				|

		52012PC0744

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA , ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām /* COM/2012/0744 final - 2012/0360 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
1.1.        Vispārīgais
konteksts
Ar šo priekšlikumu groza Padomes
2000. gada 29. maija Regulu (EK) Nr. 1346/2000 par
maksātnespējas procedūrām („Maksātnespējas
regula” vai „regula”).
Ar Maksātnespējas regulu ir noteikts
Eiropas regulējums pārrobežu maksātnespējas
procedūrām. Minētā regula ir piemērojama
gadījumos, kad parādniekam ir aktīvi vai kreditori vairāk
nekā vienā dalībvalstī, neatkarīgi no tā, vai
viņš ir fiziska vai juridiska persona. Regulā ir noteikts, kurai
tiesai ir piekritība maksātnespējas procedūru
sākšanai. Galvenās procedūras jāsāk
dalībvalstī, kurā ir parādnieka galveno interešu centrs, un
šo procedūru darbība tiek atzīta visā ES. Sekundāro
procedūru var sākt tajā dalībvalstī, kurā atrodas
parādnieka uzņēmums; šo procedūru darbība attiecas
tikai uz minētajā dalībvalstī esošajiem aktīviem.
Regulā ir paredzēti arī noteikumi par piemērojamiem
tiesību aktiem un atsevišķi noteikumi par galveno un sekundāro
maksātnespējas procedūru koordināciju. Maksātnespējas
regula attiecas uz visām dalībvalstīm, izņemot Dāniju,
kura nepiedalās tiesu iestāžu sadarbībā saskaņā
ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību.
Maksātnespējas regula pieņemta
2000. gada maijā, un to piemēro kopš 2002. gada
31. maija. Desmit gadus pēc
spēkā stāšanās Komisija ir izvērtējusi tās
darbību praksē un uzskata, ka ir nepieciešams izdarīt
grozījumus šajā dokumentā.
1.2.        Vajadzība
pārskatīt Maksātnespējas regulu
Kaut arī kopumā tiek uzskatīts,
ka Maksātnespējas regula veiksmīgi darbojas, atvieglojot
pārrobežu maksātnespējas procedūras Eiropas
Savienībā, apspriešanās ar ieinteresētajām
personām un Komisijas pasūtīti juridiski un praktiski
pētījumi atklāja vairākas problēmas regulas
piemērošanā praksē. Turklāt
regulā nav atspoguļotas pašreizējās ES prioritātes un
valstu prakse maksātnespējas tiesību aktu jomā, jo
īpaši attiecībā uz grūtībās nonākušo
uzņēmumu sanāciju. Maksātnespējas
regulas novērtējumā pamatā tika atklāti pieci galvenie
trūkumi.
·
Regulas darbības joma neattiecas uz valstu
procedūrām, ar kurām paredzēta uzņēmumu
pārstrukturēšana posmā pirms maksātnespējas
procedūras (turpmāk „procedūras pirms
maksātnespējas”), un uz procedūrām, kurās esošā
pārvalde netiek mainīta (turpmāk „jaukta tipa procedūras”).
Tomēr šādas procedūras nesen tika ieviestas daudzās
dalībvalstīs[1], un uzskatāms, ka
tās palielina iespējas veiksmīgi pārstrukturēt
uzņēmējdarbību. Turklāt pašlaik regulas darbības
joma neattiecas uz daudzām personu maksātnespējas procedūrām.

·
Rodas grūtības, nosakot, kuras
dalībvalsts kompetencē ir maksātnespējas procedūru
sākšana. Lai gan tiek plaši atbalstīta piekritības
piešķiršana galveno maksātnespējas procedūru sākšanai
dalībvalstij, kurā atrodas parādnieka galveno interešu centrs,
ir radušās grūtības, piemērojot šādu pieeju
praksē. Regulā paredzētie noteikumi par piekritību tika
kritizēti par to, ka tie ļauj uzņēmumiem un
privātpersonām izvēlēties labvēlīgākās
tiesas piekritību, ļaunprātīgi pārvietojot galveno
interešu centru.
·
Tika konstatētas arī problēmas
attiecībā uz sekundārajām procedūrām.
Sekundārās procedūras sākšana var kavēt
parādnieka īpašuma efektīvu pārvaldi. Sākot
sekundāro procedūru, likvidatoram galvenajā procedūrā
vairs nav kontroles pār citā dalībvalstī esošiem
aktīviem, tādējādi ir apgrūtināta
uzņēmuma, kas turpina darbību[2], pārdošana.
Turklāt sekundārajām procedūrām pašlaik ir
jābūt likvidācijas procedūrām, kas ir
šķērslis veiksmīgai maksātnespējīgā
uzņēmuma pārstrukturēšanai.
·
Ir arī problēmas attiecībā uz
noteikumiem par maksātnespējas procedūru publicitāti un prasījumu
iesniegšanu. Pašlaik nav obligāti publicēt vai reģistrēt
lēmumus dalībvalstīs, kur procedūras ir sāktas, vai
dalībvalstīs, kurās atrodas uzņēmums. Tāpat nav
arī Eiropas maksātnespējas reģistra, kas ļautu
meklēt informāciju vairākos valstu reģistros. Tomēr
laba pārrobežu maksātnespējas procedūru darbība
lielā mērā ir saistīta ar to, ka attiecīgi lēmumi
saistībā ar maksātnespējas procedūrām tiek
publicēti. Tiesnešiem ir jābūt informētiem par to, vai
procedūras jau ir sāktas citā dalībvalstī; kreditoriem
vai potenciālajiem kreditoriem ir jāzina, ka ir sāktas
procedūras. Turklāt kreditori, jo īpaši nelieli kreditori un
MVU, saskaras ar grūtībām un izmaksām, iesniedzot
prasījumus saskaņā ar Maksātnespējas regulu.
·
Visbeidzot, minētajā regulā nav
īpašu noteikumu attiecībā uz starptautisku uzņēmumu
grupu maksātnespēju, lai arī ļoti daudzās
pārrobežu maksātnespējas procedūrās ir
iesaistītas uzņēmumu grupas. Galvenais priekšnoteikums
Maksātnespējas regulā – attiecībā uz katru
uzņēmumu grupas dalībnieku ir jāsāk atsevišķa
procedūra, un šīs procedūras viena no otras ir pilnīgi
neatkarīgas. Tā kā nav īpašu noteikumu attiecībā
uz uzņēmumu grupas maksātnespēju, tad tas bieži samazina
izredzes veiksmīgi veikt visas grupas pārstrukturēšanu, un
tādējādi var sekmēt grupas sadalīšanos atsevišķos
uzņēmumos.
Detalizēts novērtējums par
regulas piemērošanu praksē ir izklāstīts šim priekšlikumam
pievienotajā Komisijas ziņojumā. Tāpat šim priekšlikumam ir
pievienots Komisijas ietekmes novērtējums, kurā sniegta ar esošo
regulu saistīto problēmu un dažādu apsvērto šo
problēmu risināšanas iespēju ietekmes padziļināta
analīze.
Maksātnespējas regulas
pārskatīšanas vispārējais mērķis ir uzlabot
Eiropas regulējumu attiecībā uz pārrobežu
maksātnespējas gadījumu risināšanu, lai nodrošinātu
netraucētu iekšējā tirgus darbību un tā spēju
pārvarēt ekonomikas krīzes. Šis mērķis ir
saskaņā ar ES pašreizējām politiskajām
prioritātēm veicināt ekonomikas atlabšanu un
ilgtspējīgu attīstību, augstāku ieguldījumu
līmeni un darba vietu saglabāšanu, kā tas noteikts
stratēģijā “Eiropa 2020”. Minētās regulas
pārskatīšana sniegs ieguldījumu netraucētas
attīstības un uzņēmējdarbības
dzīvotspējas nodrošināšanā, kā tas norādīts
Mazās uzņēmējdarbības aktā[3].
Pārskatīšana ir arī viena no galvenajām darbībām,
kas minētas II vienotā tirgus aktā[4].

2.           APSPRIEŠANĀS UN IETEKMES
NOVĒRTĒJUMS
Pirms priekšlikuma izstrādes notika
apspriešanās ar ieinteresētajiem sabiedrības
pārstāvjiem, dalībvalstīm, citām iestādēm un
ekspertiem par problēmām saistībā ar regulu un šo problēmu
iespējamiem risinājumiem. Komisija 2012. gada
29. martā sāka sabiedrisku apspriešanu, kuras gaitā
kopā tika saņemtas 134 atbildes. Komisija arī
ņēma vērā rezultātus, kas iegūti
neatkarīgā pētījumā, kura mērķis bija
novērtēt Maksātnespējas regulas piemērošanu un kuru
veica Heidelbergas un Vīnes universitāšu konsorcijs. Empīriski dati par dažādu iespējamo
reformu ietekmi tika iegūti citā neatkarīgā
pētījumā, ko veica uzņēmumi GHK un Milieu. Abi pētījumi tiks publicēti
kopā ar šo priekšlikumu Tieslietu ģenerāldirektorāta
tīmekļa vietnē. Notika divas
sanāksmes ar valstu ekspertiem, kas risinājās 2012. gada
aprīlī un oktobrī. Turklāt
Komisija izveidoja privāto ekspertu grupu pārrobežu
maksātnespējas procedūru jomā, kas laikā no
2012. gada maija līdz oktobrim tikās piecas reizes, pauda
viedokļus par problēmām, iespējām to risināšanai
un iesaistījās pārskatītās regulas projekta
izstrādē.
Ieinteresēto personu viedokļu
kopsavilkums par reformu galvenajiem elementiem ir šāds.
·
Attiecībā uz regulas darbības jomas
paplašināšanu vairākums aptaujāto uzskatīja, ka regulai
būtu jāattiecas uz procedūrām pirms
maksātnespējas un uz jaukta tipa procedūrām. Tika pausti
atšķirīgi viedokļi par to, uz kādām tieši
procedūrām regulai būtu jāattiecas un, jo īpaši,
kādos gadījumos būtu nepieciešama tiesas uzraudzība.
Vairums respondentu piekrita, ka Maksātnespējas regula būtu
jāpiemēro privātpersonām un pašnodarbinātajiem.
·
Attiecībā uz piekritību trīs
ceturtdaļas respondentu atbalstīja, ka piekritība galvenās
procedūras sākšanai jānosaka atbilstoši parādnieka galveno
interešu centra atrašanās vietai. Tomēr vairākums
uzskatīja, ka jēdziena „galvenais interešu centrs”
interpretēšana tiesu praksē radīja problēmas. Gandrīz
puse respondentu norādīja, ka ir pieredzējuši gadījumus,
kad galveno interešu centrs tika ļaunprātīgi pārvietots[5].

·
Attiecībā uz galvenajām un
sekundārajām procedūrām gandrīz puse respondentu pauda
neapmierinātību ar galveno un sekundāro maksātnespējas
procedūru koordināciju.
·
Saistībā ar procedūru
publicēšanu trīs ceturtdaļas respondentu uzskatīja par
problēmu to, ka lēmumu par maksātnespējas procedūru
sākšanu publicēšana nav obligāta. Gandrīz puse no tiem, kas
pauda viedokli šai jautājumā, uzskatīja, ka ir problēmas
arī attiecībā uz prasījumu iesniegšanu.
·
Attiecībā uz uzņēmumu grupu
maksātnespēju gandrīz puse respondentu uzskatīja, ka
Maksātnespējas regulas darbība nav efektīva
attiecībā uz starptautiskas uzņēmumu grupas locekļu
maksātnespēju.
Šim priekšlikumam pievienotajā ietekmes
novērtējumā Komisija analizēja ierosinātās
reformas galveno aspektu izmaksas un ieguvumus.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
3.1.        Ierosināto pasākumu
kopsavilkums
 Ierosinātās Maksātnespējas regulas reformas elementu kopsavilkums ir šāds. ·               Darbības joma: ar priekšlikumu tiek paplašināta regulas darbības joma, pārskatot maksātnespējas procedūru definīciju, lai iekļautu tajā jaukta tipa procedūras un procedūras pirms maksātnespējas, parāda dzēšanas procedūras un citas privātpersonu maksātnespējas procedūras, kas pašlaik neatbilst definīcijai;
 ·               Piekritība: priekšlikumā ir precizēti noteikumi par piekritību un uzlabots procedūru ietvars piekritības noteikšanai;
 ·               Sekundārās procedūras: priekšlikumā ir paredzēta efektīvāka maksātnespējas procedūru pārvaldība, paredzot tiesām iespēju atteikt sekundārās procedūras sākšanu, ja tas nav nepieciešams vietējo kreditoru interešu aizsardzībai, atceļot prasību, ka sekundārajām procedūrām ir jābūt likvidācijas procedūrām, un uzlabojot sadarbību starp galvenajām un sekundārajām procedūrām, jo īpaši paplašinot sadarbības prasības attiecībā uz iesaistītajām tiesām; ·               Procedūru publicēšana un prasījumu iesniegšana: priekšlikumā ir noteikta prasība dalībvalstīm pārrobežu maksātnespējas gadījumos publicēt attiecīgus tiesu lēmumus publiski pieejamā elektroniskā reģistrā un paredzēta valstu maksātnespējas reģistru savstarpēja savienojamība. Ar priekšlikumu tiek ieviestas arī standarta veidlapas prasījumu iesniegšanai;
 ·               Uzņēmumu grupas: priekšlikumā ir paredzēta vienas uzņēmumu grupas dažādu dalībnieku maksātnespējas procedūru koordinācija, nosakot par pienākumu dažādās galvenajās procedūrās iesaistītajiem likvidatoriem un tiesām sazināties savā starpā; turklāt šādās procedūrās iesaistītajiem likvidatoriem priekšlikumā ir paredzēti procesuālie instrumenti, lai pieprasītu apturēt attiecīgo citu procedūru un ierosinātu sanācijas plānu grupas dalībniekiem, uz kuriem attiecas maksātnespējas procedūras.
3.1.1.     Maksātnespējas
regulas darbības joma
Ar šo priekšlikumu tiek paplašināta
Maksātnespējas regulas darbības joma, grozot esošo
“maksātnespējas procedūru” definīciju regulas 1. panta
1. punktā. Šajā sakarā ir
ierosināts attiecināt darbības jomu uz procedūrām,
kurās nav iesaistīts likvidators, bet kurās parādnieka
aktīvus un darījumus kontrolē vai uzrauga tiesa. Šis grozījums ļautu procedūrās,
kurās uzņēmuma manta paliek parādnieka
rīcībā un netiek iecelts likvidators, gūt labumu no
maksātnespējas procedūru rezultātiem, kas atzīti
visā ES un ko veicina regula. Tas
arī ļautu attiecināt regulu uz vairākām personu
maksātnespējas procedūrām. Turklāt
ir ierosināts izdarīt skaidri izteiktu atsauci uz parādu
dzēšanas procedūrām un procedūrām, kuru
mērķis ir veikt uzņēmumu sanāciju, lai iekļautu
arī tās procedūras, kas sniedz parādniekam iespēju
pirms maksātnespējas panākt vienošanos ar saviem kreditoriem. Ar grozījumiem tiks panākta regulas
labāka atbilstība pieejai, kas izmantota UNCITRAL
Parauglikumā par pārrobežu maksātnespēju[6].
Lai gan regulas darbības jomas
paplašināšana ir svarīga, lai pārrobežu maksātnespējas
gadījumā nodrošinātu efektīvu procedūru pirms
maksātnespējas un jaukta tipa procedūru veikšanu, tai
nebūtu jāattiecas uz konfidenciālām procedūrām. Valstīs ir patiešām daudz procedūru
pirms maksātnespējas, kurās parādnieks sāk sarunas ar
(atsevišķiem) kreditoriem, lai panāktu vienošanos par
uzņēmuma refinansēšanu vai reorganizāciju, taču
šī informācija netiek publiskota. Šādās
procedūrās varētu būt iekļauts individuālo
izpildes procedūru moratorijs, vai tās noteiktā laikposmā
varētu atturēt kreditorus pieteikt maksātnespēju, lai dotu
iespēju parādniekam uzlabot savu stāvokli. Kaut gan šīs procedūras dažās
dalībvalstīs varētu būt nozīmīgas, to
līgumiskais un konfidenciālais raksturs apgrūtinātu
apzināt šo procedūru ietekmi visā ES, jo tiesa vai kreditors,
kas atrodas citā dalībvalstī, nebūs informēti par to,
ka šādas procedūras tiek izskatītas. Tomēr
tas neliedz vēlāk uz šādām procedūrām
attiecināt Maksātnespējas regulas darbības jomu, no
brīža, kad tās ir publiskotas.
Šajā priekšlikumā nav paredzēts
mainīt esošo mehānismu, saskaņā ar kuru valstīs
veiktās maksātnespējas procedūras, uz kurām attiecas
regula, tiek uzskaitītas A pielikumā un dalībvalstis lemj
par to, vai paziņot par konkrētas maksātnespējas
procedūras iekļaušanu minētajā pielikumā. Tomēr priekšlikumā ir ieviesta procedūra,
saskaņā ar kuru Komisija pārbauda, vai maksātnespējas
procedūra, par kuru valsts ir paziņojusi, patiešām atbilst
pārskatītās definīcijas nosacījumiem. Tādējādi tiks nodrošināts, ka
minētajā pielikumā tiks uzskaitītas vienīgi tās
procedūras, kas atbilst regulas nosacījumiem.

3.1.2.     Piekritība
maksātnespējas procedūru sākšanai
Priekšlikumā ir saglabāta
galvenā interešu centra koncepcija, jo tā nodrošina, ka lieta ir
tās tiesas piekritībā, ar kuru parādniekam ir faktiska
saistība, nevis kādas citas, sabiedrības dibinātāju
izvēlētas tiesas piekritībā. Galvenā
interešu centra pieeja arī ir saskaņā ar norisēm
starptautiskā līmenī, jo šo pieeju UNCITRAL ir
izvēlējusies par piekritības standartu savā
Parauglikumā par pārrobežu maksātnespēju. Lai praktizējošiem juristiem sniegtu
norādes par galvenā interešu centra noteikšanu, priekšlikumā ir
papildināta galvenā interešu centra definīcija; tajā ieviesti arī noteikumi, ar ko nosaka
privātpersonu galveno interešu centru. Turklāt
ir iekļauts jauns apsvērums, kas precizē apstākļus,
kad var atspēkot pieņēmumu, ka juridiskas personas galvenais
interešu centrs atrodas juridiskajā adresē;
minētā apsvēruma formulējums ir pārņemts
no Eiropas Savienības Tiesas lēmuma “Interdil” lietā[7].
Ar priekšlikumu tiek uzlabots arī
procedūru ietvars piekritības noteikšanai maksātnespējas
procedūru sākšanai. Saskaņā ar priekšlikumu tiesai pirms
maksātnespējas procedūras sākšanas ex officio
ir jāpārbauda tās piekritība un savā lēmumā
jānorāda pamatojums, uz ko balstās piekritība minētajai
tiesai. Turklāt ar priekšlikumu visiem ārvalstu kreditoriem tiek
piešķirtas tiesības apstrīdēt lēmumu par
procedūras sākšanu un nodrošināts, ka kreditori ir
informēti par minēto lēmumu, lai tiem būtu iespēja
efektīvi īstenot savas tiesības. Šo izmaiņu
mērķis ir nodrošināt, ka procedūras tiek sāktas
vienīgi tad, ja tās patiešām ir attiecīgās
dalībvalsts piekritībā. Tādējādi būtu
jāsamazinās gadījumu skaitam, kad tiek izvēlēta
labvēlīgākās tiesas piekritība,
ļaunprātīgi un fiktīvi pārvietojot galveno interešu
centru.
Treškārt, priekšlikumā ir
precizēts, ka tiesu, kas sāk maksātnespējas
procedūras, piekritībā ir izskatīt prasības, kas tieši
izriet no maksātnespējas procedūrām vai ir cieši saistītas
ar tām, piemēram, prasības par izvairīšanos. Šajā
grozījumā ir kodificēta EST judikatūra DekoMarty
lēmumā[8]. Ja šāda
prasība ir saistīta ar citu prasību pret to pašu
atbildētāju, kura pamatojas uz civiltiesību vai
komerctiesību vispārējiem noteikumiem, priekšlikumā
paredzēta iespēja likvidatoram celt abas minētās
prasības atbildētāja domicila tiesās, ja vien šīm
tiesām ir kompetence saskaņā ar 2000. gada
22. decembra Regulu (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un
spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās[9]
(ar grozījumiem). Šis noteikums ļaus likvidatoriem vērsties
tajā pašā tiesā, piemēram, ar prasību par direktora
atbildību, pamatojoties uz maksātnespējas tiesību aktiem,
kopā ar prasību pret minēto direktoru, pamatojoties uz deliktu
tiesībām vai uzņēmējdarbības tiesībām.
3.1.3.     Sekundārās
maksātnespējas procedūras
Ir ierosinātas vairākas
izmaiņas, kuru mērķis ir uzlabot parādnieka īpašuma
efektīvu pārvaldību gadījumos, kad parādniekam ir
uzņēmums citā dalībvalstī.
·
Tiesai, kurā iesniegta prasība sākt
sekundāro procedūru, vajadzētu būt tiesībām
atteikt vai atlikt lēmuma par procedūras sākšanu
pieņemšanu, ja to pieprasa likvidators galvenajā procedūrā
un ja procedūras sākšana nav nepieciešama vietējo kreditoru
interešu aizsardzībai. Tas varētu būt, piemēram,
gadījumā, ja investors izteicis piedāvājumu iegādāties
uzņēmumu, kas turpina darbību, un ja šāds
piedāvājums vietējiem kreditoriem būtu
izdevīgāks, nekā uzņēmuma aktīvu
likvidācija. Sekundāro procedūru sākšana nebūtu
arī vajadzīga gadījumā, ja likvidators galvenajā
procedūrā apņemas, ka attieksme pret vietējiem kreditoriem
galvenajā procedūrā būs tāda pati kā
gadījumā, ja tiktu sāktas sekundārās procedūras,
un ka aktīvu sadalē tiks ievērotas viņu tiesības, kas
viņiem šādā gadījumā būtu attiecībā uz
viņu prasījumu konstatēšanu un hierarhiju. Šādu „mākslīgo”
sekundāro procedūru prakse ir attīstījusies vairākos
pārrobežu maksātnespējas gadījumos, kuros galvenā
procedūra tika sākta Apvienotajā Karalistē (jo īpaši
maksātnespējas procedūrās attiecībā uz Collins&Aikman,
MG Rover un Nortel Networks). Lielbritānijas tiesas
pieņēma, ka Lielbritānijas likvidatori ir tiesīgi
sadalīt daļu no aktīviem saskaņā ar tās
dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas uzņēmums.
Tā kā pašlaik šāda prakse nav iespējama saskaņā
ar daudzu dalībvalstu tiesību aktiem, priekšlikumā ir ieviests
noteikums par materiālajām tiesībām, saskaņā ar
kuru likvidators ir tiesīgs sniegt vietējiem kreditoriem šādas
attiecībā uz īpašumu saistošas garantijas.
·
Ierosinātais priekšlikums neietekmēs
likvidatora tiesības pieprasīt sekundāro procedūru
sākšanu gadījumos, kad tas atvieglotu sarežģītu
gadījumu pārvaldību, piemēram, ja valstī, kur atrodas
uzņēmums, no darba būtu jāatlaiž daudz nodarbināto.
Tādos gadījumos vietējo procedūru sākšana un
vietējā likvidatora iecelšana joprojām var būt
noderīga, lai nodrošinātu parādnieka īpašuma efektīvu
pārvaldību.
·
Priekšlikumā ir paredzēts pienākums
tiesai, kurā iesniegta prasība sākt sekundāro
procedūru, pirms lēmuma pieņemšanas uzklausīt likvidatoru
galvenajā procedūrā. Šī grozījuma mērķis ir
nodrošināt, ka tiesa, kurā iesniegta prasība sākt
sekundāro procedūru, ir pilnīgi informēta par visām
likvidatora izskatītajām sanācijas vai reorganizācijas
iespējām un spēj pareizi novērtēt sekundārās
procedūras sākšanas sekas. Šo pienākumu papildina likvidatora
tiesības apstrīdēt lēmumu par sekundārās
procedūras sākšanu.
·
Ar šo priekšlikumu tiek atcelta pašlaik
spēkā esoša prasība, ka sekundārajām
procedūrām ir jābūt likvidācijas procedūrām.
Ja tiek sākta sekundārā procedūra, tiesa, kas sākusi
šo procedūru, var izvēlēties jebkuru no valsts tiesību
aktos paredzētajām procedūrām, tostarp
pārstrukturēšanu. Šis grozījums nodrošina, ka
sekundārās procedūras sākšana nekavē automātisku
parādnieka sanāciju vai pārstrukturēšanu kopumā. Šim
grozījumam nebūtu jāskar noteikumi par valsts pabalsta
atgūšanu un Eiropas Savienības Tiesas judikatūra
attiecībā uz piešķirtā valsts pabalsta atgūšanu no
maksātnespējīgiem uzņēmumiem[10].
·
Turklāt ar priekšlikumu tiek uzlabota galveno
un sekundāro procedūru koordinācija, attiecinot pienākumu
sadarboties, kas pašlaik attiecas vienīgi uz likvidatoriem, arī uz
galvenajās un sekundārajās procedūrās
iesaistītajām tiesām. Tādējādi tiesām
būs pienākums sadarboties un sazināties savā starpā;
turklāt likvidatoriem būs jāsadarbojas un jāsazinās ar
procedūrā iesaistīto tiesu citā dalībvalstī.
Tiesu sadarbība uzlabos galveno un sekundāro procedūru
koordināciju. Tas var būt jo īpaši nozīmīgi, lai
nodrošinātu veiksmīgu uzņēmuma pārstrukturēšanu,
piemēram, attiecībā uz protokola, ar kuru nosaka sanācijas
plānu, apstiprināšanu.
3.1.4.     Maksātnespējas
procedūru publicēšana un prasījumu iesniegšana
Priekšlikumā noteikts, ka
elektroniskajā reģistrā, kas ir bez maksas publiski pieejams
internetā, ir jāpublicē noteikta minimālā
informācija par maksātnespējas procedūrām. Šis pienākums
attiecas uz tiesu, kas sāk maksātnespējas procedūru,
procedūras sākšanas datumu un, attiecībā uz galvenajām
procedūrām, procedūras izbeigšanas datumu, procedūras
veidu, parādnieku, iecelto likvidatoru, lēmumu par procedūras
sākšanu, lēmumu par likvidatora iecelšanu, ja par to ir pieņemts
atsevišķs lēmums, un prasījumu iesniegšanas termiņu.
Ņemot vērā valstu tiesību sistēmu atšķirības
attiecībā uz maksātnespējas procedūru publicēšanu
un dažādās kreditoru vajadzības, pienākums publicēt
minēto informāciju attiecas vienīgi uz uzņēmumiem,
pašnodarbinātajiem un brīvo profesiju pārstāvjiem;
minētais pienākums neattiecas uz maksātnespējas
procedūrām saistībā ar patērētājiem.
Priekšlikumā paredzēts ieviest sistēmu valstu
maksātnespējas reģistru savstarpējai savienojamībai,
kas būs pieejami Eiropas e-tiesiskuma portālā. Komisija ar
īstenošanas aktu noteiks reģistru meklēšanai un rezultātu
iegūšanai kopējos minimuma kritērijus, kas būs
balstīti uz informāciju, kura ir jāpublicē
maksātnespējas reģistros. Valstu reģistru savstarpēja
savienojamība nodrošinās, ka tiesai, kurā iesniegta prasība
sākt maksātnespējas procedūru, būs iespēja
noteikt, vai citā dalībvalstī jau ir sāktas procedūras
attiecībā uz to pašu parādnieku; tas ļaus arī
kreditoriem uzzināt, vai attiecībā uz to pašu parādnieku ir
sāktas procedūras, un attiecīgi kādas pilnvaras ir
likvidatoram, ja tāds ir iecelts. Ja parādnieks ir
uzņēmums, dalībvalstis varēs pamatoties uz
pienākumiem, kuri paredzēti 2012. gada 13. jūnija
Direktīvā 2012/17/ES par centrālo reģistru,
komercreģistru un uzņēmumu reģistru savstarpējo
savienojamību[11]. Tomēr šajā
regulā tiek uzskatīts, ka vienīgi informācija par to, ka ir
sāktas procedūras attiecībā uz parādnieku, nav
pietiekama, lai koordinētu pārrobežu maksātnespējas procedūras
un ļautu kreditoriem īstenot viņu tiesības
saistībā ar šādām procedūrām.
Priekšlikumā ir atvieglota ārvalstu
kreditoru, jo īpaši mazu kreditoru un MVU, prasījumu iesniegšana, kas
ir panākts trīs veidos. Pirmkārt, tajā paredzēts, ka
ar īstenošanas aktu tiks ieviestas divas standarta veidlapas, viena
paredzēta paziņojuma nosūtīšanai kreditoriem, bet otra –
prasījumu iesniegšanai. Šīs standarta veidlapas būs pieejamas
visās Eiropas Savienības oficiālajās valodās,
tādējādi samazinot tulkošanas izmaksas. Otrkārt,
priekšlikumā ir noteikts, ka kreditoriem pēc paziņojuma par
procedūras sākšanu publikācijas maksātnespējas
reģistrā ir vismaz 45 dienas, kuru laikā viņi var
iesniegt prasījumus, neņemot vērā, ka valsts
tiesībās var būt noteikts īsāks termiņš.
Viņiem ir arī jābūt informētiem gadījumā, ja
viņu prasījums tiek apstrīdēts, un viņiem ir
jābūt iespējai papildināt sniegtos pierādījumus,
lai pamatotu savu prasījumu. Visbeidzot, prasījuma iesniegšanai
ārvalstu jurisdikcijā tiesiskā pārstāvība
nebūs obligāta, tādējādi samazināsies kreditoru
izdevumi.
3.1.5.     Uzņēmumu grupas
dalībnieku maksātnespēja
Ar priekšlikumu tiek radīts īpašs
tiesiskais regulējums attiecībā uz uzņēmumu grupas
dalībnieku maksātnespēju, tajā pašā laikā tiek
saglabāta pašreizējā regulā izmantotā pieeja katrai
vienībai atsevišķi. Ar priekšlikumu tiek ieviests pienākums
koordinēt maksātnespējas procedūras, kas attiecas uz vienas
uzņēmumu grupas atsevišķiem dalībniekiem, nosakot par
pienākumu iesaistītajiem likvidatoriem un tiesām
savstarpēji sadarboties, līdzīgi, kā tas ir ierosināts
attiecībā uz galvenajām un sekundārajām
procedūrām. Šāda sadarbība atkarībā no lietas
apstākļiem var izpausties dažādos veidos. Likvidatoriem
būtu īpaši jāapmainās ar attiecīgu informāciju un
nepieciešamības gadījumā jāsadarbojas,
izstrādājot sanācijas vai restrukturizācijas plānu.
Iespēja sadarboties ar protokolu palīdzību ir īpaši
norādīta, lai atzītu šo instrumentu praktisko nozīmi un
veicinātu to izmantošanu. Tiesām būtu jo īpaši
jāsadarbojas, apmainoties ar informāciju, vajadzības
gadījumā koordinējot likvidatoru iecelšanu, kas var sadarboties
savā starpā, un apstiprinot protokolus, ko tām iesniedz
likvidatori.
Turklāt priekšlikumā katram
likvidatoram ir paredzētas noteiktas tiesības procedūrās
attiecībā uz vienas grupas citiem dalībniekiem. Jo īpaši
likvidatoram ir tiesības tikt uzklausītam citās
procedūrās, pieprasīt apturēt citas procedūras un
ierosināt reorganizācijas plānu tādā veidā, kas
ļautu attiecīgajai kreditoru komitejai vai tiesai lemt par to.
Likvidatoram arī ir tiesības piedalīties kreditoru
sanāksmēs. Šie procesuālie instrumenti ļauj likvidatoram,
kas ir visvairāk ieinteresēts visu iesaistīto uzņēmumu
veiksmīgā pārstrukturēšanā, oficiāli iesniegt
savu pārstrukturēšanas plānu procedūrās, kas attiecas
uz grupas dalībnieku, pat tādā gadījumā, ja
likvidators šajās procedūrās nevēlas sadarboties vai
iebilst pret minēto plānu.
Paredzot dažādu procedūru, kas
attiecas uz vienas grupas dalībniekiem, koordināciju, priekšlikuma
mērķis nav novērst esošo praksi attiecībā uz cieši
integrētām uzņēmumu grupām, saskaņā ar kuru
tiek noteikts, ka visu grupas dalībnieku galveno interešu centrs atrodas
vienā vietā, un tādējādi procedūras tiek
sāktas tikai vienā jurisdikcijā.
3.2.        Juridiskais pamats
Ar šo priekšlikumu groza Regulu 1346/2000,
kuras juridiskais pamats bija Eiropas Kopienas dibināšanas līguma
61. panta c) apakšpunkts un 67. panta 1. punkts. Kopš
Lisabonas līguma spēkā stāšanās atbilstošais
juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību
81. panta 2. punkta a), c) un e) apakšpunkts.
Līguma par Eiropas Savienības
darbību trešās daļas V sadaļa nav piemērojama
Dānijai saskaņā ar protokolu par Dānijas nostāju, kas
pievienots Līgumiem. V sadaļa nav piemērojama arī
Apvienotajai Karalistei un Īrijai, ja vien šīs abas valstis nenolemj
par pretējo, saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem
protokolā par šo valstu nostāju saistībā ar
brīvības, drošības un tiesiskuma telpu. Tomēr, ja ar
Komisijas priekšlikumu tiek grozīts esošs tiesību akts un
Apvienotā Karaliste vai Īrija neīsteno savas tiesības
piedalīties grozošā pasākuma īstenošanā, Padome,
pieņemot lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma, nosaka, ka
nepiedalīšanās grozīta spēkā esoša pasākuma īstenošanā
dara tā īstenošanu neiespējamu citās dalībvalstīs
vai Savienībā, un tādā gadījumā tiek
pagarināts termiņš paziņojuma izdarīšanai. Ja
attiecīgā valsts pēc pagarinātā termiņa
beigām nav izvēlējusies piedalīties, spēkā
esošais pasākums tai vairs nav saistošs vai piemērojams.
3.3.        Subsidiaritāte un
proporcionalitāte
Iepriekš minētie Maksātnespējas
regulas pārskatīšanas dažādie elementi atbilst
subsidiaritātes un proporcionalitātes prasībām.
Attiecībā uz subsidiaritāti ierosinātos grozījumus
dalībvalstis atsevišķi nevar panākt, jo ir nepieciešams
mainīt esošās Maksātnespējas regulas noteikumus par
darbības jomu, piekritību maksātnespējas procedūru
sākšanai, noteikumiem attiecībā uz sekundārajām
procedūrām, lēmumu publicēšanu un prasījumu
iesniegšanu. Izmaiņu veikšanai Maksātnespējas regulā
pēc definīcijas ir nepieciešama rīcība no Savienības
likumdevēju puses. Kaut gan elektroniskus maksātnespējas
reģistrus, teorētiski, dalībvalstis varētu izveidot
arī pašas, šādu reģistru savstarpējai savienojamībai
nepieciešama rīcība Savienības līmenī.
Tādēļ dalībvalstis pašas nevar efektīvi panākt
ierosinātās darbības mērķi –
maksātnespējas reģistru savstarpējo savienojamību ES
mērogā –, bet to labāk var panākt, rīkojoties
Savienības līmenī.
Attiecībā uz proporcionalitāti
ierosinātās darbības saturs un veids nepārsniedz to, kas ir
vajadzīgs, lai sasniegtu Līguma mērķus. Turklāt šim
priekšlikumam pievienotajā ietekmes novērtējumā ir
parādīts, ka katra grozījuma priekšrocības atsver to
izmaksas, tādējādi tie ir proporcionāli.
3.4.        Ietekme uz
pamattiesībām
Kā sīkāk izklāstīts
ietekmes novērtējumā, kas pievienots šim priekšlikumam, un
atbilstoši Savienības Stratēģijai Pamattiesību hartas
efektīvai īstenošanai Eiropas Savienībā visi reformas
elementi atbilst pamattiesībām, kas noteiktas Pamattiesību
hartā. Grozījumi uzlabo pārrobežu maksātnespējā
iesaistīto personu stāvokli, ievērojot viņu tiesības
uz īpašumu, uzņēmējdarbības brīvību,
tiesības strādāt, pārvietošanās un
uzturēšanās brīvību un tiesības uz efektīvu
tiesību aizsardzību. Ierosinātajā
grozījumā attiecībā uz publiski pieejamu elektronisko maksātnespējas
reģistru izveidi ir ievērotas personas datu aizsardzības
tiesības tādā veidā, kas ir samērīgs ar
mērķiem, jo tiks veikti pasākumi, lai nodrošinātu
atbilstību Direktīvai 95/46/EK par datu aizsardzību.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Priekšlikumam būs neliela ietekme uz ES
budžetu. Maksātnespējas reģistru savstarpējai
savienojamībai paredzētā IT lietojumprogramma jau ir
izstrādāta un tiks mitināta e-tiesiskuma portālā. ES
budžetu 2014.–2020. gadam ietekmēs tikai IT lietojumprogrammas
mitināšanas un uzturēšanas izmaksas. Kopējā izmaksu summa
laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam būs
1 500 000 euro un tiks segta no nākamās programmas
„Tiesiskums” finanšu līdzekļiem[12].
2012/0360 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ,
ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1346/2000
par maksātnespējas procedūrām
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. pantu,
ņemot vērā
Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[13],
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
pēc apspriešanās ar Eiropas Datu
aizsardzības uzraudzītāju[14],
tā kā:
(1)       Ar Padomes Regulu (EK)
Nr. 1346/2000[15] tika ieviests Eiropas
regulējums pārrobežu maksātnespējas procedūrām.
Tajā noteikts, kurai dalībvalstij ir piekritība
maksātnespējas procedūru sākšanai, ieviesti vienoti
noteikumi par piemērojamiem tiesību aktiem, paredzēta ar
maksātnespēju saistītu lēmumu atzīšana un izpilde un
galveno un sekundāro maksātnespējas procedūru
koordinācija.
(2)       Komisijas ziņojumā
par 2012. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 1346/2000
piemērošanu[16] secināts, ka regula
kopumā darbojas labi, bet ir vēlams uzlabot konkrētu tajā
paredzēto noteikumu piemērošanu, lai sekmētu pārrobežu
maksātnespējas procedūru efektīvāku
pārvaldību.
(3)       Regulas (EK)
Nr. 1346/2000 darbības joma būtu jāpaplašina un
jāattiecina arī uz procedūrām, kas veicina ekonomiski
stabila parādnieka sanāciju, lai palīdzētu spēcīgiem
uzņēmumiem izdzīvot un dotu uzņēmējiem otru
iespēju. Regulas darbības joma būtu jāattiecina arī uz
procedūrām, ar kurām paredzēts posmā pirms
maksātnespējas pārstrukturēt parādnieku vai ar
kurām esošā vadība paliek neskarta. Regulai būtu arī
jāattiecas uz parāda dzēšanas procedūrām
patērētājiem un pašnodarbinātām personām, kas
neatbilst pašreizējā instrumenta kritērijiem.
(4)       Noteikumi par piekritību
maksātnespējas procedūru sākšanai būtu
jāprecizē, un būtu jāuzlabo procedūru ietvars
piekritības noteikšanai. Būtu jāievieš arī skaidri
formulēts noteikums par piekritību attiecībā uz
prasībām, kas izriet tieši no maksātnespējas
procedūrām vai kas ir cieši saistītas ar tām.
(5)       Lai uzlabotu
maksātnespējas procedūru efektivitāti gadījumos, kad
parādniekam ir uzņēmums citā dalībvalstī,
būtu jāatceļ prasība, ka sekundārajām
procedūrām ir jābūt likvidācijas procedūrām.
Turklāt tiesai vajadzētu būt iespējai atteikt
sekundāro procedūru sākšanu, ja tas nav nepieciešams
vietējo kreditoru interešu aizsardzībai. Būtu jāuzlabo
koordinācija starp galvenajām un sekundārajām
procedūrām, jo īpaši nosakot iesaistītajām tiesām
pienākumu sadarboties.
(6)       Lai uzlabotu
iesaistītajiem kreditoriem un tiesām pieejamo informāciju un
novērstu paralēlu maksātnespējas procedūru sākšanu,
dalībvalstīm pārrobežu maksātnespējas gadījumos
vajadzētu būt pienākums publicēt attiecīgos
lēmumus publiski pieejamā elektroniskā reģistrā.
Būtu jāievieš noteikums par maksātnespējas reģistru
savstarpējo savienojamību. Būtu jāievieš standarta veidlapas
prasījumu iesniegšanai, lai atvieglotu ārvalstu kreditoru darbu un
samazinātu tulkošanas izdevumus.
(7)       Vajadzētu būt
īpašiem noteikumiem par to procedūru koordināciju, kurās
iesaistīti dažādi vienas uzņēmumu grupas dalībnieki.
Būtu jānosaka pienākums dažādās
maksātnespējas procedūrās iesaistītajiem likvidatoriem
un tiesām sadarboties un sazināties savā starpā.
Turklāt katram iesaistītajam likvidatoram vajadzētu būt
procesuālajiem instrumentiem, lai ierosinātu sanācijas
plānu uzņēmumu grupai, uz kuru attiecas maksātnespējas
procedūras, un vajadzības gadījumā pieprasīt
apturēt maksātnespējas procedūras attiecībā uz
citu uzņēmumu, kurā viņš nav iecelts par likvidatoru. Jēdziena
„uzņēmumu grupa” definīcijai būtu jāattiecas tikai uz
maksātnespēju, un tai nebūtu jāskar grupu
uzņēmējdarbības veids.
(8)       Lai nodrošinātu regulas
ātru pielāgošanu attiecīgajiem grozījumiem dalībvalstu
maksātnespējas tiesību aktos, par ko ir paziņojušas
dalībvalstis, saskaņā ar Līguma 290. pantu pilnvaras
pieņemt tiesību aktus, lai grozītu pielikumus, būtu
jādeleģē Komisijai. Īpaši svarīgi, lai Komisija,
veicot sagatavošanas darbus, atbilstīgi apspriestos, tostarp ekspertu
līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos
aktus, būtu jānodrošina attiecīgo dokumentu vienlaicīga,
savlaicīga un pienācīga nosūtīšana Eiropas Parlamentam
un Padomei.
(9)       Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus Regulas (EK) Nr. 1346/2000
īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras
Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāīsteno
saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada
16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas
un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles
mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru
izmantošanu[17].
(10)     Tādēļ
Regula (EK) Nr. 1346/2000 būtu attiecīgi jāgroza.
(11)     Minētās regulas
grozījumiem nebūtu jāskar noteikumi par valsts pabalsta
atgūšanu no maksātnespējīgiem uzņēmumiem
saskaņā ar interpretāciju Eiropas Savienības Tiesas
judikatūrā (lietā C-454/09 Komisija / Itālijas
Republika – „New Interline”). Ja valsts pabalsta pilnas summas
atgūšana nav iespējama, jo iekasēšanas rīkojums attiecas uz
uzņēmumu, kas iesaistīts maksātnespējas
procedūrās, šīm procedūrām vienmēr ir jābūt
likvidācijas procedūrām un to rezultātā pilnīgi
jāpārtrauc pabalsta saņēmēja darbība un
jālikvidē viņa aktīvi.
(12)     Saskaņā ar
1. un 2. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un
Īrijas nostāju saistībā ar brīvības,
drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas
Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību,
[Apvienotā Karaliste un Īrija ir paziņojušas par savu vēlmi
piedalīties šīs regulas pieņemšanā un
piemērošanā]/[neskarot minēta protokola 4. pantu,
Apvienotā Karaliste un Īrija nepiedalās šīs regulas
pieņemšanā, un tā tām nav saistoša un nav
jāpiemēro].
(13)     Dānija saskaņā
ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas
pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas
Savienības darbību, nepiedalās šīs regulas pieņemšanā,
un tāpēc Dānijai tā nav saistoša un nav
jāpiemēro,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Padomes Regulu (EK) Nr. 1346/2000
groza šādi:
(1)
regulas 2. apsvērumā atsauci uz
65. pantu aizstāj ar atsauci uz 81. pantu;
(2)
regulas 3., 5., 8., 11., 12., 14. un
21. apsvērumā jēdzienu „Kopiena” aizstāj ar
jēdzienu „Savienība”;
(3)
regulas 4. apsvērumu aizstāj ar
šādu:
"(4)    Pareizas iekšējā tirgus
darbības labad ir jāizvairās no personu stimulēšanas
pārvietot aktīvus vai tiesvedību no vienas dalībvalsts uz
citu nolūkā iegūt labvēlīgāku tiesisko statusu,
tādējādi kaitējot kreditoru kopuma interesēm
(labvēlīgākās tiesas piekritības izvēle).”;
(4)
regulas 6. apsvērumu aizstāj ar
šādu:
"(6)    Šajā regulā būtu
jāiekļauj noteikumi, kas regulē piekritību
maksātnespējas procedūru sākšanai un to procedūru
sākšanai, kuras izriet tieši no maksātnespējas procedūrām
un kuras ir cieši saistītas ar tām. Šajā regulā būtu
jāietver noteikumi par to nolēmumu atzīšanu un izpildi, kas
pieņemti šādās procedūrās, un noteikumi par
tiesību aktiem, kurus piemēro maksātnespējas
procedūrās. Turklāt šajā regulā vajadzētu
būt noteikumiem par to maksātnespējas procedūru
koordināciju, kas attiecas uz vienu parādnieku vai uz vienas
uzņēmumu grupas vairākiem dalībniekiem.”;
(5)
regulas 7. apsvērumu aizstāj ar
šādu:
"(7)    Procedūras, kas saistītas
ar maksātnespējīgo uzņēmumu vai juridisko personu
likvidāciju, mierizlīgumi un līdzīgas procedūras un
prasības, kuras saistītas ar šādām procedūrām, ir
izslēgtas no Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK)
Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi
civillietās un komerclietās[18] jomas. Uz
minētajām procedūrām būtu jāattiecas šai regulai.
Šīs regulas interpretācijā būtu pēc iespējas
jāizvairās no tiesiskā regulējuma nepilnībām
starp abiem minētajiem instrumentiem.";
(6)
regulas 9. apsvērumu aizstāj ar
šādu:
"(9)    Šī regula būtu jāpiemēro
maksātnespējas procedūrām, kas atbilst šajā
regulā minētajiem nosacījumiem, neatkarīgi no tā, vai
parādnieks ir fiziska persona, juridiska persona, komersants vai
privātpersona. Minētās maksātnespējas procedūras
ir izsmeļoši uzskaitītas A pielikumā. Ja valsts
procedūra ir iekļauta A pielikumā, šī regula būtu
jāpiemēro bez citas dalībvalsts tiesu veiktas turpmākas
pārbaudes attiecībā uz to, vai šajā regulā
paredzētie nosacījumi ir izpildīti. Maksātnespējas
procedūras attiecībā uz apdrošināšanas uzņēmumiem,
kredītiestādēm, ieguldījumu uzņēmumiem,
ciktāl uz tiem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada
4. aprīļa Direktīva 2001/24/EK par kredītiestāžu
reorganizāciju un likvidāciju[19] (ar
grozījumiem), un kolektīviem ieguldījumu uzņēmumiem
būtu jāizslēdz no šīs regulas darbības jomas. Uz
šādiem uzņēmumiem neattiektos šī regula, jo uz tiem
attiecas īpaši noteikumi un valsts uzraudzības iestādēm ir
plašas iejaukšanās pilnvaras.”;
(7)
iekļauj šādu 9.a apsvērumu:
“(9.a) Šīs regulas darbības joma
būtu jāattiecina arī uz procedūrām, kas veicina
ekonomiski stabila parādnieka sanāciju, lai palīdzētu
spēcīgiem uzņēmumiem izdzīvot un dotu
uzņēmējiem otru iespēju. Tā būtu jāattiecina
arī uz procedūrām, ar kurām paredzēts posmā pirms
maksātnespējas pārstrukturēt parādnieku,
procedūrām, kuras neskar esošo vadību, un parāda
dzēšanas procedūrām patērētājiem un
pašnodarbinātām personām. Tā kā minētajās
procedūrās ne vienmēr ir nepieciešams iecelt likvidatoru, šai
regulai uz tām būtu jāattiecas tādā
gadījumā, ja tās notiek tiesas kontrolē vai
uzraudzībā. Šajā sakarā jēdziens "kontrole"
būtu jāattiecina arī uz situācijām, kad tiesa iejaucas
tikai gadījumā, kad kreditors vai ieinteresētā puse
iesniedz apelāciju.”;
(8)
regulas 10. apsvērumu aizstāj ar
šādu:
“(10) Maksātnespējas procedūrās
ne vienmēr ir jāiesaistās tiesu iestādēm; terminam
“tiesa” šajā regulā ir plašāka nozīme, un ar to
jāsaprot persona vai iestāde, kuru attiecīgās valsts
tiesību akti pilnvaro sākt maksātnespējas procedūras.
Lai piemērotu šo regulu, procedūrām (ko veido tiesību aktos
noteiktas darbības un formalitātes) būtu ne tikai jāatbilst
šīs regulas noteikumiem, bet tām arī jābūt
oficiāli atzītām un jārada juridiskas sekas dalībvalstī,
kurā sākta maksātnespējas procedūra.”;
(9)
iekļauj šādu jaunu
12.a apsvērumu:
“(12.a) Pirms maksātnespējas
procedūras sākšanas kompetentajai tiesai ex officio būtu
jāpārbauda, vai parādnieka galveno interešu centrs vai
uzņēmums atrodas tās piekritībā. Ja lietas
apstākļi rada šaubas par tiesas piekritību, tiesai būtu
jāpieprasa parādniekam sniegt papildu pierādījumus šo
ziņu apstiprināšanai un vajadzības gadījumā sniegt
parādnieka kreditoriem iespēju paust viedokli par piekritību.
Turklāt kreditoriem vajadzētu būt efektīvai tiesību
aizsardzībai pret lēmumu par maksātnespējas procedūras
sākšanu.”;
(10)
regulas 13. apsvērumu svītro;
(11)
iekļauj šādus 13.a un 13.b
apsvērumus:
“(13.a) Par uzņēmuma vai juridiskas
personas “galveno interešu centru” būtu jāuzskata juridiskā
adrese. Vajadzētu būt iespējai atspēkot šo
pieņēmumu, ja uzņēmuma vadība atrodas citā
dalībvalstī, nevis tajā, kur atrodas juridiskā adrese, un,
trešajām personām pārbaudāmā veidā veicot
attiecīgo apstākļu visaptverošu novērtējumu,
konstatē, ka minētās sabiedrības pārvaldes un
uzraudzības, kā arī tās interešu pārvaldīšanas
faktiskais centrs atrodas šajā citā dalībvalstī.
Turpretī nevajadzētu būt iespējai atspēkot šo
pieņēmumu, ja par uzņēmuma pārvaldi un uzraudzību
atbildīgās struktūras atrodas juridiskajā adresē, un
tur arī tiek pieņemti pārvaldes lēmumi trešām
personām pārbaudāmā veidā.
(13.b)  Dalībvalstu tiesu, kas sāk
maksātnespējas procedūras, piekritībā vajadzētu
būt arī tādu prasību izskatīšanai, kas tieši izriet no
maksātnespējas procedūrām vai ir cieši saistītas ar
tām, piemēram, prasības par izvairīšanos. Ja šāda
prasība ir saistīta ar citu prasību, kas pamatojas uz
civiltiesību vai komerctiesību vispārējiem noteikumiem,
likvidatoram vajadzētu būt iespējai celt abas minētās
prasības atbildētāja domicila tiesās, ja viņš uzskata,
ka ir lietderīgāk celt šīs prasības minētajās tiesās.
Tas varētu būt, piemēram, gadījumā, ja likvidators
vēlas apvienot prasību par direktora atbildību, pamatojoties uz
maksātnespējas tiesību aktiem, ar prasību, kas pamatojas uz
uzņēmējdarbības tiesībām vai
vispārējām deliktu tiesībām.”;
(12)
iekļauj šādus 19.a un 19.b
apsvērumus:
“(19.a) Sekundārās procedūras var
arī kavēt īpašuma efektīvu pārvaldi.
Tādēļ tiesai, kas sāk sekundārās procedūras,
vajadzētu būt iespējai pēc likvidatora pieprasījuma
atlikt vai atteikt šo procedūru sākšanu, ja tās nav
nepieciešamas vietējo kreditoru interešu aizsardzībai. Tam būtu
jo īpaši jāattiecas uz gadījumiem, kad likvidators, sniedzot
attiecībā uz īpašumu saistošas garantijas, piekrīt
nodrošināt pret vietējiem kreditoriem tādu pašu attieksmi,
kāda pret tiem būtu gadījumā, ja tiktu sāktas
sekundārās procedūras, un piemērot tās
dalībvalsts hierarhijas noteikumus, kurā tika prasīts sākt
sekundārās procedūras, sadalot minētajā
dalībvalstī esošos aktīvus. Šai regulai būtu
jānodrošina likvidatoram iespēja sniegt šādas garantijas.
(19.b)  Lai nodrošinātu vietējo
interešu efektīvu aizsardzību, likvidatoram galvenajā
procedūrā nevajadzētu būt iespējai
ļaunprātīgā veidā realizēt vai pārvietot
dalībvalstī esošos aktīvus, jo īpaši ar mērķi
novērst iespēju, ka šīs intereses tiks efektīvi apmierinātas,
ja vēlāk tiks sāktas sekundārās procedūras.”;
(13)
regulas 20. apsvērumu aizstāj ar
šādu:
"(20)  Galvenā maksātnespējas
procedūra un sekundārā procedūra var veicināt
efektīvu kopējo aktīvu realizāciju tikai tad, ja visas
vienlaicīgi veiktās procedūras tiek koordinētas. Šajā
gadījumā galvenais nosacījums ir cieša sadarbība
dažādo likvidatoru un iesaistīto tiesu starpā, jo īpaši,
apmainoties ar pietiekamu daudzumu informācijas. Lai nodrošinātu galvenās
procedūras noteicošo lomu, likvidatoram šajā procedūrā ir
jādod vairākas iespējas iejaukties sekundārajās
maksātnespējas procedūrās, kas tiek izskatītas
tajā pašā laikā. Jo īpaši likvidatoram vajadzētu
būt iespējai ierosināt pārstrukturēšanas plānu
vai mierizlīgumu vai iesniegt pieteikumu aktīvu realizācijas
sekundārajā maksātnespējas procedūrā
apturēšanai. Sadarbojoties likvidatoriem un tiesām būtu
jāņem vērā labākā prakse attiecībā uz
sadarbību pārrobežu maksātnespējas gadījumos, kā
tas paredzēts principos un pamatnostādnēs par saziņu un
sadarbību, ko pieņēmušas Eiropas un starptautiskās
asociācijas, kuras darbojas maksātnespējas tiesību aktu
jomā.";
(14)
iekļauj šādus 20.a un
20.b apsvērumus:
“(20.a) Šai regulai būtu jānodrošina
efektīva maksātnespējas procedūru pārvaldība
attiecībā uz dažādiem uzņēmumiem, kas veido vienu
uzņēmumu grupu. Ja ir sāktas maksātnespējas
procedūras attiecībā uz vairākiem vienas grupas
uzņēmumiem, šīs procedūras būtu pareizi
jākoordinē. Dažādiem iesaistītajiem likvidatoriem un
tiesām, tāpat kā likvidatoriem un tiesām, kas
iesaistīti galvenajās un sekundārajās procedūrās
attiecībā uz vienu un to pašu parādnieku, vajadzētu
būt pienākums sadarboties un sazināties savā starpā.
Turklāt procedūrā, kas attiecas uz uzņēmumu grupas
dalībnieku, ieceltajam likvidatoram vajadzētu būt
tiesībām ierosināt sanācijas plānu
procedūrās, kuras attiecas uz citu minētās grupas
dalībnieku, ciktāl šāds instruments ir atļauts valsts
tiesību aktos par maksātnespēju.
(20.b) Noteikumu par uzņēmumu
grupas maksātnespēju ieviešanai nebūtu jāierobežo
iespēja tiesai sākt maksātnespējas procedūras
attiecībā uz vairākiem uzņēmumiem, kas pieder vienai
un tai pašai grupai, vienā jurisdikcijā, ja tiesa uzskata, ka
minēto uzņēmumu galveno interešu centrs atrodas šajā
vienā dalībvalstī. Šādā gadījumā tiesai
vajadzētu būt iespējai nepieciešamības gadījumā
iecelt vienu likvidatoru visās attiecīgajās
procedūrās.”;
(15)
iekļauj šādu jaunu
21.a apsvērumu:
“(21.a) Ir svarīgi, ka kreditori, kuru
pastāvīgā dzīvesvieta, domicils vai juridiskā adrese
ir Savienībā, ir informēti par maksātnespējas
procedūru sākšanu attiecībā uz viņu parādnieku
aktīviem. Lai nodrošinātu ātru informācijas nodošanu
kreditoriem, Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra
Regula (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu
vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs[20]
nebūtu jāpiemēro gadījumos, kad šajā regulā ir
paredzēts pienākums informēt kreditorus. Visās
Savienības oficiālajās valodās pieejamo standarta veidlapu
izmantošanai būtu jāatvieglo kreditoru darbs, iesniedzot
prasījumus citā dalībvalstī sāktajās
procedūrās.”
(16)
regulas 29. apsvērumu aizstāj ar
šādu:
"(29)  Uzņēmējdarbības
apsvērumu dēļ lēmuma par procedūras sākšanu
satura būtība ir jāpublicē citā dalībvalstī
pēc likvidatora prasības. Ja attiecīgajā dalībvalstī
atrodas uzņēmums, šādai publikācijai vajadzētu
būt obligātai līdz brīdim, kad tiks izveidota
maksātnespējas reģistru savstarpējā
savienojamība. Tomēr publikācija nav priekšnoteikums
ārvalstu procedūru atzīšanai.”;
(17)
iekļauj šādu 29.a apsvērumu:
“(29.a) Lai uzlabotu iesaistīto kreditoru un
tiesu informēšanu un novērstu paralēlu maksātnespējas
procedūru sākšanu, dalībvalstīm pārrobežu
maksātnespējas gadījumos vajadzētu būt pienākums
publicēt attiecīgo informāciju publiski pieejamā
elektroniskā reģistrā. Lai kreditoriem un tiesām, kuru
domicils vai atrašanās vieta ir citās dalībvalstīs, atvieglotu
piekļuvi minētajai informācijai, šajā regulā būtu
jāparedz maksātnespējas reģistru savstarpēja
savienojamība.”;
(18)
regulas 31. apsvērumu aizstāj ar
šādu:
"(31)  Šajā regulā būtu
jāiekļauj pielikumi, kuros jo īpaši norādītas valstu
maksātnespējas procedūras, uz kurām attiecas šī
regula. Lai nodrošinātu regulas ātru pielāgošanu
attiecīgajiem grozījumiem dalībvalstu maksātnespējas
tiesību aktos, Komisijai vajadzētu būt pilnvarām ar deleģētiem
tiesību aktiem pieņemt minēto pielikumu grozījumus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu. Pirms deleģētā tiesību akta
pieņemšanas, ar kuru groza pielikumos iekļauto valstu procedūru
sarakstu, Komisijai būtu jāpārbauda, vai paziņotās
procedūras atbilst šajā regulā noteiktajiem kritērijiem.
Sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, Komisijai
būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga
attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.”;
(19)
iekļauj šādus 31.a, 31.b un
31.c apsvērumus:
“(31.a) Lai nodrošinātu vienādus
nosacījumus Regulas (EK) Nr. 1346/2000 īstenošanai,
Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras.
Minētās pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar
Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra
Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus
principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz
Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[21].
(31.b)  Šajā regulā ir ievērotas
Eiropas Savienības Pamattiesību hartā atzītās
pamattiesības un principi. Jo īpaši šīs regulas mērķis
ir veicināt 8., 17. un 47. panta piemērošanu, attiecīgi
personas datu aizsardzību, tiesības uz īpašumu un tiesības
uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu.
(31.c) Šajā regulā Eiropas Parlamenta
un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par
personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un
šādu datu brīvu apriti[22] un Eiropas Parlamenta un
Padomes 2000. gada 18. decembra Regulu 45/2001/EK par fizisku
personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi
Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu
apriti[23] piemēro
attiecībā uz personas datu apstrādi.”;
(20)
regulas 32. un 33. apsvērumā
vārdus “Eiropas Kopienas dibināšanas līgums” aizstāj ar
„Līgums par Eiropas Savienības darbību”;
(21)
regulas 1. un 2. pantu aizstāj ar
šādiem:
„1. pants
Darbības joma
1.           Šī regula attiecas uz
kolektīvām tiesas vai administratīvajām
procedūrām, tostarp pagaidu procedūrām, kuras pamatojas uz
tiesību aktiem, kas attiecas uz maksātnespēju vai parāda
dzēšanu, un kurās sanācijas, parāda dzēšanas,
reorganizācijas vai likvidācijas nolūkā
(a)
parādniekam pilnīgi vai daļēji
ir atsavināti viņa aktīvi un ir iecelts likvidators vai
(b)
parādnieka aktīvus un darījumus
kontrolē vai uzrauga tiesa.
Šajā punktā minētās
procedūras iekļauj A pielikumā.
2.           Šī regula neattiecas uz
maksātnespējas procedūrām attiecībā uz
(a)
apdrošināšanas uzņēmumiem;
(b)
kredītiestādēm;
(c)
ieguldījumu uzņēmumiem, ciktāl
uz tiem attiecas Direktīva 2001/24/EK ar grozījumiem; un
(d)
kolektīvo ieguldījumu
uzņēmumiem.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā :
(a)
„maksātnespējas procedūras” ir A
pielikumā uzskaitītās procedūras;
(b)
„likvidators” ir
i)        persona vai struktūra, kuras
funkcijās ietilpst parādniekam atsavināto aktīvu
pārvaldīšana vai likvidācija vai viņa darbību
pārraudzība. Šīs personas vai struktūras ir
uzskaitītas C pielikumā;
ii)       parādnieks, kurš ir
valdījumā, ja netiek iecelts likvidators vai parādnieka
pilnvaras netiek nodotas likvidatoram.
(c)
"tiesa" visos pantos, izņemot
3.b panta 2. punktu, ir tiesu iestāde vai cita kompetenta
iestāde kādā dalībvalstī, kas ir pilnvarota sākt
maksātnespējas procedūras, apstiprināt to sākšanu vai
pieņemt lēmumus šādās procedūrās;
(d)
„nolēmums, ar ko sāk
maksātnespējas procedūru” ir
i)        tiesas lēmums sākt
maksātnespējas procedūru vai apstiprināt šādas
procedūras sākšanu un
ii)       tiesas lēmums par pagaidu
likvidatora iecelšanu.
(e)
"procedūras sākšanas laiks" ir
laiks, kurā nolēmums par maksātnespējas procedūras
sākšanu stājas spēkā neatkarīgi no tā, vai tas ir
galīgais nolēmums;
(f)
"dalībvalsts, kurā atrodas
aktīvi" ir:
i)        attiecībā uz materiālu
īpašumu – dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas īpašums,
ii)       attiecībā uz tādu
īpašumu un īpašumtiesībām, kas reģistrējamas
publiskā reģistrā, –dalībvalsts, kuras iestādē
tiek glabāts reģistrs,
iii)      attiecībā uz
uzņēmuma reģistrētajām akcijām –
dalībvalsts, kuras teritorijā ir akcijas emitējušā
uzņēmuma juridiskā adrese,
iv)      attiecībā uz finanšu
instrumentiem, kurus nodod saskaņā ar finanšu nodrošinājuma
līgumu un uz kuriem īpašumtiesības apliecinātas ar
ierakstiem reģistrā vai kontā, ko tur starpnieks vai kas tiek turēts
tā vārdā (reģistrēti vērtspapīri), –
dalībvalsts, kurā atrodas attiecīgais reģistrs vai konts,
kurā izdarīti ieraksti,
v)       attiecībā uz naudas
līdzekļiem, ko glabā kredītiestādes kontos, –
dalībvalsts, kas norādīta konta IBAN,
vi)      attiecībā uz prasījumiem,
kas neattiecas uz v) apakšpunktā minētajiem aktīviem, pret
trešajām personām – dalībvalsts, kuras teritorijā trešajai
personai, kam tie jāpilda, ir galveno interešu centrs, kā noteikts
3. panta 1. punktā;
(g)
"uzņēmums" ir visas
darbību vietas, kur parādnieks veic pastāvīgu saimniecisko
darbību ar personālu un aktīviem;
(h)
„vietējie kreditori” ir kreditori, kuru
prasījumi pret parādnieku radās tāda uzņēmuma
darbības dēļ, kas atrodas dalībvalstī, kura nav
tā dalībvalsts, kurā atrodas parādnieka galveno interešu
centrs;
(i)
„uzņēmumu grupa” ir uzņēmumu
kopums, kas sastāv no mātesuzņēmumiem un
meitasuzņēmumiem;
(j)
„mātesuzņēmums” ir
uzņēmums, kurš
i)        ir ar akcionāru vai
dalībnieku balsstiesību vairākumu citā
uzņēmumā („meitasuzņēmumā”); vai
ii)       ir meitasuzņēmuma akcionārs
vai dalībnieks un kuram ir tiesības
aa)     iecelt vai atstādināt
lielāko daļu meitasuzņēmuma pārvaldes, vadības
vai uzraudzības struktūru dalībnieku; vai
bb)    izmantot dominējošu stāvokli
pār meitasuzņēmumu saskaņā ar līgumu, kas
noslēgts ar minēto meitasuzņēmumu, vai noteikumiem
statūtos.";
(22)
regulas 3. panta 1. un 3. punktu
aizstāj ar šādiem:
"1.          Tās
dalībvalsts tiesas, kuras teritorijā atrodas parādnieka galveno
interešu centrs, piekritībā ir sākt maksātnespējas
procedūras („galvenās procedūras”). Galveno interešu centrs ir
vieta, kur parādnieks regulāri pārvalda savas intereses un kas
ir pieejama trešajām personām.
Sabiedrības vai juridiskas personas
gadījumā juridisko adresi uzskata par galveno interešu centru, ja nav
pierādījumu pretējam.
Privātpersonas gadījumā, kas
nodarbojas ar neatkarīgu saimniecisko darbību vai profesionālo
darbību, galveno interešu centrs ir privātpersonas galvenā
darbības vieta; jebkuras citas privātpersonas gadījumā galveno
interešu centrs ir privātpersonas pastāvīgā
dzīvesvieta.
3.           Ja maksātnespējas
procedūras ir sāktas saskaņā ar 1. punktu, visas
procedūras, kas pēc tam sāktas saskaņā ar
2. punktu, ir sekundāras procedūras. Tādā
gadījumā attiecīgais brīdis, lai novērtētu, vai
parādniekam pieder uzņēmums citā dalībvalstī, ir
galvenās procedūras sākšanas datums.";
(23)
iekļauj šādu 3.a un 3.b pantu:
"3.a pants
Saistīto
prasību piekritība
1.           Dalībvalsts, kuras teritorijā
saskaņā ar 3. pantu ir sāktas maksātnespējas
procedūras, tiesu piekritībā ir izskatīt prasības, kas
tieši izriet no maksātnespējas procedūrām vai ir cieši
saistītas ar tām.
2.           Ja 1. punktā
minētās prasības ir saistītas ar prasībām
civillietās un komerclietās pret to pašu atbildētāju,
likvidators var celt abas prasības tās dalībvalsts tiesās,
kuras teritorijā atrodas atbildētāja domicils, vai
gadījumā, ja prasība ir celta pret vairākiem
atbildētājiem – tās dalībvalsts tiesās, kuras
teritorijā atrodas viena no atbildētājiem domicils, ja vien tas
ir attiecīgās tiesas piekritībā saskaņā ar
Regulā (EK) Nr. 44/2001 paredzētajiem noteikumiem.
3.           Šajā pantā prasības uzskata par
saistītām, ja tās ir tik cieši saistītas, ka ir
lietderīgi tās izskatīt un izlemt kopā, lai novērstu
nesavienojamu spriedumu risku, ko rada atsevišķa tiesvedība.
3.b pants
Piekritības
pārbaude; pārsūdzības tiesības
1.           Tiesa, kurā iesniegts
pieteikums sākt maksātnespējas procedūru, ex officio
pārbauda, vai tas ir tās piekritībā saskaņā ar
3. pantu. Nolēmumā, ar ko sāk maksātnespējas
procedūru, norāda pamatojumu, uz kuru balstās piekritība
minētajai tiesai, un jo īpaši to, vai piekritība balstās uz
3. panta 1. vai 2. punktu.
2.           Ja maksātnespējas
procedūra saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir sākta
bez tiesas lēmuma, šādā procedūrā ieceltais
likvidators pārbauda, vai tas ir dalībvalsts, kurā izskata minētās
procedūras, piekritībā saskaņā ar 3. pantu. Ja
tas ir attiecīgās valsts piekritībā, likvidators
norāda pamatojumu, uz kuru balstās piekritība, un jo īpaši
to, vai piekritība balstās uz 3. panta 1. vai
2. punktu.
3.           Jebkuram kreditoram vai
ieinteresētajai pusei, kuras pastāvīgā dzīvesvieta,
domicils vai juridiskā adrese ir kādā dalībvalstī, kas
nav procedūras sākšanas valsts, ir tiesības apstrīdēt
lēmumu par galvenās procedūras sākšanu. Tiesa, kas sāk
galveno procedūru, vai likvidators šādus kreditorus, ja tie ir
zināmi, informē par lēmumu laikus, lai sniegtu viņiem
iespēju to apstrīdēt.";
(24)
regulas 4. panta 2. punkta
m) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
„m)    noteikumus attiecībā uz to
juridisko aktu spēkā neesamību, atzīšanu par
spēkā neesošiem un nepiemērošanu, kas kaitē kreditoru
kopumam.”;
(25)
iekļauj šādu 6.a pantu:
"6.a pants
Mijieskaita nolīgumi
Mijieskaita nolīgumus reglamentē
vienīgi tie līgumtiesību akti, kuros paredzēti šādi
nolīgumi.”;
(26)
iekļauj šādu 10.a pantu:
"10.a pants
Apstiprināšanas
prasības saskaņā ar vietējiem tiesību aktiem
Ja dalībvalstu tiesību aktos par
maksātnespējas procedūru sekām attiecībā uz
8. un 10. pantā minētajiem līgumiem paredzēts, ka
līgumu var izbeigt vai grozīt tikai ar tiesas, kas sākusi
maksātnespējas procedūru, atļauju, bet
attiecīgajā dalībvalstī nav sākta
maksātnespējas procedūra, tiesa, kas sākusi
maksātnespējas procedūru, ir tiesīga apstiprināt
minēto līgumu izbeigšanu vai grozīšanu.”;
(27)
Nolīguma 15. pantu aizstāj ar šādu:
„15. pants
Maksātnespējas
procedūru sekas attiecībā uz tiesvedībā vai
šķīrējtiesas procesā esošām lietām
Maksātnespējas procedūru sekas
attiecībā uz tiesvedībā vai šķīrējtiesas
procesā esošām lietām, kas attiecas uz parādniekam
atsavinātiem aktīviem vai tiesībām, regulē
vienīgi tās dalībvalsts tiesību akti, kurā lieta ir
nodota tiesā vai kurā notiek šķīrējtiesas process.”;
(28)
direktīvas 18. pantu groza šādi:
(a)
regulas 18. panta 1. punktu aizstāj
ar šādu:
1.           Tādas tiesas ieceltais
likvidators, kam ir piekritība saskaņā ar 3. panta
1. punktu, var īstenot citā dalībvalstī visas
viņam uzticētās pilnvaras, kas viņam piešķirtas ar
procedūras sākšanas valsts tiesību aktiem, ja šajā
citā valstī nav sāktas citas maksātnespējas
procedūras vai, gluži pretēji, nav veikti nodrošināšanas
pasākumi pēc lūguma sākt maksātnespējas
procedūru šajā valstī. Saskaņā ar 5. un
7. pantu viņš, cita starpā, var pārvietot parādnieka
aktīvus no tās dalībvalsts teritorijas, kurā tie atrodas.
Viņš var arī dot garantijas, ka galvenajā procedūrā
tiks ievērotas sadales un prioritātes tiesības, kas
vietējiem kreditoriem būtu gadījumā, ja tiktu sāktas
sekundārās procedūras. Uz šādām garantijām
attiecas valsts, kurā sāktas galvenās procedūras,
formālās prasības, ja tādas eksistē, un tās ir
izpildāmas un saistošas attiecībā uz īpašumu.”;
(b)
panta 3. punkta pēdējo teikumu
aizstāj ar šādu:
“Šajās pilnvarās var neietilpt piespiedu
pasākumi, ja vien tiesa to nepieprasa, vai tiesības lemt par
tiesvedību vai strīdiem.”;
(29)
iekļauj šādus 20.a, 20.b, 20.c un
20.d pantus:
"20.a pants
Maksātnespējas
reģistru izveide
Dalībvalstis izveido un uztur savā
teritorijā vienu vai vairākus reģistrus, kuros bez maksas
internetā ir publiski pieejama šāda informācija
(„maksātnespējas reģistri”):
(a)
maksātnespējas procedūru
sākšanas datums;
(b)
tiesa, kas sākusi maksātnespējas
procedūras, un identifikācijas numurs, ja tāds ir;
(c)
sākto maksātnespējas procedūru
veids;
(d)
parādnieka vārds vai nosaukums un adrese;
(e)
procedūrās ieceltā likvidatora, ja
tāds ir, vārds;
(f)
prasījumu iesniegšanas termiņš;
(g)
lēmums par maksātnespējas
procedūru sākšanu;
(h)
lēmums par likvidatora iecelšanu, ja tas ir
atsevišķs lēmums un nav iekļauts (g) punktā
minētajā lēmumā;
(i)
galveno procedūru izbeigšanas datums.
20.b pants
Maksātnespējas
reģistru savstarpējā savienojamība
1.           Komisija ar īstenošanas
aktu izveido decentralizētu sistēmu maksātnespējas
reģistru savstarpējai savienojamībai. Minētā
sistēma sastāv no maksātnespējas reģistriem un Eiropas
e-tiesiskuma portāla, kas ir centrāls elektroniskās
piekļuves punkts sistēmas informācijai. Lai padarītu
pieejamu 20.a pantā minēto informāciju, sistēma
nodrošina meklēšanas pakalpojumu visās Savienības
oficiālajās valodās.
2.           Komisija ar īstenošanas
aktu saskaņā ar 45.b panta 3. punktā minēto
procedūru līdz … [36 mēneši pēc šīs regulas
stāšanās spēkā] pieņem:
–
tehnisko specifikāciju, kurā noteiktas saziņas
un informācijas apmaiņas elektroniskā veidā metodes,
pamatojoties uz izveidoto maksātnespējas reģistru
savstarpējās savienojamības sistēmas saskarnes
specifikāciju,
–
tehniskos pasākumus, kas attiecībā
uz informācijas paziņošanu un izplatīšanu maksātnespējas
reģistru savstarpējās savienojamības sistēmā
nodrošina informācijas tehnoloģijas drošības minimuma
standartus,
–
minimuma kritērijus attiecībā uz
Eiropas e-tiesiskuma portāla sniegtajiem meklēšanas pakalpojumiem,
pamatojoties uz 20.a pantā minēto informāciju,
–
minimuma kritērijus attiecībā uz
šādu meklēšanas darbību rezultātu uzrādīšanu,
pamatojoties uz 20.a pantā minēto informāciju,
–
savstarpējās savienojamības
sistēmas sniegto pakalpojumu pieejamības noteikumus un tehniskos
nosacījumus, un
–
glosāriju, kurā iekļauts
A pielikumā uzskaitīto maksātnespējas procedūru
valstīs īss paskaidrojums.
20.c pants
Maksātnespējas
reģistru izveides un savstarpējās savienojamības izveides
izmaksas
1.           Maksātnespējas
reģistru savstarpējās savienojamības sistēmas izveidi un
turpmāku attīstību finansē no Savienības
vispārējā budžeta līdzekļiem.
2.           Katra dalībvalsts sedz
izmaksas, kas rodas, pielāgojot valsts maksātnespējas
reģistrus tādā veidā, lai tie būtu savienojami ar
Eiropas e-tiesiskuma portālu, un izmaksas, kas rodas, pārvaldot,
lietojot un uzturot minēto reģistru.
20.d pants
Maksātnespējas
procedūru reģistrēšana
Ja ir sāktas galvenās vai
sekundārās procedūras attiecībā uz uzņēmumu,
juridisku personu vai privātpersonu, kura nodarbojas ar neatkarīgu
saimniecisko darbību vai profesionālo darbību, tiesa, kas
sākusi maksātnespējas procedūras nodrošina, ka
20.a pantā minētā informācija nekavējoties tiek
publicēta tās valsts maksātnespējas reģistrā,
kurā sāktas procedūras.”;
(30)
regulas 21. un 22. pantu aizstāj ar
šādiem:
„21. pants
Publicēšana citā
dalībvalstī
1.           Līdz brīdim, kad
būs izveidota 20.b pantā minētā
maksātnespējas reģistru savstarpējās
savienojamības sistēma, likvidators pieprasa, lai paziņojumu par
nolēmumu, ar ko sāk maksātnespējas procedūru, un
vajadzības gadījumā lēmumu par viņa iecelšanu
publicē citā dalībvalstī, kurā atrodas parādnieka
uzņēmums, saskaņā ar minētajā valstī
noteikto publicēšanas kārtību. Šādā
publikācijā norāda iecelto likvidatoru un to, vai
piemērotie piekritības noteikumi ir saskaņā ar 3. panta
1. vai 2. punktu.
2.           Likvidators var
pieprasīt, lai šā panta pirmajā punktā minēto
informāciju publicē citā dalībvalstī, kurā
atrodas parādnieka aktīvi vai kreditori, saskaņā ar
minētajā valstī noteikto kārtību.”;
(31)
regulas 22. pantu aizstāj ar šādu:
„22. pants
Reģistrācija citas
valsts publiskajos reģistros
Līdz brīdim, kad tiks izveidota
20.b pantā minētā maksātnespējas reģistru
savstarpējās savienojamības sistēma, likvidators pieprasa,
lai 21. pantā minētos lēmumus publicē
zemesgrāmatā, tirdzniecības reģistrā vai
kādā citā publiskajā reģistrā citā
dalībvalstī, kurā atrodas parādnieka uzņēmums,
kas reģistrēts minētās dalībvalsts publiskajā
reģistrā. Likvidators var pieprasīt veikt šādu
publikāciju citās dalībvalstīs.”;
(32)
regulas 25. pantu aizstāj ar šādu:
„25. pants
Nolēmumu atzīšana
un izpilde
1.           Nolēmumus, ko sniegusi
tiesa, kuras nolēmums par procedūra sākšanu ir atzīts
saskaņā ar 16. pantu, un kas attiecas uz
maksātnespējas procedūras norisi un izbeigšanu, kā arī
šajā tiesā apstiprinātos mierizlīgumus atzīst bez
turpmākām formalitātēm. Šādus nolēmumus izpilda
saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 44/2001 32. līdz
56. pantu, izņemot 34. panta 2. punktu.
Pirmo apakšpunktu piemēro arī
nolēmumiem, kas izriet tieši no maksātnespējas
procedūrām un kas ir cieši saistīti ar tām, pat ja tos
sniegusi cita tiesa.
Pirmo apakšpunktu piemēro arī
nolēmumiem attiecībā uz nodrošināšanas pasākumiem, kas
veikti pēc pieprasījuma sākt maksātnespējas
procedūru vai saistībā ar to.
2.           Citu nolēmumu
atzīšanu un izpildi, kas nav minēti 1. punktā, regulē
1. punktā minētā regula ar nosacījumu, ka
minētā regula ir piemērojama.”;
(33)
regulas 27. pantu aizstāj ar šādu:
„27. pants
Procedūru sākšana
Ja tiesa vienā dalībvalstī ir
sākusi galvenās procedūras, kas ir atzītas citā
dalībvalstī, šīs citas dalībvalsts tiesa, kurai ir
piekritība saskaņā ar 3. panta 2. punktu, var
sākt sekundārās maksātnespējas procedūras
saskaņā ar šajā nodaļā paredzētajiem noteikumiem.
Sekundārās procedūras attiecas tikai uz tiem parādnieka
aktīviem, kas atrodas dalībvalstī, kurā šīs
procedūras ir sāktas.”;
(34)
iekļauj šādu 29.a pantu:
"29.a pants
Lēmums par
sekundāro procedūru sākšanu
1.           Tiesa, kurā iesniegts
pieteikums sākt sekundāro procedūru, nekavējoties
informē likvidatoru galvenajā procedūrā un sniedz
viņam iespēju paust savu viedokli par pieteikumu.
2.           Ja to pieprasa likvidators
galvenajā procedūrā, 1. punktā minētā tiesa
atliek lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanu vai atsaka
sākt sekundāro procedūru, ja šādas procedūras
sākšana nav nepieciešama vietējo kreditoru interešu
aizsardzībai, jo īpaši, ja likvidators galvenajā
procedūrā ir devis 18. panta 1. punktā
minētās garantijas un arī ievēro tās.
3.           Ja 1. punktā
minētā tiesa pieņem lēmumu sākt sekundāro
procedūru, tā sāk tāda veida valsts tiesību aktos
paredzēto procedūru, kas ir vispiemērotākā, ņemot
vērā vietējo kreditoru intereses, neatkarīgi no tā,
vai ir izpildīti nosacījumi attiecībā uz parādnieka
maksātspēju.
4.           Likvidators galvenajā
procedūrā ir informēts par lēmumu sākt sekundāro
procedūru, un viņam ir tiesības apstrīdēt to.";
(35)
regulas 31. pantu aizstāj ar šādu:
„31. pants
Sadarbība un saziņa
starp likvidatoriem
1.           Likvidators galvenajā
procedūrā un likvidatori galvenajās procedūrās
sadarbojas savā starpā, ja vien šāda sadarbība nav
pretrunā ar katrai procedūrai piemērojamiem noteikumiem.
Šāda sadarbība var notikt nolīgumu vai protokolu veidā.
2.           Likvidatori jo īpaši:
(a)
nekavējoties paziņo viens otram
informāciju, kas varētu attiekties uz citām
procedūrām, jo īpaši par progresu prasījumu
iesniegšanā un pārbaudē un visiem pasākumiem, kas
vērsti uz parādnieka sanāciju vai pārstrukturēšanu vai
procedūras pārtraukšanu, ja ir veikti piemēroti pasākumi
konfidenciālās informācijas aizsardzībai;
(b)
izpēta parādnieka
pārstrukturēšanas iespējas un, ja šādas iespējas
pastāv, koordinē pārstrukturēšanas plāna izstrādi
un īstenošanu;
(c)
koordinē parādnieka aktīvu un
darījumu realizācijas vai izmantošanas pārvaldību;
likvidators sekundārajā procedūrā, tiklīdz
iespējams, ļauj likvidatoram galvenajā procedūrā
sniegt priekšlikumus par aktīvu realizāciju vai izmantošanu
sekundārajā procedūrā.”;
(36)
iekļauj šādu 31.a un 31.b pantu:
"31.a pants
Sadarbība un saziņa
starp tiesām
1.           Lai atvieglotu galveno un
sekundāro maksātnespējas procedūru koordināciju
attiecībā uz vienu parādnieku, tiesa, kas izskata pieteikumu
sākt maksātnespējas procedūru vai kas sākusi šādu
procedūru, sadarbojas ar visām citām tiesām, kas izskata
maksātnespējas procedūru vai kas sākušas šādu
procedūru, ja vien šāda sadarbība nav pretrunā ar katrai
procedūrai piemērojamiem noteikumiem. Šajā nolūkā
tiesas, vajadzības gadījumā, var iecelt personu vai
struktūru, kas darbojas saskaņā ar tiesas
norādījumiem.
2.           Tiesas, kas minētas
1. punktā, var savā starpā sazināties tieši vai
pieprasīt informāciju vai atbalstu tieši viena no otras, ja vien
šāda saziņa ir bezmaksas un tajā tiek ievērotas pušu
procesuālās tiesības attiecībā uz procedūrām
un informācijas konfidencialitāte.
3.           Sadarbība var notikt
jebkādā piemērotā veidā, tostarp šādi:
(a)
sniedzot informāciju tādā
veidā, kādā tiesa to uzskata par piemērotu;
(b)
koordinējot parādnieka aktīvu un
darījumu pārvaldību un uzraudzību;
(c)
koordinējot tiesas sēdes;
(d)
koordinējot protokolu apstiprināšanu.
31.b pants
Sadarbība un saziņa
starp likvidatoriem un tiesām
1.           Lai atvieglotu galveno un
sekundāro maksātnespējas procedūru koordināciju, kas
sāktas attiecībā uz vienu parādnieku:
(a)
likvidators galvenajā procedūrā
sadarbojas un sazinās ar tiesu, kas izskata pieteikumu sākt
sekundāro procedūru vai kas sākusi šādu procedūru, un
(b)
likvidators sekundārajā vai teritoriālajā
maksātnespējas procedūrā sadarbojas un sazinās ar
tiesu, kas izskata pieteikumu sākt galveno procedūru vai kas
sākusi šādu procedūru.
2.           Sadarbība, kas
minēta 1. punktā, notiek jebkādā piemērotā
veidā, tostarp 31.a panta 3. punktā minētajos veidos,
ja vien tie nav pretrunā ar katrai procedūrai piemērojamiem
noteikumiem.”;
(37)
regulas 33. pantu groza šādi:
(a)
nosaukumu aizstāj ar šādu:
“Procedūras
apturēšana”;
(b)
panta 1. un 2. punktā vārdus
„likvidācijas process” aizstāj ar „procedūra”;
(38)
regulas 34. pantu aizstāj ar šādu:
„34. pants
Galvenās vai
sekundārās maksātnespējas procedūras izbeigšana
1.           Galvenās procedūras
izbeigšana nav šķērslis sekundārās procedūras
turpināšanai, ja tā galvenās procedūras izbeigšanas
brīdī vēl nav izbeigta.
2.           Ja sekundārā procedūra
attiecībā uz juridisku personu ir sākta dalībvalstī,
kur ir personas juridiskā adrese, un šīs procedūras izbeigšanas
rezultātā noteikta juridiskās personas darbības izbeigšana,
šāda darbības izbeigšana nav šķērslis galvenās
procedūras turpināšanai, kas sākta citā
dalībvalstī.”;
(39)
regulas 35. pantā vārdu
„likvidējot” aizstāj ar „realizējot”;
(40)
regulas 37. pantu aizstāj ar šādu:
„37. pants
Iepriekšējo
procedūru pārveide
Likvidators galvenajā procedūrā var
tās dalībvalsts tiesai, kurā ir sākta sekundārā
maksātnespējas procedūra, pieprasīt pārveidot
sekundāro procedūru citā maksātnespējas
procedūras veidā, kas ir paredzēts minētās
dalībvalsts tiesību aktos.”;
(41)
regulas 39. pantu aizstāj ar šādu:
„39. pants
Tiesības iesniegt
prasījumus
Visiem kreditoriem, kuru
pastāvīgā dzīvesvieta, domicils vai juridiskā adrese
ir kādā dalībvalstī, izņemot procedūras
sākšanas valsti, tajā skaitā dalībvalstu nodokļu
iestādēm un sociālā nodrošinājuma iestādēm
(turpmāk „ārvalstu kreditors”), ir tiesības rakstiski iesniegt
prasījumus maksātnespējas procedūrā jebkādā
saziņas veidā, tostarp elektroniskā veidā, kas ir
pieļaujami saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību
aktiem, kurā ir sāktas procedūras. Prasījumu iesniegšanai
advokāta vai cita tiesību speciālista pārstāvība
nav obligāta.
(42)
regulas 40. pantu groza šādi:
(a)
panta 2. punktā pievieno šādu
teikumu:
„Paziņojumā ir ietverta arī
prasījuma standarta veidlapas, kas minēta 41. pantā, kopija
vai saite uz minētās veidlapas publikāciju internetā.”;
(b)
pievieno šādu 3. punktu:
"3.          Šajā pantā minēto
informāciju sniedz, izmantojot standarta paziņojuma veidlapu, kas
jāizveido saskaņā ar 45.b panta 4. punktā
minēto konsultēšanās procedūru un jāpublicē
Eiropas e-tiesiskuma portālā līdz … [24 mēneši
pēc šīs regulas stāšanās spēkā]. Veidlapas
nosaukums ir “Paziņojums par maksātnespējas procedūru”
visās Savienības oficiālajās valodās. To nosūta
dalībvalsts, kas sākusi procedūras, oficiālajā vai
vienā no oficiālajām valodām vai citā valodā, ko
dalībvalsts ir norādījusi kā pieņemamu
saskaņā ar 41. panta 3. punktu, ja var uzskatīt, ka
minētā valoda ārvalstu kreditoriem ir vieglāk saprotama.”;
(43)
regulas 41. pantu aizstāj ar šādu:
„41. pants
Prasījumu iesniegšanas
procedūra
1.           Visi zināmie kreditori
iesniedz savus prasījumus, izmantojot prasījuma standarta veidlapu,
kas jāizveido saskaņā ar 45.b panta 4. punktā
minēto konsultēšanās procedūru un jāpublicē
Eiropas e-tiesiskuma portālā līdz [24 mēneši pēc
šīs regulas stāšanās spēkā]. Veidlapas nosaukums ir
“Prasījumu iesniegšana” visās Savienības oficiālajās
valodās.
2.           Prasījuma standarta
veidlapā 1. punktā minētais kreditors norāda
(a)
savu vārdu vai nosaukumu un adresi;
(b)
prasījuma būtību;
(c)
prasījuma apjomu un datumu, kad tas radies;
(d)
vai tiek prasīts prioritāra kreditora
statuss;
(e)
vai tiek prasīts nodrošinājums ar lietu tiesībām
vai paturētas īpašuma tiesības attiecībā uz
prasījumu, un tādā gadījumā kādus aktīvus
aptver viņa garantija, un
(f)
vai tiek prasīts ieskaits, un vai
prasījuma apjoms ir bez ieskaita.
Prasījumu standarta veidlapai pievieno
pamatojuma dokumentu kopijas, ja tādi ir.
3.           Prasījumus var iesniegt
jebkurā Savienības oficiālajā valodā. Kreditoram var
lūgt nodrošināt tulkojumu procedūras sākšanas valsts
oficiālajā valodā vai kādā no oficiālajām
valodām, vai citā valodā, kas ir pieņemama
minētajā dalībvalstī. Katra dalībvalsts norāda
vismaz vienu Savienības oficiālo valodu, kura nav šīs valsts
oficiālā valoda un kurā tā atļauj iesniegt
prasījumus.
4.           Prasījumus iesniedz
termiņā, kas paredzēts tās dalībvalsts tiesību
aktos, kurā sāktas maksātnespējas procedūras. Attiecībā
uz ārvalstu kreditoriem šis termiņš nav mazāks par
45 dienām pēc maksātnespējas procedūru
sākšanas reģistrēšanas tās valsts maksātnespējas
reģistrā, kas sākusi procedūras.
5.           Ja likvidators apstrīd
saskaņā ar šo pantu iesniegto prasījumu, viņš sniedz
kreditoram iespēju nodrošināt papildu pierādījumus par to,
ka prasījums pastāv, un par prasījuma apjomu.”;
(44)
regulas 42. pantu svītro;
(45)
iekļauj šādu IVa nodaļu:
“IVa NODAĻA
UZŅĒMUMU GRUPAS DALĪBNIEKU MAKSĀTNESPĒJA
42.a pants
Likvidatoru pienākums
savstarpēji sadarboties un paziņot informāciju
1.           Ja maksātnespējas
procedūra attiecas uz diviem vai vairākiem uzņēmumu grupas
dalībniekiem, likvidators, kas iecelts procedūrā
attiecībā uz vienu no grupas dalībniekiem, sadarbojas ar citiem
likvidatoriem, kas iecelti procedūrās attiecībā uz citiem
tās pašas grupas dalībniekiem, ja vien šāda sadarbība ir
piemērota, lai atvieglotu efektīvu procedūru
pārvaldību, un ja tā nav pretrunā ar šādām
procedūrām piemērojamiem noteikumiem, un ja tā nerada
interešu konfliktu. Minētā sadarbība var notikt nolīgumu
vai protokolu veidā.
2.           Īstenojot
1. punktā minēto sadarbību, likvidatori
(a)
nekavējoties sniedz viens otram
informāciju, kas varētu būt svarīga citās
procedūrās, ja vien ir noslēgti piemēroti nolīgumi,
lai aizsargātu konfidenciālu informāciju;
(b)
izpēta grupas pārstrukturēšanas
iespējas un, ja šādas iespējas pastāv, veic
koordinēšanu attiecībā uz priekšlikumiem
pārstrukturēšanas plānam un tā apspriešanu;
(c)
koordinē grupas dalībnieku,
attiecībā uz kuriem sākta maksātnespējas procedūra,
darījumu pārvaldību un uzraudzību.
Likvidatori var vienoties par papildu pilnvaru
piešķiršanu vienā no procedūrām ieceltajam likvidatoram, ja
šāda vienošanās ir atļauta saskaņā ar katrai
procedūrai piemērojamiem noteikumiem.
42.b pants
Saziņa un sadarbība
starp tiesām
1.           Ja maksātnespējas
procedūras attiecas uz diviem vai vairākiem uzņēmumu grupas
dalībniekiem, tiesa, kas izskata prasību sākt procedūru
attiecībā uz grupas dalībnieku vai kas ir sākusi šādu
procedūru, sadarbojas ar jebkuru citu tiesu, kura izskata prasību
sākt procedūru attiecībā uz citu tās pašas grupas
dalībnieku vai kura ir sākusi šādu procedūru, ja vien
šāda sadarbība ir piemērota, lai atvieglotu efektīvu procedūru
pārvaldību, un ja tā nav pretrunā ar šādām
procedūrām piemērojamiem noteikumiem. Šajā nolūkā
tiesas, vajadzības gadījumā, var iecelt personu vai
struktūru, kas darbojas saskaņā ar tiesas
norādījumiem.
2.           Tiesas, kas minētas
1. punktā, var savā starpā sazināties tieši vai
pieprasīt informāciju vai atbalstu tieši viena no otras.
3.           Sadarbība notiek
jebkādā piemērotā veidā, tostarp šādi:
(a)
informācijas sniegšana tādā
veidā, ko tiesa uzskata par piemērotu, ja šāda saziņa ir
bezmaksas un tajā tiek ievērotas pušu procesuālās
tiesības attiecībā uz procedūrām un informācijas
konfidencialitāte;
(b)
grupas dalībnieku aktīvu un darījumu
pārvaldības un uzraudzības koordinācija;
(c)
tiesas sēžu koordinācija;
(d)
protokolu apstiprināšanas koordinācija.
42.c pants
Sadarbība un saziņa
starp likvidatoriem un tiesām
Likvidators, kas iecelts maksātnespējas
procedūrā attiecībā uz uzņēmumu grupas
dalībnieku, sadarbojas un sazinās ar tiesu, kura izskata prasību
sākt procedūru attiecībā uz citu tās pašas grupas
dalībnieku vai kura ir sākusi šādu procedūru, ja vien
šāda sadarbība ir piemērota, lai atvieglotu procedūru
koordināciju, un ja tā nav pretrunā ar šādām
procedūrām piemērojamiem noteikumiem. Likvidators jo īpaši
no minētās tiesas var pieprasīt informāciju par
procedūrām, kas sāktas attiecībā uz citu grupas
dalībnieku, vai lūgt atbalstu attiecībā uz procedūrām,
kurās viņš ir iecelts.
42.d pants
Likvidatoru pilnvaras un
procedūras apturēšana
1.           Maksātnespējas
procedūrā attiecībā uz uzņēmumu grupas
dalībnieku ieceltajam likvidatoram ir tiesības
(a)
tikt uzklausītam un piedalīties, jo
īpaši, piedaloties kreditoru sanāksmēs, visās
procedūrās, kas sāktas attiecībā uz kādu citu
tās pašas grupas dalībnieku;
(b)
lūgt apturēt procedūras, kas
sāktas attiecībā uz citu tās pašas grupas dalībnieku;
(c)
ierosināt sanācijas plānu,
mierizlīgumu vai tam pielīdzināmu pasākumu attiecībā
uz visiem vai dažiem tās pašas grupas dalībniekiem,
attiecībā uz ko ir sāktas maksātnespējas
procedūras, un iesniegt to jebkurā procedūrā, kura
sākta attiecībā uz citu tās pašas grupas dalībnieku,
saskaņā ar tiesību aktiem, ko piemēro minētajai procedūrai;
un
(d)
saskaņā ar c) apakšpunktā
minētajiem tiesību aktiem pieprasīt papildu procesuālos
pasākumus, kas varētu būt nepieciešami, lai veicinātu
sanāciju, tostarp, procedūru pārveidi.
2.           Tiesa, kas sākusi
1. punkta b) apakšpunktā minētās procedūras, pilnīgi
vai daļēji aptur procedūras, ja ir pierādīts, ka
apturēšana nāks par labu šajās procedūrās
iesaistītajiem kreditoriem. Šādu apturēšanu var noteikt uz laiku
līdz trim mēnešiem, un uz tādu pašu laiku to var pagarināt
vai atjaunot. Tiesa, kas lemj par apturēšanu, var pieprasīt
likvidatoram veikt piemērotus pasākumus, lai nodrošinātu
kreditoru intereses šajās procedūrās.";
(46)
iekļauj šādu jaunu 44.a pantu:
"44.a pants
Informācija par valsts
tiesību aktiem par maksātnespēju
1.           Lai informācija
būtu publiski pieejama, dalībvalstis Eiropas Tiesiskās
sadarbības tīkla civillietās un komerclietās, ko izveidoja
ar Padomes Lēmumu 2001/470/EK[24], ietvaros
iesniedz savu maksātnespējas tiesību aktu un procedūru
aprakstu, jo īpaši attiecībā uz 4. panta
2. punktā minētajiem jautājumiem.
2.           Dalībvalstis
regulāri atjaunina minēto informāciju.”;
(47)
regulas 45. pantu aizstāj ar šādu:
„45. pants
Pielikumu grozījumi
1.           Komisija ir pilnvarota
pieņemt deleģētos tiesību aktus A un C pielikumu
grozīšanai saskaņā ar šajā pantā un 45.a pantā
paredzēto procedūru.
2.           Lai grozītu
A pielikumu, dalībvalstis informē Komisiju par saviem
noteikumiem attiecībā uz maksātnespējas
procedūrām, ko tās vēlas iekļaut
A pielikumā, un pievieno īsu aprakstu. Komisija pārbauda,
vai paziņotie noteikumi ir saskaņā ar 1. pantā
minētajiem nosacījumiem, un, ja tā ir, ar deleģēto
tiesību aktu groza A pielikumu.”;
(48)
iekļauj šādu 45.a un
45.b pantu:
"45.a pants
Deleģēšanas
īstenošana
1.           Pilnvaras
pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot
šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2.           Šīs
regulas 45. pantā minētās pilnvaras deleģē uz
nenoteiktu laiku, sākot no dienas, kad spēkā stājas šī
regula.
3.           Eiropas Parlaments vai Padome
jebkurā laikā var atsaukt 45. pantā minēto pilnvaru
deleģējumu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā
norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas
spēkā nākamajā dienā pēc tā
publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā
norādīta. Tas neietekmē jau spēkā esošu
deleģētu aktu spēkā esību.
4.           Tiklīdz
tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo
vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5.           Saskaņā ar
45. pantu pieņemtais deleģētais akts stājas
spēkā, ja divus mēnešus pēc dienas, kad minētais akts
paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, Eiropas Parlaments vai Padome nav
izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan
Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu
neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes ierosmes
minēto termiņu pagarina par diviem mēnešiem.
45.b pants
Īstenošanas aktu
pieņemšanas pilnvaras
1.           Komisijai piešķir
pilnvaras pieņemt īstenošanas aktus šādos nolūkos:
(a)
lai nodrošinātu maksātnespējas
reģistru savstarpējo savienojamību, kā paredzēts
20.b pantā; un
(b)
lai izveidotu un vēlāk grozītu
40. un 41. pantā minētās veidlapas.
2.           Šā panta
1. punktā minēto īstenošanas aktu pieņemšanā vai
grozīšanā Komisijai palīdz komiteja Eiropas Parlamenta un
Padomes Regulas (ES) Nr. 182/2011[25] izpratnē.
3.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas Nr. 182/2011 5. pantu.
4.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas Nr. 182/2011 4. pantu.”;
(49)
regulas 46. pantā datumu „2012. gada
1. jūnijā” aizstāj ar „… [10 gadi pēc tam, kad
regulu sāk piemērot]”;
(50)
iekļauj šādu 46.a pantu:
"46.a pants
Datu aizsardzība
1.           Personas datu apstrādei,
ko saskaņā ar šo regulu veic dalībvalstīs, tās
piemēro Direktīvu 95/46/EK.
2.           Personas datu apstrādei,
ko saskaņā ar šo regulu veic Komisija, piemēro Regulu (EK)
Nr. 45/2001.”;
(51)
B pielikumu svītro.
2. pants
Šī regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To sāk piemērot …
[24 mēnešus pēc šīs regulas stāšanās
spēkā], izņemot noteikumu attiecībā uz
informāciju par valsts tiesību aktiem par maksātnespēju
(44.a pants), ko sāk piemērot ... [12 mēnešus pēc
stāšanās spēkā].
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs
saskaņā ar Līgumiem.
Strasbūrā,
Eiropas Parlamenta vārdā –                         Padomes
vārdā –
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA
FINANŠU PĀRSKATS
1.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
1.1.        Priekšlikuma/iniciatīvas
nosaukums
Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK)
Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām
1.2.        Attiecīgās
politikas joma(s) ABM/ABB struktūrā[26]
33. sadaļa
– Tiesiskums
1.3.        Priekšlikuma/iniciatīvas
būtība
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma
projektu/sagatavošanas darbību[27]
Ø Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz esošas
darbības pagarināšanu
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz darbību, kas pārveidota jaunā darbībā
1.4.        Mērķi
1.4.1.     Komisijas daudzgadu
stratēģiskie mērķi, kurus plānots sasniegt ar
priekšlikumu/iniciatīvu
Tiesiskuma
telpas attīstība, „Tiesiskums izaugsmei”
1.4.2.     Konkrētie
mērķi(s) un attiecīgā(s) ABM/ABB darbība(s)
Konkrētais
mērķis Nr. ..
Tiesu
iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās
Attiecīgā(s) ABM/ABB darbība(s)
33
03
1.4.3.     Paredzamie rezultāti un
ietekme
Norādīt,
kāda ir priekšlikuma/iniciatīvas iecerētā ietekme uz
finansējuma saņēmējiem/mērķgrupām.
Uzlabota
pārrobežu maksātnespējas procedūru efektivitāte un
pārredzamība
1.4.4.     Rezultātu un ietekmes
rādītāji
Norādīt
priekšlikuma/iniciatīvas īstenošanas uzraudzībā izmantojamos
rādītājus.
[…]
[…]
1.5.        Priekšlikuma/iniciatīvas
pamatojums
1.5.1.     Īstermiņa vai
ilgtermiņa vajadzības
Regulas 1346/2000
par maksātnespējas procedūrām pārskatīšana
1.5.2.     ES iesaistīšanās
pievienotā vērtība
[…]
[…]
1.5.3.     Līdzīgas
līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās
atziņas
[…]
[…]
1.5.4.     Saderība un
iespējamā sinerģija ar citiem attiecīgajiem instrumentiem
[…]
[…]
1.6.        Ilgums un
finansiālā ietekme
¨ Ierobežota ilguma
priekšlikums/iniciatīva
−
¨    Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks: [DD.MM.]GGGG.–[DD.MM.]GGGG.

−
¨    Finansiālā ietekme: GGGG.– GGGG.
Ø Beztermiņa
priekšlikums/iniciatīva
−
Īstenošana ar uzsākšanas periodu no
regulas pieņemšanas,
−
pēc kura turpinās normāla
darbība.
1.7.        Paredzētie
pārvaldības veidi[28]
Ø Komisijas īstenota centralizēta
tieša pārvaldība
¨ Centralizēta netieša
pārvaldība, izpildes uzdevumus
deleģējot:
−
¨  izpildaģentūrām
−
¨  Kopienu izveidotām struktūrām[29]

−
¨  valstu publiskā sektora struktūrām vai
struktūrām, kas veic valsts pārvaldes uzdevumus
−
¨    personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas
darbības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību
V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā
Finanšu regulas 49. panta nozīmē
¨ Dalīta pārvaldība ar dalībvalstīm
¨ Decentralizēta pārvaldība kopā ar trešām valstīm
¨ Pārvaldība kopā ar starptautiskām organizācijām (precizēt)
Ja norādīti
vairāki pārvaldības veidi, sniedziet papildu informāciju
iedaļā „Piezīmes”.
Piezīmes
Tikai
maksātnespējas reģistru savstarpējā savienojamība
(centrālā savstarpējās savienojamības daļa)
ietekmēs ES budžetu.
Maksātnespējas
reģistri tiks savienoti ar Eiropas e-tiesiskuma portālu, kas ir
centrāls elektroniskās piekļuves punkts sistēmas
informācijai (sk. priekšlikuma 20.b pantu).
2.           PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.        Uzraudzības un
ziņošanas noteikumi
Norādīt
periodiskumu un nosacījumus.
[…]
[…]
2.2.        Pārvaldības un
kontroles sistēma
2.2.1.     Apzinātie riski
[…]
[…]
2.2.2.     Paredzētās kontroles
metodes
[…]
[…]
2.3.        Krāpšanas un
pārkāpumu apkarošanas pasākumi
Norādīt
esošos vai plānotos novēršanas un aizsardzības pasākumus.
[…]
[…]
3.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS
PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME
3.1.        Attiecīgās
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu
pozīcijas
·      Esošās budžeta izdevumu pozīcijas
Sarindotas pa
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta
pozīcijām
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izdevumu veids || Iemaksas
 Numurs [Izdevumu kategorija…..] || Dif./nedif. ([30]) || no EBTA[31] valstīm || no kandidātvalstīm[32] || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē
 [3] || [33.0301] [programma „Tiesiskums”] || Dif/ || Nr. || Nr. || Nr. || Nr.
·      No jauna veidojamās budžeta pozīcijas
Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorijām un budžeta pozīcijām
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izdevumu veids || Iemaksas
 Numurs [Izdevumu kategorija…] || Dif./nedif. || no EBTA valstīm || no kandidātvalstīm || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē
 [3] || [XX.YY.YY.YY] […] || […] || JĀ/NĒ || JĀ/NĒ || JĀ/NĒ || JĀ/NĒ
3.2.        Paredzamā ietekme uz
izdevumiem
3.2.1.     Paredzamās ietekmes uz
izdevumiem kopsavilkums
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || Numurs || [Izdevumu kategorija…3…………………………………………………………….]
 ĢD: JUST ||   ||   || 2014. gads[33] || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018., 2019., 2020. gads || KOPĀ
  Darbības apropriācijas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 33.0301 || Saistības || (1) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksājumi || (2) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Budžeta pozīcijas numurs || Saistības || (1a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksājumi || (2a) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Administratīvās apropriācijas, kas tiek finansētas  no konkrētu programmu piešķīrumiem[34] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Budžeta pozīcijas numurs ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — JUST ĢD apropriācijas || Saistības || =1+1a +3 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksājumi || =2+2a +3 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
  KOPĀ — Darbības apropriācijas || Saistības || (4) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksājumi || (5) || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
  KOPĀ – Administratīvās apropriācijas, kas tiek finansētas no konkrētu programmu piešķīrumiem || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 3. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || =4+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksājumi || =5+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
Gadījumā, ja priekšlikums/iniciatīva
ietekmē vairākas izdevumu kategorijas
  KOPĀ — Darbības apropriācijas || Saistības || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksājumi || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  KOPĀ – Administratīvās apropriācijas, kas tiek finansētas no konkrētu programmu piešķīrumiem || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 1.-4. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas (Pamatsumma) || Saistības || =4+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksājumi || =5+ 6 || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || 5 || “Administratīvie izdevumi” – nav
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || N gads || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || … iekļaut ietekmes atspoguļošanai vajadzīgo gadu skaitu (skat. 1.6. punktu) || KOPĀ
 ĢD: <…….> ||
  Cilvēkresursi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Pārējie administratīvie izdevumi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — ĢD <…….> || Apropriācijas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || (Saistību kopsumma = maksājumu kopsumma) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || N gads[35] || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || … iekļaut ietekmes atspoguļošanai vajadzīgo gadu skaitu (skat. 1.6. punktu) || KOPĀ
 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 1.–5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
 Maksājumi || 150 000 || 150 000 || 200 000 || 200 000 || 250 000 || 250 000 || 300 000 || 1 500 000
3.2.2.     Paredzamā ietekme uz
darbības apropriācijām
−
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz darbības apropriāciju
izmantošanu
−
Ø  Priekšlikums/iniciatīva paredz darbības apropriāciju
izmantošanu šādā veidā:
Saistību apropriācijas miljonos EUR
(3 zīmes aiz komata)
 Norādīt mērķus un rezultātus   ò ||   ||   || N gads || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || … iekļaut ietekmes atspoguļošanai vajadzīgo gadu skaitu (skat. 1.6. punktu) || KOPĀ
 REZULTĀTI
 Rezultāta veids[36] || Rezultātu vidējās izmaksas || Rezultātu skaits || Izmaksas || Rezultātu skaits || Izmaksas || Rezultātu skaits || Izmaksas || Rezultātu skaits || Izmaksas || Rezultātu skaits || Izmaksas || Rezultātu skaits || Izmaksas || Rezultātu skaits || Izmaksas || Kopējais rezultātu skaits || Kopā izmaksas
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS Nr. 1[37] Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās
 - Rezultāts || Maksātnespējas reģistru savstarpējās savienojamības uzturēšana || 214 300 ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
 - Rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Starpsumma — 1. konkrētais mērķis ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS Nr. 2… ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Starpsumma — 2. konkrētais mērķis ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĒJĀS IZMAKSAS ||   || 150 000 ||   || 150 000 ||   || 200 000 ||   || 200 000 ||   || 250 000 ||   || 250 000 ||   || 300 000 ||   || 1 500 000
3.2.3.     Paredzamā ietekme uz
administratīvajām apropriācijām
3.2.3.1.  Kopsavilkums
−
Ø  Priekšlikums/iniciatīva neparedz administratīvo
apropriāciju izmantošanu
3.2.3.2.  Paredzamās cilvēkresursu
vajadzības
−
Ø  Priekšlikums/iniciatīva neparedz cilvēkresursu izmantošanu
3.2.4.     Saderība ar
kārtējo daudzgadu finanšu shēmu
−
Ø  Priekšlikums/iniciatīva atbilst daudzgadu finanšu shēmai
2014.–2020. gadam
3.2.5.     Trešo personu iemaksas
−
ØPriekšlikums/iniciatīva neparedz trešo personu
līdzfinansējumu
3.3.        Paredzamā ietekme uz
ieņēmumiem
−
Ø  Priekšlikums/iniciatīva finansiāli neietekmē
ieņēmumus
[1]               Pārskatu par valstu procedūrām pirms
maksātnespējas un jaukta tipa procedūrām skatīt
Komisijas 2012. gada 12. decembra ziņojuma par Padomes Regulas
(EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām
novērtējumu 2. iedaļā.
[2]               „Darbības turpināšana” ir jēdziens, ko
lieto galvenokārt grāmatvedībā, un saskaņā ar
kuru grāmatvežiem ir jāsagatavo finanšu pārskati, pieņemot,
ka uzņēmums turpmāko 12 mēnešu laikā netiks
likvidēts.
[3]               COM(2008) 394, 25.6.2008.
[4]               COM(2012) ……
[5]               Par šīs problēmas aktualitāti skatīt
3.4.1. iedaļu Komisijas ziņojumā par ietekmes
novērtējumu, kas pievienots šim priekšlikumam.
[6]               http://www.uncitral.org/uncitral/en/uncitral_texts/insolvency/1997Model.html.
[7]               Spriedums lietā C – 396/09, 20.10.2011.
[8]               Lieta C – 339/07, 12.2.2009.
[9]               OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp.
[10]             Lieta C-454/09, 2011. gada 13. oktobra
spriedums (Eiropas Komisija/Itālijas Republika – "New
Interline").
[11]             OV L 156, 16.6.2012., 1. lpp.
[12]             COM(2011) 759 galīgā redakcija.
[13]             OV C , , … lpp.
[14]             OV C , , … lpp.
[15]             OV L 160, 30.6.2000., 1. lpp.
[16]             OV C , , … lpp.
[17]             OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
[18]             OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp.
[19]             OV L 125, 5.5.2001., 15. lpp.
[20]             OV L 324, 10.12.2007., 79. lpp.
[21]             OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
[22]             OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.
[23]             OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.
[24]             OV L 174, 27.6.2001., 25. lpp.
[25]             OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
[26]             ABM: budžeta līdzekļu vadība pa
darbības jomām. ABB: budžeta līdzekļu sadale pa
darbības jomām.
[27]             Kā paredzēts Finanšu regulas 49. panta
6. punkta attiecīgi a) vai b) apakšpunktā.
[28]             Skaidrojumus par pārvaldības veidiem un atsauces
uz Finanšu regulu skatīt BudgWeb tīmekļa vietnē: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[29]             Kā paredzēts Finanšu regulas
185. pantā.
[30]             Dif. – diferencētās apropriācijas / nedif.
– nediferencētās apropriācijas.
[31]             EBTA: Eiropas Brīvās tirdzniecības
asociācija.
[32]             Kandidātvalstis un attiecīgā
gadījumā potenciālās kandidātvalstis no
Rietumbalkāniem.
[33]             N gads ir gads, kurā sāk īstenot
priekšlikumu/iniciatīvu.
[34]             Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES
programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi
(kādreizējās „BA” pozīcijas), netiešā
pētniecība, tiešā pētniecība.
[35]             N gads ir gads, kurā sāk īstenot
priekšlikumu/iniciatīvu.
[36]             Rezultāti ir attiecīgie produkti un pakalpojumi
(piemēram, finansēto studentu apmaiņas braucienu skaits,
uzbūvēto ceļu garums km utt.).
[37]             Kā aprakstīts iedaļā 1.4.2. "Konkrētie
mērķi…".