tiek veikta rezervācija, piemērotā veidā un tajās pašās valodās, kurās informāciju parasti sniedz visiem pasažieriem. Sniedzot šo informāciju, īpaša uzmanība jāpievērš invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām vajadzībām.3. Pārvadātāji pēc pieprasījuma sniedz informāciju par starptautiskiem, Kopienas vai valstu tiesību aktiem, kas paredz drošības prasības un uz kuriem balstās nediskriminējošas transporta piekļuves noteikumi.4. Ceļojumu rīkotāji dara pieejamus 1. punktā paredzētos noteikumus, kas piemērojami braucieniem, tai skaitā kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām, ko tie organizē, pārdod vai piedāvā pārdošanai.5. Pārvadātāji, to biļešu pārdevēji vai ceļojumu rīkotāji nodrošina, ka visa attiecīgā informācija par pārvadājuma nosacījumiem, informācija par braucienu un pakalpojumu pieejamību, tai skaitā rezervēšana un informācija internetā, ir pieejama invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām atbilstošā un saprotamā veidā.9 . pantsTiesības saņemt palīdzību ostās1. Ja invalīds vai persona ar ierobežotām pārvietošanās spējām izbrauc no ostas, šķērso to tranzītā vai ierodas tajā, pārvadātājs par brīvu sniedz II pielikumā noteikto palīdzību tā, lai attiecīgā persona varētu iekāpt kuģī, kas izbrauc no ostas, vai nokāpt no kuģa, kas ierodas ostā, pārvadājumam, uz kuru tā nopirkusi biļeti, neskarot piekļuves noteikumus, kas minēti 8. panta 1. punktā.2. Pārvadātājs var pats sniegt šādu palīdzību vai var izvēlēties slēgt līgumus par palīdzības sniegšanu ar vienu vai vairākām citām personām. Pārvadātājs var slēgt šādu līgumu vai līgumus pēc savas iniciatīvas vai pēc pieprasījuma, arī ostas pārvaldes iestādes lūguma, un ņemot vērā attiecīgajā ostā pieejamos pakalpojumus.Ja pārvadātājs noslēdz līgumus par palīdzības sniegšanu ar vienu vai vairākām citām personām, pārvadātājs saglabā atbildību par palīdzības sniegšanu un atbilstības nodrošināšanu kvalitātes standartiem, kas minēti 14. panta 1. punktā.3. Lai nodrošinātu finansējumu palīdzībai ostās, pārvadātājs var nediskriminējošā veidā noteikt īpašu maksu visiem pasažieriem. Šī īpašā maksa ir pamatota, samērojama ar izmaksām un pārraugāma.4. Pārvadātāji atbilstīgi pašreizējai komercdarbības praksei nodrošina atsevišķu uzskaiti darbībām, kuras tie veic saistībā ar palīdzību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, un atsevišķu uzskaiti pārējām darbībām.5. Pārvadātāji sniedz izpildiestādei vai iestādēm, kas norādītas, ievērojot 26. panta 1. punktu, revidentu apstiprinātu gada pārskatu par saņemtajiem maksājumiem un izdevumiem saistībā ar palīdzību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām.10 . pantsTiesības saņemt palīdzību iekāpšanas/izkāpšanas vietāsJa attiecīgā ceļojuma gala mērķī vai posmā nav ostas, pārvadātājs palīdzību organizē iekāpšanas/izkāpšanas vietā saskaņā ar 9. pantu.11 . pantsTiesības saņemt palīdzību uz kuģaPārvadātājs bez maksas nodrošina vismaz III pielikumā norādīto palīdzību invalīdiem vai personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kas izbrauc no ostas, šķērso to tranzītā vai ierodas ostā, kurai piemēro šo regulu.12 . pantsPalīdzības sniegšanas nosacījumiPārvadātāji, ostas pārvaldes iestādes, biļešu pārdevēji un ceļojumu rīkotāji sadarbojas, lai sniegtu palīdzību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām atbilstīgi 9., 10. un 11. pantam un saskaņā ar šā panta turpmākajiem apakšpunktiem:29.  palīdzību sniedz ar nosacījumu, ka par personas vajadzību saņemt šādu palīdzību pārvadātājam, biļešu pārdevējam vai ceļojumu rīkotājam, no kura biļete nopirkta, ir paziņots vismaz 48 stundas, pirms palīdzība ir vajadzīga. Ja biļete ir derīga vairākiem braucieniem, pietiek ar vienu paziņojumu, ja ir sniegta attiecīga informācija par turpmāko braucienu laiku;30.  pārvadātāji, biļešu pārdevēji un ceļojumu rīkotāji veic visus vajadzīgos pasākumus, lai saņemtu invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām izdarītu paziņojumu par palīdzības nepieciešamību. Šis pienākums attiecas uz visām to tirdzniecības vietām, tai skaitā pārdošanu, izmantojot telefonu vai internetu;31.  ja paziņojums saskaņā ar a) apakšpunktu nav sniegts, pārvadātāji, biļešu pārdevēji un ceļojumu rīkotāji dara visu iespējamo, lai sniegtu palīdzību invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām, lai tā varētu iekāpt kuģī, kas izbrauc no ostas, pārsēsties nākamajā kuģī vai nokāpt no kuģa, kas ierodas ostā, pārvadājumam, uz kuru viņš nopircis biļeti;32.  neskarot citu vienību pilnvaras attiecībā uz teritorijām ārpus ostas telpām, ostas pārvaldes iestāde vai jebkura cita pilnvarota persona norāda ostas teritorijā iebraukšanas un izbraukšanas vietas termināla ēkā un/vai, atbilstīgā gadījumā, ārpus tās, kurās invalīdi un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām var paziņot par ierašanos un lūgt palīdzību; šīs vietas nepārprotami apzīmē, un tajās pieejamā formātā sniedz pamatinformāciju par ostu un piedāvāto palīdzību;33.  palīdzību sniedz ar nosacījumu, ka invalīds vai persona ar ierobežotām pārvietošanās spējām ierodas norādītā vietā:34.  pārvadātāja iepriekš noteiktā laikā, kas nevar būt ilgāks par 60 minūtēm pirms publicētā atiešanas laika, vai35.  vēlākais 30 minūtes pirms publicētā atiešanas laika, ja nav iepriekš noteikts laiks;36.  ja invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām nepieciešama dzīvnieka–pavadoņa palīdzība, šim dzīvniekam nodrošina vietu ar noteikumu, ka pārvadātājam, biļešu pārdevējam vai ceļojumu rīkotājam ir paziņots saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem, kas reglamentē dzīvnieku–pavadoņu pārvadāšanu ar pasažieru kuģi, ja ir šādi tiesību akti.13. pantsInformācijas nosūtīšana trešai personai1. Ja ir noslēgts apakšuzņēmuma līgums par palīdzības sniegšanu un pārvadātājs, biļešu pārdevējs vai ceļojumu rīkotājs vismaz 48 stundas pirms paziņotā atiešanas laika saņem paziņojumu, ka ir nepieciešama palīdzība, tas attiecīgo informāciju nosūta tā, lai apakšuzņēmējs saņem to vismaz 36 stundas pirms paziņotā atiešanas laika.2. Ja ir noslēgts apakšuzņēmuma līgums par palīdzības sniegšanu un pārvadātājs, biļešu pārdevējs vai ceļojumu rīkotājs paziņojumu, ka ir nepieciešama palīdzība, nesaņem vismaz 48 stundas pirms paziņotā atiešanas laika, tas informāciju nosūta apakšuzņēmējam iespējami īsā laikā.14 . pantsPalīdzības kvalitātes standarti1. Pārvadātāji, sadarbojoties ar tām organizācijām, kas pārstāv pasažierus–invalīdus un pasažierus ar ierobežotām pārvietošanās spējām, nosaka kvalitātes standartus II un III pielikumā norādītajai palīdzībai un konstatē, kādi resursi vajadzīgi, lai tos sasniegtu.2. Nosakot minētos standartus, pilnībā ņem vērā starptautiski atzītu politiku un rīcības kodeksus, kas attiecas uz ceļojumu atvieglošanu invalīdiem vai personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, īpaši Starptautiskās Jūrniecības organizācijas Ieteikumu pasažieru kuģu konstruēšanai un ekspluatācijai, lai atbilstu vecāku cilvēku un invalīdu vajadzībām.3. Pārvadātāji publicē savus kvalitātes standartus.15. pantsApmācībaPārvadātāji:37.  nodrošina, lai visi to darbinieki, arī apakšuzņēmēju darbinieki, kuri nepastarpināti sniedz palīdzību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, zinātu, kā apmierināt vajadzības, kas raksturīgas personām ar dažādu invaliditāti vai kustību traucējumiem;38.  visiem ostas darbiniekiem, kuri ir tiešā saskarsmē ar ceļotājiem, nodrošina IV pielikumā noteikto apmācību jautājumos par palīdzību invalīdiem un invaliditātes izpratni;39.  pieņemot darbā jaunus darbiniekus, nodrošina viņiem invaliditātes jautājumiem veltītu apmācību un vajadzības gadījumā nodrošina personālam zināšanu pilnveidošanas apmācību kursus.16 . pantsKompensācija par ratiņkrēsliem un citiem pārvietošanās palīglīdzekļiem1. Ja pirms vai pēc brauciena vai tā laikā, pārvietojot ostā vai pārvadājot kuģī, tiek bojāti vai nozaudēti ratiņkrēsli vai citi pārvietošanās palīglīdzekļi, vai to daļas, pasažierim, kuram pieder šis aprīkojums, ir tiesības saņemt kompensāciju no pārvadātāja vai ostas pārvaldes iestādes atkarībā no tā, kurš bija atbildīgs par pārvietošanās līdzekļu novietošanu to bojāšanas vai nozaudēšanas laikā.Nepieciešamības gadījumā jādara viss iespējamais, lai ātri nodrošinātu aizstājējus pārvietošanās līdzekļus.2. Saskaņā ar šo pantu izmaksājamai kompensācijas summai nav noteikti ierobežojumi.III nodaļa Pārvadātāju pienākumi ceļojuma pārtraukuma gadījumā17 . pantsInformācijas sniegšana1. Kavēšanās gadījumā pārvadātājs vai attiecīgā gadījumā ostas pārvaldes iestāde informē pasažierus par paredzēto atiešanas un ierašanās laiku, tiklīdz šāda informācija ir pieejama, bet ne vēlāk kā 30 minūtes pirms publicētā atiešanas laika vai attiecīgi vienu stundu pirms publicētā ierašanās laika.2. Ja pasažieri nokavē pārsēšanos kavēšanās rezultātā, faktiskais pārvadātājs veic pamatotus pasākumus, lai informētu attiecīgos pasažieru par alternatīvām pārsēšanās iespējām.18. pantsTiesības saņemt palīdzību1. Ja pārvadātājs paredz ūdenstransporta pasažieru pārvadājuma pakalpojuma kavēšanos ilgāk nekā 60 minūtes pēc publicētā atiešanas laika, pasažieriem bez maksas piedāvā ēdināšanu un atspirdzinājumus samērīgā attiecībā pret gaidīšanas laiku, ja ēdināšana un atspirdzinājumi ir pieejami uz kuģa vai ostā vai var tikt samērīgi piegādāti.2. Visos kavēšanās gadījumos, ja ir jāpārnakšņo viena vai vairākas naktis vai ja ir jāuzturas ilgāk, nekā pasažieris bija paredzējis, pasažieriem papildus 1. punktā paredzētajai ēdināšanai un atspirdzinājumiem bez maksas piedāvā arī izmitināšanu viesnīcā vai citur un pārvadāšanu starp ostu un izmitināšanas vietu, kur un ja vien tas fiziski iespējams.3. Ja ūdenstransporta pārvadājuma pakalpojuma sniegšanu vairs nevar turpināt, pārvadātāji, cik drīz vien iespējams, noorganizē pasažieriem alternatīvus pārvadājumu pakalpojumus, ja tas ir iespējams.4. Piemērojot 1., 2. un 3. punktu, faktiskais pārvadātājs pievērš īpašu uzmanību vajadzībām, kādas ir invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām un viņu pavadītājiem.19 . pantsMaršruta maiņa un atlīdzināšana1. Ja pārvadātājs paredz ūdenstransporta pasažieru pārvadājuma pakalpojuma kavēšanos ilgāk nekā 120 minūtes par publicēto atiešanas laiku, pasažierim tūlīt:40.  piedāvā alternatīvu transporta pakalpojumu ar pienācīgiem nosacījumiem vai, ja tas ir nepraktiski, informē pasažieri par citu transporta operatoru sniegtiem atbilstošiem alternatīviem transporta pakalpojumiem;41.  atlīdzina biļetes cenu, ja vien viņš nav piekritis a) apakšpunktā norādītiem alternatīviem transporta pakalpojumiem.Atlīdzinājuma izmaksu, kā norādīts b) apakšpunktā, veic saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā 20. pantā minētās kompensācijas izmaksu.2. Šajā pantā noteiktās tiesības uz atlīdzinājumu nepiemēro pasažieriem, kas atrodas kruīza ceļojumā, ja vien tiem šādas tiesības nerodas saskaņā ar Direktīvu 90/314/EEK.20 . pantsBiļetes cenas kompensēšana1. Nezaudējot tiesības uz pārvadāšanu, pasažieris var pieprasīt kompensāciju no pārvadātāja, ja viņš saskaras ar ierašanās kavējumu, kas radies dēļ atcelšanas vai izbraukšanas kavējuma. Minimālās kompensācijas ir šādas:42.  25 % no biļetes cenas, ja kavējums ir 60 līdz 119 minūtes;43.  50 % no biļetes cenas, ja kavējums ir 120 minūtes vai ilgāks;44.  100 % no biļetes cenas, ja pārvadātājs nesniedz 19. panta a) apakšpunktā paredzētos alternatīvos transporta pakalpojumus vai informāciju.2. Šajā pantā noteiktās tiesības uz kompensāciju nepiemēro pasažieriem, kas atrodas kruīza ceļojumā, ja vien tiem šādas tiesības nerodas saskaņā ar Direktīvu 90/314/EEK.3. Kompensāciju par biļeti izmaksā viena mēneša laikā pēc kompensācijas pieprasījuma iesniegšanas. Kompensāciju drīkst izmaksāt ar kuponiem un/vai citiem pakalpojumiem, ja nosacījumi ir elastīgi, jo īpaši attiecībā uz derīguma termiņu un ceļojuma galamērķi. Pēc pasažiera pieprasījuma kompensāciju izmaksā naudā.4. Šo pantu nepiemēro, ja kavēšanās vai atcelšana notikusi ārkārtējos apstākļos, kas traucēja transporta pakalpojuma izpildi un no kuriem nevarētu izvairīties pat tad, ja veiktu visus iespējamos pasākumus.21. pantsCitas prasībasNekas šajā regulā neierobežo pasažierus valstu tiesās prasīt atlīdzināt kaitējumu, kas radies transporta pakalpojumu atcelšanas vai kavēšanās rezultātā.22 . pantsPapildu pasākumi pasažieru labāPārvadātāji, iesaistot ieinteresētās personas, profesionālās asociācijas un patērētāju, pasažieru un invalīdu asociācijas, sadarbojas, lai pieņemtu valstu vai Eiropas līmeņa pasākumus. Šo pasākumu mērķis ir uzlabot pasažieriem piedāvāto aprūpi, īpaši ilgas kavēšanās, ceļojuma pārtraukuma vai atcelšanas gadījumā.IV nodaļa Pasažieru informēšana un sūdzību izskatīšana23 . pantsTiesības uz ceļojuma informācijuOstas pārvaldes iestādes un pārvadātāji brauciena laikā sniedz pasažieriem atbilstošu informāciju visatbilstīgākajā formātā. Attiecīga uzmanība jo īpaši jāpievērš invalīdu vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām vajadzībām.24 . pantsInformācija par pasažieru tiesībām1. Pārvadātāji nodrošina, ka pasažieriem ne vēlāk kā pirms kuģa atiešanas sniedz pienācīgu un saprotamu informāciju par viņu tiesībām saskaņā ar šo regulu. Ciktāl pienākumu sniegt informāciju ir ievērojis pārvadātājs vai faktiskais pārvadātājs, otram nav pienākuma sniegt šo informāciju. Minēto informāciju sniedz vispiemērotākajā formā. Sniedzot šo informāciju, attiecīga uzmanība jāpievērš invalīdu vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām vajadzībām.2. Pārvadātāji un ostu pārvaldes iestādes nodrošina, ka informācija par pasažieru tiesībām saskaņā ar šo regulu ir publiski pieejama gan uz kuģa, gan ostās. Šī informācija ietver izpildiestādes, ko dalībvalsts izraudzījusies saskaņā ar šīs regulas 26. panta 1. punktu, kontaktinformāciju.25 . pantsSūdzības1. Pārvadātāji izveido sūdzību izskatīšanas mehānismus attiecībā uz šajā regulā paredzētajām tiesībām un pienākumiem.2. Pasažieri var iesniegt sūdzību pārvadātājam viena mēneša laikā no dienas, kad pakalpojums tika sniegts vai kad to vajadzēja sniegt. Sūdzības adresāts 20 darba dienu laikā vai nu sniedz pamatotu atbildi, vai, attiecīgi pamatotos gadījumos, informē pasažieri par to, līdz kurai dienai atbilde var būt gaidāma. Atbildes sniegšanas laiks nevar būt garāks kā divi mēneši no sūdzības saņemšanas dienas.3. Ja 2. punktā noteiktajos termiņos netiek saņemta atbilde, ir uzskatāms, ka sūdzība ir atzīta par pamatotu.V nodaļa Īstenošana un valstu izpildiestādes26 . pantsValstu izpildiestādes1. Katra dalībvalsts izraugās iestādi vai iestādes, kas ir atbildīgas par šīs regulas izpildi. Šīs iestādes veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiek ievērotas pasažieru tiesības, tostarp atbilstība 8. pantā minētajiem noteikumiem par transporta pieejamību. Katra iestāde organizatoriski, lēmumos par finansējumu, juridiskā formā un lēmumu pieņemšanā ir neatkarīga no pārvadātājiem.2. Dalībvalstis informē Komisiju par iestādi vai iestādēm, kas izraudzītas saskaņā ar šo pantu, un par to attiecīgo kompetenci.3. Par šīs regulas varbūtēju pārkāpumu ikviens pasažieris var iesniegt sūdzību attiecīgajai iestādei, kas izraudzīta saskaņā ar 1. punktu, vai kādai citai dalībvalsts izraudzītai atbilstīgai iestādei.4. Dalībvalstis, kuras saskaņā ar 2. panta 2. punktu ir izvēlējušās atbrīvot no šīs regulas prasībām noteiktus pakalpojumus, nodrošina salīdzināmu mehānismu pasažieru tiesību aizsardzībai.27 . pantsZiņojums par izpildi1. Katra gada 1. jūnijā izpildiestādes, kas izraudzītas saskaņā ar 26. pantu, publicē ziņojumu par to darbību iepriekšējā gadā, tajā inter alia ietver:45.  aprakstu par darbībām, kas veiktas, lai īstenotu šīs regulas noteikumus;46.  norādi uz procedūru, kas piemērojama individuālo sūdzību atrisināšanai;47.  to noteikumu kopsavilkumu par transporta pieejamību invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kas piemērojami šajā dalībvalstī;48.  apkopotus datus par sūdzībām;49.  informāciju par piemērotajām sankcijām;50.  citus jautājumus, kas ir nozīmīgi šīs regulas labākai izpildei.2. Lai varētu sagatavot šādu ziņojumu, izpildiestādēm jāveido statistika par individuālām sūdzībām atbilstoši sūdzības būtībai un attiecīgam uzņēmumam. Šādi dati pēc pieprasījuma jādara pieejami Komisijai vai valstu izmeklēšanas iestādēm trīs gadus pēc atgadījuma.28 . pantsSadarbība starp izpildiestādēmIzpildiestādes, kas izraudzītas saskaņā ar 26. panta 1. punktu, apmainās ar informāciju par savu darbu un lēmumu pieņemšanas principiem, un praksi, lai nodrošinātu vienveidīgu pasažieru aizsardzību visā Kopienā. Komisija tām palīdz veikt šo uzdevumu.29 . pantsSankcijasDalībvalstis nosaka noteikumus par sankcijām, kas jāpiemēro par šīs regulas pārkāpumiem, un veic visus pasākumus, lai nodrošinātu, ka šie noteikumi tiek īstenoti. Paredzētajām sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un atturošām. Dalībvalstis paziņo Komisijai par šiem noteikumiem un nekavējoties ziņo par jebkurām turpmākām izmaiņām šajos noteikumos.VI nodaļa Nobeiguma noteikumi30 . pantsZiņojumsKomisija vēlākais trīs gadus pēc šīs regulas spēkā stāšanās ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas darbību un tās izpildes rezultātiem. Ziņojumam vajadzības gadījumā pievieno tiesību aktu projektus, kas paredz detalizētāku šīs regulas noteikumu īstenošanu vai tās pārskatīšanu.31 . pantsRegulas (EK) Nr. 2006/2004 grozījumsRegulas (EK) Nr. 2006/2004 pielikumam pievieno šādu [19] punktu:“19. Eiropas Parlamenta un Padomes [..] Regula par pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā[21]”.32 . pantsSpēkā stāšanāsŠī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .To sāk piemērot [divus gadus] pēc publicēšanas. 6., 7., 25., 26., un 29. pantu sāk piemērot [vienu gadu] pēc publicēšanas.Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē, […]Eiropas Parlamenta vārdā Padomes vārdāpriekšsēdētājs priekšsēdētājs[…] […]I PIELIKUMSInvalīdu vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesības saņemt atlīdzinājumu vai mainīt maršrutu iepriekšējas rezervācijas gadījumā1. Ja ir izdarīta atsauce uz šo pielikumu, invalīdiem un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām dod iespēju izvēlēties:(a) - vai septiņās dienās skaidrā naudā, izmantojot elektronisku bankas pārskaitījumu, bankas pārveduma rīkojumu vai bankas čekus, vai saskaņā ar pasažiera parakstītu piekrišanu saņemt biļetes pilnas cenas atlīdzinājumu tās summas apmērā, par kuru tā ir pirkta, attiecībā uz to ceļojuma daļu vai daļām, kas nav veiktas, un attiecībā uz jau veikto daļu vai daļām, ja braucienam vairs nav jēgas, ņemot vērā pasažiera sākotnējo ceļojuma plānu, attiecīgā gadījumā kopā ar- atpakaļceļa braucienu uz sākotnējo izbraukšanas vietu pēc iespējas agrāk; vai(b) vai arī mainīt maršrutu, izmantojot pārvadājumu ar pielīdzināmiem nosacījumiem līdz to galamērķim pēc iespējas agrāk; vai arī(c) mainīt maršrutu, izmantojot pārvadājumu ar pielīdzināmiem nosacījumiem līdz to galamērķim vēlākā dienā atbilstīgi pasažiera vēlmēm, ja ir pieejamas biļetes.2. Šā pielikuma 1. punkta a) apakšpunkts attiecas arī uz pasažieriem, kuru braucieni ir kompleksa pakalpojuma daļa, izņemot tiesības saņemt atlīdzinājumu, ja šādas tiesības izriet no Direktīvas 90/314/EEK[22] noteikumiem.3. Ja pilsētā vai reģionā ir vairākas ostas un faktiskais pārvadātājs piedāvā pasažierim braucienu uz citu ostu, nevis to, uz kuru pasažieris bija rezervējis biļeti, minētais pārvadātājs sedz izmaksas, kas rodas, pasažierim pārvietojoties no šīs alternatīvās ostas uz ostu, uz kuru bija rezervēta biļete, vai uz citu tuvumā esošu vietu, par ko vienojas ar pasažieri.II PIELIKUMSPalīdzība ostāsVajadzīgā palīdzība un pasākumi, kas jāveic, lai invalīdi un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām varētu:-  paziņot par ierašanos ostā un lūgt palīdzību;-  nokļūt no ieejas līdz reģistrācijas punktam, ja tāds ir, vai līdz kuģim;-  reģistrēties un reģistrēt bagāžu, ja nepieciešams;-  doties no reģistrācijas punkta (ja tāds ir) uz kuģi, veicot izceļošanas, muitas un drošības procedūras;-  iekāpt kuģī, izmantojot liftu, ratiņkrēslu vai citu attiecīgā gadījumā vajadzīgo palīdzību;-  doties no kuģa durvīm uz savu vietu/telpu;-  novietot un paņemt bagāžu kuģī;-  doties no savas vietas uz kuģa durvīm;-  izkāpt no kuģa, izmantojot liftu, ratiņkrēslu vai citu attiecīgā gadījumā vajadzīgo palīdzību;-  paņemt bagāžu (ja nepieciešams), veicot ieceļošanas, muitas un drošības procedūras;-  doties no bagāžas saņemšanas vai izkāpšanas vietas uz noteiktu izeju;-  vajadzības gadījumā apmeklēt tualeti.Ja invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām palīdz pavadoša persona un ja tas tiek pieprasīts, šai personai ir jāļauj sniegt invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām nepieciešamo palīdzību ostā un iekāpjot un izkāpjot no kuģa.Darbības ar visiem nepieciešamajiem pārvietošanās palīglīdzekļiem, ietverot tādus palīglīdzekļus kā elektriskie ratiņkrēsli.Bojātu vai nozaudētu pārvietošanās palīglīdzekļu pagaidu aizstāšana, atzīstot, ka tos ne vienmēr ir iespējams aizstāt tieši ar tādiem pašiem palīglīdzekļiem.Vajadzības gadījumā darbības ar atzītiem dzīvniekiem–pavadoņiem.Ar iekāpšanu un izkāpšanu saistītas informācijas sniegšana piemērotā veidā.III PIELIKUMSPalīdzība uz kuģaAtzītu dzīvnieku–pavadoņu pārvadāšana kuģī atbilstīgi attiecīgās valsts noteikumiem.Papildus medicīniskajiem palīglīdzekļiem ne vairāk kā divu pārvietošanās palīglīdzekļu pārvadāšana katram invalīdam vai pasažierim ar ierobežotām pārvietošanās spējām, ietverot elektriskos ratiņkrēslus.Ar attiecīgo maršrutu saistītās būtiskās informācijas sniegšana piemērotā veidā.Visu pamatoti nepieciešamo pasākumu veikšana pēc attiecīga lūguma, lai nodrošinātu, ka sēdvieta atbilst katra invalīda vai personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām īpašajām vajadzībām, ja to atļauj drošības noteikumi un ir pieejama vieta.Vajadzības gadījumā palīdzība, lai nokļūtu tualetes telpās.Ja invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējam palīdz pavadoša persona, kuģniecības uzņēmums veiks visus saprātīgi nepieciešamos pasākumus, lai šai personai ierādītu sēdvietu līdzās invalīdam vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām.IV PIELIKUMSApmācība jautājumos par invaliditātiApmācība jautājumos par invaliditātes izpratniApmācība darbiniekiem, kuri ir tiešā saskarsmē ar ceļotājiem, ietver šādus jautājumus:-  izpratne par pasažieriem ar fiziskiem, sensoriskiem (dzirdes un redzes), slēptiem vai attīstības traucējumiem un atbilstoša reakcija, tai skaitā tas, kā atšķirt dažādas spējas, kas ir personām, kuru kustības, orientēšanās vai saziņas spējas var būt ierobežotas;-  šķēršļi, ar kādiem jāsaskaras personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, tai skaitā attieksmes, vides/fiziskus un organizatoriskus šķēršļi;-  dzīvnieku–pavadoņu atpazīšana, tai skaitā dzīvnieku–pavadoņu loma un vajadzības;-  rīcība neparedzētos apstākļos;-  savstarpējo attiecību prasmes un saziņas veidi ar nedzirdīgiem un vājdzirdīgiem cilvēkiem, vājredzīgiem cilvēkiem, cilvēkiem ar runas defektiem un cilvēkiem ar attīstības traucējumiem;-  vispārēja izpratne par SJO pamatnostādnēm saistībā ar Ieteikumu pasažieru kuģu konstruēšanai un ekspluatācijai, lai atbilstu vecāku cilvēku un invalīdu vajadzībām;-  uzmanīga rīcība ar ratiņkrēsliem un citiem pārvietošanās palīglīdzekļiem, lai izvairītos no bojājumiem (visiem darbiniekiem, kuri ir atbildīgi par bagāžas pārvietošanu, ja tādi ir).Apmācība jautājumos par palīdzību invalīdiemApmācība darbiniekiem, kuri ir tieši palīdz personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, ietver šādus jautājumus:-  kā palīdzēt ratiņkrēslu lietotājiem pārvietoties uz ratiņkrēslu un no tā;-  prasmes, lai sniegtu palīdzību personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kuras ceļo kopā ar atzītiem dzīvniekiem–pavadoņiem, tai skaitā šo dzīvnieku loma un vajadzības;-  aklu un daļēji neredzīgu pasažieru pavadīšanas veidi un rīcības veidi ar atzītiem dzīvniekiem–pavadoņiem, un to pārvadāšanas veidi;-  izpratne par palīglīdzekļu veidiem, kas var būt personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, un zināšanas, kā rīkoties ar šādiem palīglīdzekļiem;-  aprīkojuma, kas paredzēts palīdzībai iekāpšanas un izkāpšanas brīdī, izmantošana un zināšanas par atbilstošu iekāpšanas un izkāpšanas palīdzības procedūru, kas nodrošina drošību un cieņu pret personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām;-  pietiekama izpratne par profesionālas un drošas palīdzības nepieciešamību. Arī iespējamības apzināšanās, ka noteikti pasažieri–invalīdi tādēļ, ka ir atkarīgi no sniegtās palīdzības, jutīsies ievainojami ceļojuma laikā;-  zināšanas par pirmo palīdzību.[1] COM (2001) 370, 12.9.2001.[2] COM (2005) 46.[3] Komisija jau 2005. gadā iesniedza priekšlikumu regulai par atbildību nāves un ievainojumu gadījumos, kas šobrīd tiek izskatīts Padomē un Eiropas Parlamentā — Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par pasažieru pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos uz jūras un iekšzemes ūdensceļiem (COM(2005) 592).[4] Eiropas Savienības līguma 2. pants.[5] Avots: Eurostat . Divkāršas uzskaites dēļ tas atbilst apmēram 199 miljoniem jūras transporta pasažieru.[6] Direktīva 90/314/EEK par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām (OV L 158, 23.6.1990., 59. lpp.).[7] Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 14. aprīļa Direktīva 2003/24/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem (OV L 123, 17.5.2003., 18. lpp.).[8] IMO MSC /Circ.735.[9] COM(2007) 99.[10] Vienotais tirgus pilsoņiem – Starpposma ziņojums 2007. gada Eiropadomes pavasara sanāksmei, Briselē, COM(2007) 60, 21.2.2007.[11] Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas Iestāžu nolīgums par labāku likumdošanas procesu (2003/C 321/01), 17. punkts.[12] OV C […], […], […]. lpp.[13] OV C […], […], […]. lpp.[14] OV C […], […], […]. lpp.[15] OV C […], […], […]. lpp.[16] OV L 144, 15.5.1998., 1. lpp.[17] SJO – Kuģošanas drošības komiteja, Circ.735, 1996. gada 24. jūnijs, šīs regulas pieņemšanas brīdī.[18] OV L 158, 23.6.1990., 59. lpp.[19] OV L 364, 9.12.2004., 1. lpp.[20] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.[21] OV C […], […], […]. lpp.[22] OV L 158, 23.6.1999., 55. lpp.