Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005PC0381(01)

Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kura pamatā ir Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas, Slovākijas veiktā dažu dokumentu vienpusēja atzīšana par līdzvērtīgiem savām attiecīgās valsts vīzām tranzīta vajadzībām to teritorijās  /* COM/2005/0381 galīgā redakcija - COD 2005/0158 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 22.8.2005COM(2005) 381 galīgā redakcija2005/0158 (COD)2005/0159 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kura pamatā ir Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas, Slovākijas veiktā dažu dokumentu vienpusēja atzīšana par līdzvērtīgiem savām attiecīgās valsts vīzām tranzīta vajadzībām to teritorijāsPriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu Šveices un Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu dalībvalstīs tranzīta vajadzībām to teritorijā(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. IEVADSCitu dalībvalstu izdoto ceļošanas dokumentu savstarpēja atzīšana ir viens no galvenajiem principiem, kas ir telpas bez iekšējām robežām izveides pamatā. No šī principa izrietošais mērķis ir nodrošināt trešās valsts pilsonim, kas ir noteiktu tādas dalībvalsts izdotu dokumentu turētājs, kura pilnībā piedalās kopējā telpā, iespēju ieceļot un/vai brīvi pārvietoties kopējā telpā, neievērojot nekādas papildu prasības. Priekšnoteikumi veiksmīgai šā principa īstenošanai ir savstarpēja partneru uzticēšanās un paļāvība attiecībā uz dokumentu drošību, kā arī atbilstoša personu drošības pārbaude, kas balstīta uz kopējiem kritērijiem un procedūrām, lai novērstu jebkādu risku, kas saistīts ar šādas kategorijas personu mobilitāti.Pašreiz spēkā esošajos Šengenas acquis ir noteikts vienotu vīzu savstarpējas atzīšanas princips (10. pants 1990. gada 19. jūnija Konvencijā, ar ko piemēro 1985. gada 14. jūnija Šengenas līgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie to kopīgām robežām (še turpmāk – Šengenas konvencija)[1], ko apstiprināja ar 2. pantu Regulā (EK) Nr. 539/2001[2], kurā noteikts, ka vīza, ko izsniegusi Šengenas dalībvalsts, ir derīga arī citas Šengenas dalībvalsts ārējo robežu šķērsošanai īstermiņa uzturēšanās vai tranzīta vajadzībām. Pašlaik spēkā esošajos Šengenas noteikumos (Šengenas konvencijas 18. un 21. pants) arī paredzēta savstarpējas atzīšanas sistēma attiecībā uz ilgtermiņa vīzām un uzturēšanās atļaujām, ko izsniedz dalībvalstis, kuras pilnībā īsteno Šengenas acquis . Šo savstarpējas atzīšanas sistēmu piemēro tranzīta (18. pants) un īstermiņa uzturēšanās (21. pants) vajadzībām.Attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm Pievienošanās akta 3. pantā noteiktajā tā sauktajā „Šengenas divu posmu ieviešanas procesā” saistībā ar vīzu noteikumiem ir paredzēts, ka, neraugoties uz to, ka pēc pievienošanās jaunajām dalībvalstīm jāpiemēro Regulas (EK) 539/2001 noteikumi un tādējādi uz 1. pielikumā minēto trešo valstu pilsoņiem jāattiecina vīzu prasība, tām jāturpina izdot savas attiecīgās valsts vīzas, līdz tiks pieņemts Padomes lēmums, ar ko atļauj šo valstu pilnīgu integrāciju Šengenas līguma teritorijā.Šengenas vīzas definīcijā Regulas Nr. 539/2001 2. pantā nav paredzēta iespēja uzskatīt īstermiņa vīzu, ko izsniedz valsts, kura pilnībā īsteno Šengenas acquis , par līdzvērtīgu attiecīgās valsts vīzai, kuru izsniedz cita dalībvalsts, kas nav pilnībā integrēta kopējā telpā, tādējādi šī iepriekš minētā dalībvalsts, pamatojoties uz šo līdzvērtības neesību, nedrīkst ļaut šķērsot tās teritoriju tranzītā vai uzturēties tajā trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem attiecas vīzu prasība, nepieprasot savu attiecīgās valsts vīzu. Turklāt regulā nav paredzēta uzturēšanās atļauju un vīzu līdzvērtība.Turklāt Šengenas atzīšanas noteikumus, ko piemēro tranzīta un īstermiņa uzturēšanās vajadzībām, no pievienošanās dienas nepiemēro attiecībās starp jaunajām un vecajām dalībvalstīm. Līdz ar to jaunajām dalībvalstīm pēc pievienošanās ir pienākums izdot attiecīgās valsts vīzas ieceļošanai un tranzītam to teritorijā trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem attiecas vīzu prasība saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 539/2001, arī tad, ja attiecīgās personas ir Šengenas uzturēšanās atļaujas vai vīzas turētāji vai ja tās ir Šengenas valsts izdotas attiecīgās valsts ilgtermiņa vīzas turētāji.Lai arī visi Šengenas acquis noteikumi par ārējām robežām, tostarp Šengenas konvencijas 5. panta 3. punkts, ir iekļauti to Šengenas noteikumu kategorijā, kas no pievienošanās brīža dalībvalstīm turpmāk jāpiemēro savās savstarpējās attiecībās un attiecībās starp jaunajām un vecajām dalībvalstīm[3], šajos noteikumos kā tādos nav noteikts uzturēšanās atļauju obligātas savstarpējās atzīšanas režīms ārējo robežu šķērsošanai, ņemot vērā to, ka neaizstājams pamatelements šādam savstarpējas atzīšanas režīmam, proti, attiecīgs uzturēšanās atļauju saraksts, kas sniegts Kopīgās rokasgrāmatas XI pielikumā, ir apzināti un nepārprotami izslēgts no I kategorijas (noteikumi, kas piemērojami no pievienošanās brīža). Tas pilnībā atbilst faktam, ka visi Šengenas acquis noteikumi, ar ko nosaka dokumentu (vīzu, uzturēšanās atļauju utt.) savstarpējas atzīšanas režīmu, ir iekļauti II kategorijā (noteikumi, kas piemērojami no datuma, kuru nosaka Padome). Konvencijas 5. panta 3. punktā kontrolējamie ieceļošanas noteikumi ir tikai definēti un uzskaitīti.Tāpat 5. panta 1. punkts attiecas uz ieceļošanas nosacījumiem trešo valstu pilsoņiem, kam vajadzīga vīza, nenosakot īstermiņa vīzas savstarpēju atzīšanu. Konvencijas 5. panta 1. punkta pamatā ir īstermiņa vīzu obligātas savstarpējas atzīšanas sistēma, ko ieviesa ar Šengenas konvencijas 10. pantu. Minētais 5. panta 1. punkts, kas no pievienošanās dienas ir piemērojams arī attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm, nerada pienākumu vecajām Šengenas dalībvalstīm atzīt jauno dalībvalstu izdotās vīzas; tāpat tas arī nerada jaunajām dalībvalstīm pienākumu atzīt Šengenas vīzas.Turklāt 5. panta 3. punkts attiecas tikai uz tiem trešo valstu pilsoņiem, kas ir uzturēšanās atļaujas turētāji, kuri vēlas šķērsot citas dalībvalsts teritoriju tranzītā, lai atgrieztos savā pastāvīgajā dzīvesvietā; tas neattiecas uz personām, kas vēlas šķērsot dalībvalsts teritoriju tranzītā, lai no dalībvalsts, kurā dzīvo, ceļotu uz trešo valsti. Tāpat 5. panta 3. punktā paredzētais atvieglojums neattiecas uz īstermiņa vīzas turētājiem. Tādējādi šie noteikumi nenodrošina pienācīgu risinājumu vairumam iepriekš aprakstīto problēmu.Pirms pievienošanās Eiropas Savienībai dažas jaunās dalībvalstis, ņemot vērā to ģeogrāfiskās atrašanās vietu uz galvenajiem tranzīta ceļiem, praksē atzina Šengenas valstu izdotās vienotas īstermiņa vīzas, ilgtermiņa vīzas un uzturēšanās atļaujas tranzīta un/vai īstermiņa uzturēšanās vajadzībām par līdzvērtīgām savām attiecīgās valsts vīzām. Šādu dokumentu atzīšana bija balstīta uz divpusējiem līgumiem, kas noslēgti starp jaunajām dalībvalstīm un trešām valstīm, vai uz vienpusējiem valstu lēmumiem[4]. Jaunās dalībvalstis norādīja uz grūtībām pārvaldē, ar kurām tās saskaras kopš pievienošanās Eiropas Savienībai, kad tās aizstāja savu tā brīža atzīšanas praksi ar jaunu režīmu, saskaņā ar kuru tām ir jāizdod attiecīgo valstu vīzas tranzīta un īstermiņa uzturēšanās mērķiem trešo valstu pilsoņiem, kam ir Šengenas vīza vai uzturēšanās atļauja, vai attiecīgās valsts ilgtermiņa uzturēšanās vīza, ko izdevusi Šengenas valsts. Tās jo īpaši uzsver ievērojamo papildu administratīvo slogu to vēstniecībām un konsulārajām iestādēm dalībvalstīs. Tās arī uzsvēra, ka personas, uz kurām attiecas šie atvieglojumi, nerada nekādu risku jaunajām dalībvalstīm, jo Šengenas valstis jau vairākkārt ir veikušas stingru kontroli un drošības pārbaudes attiecībā uz minētajām personām pirms Šengenas vīzu, uzturēšanās atļauju vai attiecīgās valsts vīzu izdošanas.Turklāt saskaņā ar esošajiem noteikumiem Šengenas valstīm nav atļauts atzīt trešās valsts uzturēšanās atļaujas, piemēram, Šveices vai Lihtenšteinas izdotās uzturēšanās atļaujas tranzīta vai īstermiņa uzturēšanās vajadzībām Šengenas teritorijā. Tas nozīmē, ka trešo valstu pilsoņiem, Šveices vai Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju turētājiem, uz kuriem attiecas vīzu prasība, šķērsojot kopējo telpu, lai atgrieztos savā izcelsmes valstī, ir jāpieprasa vīza. Ņemot vērā noteiktai sezonai raksturīgu mobilitāti (proti, vasaras atvaļinājumu laikā), dažu to dalībvalstu konsulārās iestādes Šveicē un Lihtenšteinā, kuras šī mobilitāte skar jo īpaši šo valstu ģeogrāfiskā izvietojuma dēļ, saskaras ar smagu administratīvo slogu, kas saistīts ar nepieciešamību savlaicīgi izdot pieprasītās vīzas minētajos laika posmos. Pamatojoties uz Šveices Centrālā ārvalstnieku reģistra veikto apsekojumu, 2003. gada aprīlī šāds noteiktai sezonai raksturīgs tranzīts skāra 514,250 personas. Tās pašas problēmas ir aktuālas arī attiecībā uz Lihtenšteinas izdoto uzturēšanās atļauju turētāju veikto tranzītu, lai gan rādītāji ir zemāki[5].Šveices iestādes pašlaik atbrīvo no vīzu prasības (izmantojot likumu, kas stājās spēkā 2000. gada jūlijā) Eiropas Savienības dalībvalsts izdotu uzturēšanās atļauju turētājus. Šī Šveices veiktā vienpusējā Eiropas Savienības dalībvalstu izdoto uzturēšanās atļauju atzīšana par līdzvērtīgām to attiecīgās valsts vīzām paredzēta tranzīta un īstermiņa uzturēšanās vajadzībām. Ilgākā laika posmā Šveices uzturēšanās atļaujas atzīšanas jautājums tiks atrisināts, izmantojot 2004. gada 25. oktobrī parakstīto līgumu, ņemot vērā Šveices asociēšanu Šengenas acquis . Tomēr parakstīšana un attiecīgi arī ratifikācija aizņems zināmu laiku. Turklāt visu to priekšnoteikumu novērtēšana, kas vajadzīgi līguma īstenošanai, ir jāveic, pirms Šveice var pilnībā piedalīties Šengenas acquis īstenošanā. Tomēr pašreizējai problēmai nepieciešams steidzams risinājums, lai nodrošinātu dalībvalstu interešu ievērošanu.Gadījumam, ja acquis netiktu iekļauti īpaši noteikumi, kas nodrošina pozitīvu atbildi ierosinātajiem jautājumiem, kā arī nolūkā nodrošināt atbilstošu risinājumu dalībvalstu vajadzībām, Komisija izskatīja iespēju pieņemt īpašu sistēmu, kas balstīta uz vienpusējas atzīšanas pieeju.2. DIVI PRIEKŠLIKUMILai risinātu iepriekš aprakstītās situācijas, Komisija apsvēra tāda piemērota risinājuma nepieciešamību, kas nodrošinātu augstu drošības līmeni un novērstu galveno principu īstenošanas un Šengenas līguma teritorijas netraucētas darbības kavēšanu.Tādēļ ar šo tiek ierosināti divi instrumenti:Attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm - Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz Šengenas valstu izdotu dažu dokumentu vienpusēju atzīšanu dalībvalstīs pārejas posmā, kā arī paredz iespēju paplašināt atzīšanas režīmu, lai to piemērotu arī dokumentiem, ko izdevusi (-šas) cita(-s) jaunā(-s) dalībvalsts(-is) (2.1. punkts).Šādā nolūkā Komisija ir ņēmusi vērā:- jauno dalībvalstu īpašās vajadzības vīzu jomā pārejas posmā līdz to pilnīgai integrācijai Šengenas līguma teritorijā, kad tām piemēros acquis paredzētos savstarpējas atzīšanas noteikumus;- stingru kontroli un drošības pārbaudes, ko veic attiecībā uz trešo valstu pilsoņiem, pirms dalībvalstu kompetentās iestādes izsniedz Šengenas vai valsts dokumentus;- nelielo risku, ko šī personu kategorija rada jaunajām dalībvalstīm.Attiecībā uz Šveices un Lihtenšteinas izdotajām uzturēšanās atļaujām - Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu Šveices un Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu par līdzvērtīgu vīzai, ko izdevušas dalībvalstis savu teritoriju šķērsošanai tranzītā (2.2. punkts).Lai noteiktu īpašo režīmu, Komisija ir ņēmusi vērā:- pastāvīgās grūtības pārvaldē, kas Šveicē un Lihtenšteinā skar dažu dalībvalstu konsulārās iestādes un kas ir saistītas ar vīzu izdošanu trešo valstu pilsoņiem, kuri legāli uzturas un strādā šajās valstīs;- nelielo risku dalībvalstīm, ko rada Šveices un Lihtenšteinas izdoto uzturēšanās atļauju turētāji, šķērsojot šo dalībvalstu teritoriju tranzītā.2005/0158 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kura pamatā ir Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas, Slovākijas veiktā dažu dokumentu vienpusēja atzīšana par līdzvērtīgiem savām attiecīgās valsts vīzām tranzīta vajadzībām to teritorijāsEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 62. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[6],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru,tā kā:(1) Saskaņā ar 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 1. punktu dalībvalstīm, kas pievienojās Eiropas Savienībai 2004. gada 1. maijā, no minētā datuma ir jāpiemēro vīzu prasība to trešo valstu pilsoņiem, kas minētas I pielikumā Padomes 2001. gada 15. marta Regulā (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas[7].(2) Saskaņā ar 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 2. punktu Šengenas acquis noteikumi par nosacījumiem un kritērijiem vienotu īstermiņa vīzu izdošanai, kā arī noteikumi par vīzu savstarpēju atzīšanu un par uzturēšanās atļauju un vīzu līdzvērtību ir piemērojami jaunajās dalībvalstīs tikai pēc Padomes lēmuma pieņemšanas šādā nolūkā. Tomēr tie ir saistoši šīm dalībvalstīm no to pievienošanās dienas.(3) Tādēļ jaunajām dalībvalstīm ir jāizdod attiecīgās valsts vīzas ieceļošanai vai tranzītam, šķērsojot to teritoriju, trešo valstu pilsoņiem, kam ir tādas dalībvalsts izdota vienota vai ilgtermiņa vīza vai uzturēšanās atļauja, kura pilnībā īsteno Šengenas acquis, vai līdzvērtīgs dokuments, ko izdevusi cita jaunā dalībvalsts.(4) Dalībvalstu, kas pilnībā īsteno Šengenas aquis, un jauno dalībvalstu izdoto dokumentu turētāji nerada nekādu risku jaunajām dalībvalstīm, jo citas dalībvalstis ir veikušas visu nepieciešamo kontroli attiecībā uz šīm personām. Lai novērstu nepamatotu administratīvu slogu uzlikšanu jaunajām dalībvalstīm, jāpieņem kopīgi noteikumi, saskaņā ar kuriem jaunajām dalībvalstīm ir atļauts vienpusēji atzīt minētos dokumentus par līdzvērtīgiem to attiecīgās valsts vīzai un ieviest vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, pamatojoties uz šo vienpusējo līdzvērtību.(5) Kopīgie noteikumi jāpiemēro pārejas posmā līdz datumam, kas jānosaka Padomes lēmumā, kā minēts 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 2. punkta pirmajā daļā.(6) Jānosaka, ka dokumentu atzīšana attiecas tikai uz tranzītu, šķērsojot vienas vai vairāku jauno dalībvalstu teritoriju, neskarot jauno dalībvalstu iespējas izdot attiecīgās valsts vīzas īstermiņa uzturēšanās vajadzībām. Dalībai kopīgajā sistēmā jābūt fakultatīvai, neizvirzot jaunajām dalībvalstīm papildu pienākumus, kā noteikts 2003. gada Pievienošanās aktā.(7) Kopīgie noteikumi jāpiemēro vienotām īstermiņa vīzām, ilgtermiņa vīzām un uzturēšanās atļaujām, ko izdevušas dalībvalstis, kas pilnībā īsteno Šengenas acquis, kā arī īstermiņa vīzām, ilgtermiņa vīzām un uzturēšanās atļaujām, ko izdevušas citas jaunās dalībvalstis.(8) Ieceļošanas nosacījumi, kas noteikti 5. panta 1. punktā 1990. gada 19. jūnija Konvencijā, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas līgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie to kopīgām robežām[8] (še turpmāk „Šengenas konvencija”), ir jāpilda, izņemot 5. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ciktāl šajā lēmumā paredzēts vienpusējas atzīšanas režīms starp attiecīgās valsts tranzīta vīzām, ko izdod jaunā dalībvalsts, un dažiem dokumentiem, kurus izdod dalībvalsts, kura pilnībā īsteno Šengenas acquis , kā arī līdzīgiem dokumentiem, ko izdod citas jaunās dalībvalstis.(9) Tā kā dalībvalstis nevar pietiekamā mēra sasniegt ierosinātās veicamās rīcības mērķi, proti, vienpusējas atzīšanas režīma ieviešanu, kas jaunajām dalībvalstīm ir jāpiemēro, un tādēļ rīcības mēroga un ietekmes dēļ tos var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šis lēmums nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai,IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo lēmumu ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kam pamatā ir atļauja Čehijai, Igaunijai, Kiprai, Latvijai, Lietuvai, Ungārijai, Maltai, Polijai, Slovēnijai, Slovākijai (še turpmāk – dalībvalstīm) vienpusēji atzīt par līdzvērtīgiem savu valstu vīzām tranzīta vajadzībām dažus dokumentus, kurus izdod dalībvalstis, kas pilnībā īsteno Šengenas acquis , un dokumentus, kurus izdod citas jaunās dalībvalstis trešo valstu pilsoņiem, kam piemēro vīzu prasību saskaņā ar Regulu (EK) 539/2001.2. pants1. Jaunā dalībvalsts tranzīta vajadzībām par līdzvērtīgiem attiecīgās valsts vīzai var uzskatīt šādus dokumentus, ko izdod dalībvalstis, kuras pilnībā īsteno Šengenas acquis , neatkarīgi no dokumentu turētāju valstiskās piederības:(i) „vienotu vīzu”, kas minēta 10. pantā konvencijā, ar ko īsteno Šengenas līgumu;(ii) „Ilgtermiņu vīzu”, kas minēta 18. pantā konvencijā, ar ko īsteno Šengenas līgumu;(iii) „uzturēšanās atļauju”, kas iekļauta Kopīgās konsulārās instrukcijas IV pielikumā.2. Ja jaunā dalībvalsts nolemj piemērot šo lēmumu, tai ir jāatzīst visi 2. punktā minētie dokumenti, kurus izdevusi dalībvalsts, kas pilnībā īsteno Šengenas acquis , neatkarīgi no valsts, kas izdod dokumentu.3. pantsTurklāt jaunā dalībvalsts, kas piemēro 2. pantu, par līdzvērtīgām savai attiecīgās valsts vīzai tranzīta vajadzībām var atzīt attiecīgo valstu īstermiņa vīzas, ilgtermiņa vīzas un uzturēšanās atļaujas, ko izsniedz viena vai vairākas citas jaunās dalībvalstis.Jauno dalībvalstu izdotie dokumenti, kurus var atzīt saskaņā ar šo lēmumu, ir minēti pielikumā.4. pantsDalībvalstis var atzīt dokumentus par līdzvērtīgiem to attiecīgās valsts vīzām tranzīta vajadzībām tikai tad, ja trešās valsts pilsoņa veiktā tranzīta ilgums jaunās(-o) dalībvalsts(-u) teritorijā nepārsniedz piecas dienas.To dokumentu derīguma termiņš, kas minēti 2. un 3. pantā, attiecas tikai uz tranzīta ilgumu.Tāda vienota vīza, kas ļauj veikt vienreizēju iebraukšanu un kas izmantota ieceļošanai dalībvalstī, kura pilnībā īsteno Šengenas acquis , ir derīga turētāja atgriešanās ceļojumam, šķērsojot tās pašas jaunās dalībvalsts teritoriju tranzītā.5. pantsJaunās dalībvalstis 10 dienu laikā pēc šā lēmuma stāšanās spēkā paziņo Komisijai par to, vai tās nolemj piemērot šo lēmumu.Paziņojumu, ko dalībvalstis darījušas zināmu, Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .6. pantsŠis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .To piemēro līdz datumam, ko nosaka Padome lēmumā, kuru pieņem atbilstoši 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 2. punktam.7. pantsŠis lēmums ir adresēts Čehijai, Igaunijai, Kiprai, Latvijai, Lietuvai, Ungārijai, Maltai, Polijai, Slovēnijai un Slovākijai.Briselē, […]Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājsPIELIKUMSJauno dalībvalstu izdoto dokumentu sarakstsČEHIJAS REPUBLIKAVīzas-  Vízum k pobytu do 90 dnů – ( Īstermiņa vīza )-  Vízum za účelem převzetí povolení k pobytu VR – ( vīza, ar mērķi iegūt uzturēšanās atļauju)-  Vízum k pobytu nad 90 dnů – ( Ilgtermiņa vīza )-  Diplomatické vízum – ( diplomātiskā vīza )-  Zvláštní vízum – ( speciālā vīza )-  Vízum za účelem strpění VS – ( Vīza, kas nodrošina ārkārtas atļauju, lai varētu uzturēties valstī )-  Vstupní vízum VV – ( ieceļošanas vīza)-  Vízum za účelem dočasné ochrany VG – ( Vīza pagaidu aizsardzības nolūkā )Uzturēšanās atļaujas-  Prukaz o povoleki k pobytu pro statniko prislusnika ( ārvalstnieku uzturēšanās atļauja )[9]-  Ilgtermiņa uzturēšanās atļauja (derīga līdz derīguma termiņa beigu datumam, ne ilgāk par 1 gadu; iespējams pagarinājums)-  Pastāvīgās uzturēšanās atļauja (izsniedz ārvalstniekiem, kas uzturas Čehijas Republikas teritorijā ilgāk par 10 gadiem.) Laika nosacījumu nepiemēro, ja ārvalstnieks ir Čehijas pilsoņa tuvs ģimenes loceklis (ģimenes apvienošanās) vai ja ārvalstnieks ir uzturējies Čehijas Republikas teritorijā ilgāk par 8 gadiem, un ir izpildīti likumā noteiktie papildu nosacījumi (66. pants Čehijas likumā Nr. 326/1999 par ārvalstniekiem)KIPRAVīzas-  Lidostas tranzīta vīzas-  Tranzīta vīzas-  Ceļojuma vīzas (vienreizēja ieceļošana, divreizēja ieceļošana, daudzkārtēja ieceļošana)Uzturēšanās atļaujas-  Termiņatļauja (darba, viesošanās, studiju nolūkā)-  Ieceļošanas atļauja (darba, studiju nolūkā)-  Imigrācijas atļauja (pastāvīgā atļauja)LATVIJAS REPUBLIKAVīzas-  Latvijas vīza - Kategorija C ( īstermiņa vīza)-  Latvijas vīza - Kategorija D ( ilgtermiņa vīza)Uzturēšanās atļaujas-  Pastāvīgās uzturēšanās atļauja[10]-  Termiņuzturēšanās atļauja ( derīguma termiņš ir no sešiem mēnešiem līdz desmit gadiem )-  Uzturēšanās atļauja [11]-  Termiņa (termiņuzturēšanās atļauja; derīguma termiņš ir no sešiem mēnešiem līdz desmit gadiem)-  Atļaujas veids – pastāvīgās (pastāvīgās uzturēšanās atļauja)LIETUVAS REPUBLIKAVīzas-  Trumpalaikė viza ( Īstermiņa vīza)-  Ilgalaikė viza ( Ilgtermiņa vīza )Uzturēšanās atļaujas-  Leidimas laikinai gyventi Lietuvos Respublikoje (termiņuzturēšanās atļauja; derīguma termiņš ir no viena līdz pieciem gadiem)-  Leidimas nuolat gyventi Lietuvos Respublikoje (pastāvīgās uzturēšanās atļauja)UNGĀRIJAVīzas-  Rövid időtartamú beutazóvízum ( Īstermiņa vīza )-  Tartózkodási vízum (Ilgtermiņa vīza)Uzturēšanās atļaujas-  Tartózkodási engedély (Uzturēšanās atļauja; derīguma termiņš ir no viena līdz četriem gadiem; iespējams pagarinājums)-  Letelepedési engedély (Apmešanās atļauja; dod tiesības turētājam uzturēties Ungārijā nenoteiktu laika posmu; dokumenta derīguma termiņš ir 5 gadi)-  Bevándorlási engedély (Imigrācijas atļauja)[12]MALTAVīzas-  Lidostas tranzīta vīzas-  Tranzīta vīzas (nepārsniedz 5 dienas)-  Īstermiņa vai ceļojuma vīzas (vienreizējas vai daudzkārtējas ieceļošanas vīzas)-  Long-Stay Visas ( trešo valstu pilsoņiem, kas cenšas ieceļot Maltas valsts teritorijā nevis imigrācijas, bet citā nolūkā, ļaujot uzturēties valstī ne ilgāk par 90 dienām )-  Grupas vīzas (uzturēšanās laiks, ne ilgāks par 30 dienām)POLIJAVīzas-  Wiza wjazdowa (Ieceļošanas vīza; parasti uzturēšanās laiks ir divas nedēļas; derīguma termiņš, ne ilgāks par vienu gadu)-  Wiza pobytowa krotkoterminowa (Īstermiņa vīza; uzturēšanās laiks, ne ilgāks par trīs mēnešiem; derīguma termiņš, ne garāks par pieciem gadiem, bet parasti – viens gads)-  Wiza pobytowa dlugoterminowa (Ilgtermiņa vīza; uzturēšanās laiks, ne ilgāks par vienu gadu; derīguma termiņš, ne garāks par pieciem gadiem, bet parasti - viens gads)-  Wiza dyplomatyczna (Diplomātiskā vīza; uzturēšanās laiks, ne ilgāks par trīs mēnešiem sešu mēnešu laika posmā; derīguma termiņš, ne garāks par pieciem gadiem, bet parasti - seši mēneši)-  Wiza sluzbowa (Dienesta vīza; uzturēšanās laiks, ne ilgāks par trīs mēnešiem sešu mēnešu laika posmā, derīguma termiņš, ne garāks par pieciem gadiem, bet parasti – seši mēneši)-  Wiza kurierska (Diplomātiskā kurjera vīza; derīguma termiņš nepārsniedz sešus mēnešus)Uzturēšanās atļaujas-  Karta pobytu (Pastāvīgās uzturēšanās apliecība, „PL” sērija; izdod kopš 2001. gada pirmā jūlija; derīguma termiņš nepārsniedz desmit gadus; paredzēta ārvalstniekam, kas ir ieguvis termiņuzturēšanās atļauju, pastāvīgās uzturēšanās atļauju, bēgļa statusu, legālas uzturēšanās atļauju)-  Karta stalego pobytu (Pastāvīgās uzturēšanās apliecība, „XS” sērija, kas izdota pirms 2001. gada 30. jūnija ārvalstniekam, kas ir saņēmis pastāvīgās uzturēšanās atļauju; derīga desmit gadus; pēdējā šāda izdevuma apliecība ir derīga līdz 2011. gada 29. jūnijam)-  Legitymacja dyplomatyczna (Diplomātiskā apliecība – smilškrāsas; izdod akreditētiem vēstniekiem un diplomātisko pārstāvniecību locekļiem)-  Legitymacja konsularna (zielona) (Konsulārā apliecība – zaļā; izdod konsulāro pārstāvniecību vadītājiem un konsulārā personāla locekļiem)-  Legitymacja sluzbowa (Dienesta apliecība; izdod pārstāvniecību administratīvi tehniskā un apkalpojošā personāla locekļiem)SLOVĒNIJAVīzas-  Vizum za vstop ( ieceļošanas vīzas )-  Vizum za kratkoročno bivanje C – (īstermiņa vīza)-  Vizum za daljše bivanje D – (ilgtermiņa vīza)Uzturēšanās atļaujas-  Dovoljenje za stalno prebivanje (P astāvīgās uzturēšanās atļauja )-  Dovoljenje za začasno prebivanje ( Termiņatļauja; derīguma termiņš, ne garāks par vienu gadu, ja Slovākijas likumā par ārvalstniekiem nav noteikts citādi )SLOVĀKIJAS REPUBLIKAVīzas-  Krátkodobé vízum ( īstermiņa vīza )-  Dlhodobé vízum ( ilgtermiņa vīza )Uzturēšanās atļaujas-  Prechodný pobyt (termiņuzturēšanās atļauja; izsniedz ārvalstniekiem, kas uzturas Slovākijā; tās derīguma termiņš nepārsniedz vienu gadu, un to iespējams atjaunot uz laiku, ne ilgāku par pieciem gadiem)-  Trvalý pobyt (pastāvīgās uzturēšanās atļauja; sākotnēji derīga trīs gadus un pēc tam - pastāvīgi)2005/0159 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu Šveices un Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu dalībvalstīs tranzīta vajadzībām to teritorijāEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 62. panta 2. punkta a) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[13],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru,tā kā:(1) Ar 21. pantu 1990. gada 19. jūnija Konvencijā, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas līgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie to kopīgām robežām (še turpmāk – Šengenas konvencija)[14], paredz, ka uzturēšanās atļaujas, ko izdod dalībvalstis, kas pilnībā īsteno Šengenas acquis , savstarpēji atzīst par līdzvērtīgām vienotai vīzai.(2) Pašreiz spēkā esošajos Kopienas noteikumos tomēr nav paredzēts tāds vienkāršots režīms personu kontrolei uz ārējām robežām, kurā trešo valstu izdotās uzturēšanās atļaujas tiktu uzskatītas par līdzvērtīgām vienotai vīzai tranzīta vai īstermiņa uzturēšanās vajadzībām kopējā telpā.(3) Trešo valstu pilsoņiem, kuriem ir Šveices izdota uzturēšanās atļauja un uz kuriem attiecas vīzu prasība saskaņā ar Padomes 2001. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas[15], ir jāpieprasa vīza, kad tie šķērso kopējo telpu tranzītā, atgriežoties savā izcelsmes valstī. Tāpēc dalībvalstu konsulārajām iestādēm Šveicē ir jāpieņem liels to vīzu pieteikumu skaits, ko iesnieguši šādi trešo valstu pilsoņi. Līdzīgas grūtības ir radušās attiecībā uz vīzu pieteikumiem, ko iesnieguši Lihtenšteinas izdoto uzturēšanās atļauju turētāji.(4) Šengenas acquis divu posmu ieviešanas rezultātā jaunajām dalībvalstīm, kas pievienojās Eiropas Savienībai 2004. gada 1. maijā, no minētā datuma ir jāizdod attiecīgās valsts vīzas trešo valstu pilsoņiem, Šveices un Lihtenšteinas izdotas uzturēšanās atļaujas turētājiem, uz kuriem saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001 attiecas vīzu prasība. Dažas jaunās dalībvalstis ir izteikušas bažas par papildu administratīvo slogu, ko tas radīs šo valstu konsulārajām pārstāvniecībām Šveicē un Lihtenšteinā.(5) Dalībvalstis neuzskata par vajadzīgu pieprasīt, lai šīs kategorijas personām būtu vīzas, jo risks, ko šādas personas rada dalībvalstīm attiecībā uz nelegālu imigrāciju, ir neliels.(6) Lai risinātu situāciju gan to dalībvalstu konsulārajās iestādēs Šveicē un Lihtenšteinā, kas pilnībā īsteno Šengenas acquis , gan jauno dalībvalstu konsulārajās iestādēs Šveicē un Lihtenšteinā, ir jāievieš vienkāršots režīms personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu tādu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu par līdzvērtīgām vienotām vai attiecīgās valsts vīzām, ko izdod Šveices un Lihtenšteinas iestādes.(7) Atzīšana jāattiecina tikai uz tranzīta vajadzībām, neietekmējot dalībvalstu iespēju izdot īstermiņa uzturēšanās vīzas.(8) Atzīšanas režīms ir obligāti jāpiemēro dalībvalstīs, kas pilnībā īsteno Šengenas acquis , un fakultatīvi – jaunajās dalībvalstīs, kas piemēro Lēmumu … pārejas posmā līdz datumam, kas jānosaka Padomei saskaņā ar 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 2. punktu.(9) Ieceļošanas nosacījumi, kas paredzēti Šengenas konvencijas 5. panta 1. punktā, ir jāizpilda, izņemot 5. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ciktāl ar šo lēmumu paredz līdzvērtīgu režīmu starp tranzīta vīzām un uzturēšanās atļaujām, ko izdod Šveice un Lihtenšteina.(10) Tā kā veicamās rīcības mērķis tieši skar Kopienas acquis attiecībā uz vīzām, un dalībvalstis vienas pašas nevar pietiekami sekmīgi to sasniegt, un tādēļ rīcības mēroga un ietekmes dēļ tos var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Atbilstīgi minētajā pantā paredzētajam proporcionalitātes principam šis Lēmums nepārsniedz to, kas vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai.(11) Attiecībā uz Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti šis Lēmums papildina Šengenas acquis noteikumus un tādējādi ietilpst jomā, kas noteikta 1. panta A daļā Padomes 1999. gada 17. maija (EK)437/1999 Lēmumā par dažiem pasākumiem, lai piemērotu Eiropas Savienības Padomes, Islandes Republikas un Norvēģijas Karalistes Līgumu par abu minēto valstu iesaistīšanos Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un izstrādē[16].(12) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, ko veic Padome, un tādējādi šis lēmums nav tai saistošs un nav jāpiemēro. Tomēr tā kā šis lēmums pamatojas uz Šengenas acquis atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma trešās daļas IV sadaļai, Dānija saskaņā ar protokola 5. pantu sešu mēnešu laikā pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi šo lēmumu, pieņem lēmumu par to, vai tā ieviesīs šo lēmumu savos valsts tiesību aktos.(13) Šis lēmums papildina Šengenas acquis , kas Apvienotajai Karalistei nav saistošs saskaņā ar 4. un 5. pantu Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienotajā protokolā par Šengenas acquis iekļaušanu Eiropas Savienības sistēmā, tāpēc Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un tas nav tai saistošs un nav jāpiemēro.(14) Šis lēmums papildina Šengenas acquis , kas Īrijai nav saistošs saskaņā ar 4. un 5. pantu Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienotajā protokolā par Šengenas acquis iekļaušanu Eiropas Savienības sistēmā, tāpēc Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un tas nav tai saistošs un nav jāpiemēro,IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo lēmumu paredz vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dalībvalstīs veikto vienpusēju Šveices un Lihtenšteinas tādiem trešo valstu pilsoņiem izdotu uzturēšanās atļauju atzīšanu par līdzvērtīgu savām vienotajām vai attiecīgās valsts vīzām tranzīta vajadzībām, uz kuriem attiecas vīzu prasība saskaņā ar Regulu (EK) 539/2001.2. pantsDalībvalstis, kas pilnībā īsteno Šengenas acquis , vienpusēji atzīst pielikumā minētās uzturēšanās atļaujas, ko izdod Šveice un Lihtenšteina.Jaunās dalībvalstis, kas piemēro Lēmumu …, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kura pamatā ir Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas, Slovākijas veiktā dažu dokumentu vienpusējā atzīšana par līdzvērtīgiem savām attiecīgās valsts vīzām tranzīta vajadzībām to teritorijās, var vienpusēji atzīt uzturēšanās atļaujas, kas minētas šā lēmuma pielikumā, par līdzvērtīgām savām valsts tranzīta vīzām līdz datumam, ko nosaka Padome saskaņā ar 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 2. punktu.3. pantsTrešās valsts pilsoņa veiktā tranzīta ilgums dalībvalsts(–u) teritorijā nedrīkst pārsniegt piecas dienas.Pielikumā minēto dokumentu derīguma termiņam jāatbilst tranzīta ilgumam.4. pantsJaunās dalībvalstis 10 dienu laikā pēc dienas, kad stājas spēkā šis lēmums, paziņo Komisijai par to, vai tās nolemj piemērot šo lēmumu. Informāciju, ko dalībvalstis darījušas zināmu, Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .5. pantsŠis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .6. pantsŠis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.Briselē, […]Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājs1. PIELIKUMSŠveices Konfederācijas un Lihtenšteinas izdoto uzturēšanās atļauju saraksts, kuras minētas 2. pantāA. ŠVEICES IZDOTĀS UZTURĒŠANĀS ATĻAUJAS-  Ausländerausweis B / Livret pour étrangers B / Libretto per stranieri B / Legitimaziun d’esters B(B tipa termiņatļauja. Izdod trīs vai četru valodu versijās)(Pelēkā)-  Ausländerausweis C / Livret pour étrangers C / Libretto per stranieri C(C tipa pastāvīgās uzturēšanās atļauja) (Zaļā)-  Ausländerausweis Ci / Livret pour étrangers Ci / Libretto per stranieri Ci(Ci tipa uzturēšanās atļauja starpvaldību organizāciju un tādu ārvalstu pārstāvniecību darbinieku ģimenes locekļiem, kas atrodas Šveices Federācijā. Attiecas uz partneri, kas ceļo kopā ar attiecīgo personu, un bērniem, kas ir jaunāki par 21 gadu) (Sarkanā)B. LIHTENŠTEINAS IZDOTĀS UZTURĒŠANĀS ATĻAUJAS-  Jahresaufenthaltsbewilligung (Termiņatļauja)-  Niederlassungs bewilligung (Apmešanās atļauja, kuras derīguma termiņam nav laika ierobežojuma).GENERAL ANNEX1. LEGAL ANALYSIS:1.1 EP and Council Decision introducing a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition by Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia, Slovakia of certain documents as equivalent to their national visas for the purposes of transit through their territories.The proposed Decision is based on Article 62(2) of the Treaty establishing the European Community and is addressed to the new Member States. According to Article 62 (2), the Community can adopt measures on the crossing of the external borders of the Member States: first of all (point 2a), measures establishing “standards and procedures to be followed by Member States in carrying out checks on persons at such borders”; these measures deal in particular with the conditions for entry in view of a short stay in or transit through the area without internal borders; secondly (point 2b), measures on rules on visas for intended stays of no more than three months – including transit – in the Schengen area, i.e. on the prior authorisation required or not for crossing the external borders.Article 62 (2) (a) deals with the procedures for the carrying out of checks on persons crossing the external borders. This includes the control on required visas and authorisations; Article 62 (2) (b) deals with the matter of the uniform visa. One of the basic principles underlying the creation of an area without internal borders is that an authorisation given by one Member State being part of this area is also valid for crossing the external borders of the other Member States that are part of that area without internal borders. In an area without internal frontiers, such a mutual recognition of visa is compulsory. This is also true for the principle of the equivalence between a residence permit issued by another Member State and a visa issued by national authorities.As long as some Member States are applying the Schengen provisions on the crossing of external borders (point 2a) and on the visa lists (point 2b(i)), without being part of the area without internal borders, the compulsory mutual recognition cannot be imposed. However, it can be envisaged that a simplified regime can be established as regards the controls by the new Member States on certain persons crossing the external borders. This is the case as regards those third country nationals who hold visas and residence permits issued by Schengen Member States or another new Member State. These third country nationals having gone through strict screening either by a Schengen Member State or by another new Member State are not considered to present a threat to public policy or to represent a risk of illegal immigration. This being so, Member States not yet participating in the area without internal borders should be allowed to unilaterally recognise visa and residence permits issued by Schengen states or by another new Member State. -The regime will thus allow new Member States to simplify the control at the external borders by unilaterally recognising certain documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis as well as similar national documents issued by other new Member States. The regime will be applicable till the end of the transitory period and the full participation of the new Member States in the area without internal borders, date from which the mutual recognition of such documents becomes compulsory.The recognition regime would be limited to the purpose of transit through the territory of new Member States. Such a limitation is necessary in order to avoid any risk of confusion or bad implementation of the current Schengen rules on visa which define the state responsible for a visa application (it is the State in whose territory is located the main destination of the visit or the State of the first entry). In fact, the correct implementation of the Schengen rules regarding the State responsible for issuing a visa could be challenged if, on the basis of a visa issued by a Schengen State, a third country national was authorized to enter the territory of a new Member State for a short stay of up to 90 days.The documents selected for the recognition regime are:- the uniform visa issued by a Schengen State in compliance with the common rules laid down in the Common Consular instructions (transit, short term or travel, group visa);- national long stay visas issued by a Schengen State according to their national legislation;- residence permits issued by a Schengen State and which are included in Annex IV of the Common Consular Instructions which lists the documents entitling their holders to enter the Schengen area without a visa ;- the national short term and long term visas as well as the residence permits issued by another new Member State.Taking into account the existing rules on transit visas in the Common Consular Instructions as well as the geographical situation of new Member States, the duration of the transit period may not exceed five days. The introduction of a unilateral recognition regime by a Community instrument would not impose any new obligations to new Member States in addition to those listed in the 2003 Act of Accession and would thus not constitute a derogation from the 2003 Act of Accession. The purpose of the proposed rules is to allow unilateral recognition of certain documents (issued by Member States fully implementing the Schengen acquis or new Member States) by new Member States keen to avoid administrative difficulties that would accompany the issue of national visas for third country nationals, holders of such documents. The proposed regime will be implemented on an optional basis: new Member States have the possibility either to implement the new instrument or to continue issuing national visas as required by the Accession Act.Should they opt for the implementation of the common regime, new Member States will have to accept all documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis, thus avoiding any distinction as regards the issuing Authority. The extension of the recognition rules to the documents issued by other new Member States is possible for new Member States participating in the unilateral recognition regime of Schengen documents.New Member States have to communicate their decision to the Commission. The Commission will publish this information and ensure in this way that the whole system is transparent. A new Member State could nevertheless refuse entry to third country nationals whose names are on its national list of alerts.The proposed system is limited to the transit purpose. Thus, it is not aimed at replacing the issuing of national visas by new Member States for short stay. Consequently, in compliance with the existing rules, new Member States have the possibility to issue multi-entry national visas for short stay which could be valid for one or more years in order to facilitate the mobility of third country nationals, holders of Schengen documents, who need to travel frequently to a new Member State.This instrument will be adopted by co-decision.1.2. EP and Council Decision establishing a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition by the Member States of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein for the purpose of transit through their territory.The Decision proposed is based on Article 62(2) (a) of the Treaty establishing the European Community. As stated above, Article 62 (2) (a) deals with measures establishing “standards and procedures to be followed by Member States in carrying out checks on persons at such borders. The introduction of a simplified regime for the control of persons at the external borders is based on the compulsory unilateral recognition of residence permits issued by a third country as a valid authorisation to cross the external borders of the Member States. Again as regards a third country national who is in possession of a resident permit from Switzerland or Liechtenstein, it is to be considered that such a person would not be a threat to public policy or would not represent a risk of illegal immigration.The proposed Decision thus foreseeing the establishment of a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition regime by Member States fully participating in the common area and by new Member States for which the Schengen acquis is legally binding upon accession. The recognition is limited to the transit purpose. The implementation of the recognition regime is mandatory for Member States fully participating in the common area. For new Member States participating in the EP and Council Decision allowing the unilateral recognition by them of documents issued by Schengen States and other new Member States as equivalent to national visa for the transit purpose, the implementation of the present instrument is optional during the transitory period till the date to be decided by the Council for their full integration into the Schengen area. This distinction is necessary in order to avoid imposing upon new Member States additional obligations during this period.Prior to their full integration within the common area, new Member States have the possibility to decide whether they will participate in the recognition regime and they have to notify their decision to the European Commission. The Commission will ensure the publication of the relevant information. The recognition regime will be applicable to all third country nationals, submitted to a visa obligation according to Annex 1 of Regulation 539/2001, who are holders of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein. A list of these documents is annexed to the Decision. The system proposed does not in any way affect the rules of the Schengen acquis as regards procedures and verifications required for crossing the external borders.As the proposed system is limited to transit, it does not affect the possibility of Member States to issue multi-entry visas for short stay, valid for one or more years in order to facilitate the mobility of third country nationals, holders of residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein.Pursuant to Council Decision (EC) 2004/927 this instrument will be adopted by co-decision.2. SUBSIDIARITY AND PROPORTIONALITYArticle 5 of the EC Treaty provides that “action by the Community shall not go beyond what is necessary to achieve the objectives of this Treaty”. Action taken by the Community must be the simplest form of action possible that enables the proposal to attain its objective and to be implemented as efficiently as possible. In this spirit the proposed legal instruments chosen to establish common principles for the introduction of a unilateral recognition regime are:- A Decision allowing new Member States to recognise unilaterally certain documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis as well as similar national documents issued by other new Member States during the transitory period till the full integration of new Member States into the common area. Participation in the regime is optional.- A Decision on the unilateral recognition by Member States of the certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein as equivalent to visa for the transit purpose. The aim is to facilitate transit via the territory of the Member States by forgoing the need for transit visas for the holders of such residence permits issued by these two countries. The proposed regime is mandatory for Member States fully implementing the Schengen acquis. Participation in the recognition regime is optional for new Member States during the transitory period till the date of their full integration into the common area, date from which the recognition regime becomes compulsory.The objective pursued by the above mentioned proposals, that is the introduction on a temporary basis of common rules on unilateral recognition of certain documents by new Member States as well as the introduction of a common regime for unilateral recognition by Member States of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein, can only be attained through action at the Community level, as no Member State would have the possibility to adopt purely national measures achieving the desired effect.The Community action has opted for measures that would allow the proposal to attain its objective and be implemented as efficiently as possible. In this spirit, two different legal instruments have been chosen taking into account the objectives foreseen. For the first proposal, an EP and Council Decision is the appropriate legal instrument for the optional implementation by new Member States of common unilateral recognition rules which constitute a temporary derogation of the existing rules for mutual recognition. For the second proposal, an EP and Council Decision is chosen in view of the fact that the proposed provisions foresee the setting up of a permanent regime of derogation from the current mutual recognition rules, allowing the unilateral recognition by all Member States fully implementing the Schengen acquis of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein.3. CONSEQUENCES IN RELATION TO THE VARIOUS PROTOCOLS ANNEXED TO THE TREATYThe first proposed EP and Council Decision is addressed exclusively to new Member States introducing a specific transitory regime allowing them to unilaterally recognise certain documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis and similar documents issued by other new Member State(s). The proposed Decision is optional and would be applicable by a new Member State till the date to be decided by the Council in compliance with Article 3 paragraph 2 of the 2003 Act of Accession. By its own nature, the regime established by this proposal can not imply the variable situation as laid down by the protocols on the position of the United Kingdom, Ireland and Denmark.The proposed EP and Council Decision concerning the unilateral recognition by Member States of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein as equivalent to the transit visa falls within Title IV of the Treaty and is therefore affected by the “variable geometry” arising from the Protocols on the positions of the United Kingdom, Ireland and Denmark. The proposal for a Decision builds upon the Schengen acquis . Consideration must therefore be given to certain consequences arising from the various Protocols:United Kingdom and IrelandPursuant to Articles 4 and 5 of the Protocol integrating the Schengen acquis into the framework of the European Union, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, which are not bound by the Schengen acquis , “may at any time request to take part in some or all of the provisions of the acquis ”. The proposal for a Decision constitutes a development of a part of the Schengen acquis , in which the United Kingdom and Ireland do not take part, in accordance with Council Decision 2000/365/EC of 29 May 2000 concerning the request of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, and Council Decision 2002/192/EC of 28 February 2002 concerning Ireland's request to take part in some of the provisions of the Schengen acquis . The United Kingdom and Ireland are therefore not taking part in its adoption and are not bound by it or subject to its application.DenmarkUnder the Protocol on the position of Denmark annexed to the EC Treaty, Denmark does not take part in the adoption by the Council of measures pursuant to Title IV of the EC Treaty, with the exception of “measures determining the third countries whose nationals must be in possession of a visa when crossing the external borders of the Member States” or “measures relating to a uniform format for visas” (former Article 100c). Where, however, as in this case, the proposals constitute a development of the Schengen acquis , Article 5 of the Protocol states that, “Denmark shall decide within a period of six months after the Council has decided on a proposal or initiative to build upon the Schengen acquis under the provisions of Title IV of the Treaty establishing the European Community, whether it will implement this decision in its national law”.Norway and IcelandPursuant to the first paragraph of Article 6 of the Protocol integrating the Schengen acquis , an Agreement was signed on 18 May 1999 between the Council, Norway and Iceland in order to associate these two countries with the implementation, application and development of the Schengen acquis .[17] Article 1 of this Agreement states that Norway and Iceland are associated with the activities of the EC and the EU in the fields covered by the provisions referred to in Annexes A (provisions of the Schengen acquis ) and B (provisions of European Community acts which have replaced corresponding provisions of — or were adopted pursuant to — the Schengen Convention) to the Agreement, and their further development. Under Article 2 of the Agreement, Norway and Iceland implement and apply the provisions of all acts or measures taken by the European Union amending or building upon the integrated Schengen acquis (Annexes A and B).The present proposal builds upon the Schengen acquis as defined in Annex A to the Agreement. The matter must therefore be discussed in the "Mixed Committee" provided for in Article 4 of the Agreement to allow Norway and Iceland "to explain the problems they encounter in respect of" the measure and "to express themselves on any questions concerning the development of provisions of concern to them or the implementation thereof".4. ARTICLE-BY-ARTICLE COMMENTARY4.1 EP and Council Decision (EU) No ….. introducing a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition by Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia, Slovakia of certain documents as equivalent to their national visas for the purposes of transit through their territoriesArticle 1The Article specifies the purpose of the Decision, which is to introduce a simplified regime for the control of persons at the external borders based on allowing the new Member States to recognise unilaterally, as equivalent to their national visas, documents issued by Member States fully participating in the common area and documents issued by other new Member States. This derogation from the current recognition rules in the acquis is limited to transit through the territory of the new Member States. The regime is applicable to all third country nationals submitted to the visa requirement according to Regulation 539/2001. Family Members of citizens of the Union who have exercised their right to free movement within the EU are also beneficiaries of the common rules .Article 2The proposal follows an optional approach allowing the new Member States to decide whether they use the derogation regime or continue implementing the current rules. New Member States opting for the implementation of the common rules unilaterally recognize certain documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis. The list of documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis covers the uniform visa and the long term national visa as described in the Articles 10 and 18 of the Schengen Implementation Convention respectively, and all the residence permits issued by these countries listed in the Annex IV of the Common Consular Instructions. All documents issued by all Member States fully implementing the Schengen acquis without any distinction as regards the issuing Member State are covered by the recognition regime. The objective pursued is to preserve the equal value of all documents issued by the Schengen States.Article 3New Member States that have decided to implement the common rules recognizing the documents issued by the Schengen States may, in addition, opt for the recognition of documents issued by other new Member State(s). In an Annex to this Decision there is a list of the documents issued by the new Member States which could be subject of such recognition.Article 4Inspired by the duration of the transit mentioned in the Common Consular Instructions, the proposed duration of the transit period has been set at five days. This period should be sufficient for covering any transit requirement through the territory of a new Member State. Since the recognition regime concerns different categories of Schengen and national documents of varying lengths of validity, the proposed system opts for a general framework defining the minimum acceptable length of validity of the documents concerned. Consequently, the period of validity has to exceed five days from the day of entry into the territory of the new Member State. As concerns the uniform visa allowing one entry (and short stay), it is foreseen that once used for entry to the common area, it can be used again as valid authorisation for purposes of transit through the territory of a new Member State on the return-trip of the holder back to the country of origin.Article 5New Member States have the obligation to communicate to the Commission, within a specific time period, their position concerning their eventual participation in the common recognition regime. All relevant information submitted by the new Member States, will be published by the Commission in the Official Journal of the European Union.Article 6Standard provisionTaking account of the “two step Schengen implementation procedure”, the proposed recognition regime will cover the whole transitory period until the date specified in the Council Decision which will be adopted in conformity with Article 3(2) of the 2003 Act of Accession.Article 7Standard provision.4.2. EP and Council Decision (EU) No ….. establishing a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition by the Member States of certain residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein for the purpose of transit through their territoryArticle 1The Article specifies the purpose of the Decision, which is to establish a simplified regime for the control of persons at the external borders based on the unilateral recognition of residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein as equivalent to their visa. The purpose of this recognition is limited to the transit through the Schengen territory or the territory of the new Member States.Article 2The proposal follows two different implementation mechanisms:(a) Member States that have fully implemented the Schengen acquis are obliged to unilaterally recognise all residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein which are listed in the Annex;(b) New Member States that have decided to implement the Decision … and recognised unilaterally the documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis, may chose to participate during the transitory period till their full integration into the Schengen area (“optional participation”). In particular, new Member States that have already opted for the unilateral recognition of the documents issued by Member States fully implementing the Schengen acquis and documents issued by other new Member State(s), could in addition decide to recognise all the residence permits issued by Switzerland and Liechtenstein which are listed in the Annex. The common recognition rules will become mandatory for them after their full integration into the common area.Article 3Inspired by the duration of the transit mentioned in the Common Consular Instructions, the proposed duration of the transit period has been set at five days. This period should be sufficient for covering any transit requirement through the territory of Member State(s). The validity of the documents listed in the annex has to exceed five days from the moment of entry, thus covering the whole period afforded for transit.Article 4New Member States have the obligation to communicate to the Commission, within a specific time period, their position concerning their eventual participation in the common recognition regime. All relevant information submitted by the new Member States will be published by the Commission in the Official Journal of the European Community.Articles 5 and 6Standard provision[1] OV L 239, 22.09.2000., 19. lpp.[2] Padomes 2001. gada 15. marta Regula (EK) 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp. Regula, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 851/2005, OV L 141, 04.06.2005., 3. lpp.[3] Saskaņā ar šo 5. panta 3. punktu „ārvalstniekiem, kuriem ir uzturēšanās atļaujas, ko izsniegusi viena no līdzējām pusēm, … ieceļošana tranzīta mērķiem ir atļauta, ja viņu vārdi nav tās līgumslēdzējas puses meklēto personu sarakstā, kuras ārējās robežas viņi cenšas šķērsot.”[4] Piemēram, divpusējos līgumos, ko Polija parakstīja pēc kārtas ar Ukrainu, Baltkrieviju, kā arī Krieviju, ir iekļauts noteikums, kas ļauj šo valstu piederīgajiem, Šengenas vīzas vai uzturēšanās atļaujas turētājiem, tranzītā šķērsot Poliju bez Polijas tranzīta vīzas. Attiecībā uz Slovēniju šāda tranzīta un īstermiņa uzturēšanās mērķiem paredzēta dokumenta juridiskais pamats bija valdības lēmuma veidā, kas bija balstīts uz diviem neoficiāliem līgumiem ar Turciju, bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Bosniju un Hercegovinu, Serbiju un Melnkalni un Krieviju. Ungārija ar Serbiju un Montenegro un Ukrainu ir parakstījusi divpusējus līgumus, kas ietver līdzīgus noteikumus.[5] Pēc pirmās kārtas diskusijās par šo jautājumu attiecīgajās Padomes darba grupās dalībvalstis centās atrisināt šo problēmu saistībā ar esošajiem noteikumiem par tranzīta vīzu (Kopīgās konsulārās instrukcijas par vīzām 1.2.1.2. punkts), izmantojot iespēju izdot tranzīta vīzas ar garu derīguma termiņu (viens vai divi gadi) un ļaujot veikt tranzītu vairāk kā vienu reizi. Tomēr ar šo praktisko metodi atbilstošs risinājums netika panākts. Konkrētāk, attiecīgās dalībvalstis nav to sistemātiski un konsekventi īstenojušas, un tās ietekme attiecībā uz vispārējā vīzu pieteikuma skaita samazināšanu bija ierobežota. Faktiski attiecīgo personu pārvietošanās principā notiek reizi gadā, tāpēc daudzkārtējā ieceļošanas tranzīta vīza, kas ir derīga vienu gadu, nav piemērotākais instruments, lai atvieglotu šo personu pārvietošanos. Tā kā Šveices uzturēšanās atļauju derīguma termiņš nepārsniedz vienu gadu, paredzot atjaunošanas iespēju, šādas konsulārās iestādes nevarētu izdot tranzīta vīzas ar garāku derīguma termiņu. Atbilstoši gūtajai pieredzei dalībvalstis pieņēma nostāju, dodot priekšroku ilgtermiņa risinājumam attiecībā uz šo jautājumu, ņemot vērā apstākli, ka personas, uz kurām attiecas šie atvieglojumi, nerada draudus, jo Šveicē un Lihtenšteinā tās uzturas un strādā legāli.[6] OV C […], […], […]. lpp.[7] OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 851/2005 (OV L 141, 04.06.2005., 3. lpp.).[8] OV L 239 22.09.2000., 19. lpp.[9] Viena veida dokuments visiem variantiem ar derīguma termiņu, kas norādīts uz ielīmes[10] Izdota pirms 2004. gada 1. maija[11] Izdota pēc 2004. gada 1. maija[12] Šo atļauju neizdod pēc 2002. gada 1. janvāra, tomēr līdz šim datumam izdotās atļaujas joprojām ir derīgas; šiem ārvalstniekiem ir personas apliecības.[13] OV C […], […], lpp.[14] OV L 239, 22.09.2000., 19. lpp.[15] OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 851/2005 (OV L 141, 04.06.2005., 3. lpp.).[16] OV L 176, 10.7.1999., 31. lpp.[17] OJ L 176, 10.7.99, p. 35.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 14.9.2016
            COM(2016) 579 final
            2016/0273(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem attiecībā uz dažām rezolūcijām, par kurām paredzēts balsot Starptautiskajā Vīnkopības un vīna organizācijā (OIV)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Starptautiskā Vīnkopības un vīna organizācija (OIV) ir zinātniska un tehniska starpvaldību organizācija, kas darbojas vīnkopības, vīna, vīna dzērienu, galda vīnogu, rozīņu un citu vīnkopības produktu nozarē. OIV mērķi ir: i) sniegt informāciju par pasākumiem, ar kuru starpniecību var tikt ņemtas vērā ražotāju, patērētāju un citu vīnkopības un vīna produktu nozarē iesaistīto dalībnieku bažas; ii) palīdzēt citām starptautiskām organizācijām, kas iesaistītas standartizācijas darbībās, un iii) veicināt pašreizējo metožu un standartu harmonizāciju starptautiskā mērogā. Patlaban OIV sastāvā ir 46 valstis, to vidū 21 Savienības dalībvalsts. ES patlaban nav OIV locekle.

               ES mērogā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju (TKO regula, OV L 347, 671. lpp.), dažas OIV pieņemtas un publicētas rezolūcijas ietekmē ES tiesību normas. TKO regula paredz atsauces uz OIV rezolūcijām šādos noteikumos:

               -dažas OIV pieņemtas un publicētas analīzes metodes vīnkopības nozares produktu sastāva noteikšanai, uz kurām Komisijai jāpamatojas, izņemot gadījumus, kad tās būtu neefektīvas vai nepiemērotas Savienības izvirzītā mērķa sasniegšanai (TKO regulas 80. panta 5. punkts),

               -daži vīndarības paņēmienos izmantoto vielu tīrības un identificēšanas kritēriji, tādējādi OIV pieņemtie un publicētie noteikumi šajā jautājumā kļūst ipso facto saistoši ES (9. pants Komisijas 2009. gada 10. jūlija Regulā (EK) Nr. 606/2009, ar ko nosaka konkrētus sīki izstrādātus Padomes Regulas (EK) Nr. 479/2008 īstenošanas noteikumus attiecībā uz vīnkopības produktu kategorijām, vīndarības metodēm un piemērojamiem ierobežojumiem, OV L 193, 1. lpp.),

               -OIV pieņemti un publicēti vīndarības paņēmieni, kurus Komisijai jāņem vērā, atļaujot šādus paņēmienus (TKO regulas 80. panta 3. punkta a) apakšpunkts), un

               -gadījumos, kad tie paši vīndarības paņēmieni ir izmantoti vīna ražošanai trešās valstīs pirms atļaujas saņemšanas saskaņā ar TKO regulas 80. panta 3. punktu (TKO regulas 90. panta 2. punkts).

               Tāpat arī saskaņā ar Komisijas 2000. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 2870/2000, ar ko nosaka Kopienas etalonmetodes alkoholisko dzērienu analīzei (OV L 333, 20. lpp.), dažas OIV pieņemtas un publicētas rezolūcijas ietekmē ES tiesību normas. Regulas (EK) Nr. 2870/2000 3. pants paredz atsauces uz OIV rezolūcijām gadījumā, kad nav pieņemtas Kopienas analīzes etalonmetodes kādā konkrētā alkoholiskajā dzērienā ietilpstošo vielu atklāšanai un to daudzuma noteikšanai.

               Pamatojoties uz diskusijām ekspertu grupās, kuras sapulcējās, lai sagatavotos OIV Ģenerālajai asamblejai, paredzams, ka Ģenerālās asamblejas darba kārtībā pieņemšanas nolūkā būs iekļautas šādas rezolūcijas, kas radīs tiesiskas sekas ES acquis:

               –Rezolūciju OENO-TECHNO 10-444, 14-543, 14-545A, 14-545B, 14-567A, OENO-MICRO 14-546 un ECO-DROCON 13-523 projektos ir noteiktas jaunas vīndarības metodes. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 80. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 90. panta 2. punktu šīs rezolūcijas ietekmēs acquis.

               –Rezolūciju OENO-SPECIF 12-506, 15-575 projektos ir noteikti vīndarības metodēs izmantotas vielas tīrības un identificēšanas kritēriji. Šīs vīndarības metodes publicējusi un ieteikusi OIV ar nosacījumu, ka tiek pieņemti izmantotās vielas kritēriji (OIV Starptautiskā vīndarības paņēmienu kodeksa 2.1.20. un 3.4.14. punkts). Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 80. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 90. panta 2. punktu un Komisijas Regulas (EK) Nr. 606/2009 9. pantu šīs rezolūcijas ietekmēs acquis.

               –Rezolūciju OENO-SCMA 13-526, 14-552, 14-553 un 14-566 projektos ir noteiktas analīzes metodes. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 80. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 5. punktu šīs rezolūcijas ietekmēs acquis.

               Vīna nozares zinātniskie un tehniskie eksperti ir plaši apspriedušies par iepriekš minētajām rezolūcijām. Tās palīdz nodrošināt vīna standarta harmonizāciju starptautiskā mērogā, un tās izveidos regulējumu, kas nodrošinās godīgu konkurenci vīna nozares produktu tirdzniecībā. Tāpēc tās būtu jāatbalsta.

                  Paredzams, ka līdzīgi kā iepriekš OIV Ģenerālās asamblejas darba kārtība tiks papildināta un tai tiks pievienotas turpmākas rezolūcijas, kas ietekmē acquis. Lai nodrošinātu Ģenerālās asamblejas darba efektivitāti, vienlaikus ievērojot Līgumu noteikumus, Komisija laikus papildinās un/vai grozīs pašreizējo priekšlikumu, lai Padome varētu pieņemt nostāju arī attiecībā uz turpmākām rezolūcijām.

               2016/0273 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem attiecībā uz dažām rezolūcijām, par kurām paredzēts balsot Starptautiskajā Vīnkopības un vīna organizācijā (OIV)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. pantu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Starptautiskā Vīnkopības un vīna organizācija (OIV) tās nākamajā Ģenerālajā asamblejā 2016. gada XX. oktobrī pārbaudīs un, iespējams, pieņems rezolūcijas, kas skars Savienības tiesību aktus.

               (2)Savienība patlaban nav OIV locekle. 21 Savienības dalībvalsts ir OIV locekle. Minētajām dalībvalstīm ir iespēja ierosināt grozījumus OIV rezolūciju projektos, un nākamajā OIV Ģenerālajā asamblejā 2016. gada XX. oktobrī tām tiks lūgts pieņemt dažus no OIV rezolūciju projektiem.

               (3)Tāpēc Savienības nostāja attiecībā uz minētajām rezolūcijām un saistībā ar jautājumiem, kas ir tās kompetencē, būtu jāpieņem Padomei, un dalībvalstīm, kuras ir OIV locekles, minētā nostāja būtu jāpauž OIV sanāksmēs, rīkojoties kopīgi Savienības interesēs.

               (4)Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013
                  1
                un Komisijas Regulu (EK) Nr. 606/2009
                  2
                dažas OIV pieņemtas un publicētas rezolūcijas ietekmē Savienības tiesību aktus.

               (5)Regulas (ES) Nr. 1308/2013 80. panta 3. punkta a) apakšpunktā noteikts, ka Komisijai, atļaujot vīndarības paņēmienus, jāņem vērā OIV ieteiktie un publicētie vīndarības paņēmieni un analīzes metodes.

               (6)Regulas (ES) Nr. 1308/2013 80. panta 5. punktā noteikts, ka Komisijai, nosakot analīzes metodes vīnkopības nozares produktu sastāva noteikšanai, jābalstās uz attiecīgajām metodēm, kuras ieteikusi un publicējusi OIV, izņemot gadījumus, kad šīs metodes būtu neefektīvas vai nepiemērotas Savienības izvirzītā mērķa sasniegšanai.

               (7)Regulas (ES) Nr. 1308/2013 90. panta 2. punktā noteikts, ka Savienībā importētajiem vīnkopības nozares produktiem jābūt ražotiem atbilstoši vīndarības metodēm, kuras Savienībā ir atļautas saskaņā ar minēto regulu vai, pirms ir saņemta atļauja, jābūt ražotiem saskaņā ar vīndarības metodēm, kuras ir ieteikusi un publicējusi OIV.

               (8)Regulas (EK) Nr. 606/2009 9. pantā noteikts, ka tad, ja Komisija nav noteikusi vīndarības paņēmienos izmantoto vielu tīrības un identificēšanas kritērijus, jāpiemēro tie, kurus noteikusi un publicējusi OIV.

               (9)Rezolūciju OENO-TECHNO 10-444, 14-543, 14-545A, 14-545B, 14-567A, OENO-MICRO 14-546 un ECO-DROCON 13-523 projektos ir noteiktas jaunas vīndarības metodes. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 80. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 90. panta 2. punktu šīs rezolūcijas ietekmēs Savienības tiesību aktus.

               (10)Rezolūciju OENO-SPECIF 12-506 un 15-575 projektos ir noteikti vīndarības metodēs izmantotas vielas tīrības un identificēšanas kritēriji. Šīs vīndarības metodes publicējusi un ieteikusi OIV ar nosacījumu, ka tiek pieņemti izmantotās vielas kritēriji (OIV Starptautiskā vīndarības paņēmienu kodeksa 2.1.20. un 3.4.14. punkts). Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 80. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 90. panta 2. punktu un Regulas (EK) Nr. 606/2009 9. pantu šīs rezolūcijas ietekmēs Savienības tiesību aktus.

               (11)Rezolūciju OENO-SCMA 13-526, 14-552, 14-553 un 14-566 projektos ir noteiktas analīzes metodes. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 80. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 80. panta 5. punktu šīs rezolūcijas ietekmēs Savienības tiesību aktus.

               (12)Vīna nozares zinātniskie un tehniskie eksperti ir plaši apspriedušies par minētajiem rezolūciju projektiem. Šīs rezolūcijas palīdzēs nodrošināt vīna standarta harmonizāciju starptautiskā mērogā, un tās izveidos regulējumu, kas nodrošinās godīgu konkurenci vīna nozares produktu tirdzniecībā. Tāpēc tās būtu jāatbalsta.

               (13)Lai nodrošinātu nepieciešamo elastīgumu sarunās pirms OIV Ģenerālās asamblejas sanāksmes, dalībvalstīm, kas ir OIV locekles, vajadzētu būt tiesīgām vienoties par izmaiņām šajās rezolūcijās ar nosacījumu, ka šādas izmaiņas nemaina to būtību,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Savienības nostāja OIV Ģenerālajā asamblejā 2016. gadā ir tāda, kāda tā izklāstīta šā lēmuma pielikumā, un, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs, to pauž dalībvalstis, kas ir OIV locekles.

               2. pants

               1.Ja 1. pantā minēto nostāju var ietekmēt jauna zinātniska vai tehniska informācija, kas iesniegta pirms OIV sanāksmēm vai to laikā, dalībvalstis, kas ir OIV locekles, lūdz, lai balsošanu Ģenerālajā asamblejā atliek līdz brīdim, kad, pamatojoties uz jaunajiem elementiem, ir noteikta Savienības nostāja.

               2.Pēc koordinācijas, īpaši uz vietas, un bez turpmāka Padomes lēmuma, kurā pausta Savienības nostāja, dalībvalstis, kas ir OIV locekles, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs, drīkst vienoties par tādām izmaiņām šā lēmuma pielikumā uzskaitīto rezolūciju projektos, kuras nemaina to būtību.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV L 347, 20.12.2013., 671. lpp.).

                     (2)
                  Komisijas 2009. gada 10. jūlija Regula (EK) Nr. 606/2009, ar ko nosaka konkrētus sīki izstrādātus Padomes Regulas (EK) Nr. 479/2008 īstenošanas noteikumus attiecībā uz vīnkopības produktu kategorijām, vīndarības metodēm un piemērojamiem ierobežojumiem (OV L 193, 24.7.2009., 1. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 14.9.2016
            COM(2016) 579 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmums,
            ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem attiecībā uz dažām rezolūcijām, par kurām paredzēts balsot Starptautiskajā Vīnkopības un vīna organizācijā (OIV)

               PIELIKUMS

               Dalībvalstis, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs, atbalsta tikai šādus 7. pakāpē esošus rezolūciju projektus par analīzes metodēm, ar kurām nosaka vīna nozares produktu saturu, par vīndarības metodēs izmantoto vielu tīrības un identificēšanas kritērijiem un par vīndarības metodēm, neizslēdzot iespēju, ka šos projektus vēlāk pārskata, pamatojoties uz jaunu informāciju:

               OENO-MICRO 14-546, Saccharomyces nesaturošu raugu izmantošana – Starptautiskā vīndarības paņēmienu kodeksa attiecīgo dokumentu pārskatīšana;

               OENO-SPECIF 12-506, monogrāfija par selektīvo ceolītu (faujasīts);

               OENO-SPECIF 15-575 monogrāfija par augu izcelsmes proteīniem – atjaunināti dzelzs un citu metālu kritēriji;

               OENO-TECHNO 10-444, selektīvos ceolītus saturošas filtrplates izmantošana hloranizola adsorbēšanai;

               OENO-TECHNO 14-543, poliaspartātu izmantošana vīnā;

               OENO-TECHNO 14-545 A, atjaunināti dokumenti par misas bagātināšanu ar skābekli;

               OENO-TECHNO 14-545 B, atjaunināti dokumenti par vīnu bagātināšanu ar skābekli;

               OENO-TECHNO 14-567 A, piedevu un pārstrādes palīglīdzekļu nošķiršana – 1. daļa;

               ECO-DROCON 13-523, vīns ar pazeminātu spirta saturu;

               OENO-SCMA 13-526, noteikumi par tādu patentētu metožu izmantošanu, kas būtu jāpieņem OIV;

               OENO-SCMA 14-553, vīna gaistošo sastāvdaļu analīze ar gāzu hromatogrāfiju;

               OENO-SCMA 14-552, cukura daudzuma dozēšana vīnā, izmantojot augsti efektīvo šķidruma hromatogrāfiju – OIV-MA-AS311-03 metodes atjauninājums;

               OENO-SCMA 14-566, dzērieni ar zemu spirta saturu – OIV-MA-AS312-01A metodes atjauninājums.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0251

Priekšlikums Padomes lēmums par to, lai Komisija noslēgtu sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Indijas Republikas valdību kodolsintēzes enerģijas pētniecības jomā  /* COM/2009/0251 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 29.5.2009COM(2009) 251 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar to, lai Komisija noslēgtu sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Indijas Republikas valdību kodolsintēzes enerģijas pētniecības jomāPASKAIDROJUMA RAKSTSTemats: par to, lai Komisija saskaņā ar EAEK dibināšanas līguma 101. panta otro daļu noslēgtu sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Indijas Republikas valdību kodolsintēzes enerģijas pētniecības jomāPadome 2008. gada 22. jūlijā apstiprināja norādījumus Komisijai sarunu risināšanai par sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu ( EURATOM ) un Indijas Republikas valdību kodolsintēzes enerģijas pētniecības jomā ("nolīgums").Sarunu risināšanas norādījumu pamatā bija nolīguma projekts, kas tika apspriests un apstiprināts Apvienotajā darba grupā pētniecības un atomenerģijas jautājumos, pirms Padome apstiprināja norādījumus kā A punkta lēmumu. Sarunu gaitā nolīguma projektā neizdarīja būtiskus grozījumus.Padomdevēja komiteja, kas izveidota, lai īstenotu EURATOM īpašo programmu kodolenerģijas pētniecībai (kodolsintēzei) ( CCE-FU ), atbalstīja nodomu noslēgt šādu nolīgumu.Ciktāl tas skar EAEK, jaunajā nolīgumā būtu paredzēti šādi sadarbības veidi:tehniski atbilstoši kodolsintēzes enerģijas pētniecības zinātniskajiem un tehnoloģiskajiem mērķiem, kā noteikts Padomes 2006. gada 18. decembra Lēmumā par EAEK Septīto pamatprogrammu pētniecības un mācību darbībām kodolenerģijas jomā (2007. līdz 2011. gads)[1],finansiāli atbilstoši bāzes finansējumam, kas ar to pašu 2006. gada 18. decembra lēmumu paredzēts kodolsintēzes jomai,saskanīgi ar kodolsintēzes enerģijas pētniecības prioritārās tematiskās jomas zinātniskajiem un tehnoloģiskajiem mērķiem, kā noteikts Padomes 2006. gada 19. decembra Lēmumā par Īpašo programmu, ar ko īsteno Eiropas Atomenerģijas kopienas ( EURATOM ) Septīto pamatprogrammu kodolpētniecības un apmācību pasākumiem (2007.-2011.)[2].Ierosinātajam nolīgumam nebūs finansiālas ietekmes uz Kopienas budžetu, jo visi sadarbības pasākumi saskaņā ar šo nolīgumu tiks veikti jomās, kas ietilpst ES programmās, un tādējādi tos finansēs ar attiecīgu finansējuma shēmu palīdzību (piemēram, ar asociācijas līgumiem starp Komisiju un dalībvalstīm, Līgumu par personāla mobilitāti un citām finansējuma shēmām, kas paredzētas kodolsintēzes enerģijas pētniecības īstenošanai Eiropas Savienībā).Komisijai būs jānoslēdz nolīgums saskaņā ar EAEK dibināšanas līguma 101. panta otro daļu.Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija ierosina Padomei, piemērojot EAEK dibināšanas līguma 101. panta otro daļu, pieņemt pielikumā pievienoto priekšlikuma projektu Padomes lēmumam par to, lai Komisija noslēgtu sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Indijas Republikas valdību kodolsintēzes enerģijas pētniecības jomā.PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar to, lai Komisija noslēgtu sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Indijas Republikas valdību kodolsintēzes enerģijas pētniecības jomāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 101. panta otro daļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:(1) Komisija saskaņā ar Padomes 2008. gada 22. jūlija norādījumiem ir risinājusi sarunas par sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Indijas Republikas valdību kodolsintēzes enerģijas pētniecības jomā.(2) Ir jāapstiprina tas, ka Komisija noslēdz nolīgumu,IR NOLĒMUSI ŠĀDI.Vienīgais pantsAr šo tiek apstiprināts, ka Komisija Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā noslēdz sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Indijas Republikas valdību kodolsintēzes enerģijas pētniecības jomā.Nolīguma teksts ir šā lēmuma pielikumā.Briselē, […]Padomes vārdā —priekšsēdētājsPIELIKUMSSADARBĪBAS NOLĪGUMS STARP EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENU UN INDIJAS REPUBLIKAS VALDĪBU KODOLSINTĒZES ENERĢIJAS PĒTNIECĪBAS JOMĀEiropas Atomenerģijas kopiena ( EURATOM ) un Indijas Republikas valdība (turpmāk kopā sauktas "Puses"),tā kā 1993. gada 20. decembrī noslēgtajā Eiropas Kopienas un Indijas Republikas sadarbības nolīgumā par partnerību un attīstību Puses ir apņēmušās veicināt sadarbību enerģētikas un vides aizsardzības jomā,vēloties arī turpmāk veicināt kodolsintēzes enerģijas kā potenciāli videi pieņemama, ekonomiski konkurētspējīga un praktiski neierobežota enerģijas avota attīstību,IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.I pantsMērķisŠā nolīguma mērķis ir, pamatojoties uz abpusēju izdevīgumu un savstarpējību, pastiprināt Pušu sadarbību to attiecīgo kodolsintēzes programmu aptvertajās jomās, lai attīstītu zinātnisku izpratni un tehnoloģiskās iespējas, kas ir kodolsintēzes enerģijas sistēmas pamatā.II pantsSadarbības jomasSadarbības jomas saskaņā ar šo nolīgumu var būt šādas:a. tokamaki, tostarp lieli pašreizējās paaudzes projekti un darbības saistībā ar nākamo paaudžu projektiem;b. tokamaku alternatīvas;c. magnētiskās kodolsintēzes enerģijas tehnoloģija;d. plazmas teorija un lietišķā plazmas fizika;e. programmas politika un plāni unf. citas jomas, par ko Puses savstarpēji rakstiski vienojušās, ciktāl tās aptver to attiecīgās programmas.III pantsSadarbības veidi1. Sadarbības veidi saskaņā ar šo nolīgumu var būt šādi (bet ne tikai):a. informācijas un datu apmaiņa un nodrošināšana par zinātniskajām un tehniskajām darbībām, attīstību, praksi un rezultātiem un par programmas politiku un plāniem, tostarp neizpaužamas informācijas apmaiņa saskaņā ar VI un VII panta noteikumiem;b. zinātnieku, inženieru un citu speciālistu apmaiņa uz noteiktu laika posmu, lai piedalītos eksperimentos, analīzē, projektēšanā un citās pētniecības un attīstības darbībās saskaņā ar VIII pantu;c. semināru un citu tikšanos organizēšana, lai apspriestos un apmainītos ar informāciju par saskaņotām tēmām II pantā noteiktajās jomās un lai apzinātu sadarbības pasākumus, kuri varētu būt lietderīgi saskaņā ar V pantu;d. apmaiņa ar eksperimentu, testēšanas un izvērtēšanas paraugiem, materiāliem, aprīkojumu (instrumentiem un komponentiem) un to sagādāšana saskaņā ar IX un X pantu;e. kopīgu pētījumu, projektu un eksperimentu veikšana, tostarp to kopīga izstrāde, izveide un darbība;f. datu posmu izveide, piemēram, attālās datu analīzes rīku izveide, u.c., ung. citi īpaši sadarbības veidi, par ko Puses savstarpēji rakstiski vienojušās.2. Puses attiecīgi koordinē šajā nolīgumā minētās darbības ar citām starptautiskām kodolsintēzes pētniecības un attīstības darbībām, lai mazinātu šo darbību pārklāšanos. Neko šajā nolīgumā neinterpretē kā tādu, kas ierobežo pašreizējās vai turpmākās Pušu vienošanās par sadarbību.IV pantsKoordinācijas komiteja un izpildsekretāri1. Puses izveido koordinācijas komiteju, lai koordinētu un uzraudzītu šajā nolīgumā minēto darbību veikšanu. Katra Puse ieceļ vienādu skaitu koordinācijas komitejas pārstāvju un vienu no tās ieceltajiem pārstāvjiem izvirza par delegācijas vadītāju. Koordinācijas komitejas sanāksmes notiek katru gadu, pārmaiņus Indijas Republikā un Eiropas Savienībā vai citā norunātā laikā un vietā. Uzņēmējas Puses delegācijas vadītājs ir sanāksmes priekšsēdētājs.2. Koordinācijas komiteja izstrādā sadarbības pasākuma plānu, apstiprina un pārskata saskaņā ar šo nolīgumu veicamo sadarbības pasākumu rezultātus. Tā arī koordinē, ierosina un apstiprina turpmākos sadarbības pasākumus, kas ietilpst šā nolīguma darbības jomā, ņemot vērā to tehnisko vērtību un pieliekamās pūles, lai nodrošinātu abpusēju izdevīgumu un savstarpējību atbilstīgi šim nolīgumam.3. Visus koordinācijas komitejas lēmumus pieņem vienprātīgi.4. Katra Puse ieceļ izpildsekretāru, kas laikā starp koordinācijas komitejas sanāksmēm tās vārdā rīkosies visos jautājumos, kuri attiecas uz sadarbību saskaņā ar šo nolīgumu. Izpildsekretāri ir atbildīgi par sadarbības ikdienas pārvaldību.V pantsĪstenošana1. Katra Puse norāda attiecīgas struktūras, kas īsteno darbības saskaņā ar šo nolīgumu.2. Ja koordinācijas komiteja apstiprina sadarbības pasākumu, tā vajadzības gadījumā apstiprina projekta plānu saskaņā ar šo nolīgumu un ievērojot tā noteikumus.3. Katrā projekta plānā minētas struktūras, kas norādītas projekta īstenošanai, un ietverti sīki izstrādāti noteikumi sadarbības pasākuma īstenošanai, tostarp attiecīgā gadījumā tā tehniskā darbības joma un pārvaldība, piemērojamās dekontaminācijas saistības, neizpaužamas informācijas apmaiņa, aprīkojuma apmaiņa, intelektuālā īpašuma pārvaldība, kopējās izmaksas, izmaksu dalīšana un tās grafiks, u.c.VI pantsInformācijas pieejamība un izplatīšana1. Katra Puse un tās norādītās personas saskaņā ar to piemērojamajiem normatīvajiem aktiem un šā nolīguma noteikumiem apņemas visu to rīcībā esošo informāciju, kas nepieciešama sadarbības pasākumu veikšanai saskaņā ar šo nolīgumu, padarīt brīvi pieejamu otrai Pusei un tās norādītajām personām.2. Puses atbalsta plašāko iespējamo tās informācijas izplatīšanu, ko tām ir tiesības atklāt un kas ir vai nu kopīgi izstrādāta, vai paredzēta sniegšanai vai apmaiņai saskaņā ar šo nolīgumu, ņemot vērā vajadzību aizsargāt neizpaužamu informāciju un vajadzību aizsargāt intelektuālo īpašumu, kas radīts vai nodots saskaņā ar šo nolīgumu.3. Informācija, ko viena Puse nosūta otrai Pusei saskaņā ar šo nolīgumu, ir tik precīza, ciktāl tas atkarīgs no nosūtītājas Puses, bet nosūtītāja Puse negalvo par nosūtītās informācijas piemērotību kādam konkrētam saņēmējas Puses vai jebkuras trešās personas izmantojumam vai lietojumam. Pušu kopīgi izstrādātā informācija ir tik precīza, ciktāl tas atkarīgs no abām Pusēm. Neviena no Pusēm negalvo par kopīgi izstrādātās informācijas precizitāti vai tās piemērotību kādam konkrētam jebkuras Puses vai jebkuras trešās personas izmantojumam vai lietojumam.VII pantsIntelektuālais īpašumsSadarbības pasākumu gaitā saskaņā ar šo nolīgumu radītā vai nodotā intelektuālā īpašuma aizsardzību un sadali reglamentē saskaņā ar A pielikumu, kas ir šā nolīguma neatņemama daļa un ko piemēro visām darbībām, ko veic saskaņā ar šo nolīgumu.VIII pantsPersonāla apmaiņaUz personāla apmaiņu starp Pusēm vai to norādītajām personām saskaņā ar šo nolīgumu attiecas šādi noteikumi.a. Katra Puse nodrošina kvalificēta personāla izvēli, kam ir vajadzīgās prasmes un kompetence veikt saskaņā ar šo nolīgumu plānotās darbības. Par katru šādu personāla apmaiņu Puses iepriekš savstarpēji vienojas vēstuļu apmaiņas veidā, atsaucoties uz šo nolīgumu un tā attiecīgajiem intelektuālā īpašuma noteikumiem, kā arī uz attiecīgo sadarbības pasākumu.b. Katra Puse ir atbildīga par sava apmaiņas personāla darba samaksu, apdrošināšanu un pabalstiem.c. Nosūtītāja Puse apmaksā sava apmaiņas personāla ceļa izdevumus un uzturēšanās izdevumus uzņēmējā iestādē, ja Puses nav vienojušās citādi.d. Uzņēmēja Puse nodrošina piemērotu dzīves vietu otras Puses apmaiņas personālam (un ģimenes locekļiem, kas veido to mājsaimniecību) uz savstarpējas vienošanās un savstarpības pamata.e. Uzņēmēja Puse saskaņā ar tās attiecīgajiem normatīvajiem aktiem nodrošina visu vajadzīgo palīdzību otras Puses apmaiņas personālam attiecībā uz administratīvajām formalitātēm (piemēram, vīzu saņemšanu).f. Katra Puse nodrošina, ka apmaiņas personāls ievēro vispārējos darba un drošības noteikumus, kas ir spēkā uzņēmējā iestādē.g. Katra Puse uz sava rēķina drīkst novērot otras Puses konkrētas testēšanas darbības un analītisko darbu II pantā noteiktajās sadarbības jomās. Šādu novērošanu var veikt personāla apmeklējumu veidā, katrā atsevišķā gadījumā iepriekš vienojoties ar uzņēmēju Pusi.IX pantsAprīkojuma, paraugu u.tml. apmaiņaJa veic aprīkojuma, instrumentu, paraugu, materiālu vai vajadzīgo rezerves daļu (turpmāk "aprīkojums u.tml.") apmaiņu, aizdošanu vai piegādi starp vienu Pusi vai tās norādītajām personām un otru Pusi vai tās norādītajām personām, tad piemēro šādus aprīkojuma u.tml. nosūtīšanas un izmantošanas noteikumus.a. Nosūtītāja Puse, cik drīz vien iespējams, nodrošina sīki izstrādātu piegādājamā aprīkojuma u.tml. sarakstu ar attiecīgajām specifikācijām un tehnisko un informatīvo dokumentāciju.b. Nosūtītājas Puses piegādātais aprīkojums u.tml. paliek tās īpašums un koordinācijas komitejas noteiktā datumā tiek atdots nosūtītājai Pusei, ja vien V pantā minētajā projekta plānā nav noteikts citādi.c. Aprīkojumu u.tml. uzņēmējā iestādē sāk izmantot tikai pēc Pušu savstarpējas vienošanās, und. Uzņēmēja Puse nodrošina aprīkojumam u.tml. vajadzīgās telpas un elektroenerģiju, ūdeni, gāzi u.tml. saskaņā ar tehniskajām prasībām, par ko Puses savstarpēji vienojušās.X pantsVispārīgi noteikumi1. Katra Puse veic šajā nolīgumā paredzētās darbības saskaņā ar tās piemērojamajiem normatīvajiem aktiem un nodrošina resursus, ja ir pieejams piešķirtais finansējums.2. Ja vien Puses nav īpaši rakstiski vienojušās citādi, visas izmaksas, kas radušās, veicot sadarbību saskaņā ar šo nolīgumu, sedz tā Puse, kurai tās radušās.3. Visus jautājumus, kas saistīti ar šā nolīguma interpretāciju vai īstenošanu, tā darbības laikā risina, Pusēm vienojoties.4. Šo nolīgumu, ciktāl tas attiecas uz EURATOM , piemēro teritorijās, kurās piemēro EURATOM dibināšanas līgumu, un to valstu teritorijās, kuras piedalās EURATOM kodolsintēzes programmā kā pilnībā asociētas trešās valstis.XI pantsNolīguma termiņš, grozījumi un izbeigšana1. Šis nolīgums stājas spēkā dienā, kad Puses viena otrai rakstiski paziņojušas, ka ir pabeigtas to attiecīgās iekšējās procedūras, kas vajadzīgas, lai nolīgums stātos spēkā, un ir spēkā piecus (5) gadus. Ja vien kāda no Pusēm vismaz sešus mēnešus pirms nolīguma termiņa beigām rakstiski neinformē otru Pusi par nodomu to izbeigt, tad nolīgumu automātiski pagarina vēl uz pieciem (5) gadiem.2. Šo nolīgumu var grozīt ar Pušu rakstisku vienošanos.3. Visus kopīgos pasākumus un eksperimentus, kas nav pabeigti šā nolīguma izbeigšanas vai termiņa beigšanās brīdī, saskaņā ar šo nolīgumu var turpināt līdz to pabeigšanai.4. Šo nolīgumu un jebkuru attiecīgo projekta plānu pēc katras Puses izvēles var izbeigt jebkurā laikā, ja Puse, kura vēlas izbeigt nolīgumu vai projekta plānu, par to rakstiski paziņo sešus (6) mēnešus iepriekš. Šāda izbeigšana neskar tiesības, kas kādai Pusei var būt radušās saskaņā ar šo nolīgumu vai projekta plānu līdz tā darbības izbeigšanas dienai.5. Šis nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.To apliecinot, šo nolīgumu ir parakstījušas attiecīgi pilnvarotas personas.Sagatavots ……………………….., XXXX. gada …… ……………………INDIJAS REPUBLIKAS VALDĪBAS VĀRDĀ: | EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENAS VĀRDĀ: |A PIELIKUMS INTELEKTUĀLĀ ĪPAŠUMA TIESĪBASTiesības uz intelektuālo īpašumu, kas radīts vai nodots saskaņā ar šo nolīgumu, tiek piešķirtas šādi.I. PiemērošanaŠo pielikumu piemēro visiem sadarbības pasākumiem, kas veikti saskaņā ar šo nolīgumu, ja vien nav īpaši panākta citāda vienošanās.II. Īpašumtiesības, tiesību piešķiršana un izmantošanaA. Šajā nolīgumā terminam "intelektuālais īpašums" ir tāda nozīme, kāda noteikta 2. pantā Konvencijā par Pasaules intelektuālā īpašuma organizācijas dibināšanu, kas pieņemta Stokholmā 1967. gada 14. jūlijā.B. Šajā pielikumā izskatīta tiesību, procentuālo daļu un autoratlīdzības sadale starp Pusēm. Katra Puse nodrošina to, ka otra Puse var iegūt tiesības uz tai piešķirto intelektuālo īpašumu saskaņā ar šo pielikumu. Šis pielikums negroza un neskar šādu tiesību, procentuālo daļu un autoratlīdzības sadali starp Pusi un tās valstspiederīgajiem, kas noteikta attiecīgās Puses tiesību aktos un praksē.C. Šā nolīguma izbeigšana vai termiņa beigšanās neietekmē tiesības un pienākumus, kas rodas saskaņā ar šo pielikumu.D. (1) Ja Puses veic sadarbības pasākumus, tad kopīgas pētniecības (t.i., tādas pētniecības, ko atbalsta abas Puses) rezultātā radīto intelektuālo īpašumu pārvalda atbilstīgi tehnoloģiju pārvaldības plānam (TPP) saskaņā ar šādiem principiem:1.  Puses pienācīgā laikā informē viena otru par visām intelektuālā īpašuma tiesībām, kas izriet no šā nolīguma (vai attiecīgiem īstenošanas noteikumiem);2.  ja vien nav panākta citāda vienošanās, tiesības un procentuālās daļas intelektuālajā īpašumā, kas radīts kopīgas pētniecības rezultātā, izmanto jebkura no Pusēm bez teritoriālā ierobežojuma;3.  katra Puse cenšas savlaicīgi aizsargāt intelektuālo īpašumu, uz kuru tā ieguvusi tiesības un kurā tai ir procentuālās daļas saskaņā ar TPP;4.  katrai Pusei ir neekskluzīva, neatsaucama licence bez autoratlīdzības tikai pētniecības nolūkiem izmantot jebkādu intelektuālo īpašumu, kas radīts saskaņā ar šo nolīgumu;5.  viespētnieki, kas piedalījušies intelektuālā īpašuma radīšanā, iegūst intelektuālā īpašuma tiesības un daļas no autoratlīdzības, ko nopelnījušas uzņēmējas iestādes no minēto intelektuālā īpašuma tiesību licencēšanas atbilstoši uzņēmēju iestāžu politikai. Katra Puse attiecībā uz iepriekš minēto intelektuālā īpašuma tiesību un autoratlīdzības daļu piešķiršanu viespētniekiem nodrošina ne mazāk labvēlīgu kārtību kā saviem valstspiederīgajiem. Turklāt visiem viespētniekiem, kas norādīti kā izgudrotāji, ir tiesības saņemt apbalvojumus, prēmijas, pabalstus vai citu atalgojumu kā uzņēmējas Puses valstspiederīgajiem saskaņā ar uzņēmējas iestādes politiku un Pušu attiecīgajiem tiesību aktiem.(2) Tādu sadarbības pasākumu gadījumā, kas nav kopīga pētniecība, uz ko attiecas II daļas D punkta 1. apakšpunkts, katra Puse, ciktāl prasīts tās normatīvajos aktos, pieprasa visiem saviem dalībniekiem noslēgt īpašas vienošanās, kas attiecas uz kopīgas pētniecības īstenošanu un attiecīgajām dalībnieku tiesībām un pienākumiem. Attiecībā uz intelektuālo īpašumu šādas vienošanās, cita starpā, parasti skar īpašumtiesības, to aizsardzību, lietotāju tiesības saistībā ar pētniecības mērķiem, informācijas izmantošanu un izplatīšanu, kā arī vienošanās par kopīgām publikācijām, viespētnieku tiesības un pienākumus un strīdu izšķiršanas kārtību. Vienošanās var skart arī citus jautājumus, piemēram, konkrētas un vispārīgas informācijas pieejamību, licencēšanu un iegūtos rezultātus.E. Saglabājot konkurences apstākļus šā nolīguma skartajās jomās, katra Puse cenšas nodrošināt, ka tiesības, kuras iegūtas saskaņā ar šo nolīgumu un, īstenojot atbilstīgi tam panāktās vienošanās, izmanto tā, lai jo īpaši sekmētu i) tādas informācijas izmantošanu, kas radīta vai citādi darīta pieejama saskaņā ar šo nolīgumu, un tās izplatīšanu, ciktāl tas ir saskaņā ar šajā nolīgumā izklāstītajiem nosacījumiem, šā pielikuma IV iedaļas noteikumiem un visiem citiem noteikumiem, kuri var būt spēkā saskaņā ar Pušu tiesību aktiem, ko piemēro attiecībā uz slepenas vai konfidenciālas informācijas apstrādi kodolenerģijas jomā, un ii) starptautisko standartu pieņemšanu un īstenošanu.III. Ar autortiesībām aizsargāti darbiSaskaņā ar šā nolīguma noteikumiem Pusēm piederošajām autortiesībām piemēro kārtību, kas ir saderīga ar Nolīgumu par intelektuālā īpašuma tiesību komercaspektiem, kuru administrē Pasaules tirdzniecības organizācija.IV. Zinātniskās publikācijasJa attiecībā uz neizpaužamu informāciju ievēro V iedaļā noteikto kārtību, piemēro šādas procedūras.A. Katrai Pusei ir tiesības uz neekskluzīvu, neatsaucamu licenci bez autoratlīdzības visās valstīs, lai tulkotu, pavairotu un publiski izplatītu informāciju, kas ietverta zinātniskajos un tehniskajos žurnālos, rakstos, pārskatos, grāmatās vai citos informācijas nesējos un ko Puses tieši radījušas kopīgas pētniecības rezultātā saskaņā ar šo nolīgumu, vai arī kas radīta Pušu vārdā.B. Uz visiem publiski izplatītiem ar autortiesībām aizsargāta darba eksemplāriem saskaņā ar šo noteikumu jābūt norādītiem darba autoru vārdiem un uzvārdiem, ja vien autors skaidri neatsakās no sava vārda un uzvārda norādīšanas. Uz tiem arī jābūt skaidri redzamam Pušu kopīgi sniegtā atbalsta apliecinājumam.V. Neizpaužama informācijaA. Dokumentāra neizpaužama informācija6.  Katra Puse pēc iespējas drīzāk norāda informāciju, ko tā nevēlas izpaust saistībā ar šo nolīgumu, ņemot vērā, inter alia , šādus kritērijus:7.  informācija ir slepena tādā ziņā, ka tā kopumā vai konkrētajā tās elementu salikumā vai izkārtojumā nav vispārzināma vai viegli pieejama ar likumīgiem līdzekļiem;8.  informācijai ir faktiska vai potenciāla tirgus vērtība tās slepenības dēļ, un9.  likumīgi pilnvarota persona ir veikusi attiecīgos apstākļos pamatotus pasākumus, lai saglabātu informācijas slepenību. Puses dažos gadījumos var vienoties, ka tad, ja nav norādīts citādi, nedrīkst izpaust daļu informācijas vai visu informāciju, ko sniedz, ar ko apmainās vai ko rada, veicot kopīgu pētniecību saskaņā ar šo nolīgumu.10.  Katra Puse nodrošina, ka otra Puse var viegli atpazīt šādu neizpaužamu informāciju, uz kuru attiecas šis nolīgums, un tās konfidencialitāti, piemēram, pēc attiecīga marķējuma vai ierobežojošiem paskaidrojumiem. Tas attiecas arī uz minētās informācijas pilnīgu vai daļēju reproducēšanu. Puse vai dalībnieks, kas saņem neizpaužamu informāciju saskaņā ar šo nolīgumu, ievēro tās konfidencialitāti. Šie ierobežojumi automātiski izbeidzas, tiklīdz šo informāciju bez ierobežojumiem izpauž tās īpašnieks.11.  Neizpaužamu informāciju, kas darīta zināma saskaņā ar šo nolīgumu, saņēmēja Puse drīkst izplatīt tās nodarbinātām personām, tostarp tās līgumpartneriem, un citām tās attiecīgajām struktūrvienībām, kuras pilnvarotas īpašām veicamās kopīgās pētniecības vajadzībām, ja šādu informāciju tām ir nepieciešams zināt un ja visa tādējādi izplatītā neizpaužamā informācija ir aizsargāta saskaņā ar šo pielikumu un tiktāl, ciktāl tas noteikts katras Puses normatīvajos aktos, un to ir viegli atpazīt kā neizpaužamu informāciju, kā norādīts iepriekš.B. Nedokumentāra neizpaužama informācijaAttiecībā uz nedokumentāru neizpaužamu vai citādu konfidenciālu vai īpašu informāciju, kuru sniedz semināros un citās sanāksmēs, kas notiek saskaņā ar šo nolīgumu, vai uz informāciju, kuru uzzina no personāla vai lietojot iekārtas, vai īstenojot kopīgus projektus, Puses vai to norādītās personas piemēro kārtību atbilstīgi principiem, kas šajā nolīgumā noteikti attiecībā uz dokumentāru informāciju, tomēr ar noteikumu, ka šādas neizpaužamas vai citādas konfidenciālas vai īpašas informācijas saņēmējs ir rakstiski brīdināts par paziņotās informācijas konfidencialitāti ne vēlāk kā informācijas paziņošanas brīdī.C. PārraudzībaKatra Puse cenšas nodrošināt, lai neizpaužamā informācija, ko tā saņēmusi saskaņā ar šo nolīgumu, tiktu pārraudzīta, kā noteikts šajā nolīgumā. Ja viena no Pusēm apzinās, ka tā nespēs vai, pēc visa spriežot, var nespēt nodrošināt A un B punktā ietvertos neizplatīšanas noteikumus, tā tūlīt dara to zināmu otrai Pusei. Puses pēc tam apspriežas, lai vienotos par atbilstīgu rīcību.VI. Strīdu izšķiršana un jauna veida un neparedzēts intelektuālais īpašumsA. Strīdus starp Pusēm par intelektuālo īpašumu izšķir atbilstīgi šā nolīguma X panta 3. punktam. Tomēr pēc Pušu savstarpējas vienošanās šādu strīdu var iesniegt izskatīšanai starptautiskā šķīrējtiesā, lai tā pieņemtu saistošu spriedumu saskaņā ar piemērojamiem starptautisku tiesību aktu noteikumiem. Ja vien nav panākta citāda vienošanās, noteicošie ir UNCITRAL šķīrējtiesas noteikumi.B. Ja kāda Puse secina, ka sadarbības pasākumā, ko veic saskaņā ar šo nolīgumu, var tikt radīts jauna veida intelektuālais īpašums, uz kuru neattiecas tehnoloģiju pārraudzības plāns vai norādīto struktūru nolīgums, vai ja rodas citas neparedzētas grūtības, Puses nekavējoties rīko apspriedes ar mērķi nodrošināt, ka to attiecīgajās teritorijās tiek pienācīgi nodrošināta šā intelektuālā īpašuma aizsardzība, izmantošana un izplatīšana.[1] OV L 400, 30.12.2006., 60. lpp.[2] OV L 400, 30.12.2006., 404. lpp.