				|

		52011PC0752

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko paredz vispārīgus noteikumus Patvēruma un migrācijas fondam un finansiālā atbalsta instrumentam policijas sadarbībai, noziedzības novēršanai un apkarošanai un krīžu pārvarēšanai /* COM/2011/0752 galīgā redakcija - 2011/0367 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.
PRIEKŠLIKUMA PAMATOJUMS UN MĒRĶI

Iekšlietu politikas virzienu nozīme
pēdējo gadu laikā ir pastāvīgi palielinājusies.
Šie politikas virzieni ir Eiropas projekta centrālais jautājums,
paredzot izveidot telpu bez iekšējām robežām, kur ES
pilsoņi un trešo valstu valstspiederīgie varētu ieceļot,
pārvietoties, dzīvot un strādāt, bagātinot ar
jaunām idejām, kapitālu, kompetenci un inovācijām vai
aizpildot brīvās vietas valstu darba tirgos, turklāt ar
pārliecību, ka viņu tiesības tiks pilnībā
ievērotas un viņu drošība – garantēta. Iekšlietu politiku
augošo nozīmi apliecināja Stokholmas programma. Tā ir arī
viena no jomām, kuru skāra būtiskas izmaiņas
saskaņā ar Lisabonas līgumu.
Komisija 2011. gada 29. jūnijā
pieņēma priekšlikumu par nākamo daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam[1]: tas ir budžets
stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanai. Iekšlietu politikas
jomā attiecībā uz drošību, migrāciju un
ārējo robežu pārvaldību Komisija piedāvāja
vienkāršot izdevumu instrumentu struktūru, samazinot programmu skaitu
līdz divu fondu struktūrai: Patvēruma un migrācijas fondam
un Iekšējās drošības fondam.
Paziņojumā par ES budžeta
pārskatīšanu[2],
lietpratīga regulējuma programmā[3]
un iepriekš minētajā paziņojumā par nākamo daudzgadu
finanšu shēmu vienkāršošana ir atzīta par vienu no
svarīgākajiem mērķiem. Pieredze liecina, ka
pašreizējā plānošanas periodā dažādie un
sadrumstalotie noteikumi, kas reglamentē izdevumu programmas, bieži tiek
uztverti kā nevajadzīgi sarežģīti, grūti
īstenojami un kontrolējami. Tiklab saņēmējiem, kā
Komisijai un dalībvalstīm tas uzliek lielu administratīvu slogu,
kura neparedzētas sekas var būt atturēšana no
līdzdalības, biežākas kļūdas un īstenošanas
kavēšana. Tas nozīmē, ka Savienības programmu
potenciālās priekšrocības netiek pilnīgi izmantotas.
Šī regula ir četru regulu paketes
daļa, un kopā tās veido Savienības finansēšanas
regulējumu iekšlietu jomā ar minēto divu fondu
starpniecību. Šī regula paredz noteikumus par programmu veidošanu,
vadību un kontroli, finanšu vadību, grāmatojumu noskaidrošanu un
programmu slēgšanu, kā arī ziņošanu un
izvērtēšanu. Tādējādi tā izveido izmaksu
mehānismus, savukārt abu fondu mērķi un piemērošanas
jomas, resursi un īstenošanas līdzekļi ir definēti
attiecīgajās īpašajās regulās. Šis horizontālais instruments
nodrošinās kopīgu pieeju abu fondu izmantošanā un vienādu
attieksmi pret saņēmējiem attiecībā uz visu
Savienības atbalstu iekšlietu jomā.
Šāda vispārēja četru
regulu struktūra ir nepieciešama, pamatojoties uz Līguma
prasībām. Tā kā Padomē ir paredzēti dažādi
balsošanas noteikumi, kas izriet no atšķirīgām
prasībām saskaņā ar 19. protokolu (par Šengenas acquis)
un 21. protokolu (Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāja
saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu),
juridiski nav iespējams izstrādāt vienu visaptverošu
tiesību akta priekšlikumu par Iekšējās drošības fondu, kaut
arī politiskie mērķi, kas jāsasniedz, ir saskanīgi.
Turklāt par svarīgu tika atzīts apstāklis, ka, ņemot
vērā vispārīgo mērķi par vienkāršošanu un
integrēšanu, abiem fondiem (Iekšējās drošības fondam un
Patvēruma un migrācijas fondam) iespēju robežās ir
nepieciešami vienādi izpildes mehānismi. Visbeidzot, pieņemot
horizontālu regulu, kas paredz kopīgus noteikumus, noteikumu skaits
kopumā ir ievērojami mazāks, nekā tas būtu
gadījumā, kad noteikumi tiktu atkārtoti katrā aktā.
Šī regula nosaka tikai finansiālus
un tehniskus pienākumus, bet izvēli politikas mērķu un
atbilstīgo pasākumu definēšanā, resursu
piešķiršanā un līdzdalības jomas noteikšanā katrā
konkrētā politikas jomā tā atstāj attiecīgo
tiesību aktu (t. i., īpašo regulu) ziņā.
Tās mehānismu mērķis ir
aptvert galveno Savienības finansējuma avotu iekšlietu jomā.
Kopumā šī regula aizstātu neskaitāmus noteikumus ar
dažādu detalizācijas un sarežģītības pakāpi, kas
pašlaik iekļauti esošo iekšlietu jomas izdevumu instrumentu
juridiskajā pamatā – Vispārīgās programmas
“Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība”
četrus instrumentus – Ārējo robežu fondu, Eiropas
Bēgļu fondu, Eiropas Trešo valstu valstspiederīgo
integrācijas fonds un Eiropas Atgriešanās fondu, kā arī
Vispārējās programmas “Drošība un brīvību
aizsardzība” divas īpašās programmas – ISEC
(Noziedzības novēršana un cīņa pret noziedzību) un CIPS
(Terora aktu un citu ar drošību saistītu risku profilakse,
gatavība tiem un to seku pārvarēšana).

2.
REZULTĀTI, KO SNIEDZA APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMI

Tā kā tiek uzsvērta
vērtēšana kā politikas veidotāju informēšanas
līdzeklis, šis priekšlikums informē par vērtējumu
rezultātiem, apspriedēm ar ieinteresētajām personām un
ietekmes novērtējumu.
Darbs pie turpmāko finanšu instrumentu
sagatavošanas iekšlietu jomā sākās 2010. gadā un
turpinājās 2011. gadā. Šā sagatavošanās darba
ietvaros 2010. gada decembrī tika uzsākts
vērtēšanas/ietekmes novērtējuma pētījums ar
ārēja apakšuzņēmēja palīdzību. Minētais
pētījums tika pabeigts 2011. gada jūlijā un apkopoja
esošo finanšu instrumentu pieejamos vērtēšanas rezultātus,
informēja par problēmām, mērķiem un politikas
izvēlēm, tostarp par to iespējamo ietekmi, kas tika
izskatīta ietekmes novērtējumā. Pamatojoties uz šo
pētījumu, Komisija sagatavoja ietekmes novērtējuma
ziņojumu, par kuru 2011. gada 9. septembrī atzinumu sniedza
Ietekmes novērtējuma padome.
Ietekmes novērtējums atklāja
problēmas saistībā ar pašreizējo iekšlietu izdevumu
programmu jomu un prioritātēm, no vienas puses, un problēmas
saistībā ar finansējuma piešķiršanu, no otras puses.
Attiecībā uz otro grupu ietekmes novērtējumā izvērtēja
risinājumus saistībā ar dalīto pārvaldību,
centralizēto pārvaldību un savlaicīgu reaģēšanu
ārkārtas situācijās.
·
Attiecībā uz dalīto
pārvaldību ietekmes novērtējumā secināts, ka
vislabākā izvēle ir daudzgadu programma, pirms kuras notiek
politisks dialogs. Pretēji status quo, kas apvieno gada programmas
ar daudzgadu shēmu, tas būtiski samazinātu
administratīvā darba slodzi. Kaut arī pāreja uz daudzgadu
programmām piedāvātu tikai lielāku elastību, tā
neatrisinātu pastāvīgo vajadzību reaģēt uz
mainīgajām situācijām dalībvalstīs un trešās
valstīs, kas ir raksturīgi iekšlietu jomai. Taču daudzgadu
programmas kopā ar regulāru politisku dialogu apmierinātu šo
vajadzību un ļautu izmantot vairāk uz rezultātiem
vērstu metodi.
·
Attiecībā uz finansējuma
piešķiršanas uzlabošanu centralizētas pārvaldības
apstākļos status quo tika atzīts par nepieņemamu, jo
tas maz ietekmē vai nemaz neietekmē administratīvā darba
slodzes vienkāršošanu vai samazināšanu. Pāreja uz metodi, kas
izmanto tikai iepirkumus, arī tika noraidīta, jo tā neļautu
veicināt politiski nepieciešamus pasākumus, nestimulētu
transnacionālo sadarbību un nesniegtu atbalstu pilsoniskajai
sabiedrībai ar dotāciju palīdzību. Vislabākā
izvēle ir atgriešanās pie vairāk mērķorientētas,
mazāk resursietilpīgas un daudzveidīgas centralizētas
pārvaldības, jo paredzams, ka tā ļaus uzlabot
attiecības ar galvenajām ieinteresētajām personām un
kopumā samazinās darba slodzi.
·
Attiecībā uz reaģēšanas
mehānismu ārkārtas situācijās ietekmes
novērtējumā secināts, ka pašreizējais mehānisms
viennozīmīgi neatbilst vajadzībām pēc ātrākas
un efektīvākas reakcijas krīžu gadījumos migrācijas un
drošības jomā. Par labāko izvēli tika atzīts uzlabots
mehānisms, ko varētu izmantot dažādām krīzēm gan
migrācijas, gan drošības jomā.
Ietekmes novērtējumā ņemti
vērā arī rezultāti, ko deva īpašās
sabiedriskās apspriešanas tiešsaistē par iekšlietu jomas
finansēšanu nākotnē. Apspriešana notika laikā no 2011. gada
5. janvāra līdz 20. martam, un tajā varēja
piedalīties visas ieinteresētās personas. Pavisam tika
saņemtas 115 atbildes no fiziskām personām un organizāciju
vārdā, tostarp astoņi nostājas izklāsti.
Apspriešanā piedalījās respondenti no visām
dalībvalstīm, kā arī dažām trešām valstīm.
2011. gada aprīlī
konferencē “ES finansējuma nākotne iekšlietu jomā: jauns
skatījums” pulcējās galvenās ieinteresētās personas
(dalībvalstu, starptautisko organizāciju, pilsoniskās
sabiedrības organizāciju u. c. pārstāvji), lai
apspriestu ES finansējuma nākotni iekšlietu jomā. Šī
konference ļāva arī novērtēt dalībnieku
iesaistīšanās un sabiedriskās apspriešanas rezultātus.
ES finansējuma nākotne iekšlietu
jomā daudzkārt tika izskatīta un apspriesta ar
iesaistītajām iestādēm, tostarp neformālā
pusdienu diskusijā TI Padomes laikā 2011. gada 21. janvārī,
neformālās brokastīs ar Eiropas Parlamenta politiskajiem
koordinatoriem 2011. gada 26. janvārī, Iekšlietu
komisāres Malmstrēmas uzklausīšanas laikā Parlamenta SURE
komitejas sēdē 2011. gada 10. martā un viedokļu
apmaiņas laikā starp Iekšlietu ģenerāldirektorāta
ģenerāldirektoru un Parlamenta LIBE komiteju 2011. gada 17.
martā. Konkrēti ekspertu ieteikumi tika apkopoti arī
apspriedēs ar dalībvalstu ekspertiem vispārīgās
programmas “Solidaritāte un migrācijas plūsmu
pārvaldība” kopējās komitejas darba gaitā.
Šīs apspriedes, konferences un ekspertu
diskusijas apliecināja, ka starp galvenajām ieinteresētajām
personām valda vispārēja vienprātība par
nepieciešamību vienkāršot izpildes mehānismus un panākt
lielāku elastību, jo īpaši ārkārtas situāciju
risināšanā. Ieinteresētās personas atbalstīja domu par
finanšu instrumentu skaita samazināšanu, izveidojot divu fondu
struktūru, ar nosacījumu, ka tas faktiski veicinās
vienkāršošanu. Viņi arī piekrita, ka ir vajadzīgs
elastīgs reaģēšanas mehānisms ārkārtas
situācijām, lai Savienība varētu ātri un efektīvi
reaģēt uz krīzēm saistībā ar migrāciju un
drošību. Dalīta pārvaldība, pārejot uz daudzgadu
programmām un definējot kopīgos mērķus Savienības
līmenī, kopumā tika atzīta par atbilstošu
pārvaldības metodi attiecībā uz visiem izdevumiem iekšlietu
jomā, lai gan nevalstiskās organizācijas uzskatīja, ka
jāturpina arī tieša pārvaldība. Ieinteresētās
personas atbalstīja arī iekšlietu jomas aģentūru
nozīmes palielināšanu, lai paplašinātu sadarbību un
palielinātu sinerģiju.

3.
PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

Tiesības rīkoties izriet no
Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 2. punkta, kas
nosaka: “Savienība piedāvā saviem
pilsoņiem brīvības, drošības un tiesiskuma telpu bez
iekšējām robežām, kur personu brīva pārvietošanās
ir nodrošināta saistībā ar piemērotiem pasākumiem, kas
attiecas uz ārējo robežu kontroli, patvēruma
meklētājiem, imigrāciju un noziedzības novēršanu un
apkarošanu.”
Tā kā šai regulai vienlaikus ir
vairāki mērķi, kas nesaraujami saistīti, un neviens no tiem
nav otršķirīgs un mazāk svarīgs par citiem, tā ir
balstīta uz būtiskiem juridiskiem pamatiem Līguma
V sadaļā attiecībā uz brīvības,
drošības un tiesiskuma telpu, proti, uz 78. panta 2. punktu, 79. panta
2. un 4. punktu., 82. panta 1. punktu, 84. pantu un 87. panta
2. punktu. Tie nodrošina juridisko pamatu Savienības pasākumiem
patvēruma un imigrācijas jomā, migrācijas plūsmu
pārvaldībā, taisnīgā attieksmē pret trešo valstu
valstspiederīgajiem, kuri likumīgi uzturas dalībvalstīs,
nelikumīgas ieceļošanas apkarošanā, bez atļaujas uzturošos
personu izraidīšanā un repatriācijā, cilvēku tirdzniecības
jomā, tiesu sadarbībā krimināllietās, noziedzīgu
nodarījumu novēršanā, noziedzības apkarošanā, tostarp
attiecībā uz terorismu, korupciju, organizēto noziedzību un
policijas sadarbību.
Tie ir saderīgi juridiskie pamati,
ņemot vērā Apvienotās Karalistes, Īrijas [un
Dānijas] nostāju attiecībā uz aptvertajām jomām,
tādējādi pieļaujot balsošanu par šo tekstu Padomē.
Tā kā uz tiem visiem attiecas parastā likumdošanas procedūra,
izvēlēto juridisko pamatu apvienošana pilnībā atbilst
Eiropas Parlamenta prerogatīvām.
Uzmanība tiek pievērsta arī
LESD 80. pantam, kas uzsver – uz dažām
minētajām Savienības politikas jomām un to īstenošanu
attiecas solidaritātes princips un atbildības, tostarp tās
finansiālo seku, taisnīga sadalījuma princips dalībvalstu
starpā.
Ņemot vērā iepriekš minēto
lēmumu pieņemšanas procedūru, šajā regulā
paredzēti horizontāli kopīgi noteikumi, lai īstenotu
Patvēruma un migrācijas fondu un vienu elementu no Iekšējās
drošības fonda, proti, finanšu atbalsta instrumentu policijas
sadarbībai, noziedzības novēršanai un apkarošanai un krīžu
pārvarēšanai.
Tām iekšlietu politikas jomām, uz
kurām attiecas Iekšējās drošības fonds, bet kuru
juridiskais pamats nav saderīgs ar iepriekš minētajiem, šī
regula būtu piemērojama, pamatojoties uz īpašu klauzulu
vienā no īpašajām regulām, proti, par finanšu atbalsta
instrumentu ārējo robežu un vīzu jomā, pamatojoties uz LESD
77. panta 2. punktu, jo šī politikas joma ir Šengenas acquis
noteikumu pilnveidošana, kurā Apvienotā Karaliste un Īrija
nepiedalās.
Līdz ar to, kopīgi pieņemot šo
regulu un īpašās regulas, šīs regulas noteikumi būs
vienādi piemērojami visam Savienības finansējumam iekšlietu
jomā.
Kopumā iekšlietu jomai noteikti ir sava
pievienotā vērtība, mobilizējot Savienības budžetu.
Savienības
rīcības pamatojums ir mērķi, kas izklāstīti
Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 67. pantā,
kur paredzēti līdzekļi brīvības, drošības un
tiesiskuma telpas izveidei. Finanšu palīdzības sniegšana
partnerībā ar dalībvalstīm, izmantojot dalīto
pārvaldību, ir nozīmīgs Savienības finansējuma
aspekts iekšlietu jomā. Dalītās pārvaldības metode ir
uzskatāma par piemērotu visām iekšlietu politiku jomām, un
tādēļ tā ir attiecināta uz iekšējās
drošības jomu, kur to agrāk nepiemēroja. Centralizētā
pārvaldība ir saglabāta politiski nepieciešamos pasākumos.
Dalītās
pārvaldības apstākļos pāreja no gada programmām
uz daudzgadu programmām ar iepriekšēju politisku dialogu
Savienības līmenī definētās
stratēģiskās shēmas ietvaros nodrošinās, lai
Savienības budžeta finansētie pasākumi atbilstu atsevišķo
dalībvalstu vajadzībām, vienlaikus ļaujot sasniegt
Savienības prioritātes. Šajā priekšlikumā ir
izklāstīti vispārīgie noteikumi par programmu veidošanu, ziņošanu,
finanšu vadību, kontroles un izvērtējuma pasākumiem, kas
nepieciešami pareizai Savienības finansējuma izmantošanai iekšlietu
jomā, tomēr – iespēju robežās – tas pieļauj
dalībvalstu brīvību izlemt, kā šos noteikumus īstenot
valsts līmenī. Piemēram, izdevumu attiecināmība tiks
noteikta, pamatojoties uz valstu noteikumiem, ievērojot tikai dažus
vienkāršus kopīgos principus, kas noteikti šajā regulā.
Tādējādi
šie pasākumi notiks atbilstošā līmenī, un Savienības
loma nepārsniegs nepieciešamās robežas. Kā uzsvērts Budžeta
pārskatīšanas paziņojumā: „ES budžets būtu
jāizmanto, lai finansētu ES sabiedrisko labumu, pasākumus, ko
dalībvalstis un reģioni nevar finansēt paši, vai kad tas var dot
labākus rezultātus”[4].

Savienības
pasākumu izvērstāks pamatojums saistībā ar
dažādām politikas jomām, kas apskatītas šajā
regulā, ir iekļauts paskaidrojuma rakstos, kuri pievienoti
īpašajām regulām.

4.
IETEKME UZ BUDŽETU

Komisijas priekšlikums daudzgadu finanšu
shēmai ietver priekšlikumu atvēlēt Patvēruma un
migrācijas fondam 3 869 miljonus euro un Iekšējās
drošības fondam 4 648 miljonus euro (pašreizējās
cenās).

5.
GALVENIE ELEMENTI

Kā jauns vispārīgs
regulējums Savienības finansējuma izmantošanai iekšlietu
politikas jomā šī regula nosaka vispārīgos izdevumu
finansēšanas noteikumus, tostarp noteikumus par partnerību, programmu
veidošanu, ziņošanu, uzraudzību un izvērtēšanu,
vadības un kontroles sistēmām, kas jāizveido
dalībvalstīm, un grāmatojumu noskaidrošanu:
–
noteikumi par partnerību, programmu veidošanu,
uzraudzību un izvērtēšanu izstrādāti, pamatojoties uz
pieredzi, kas gūta saistībā ar četru pašreizējo fondu
un vispārīgās programmas “Solidaritāte un migrācijas
plūsmu pārvaldība” īstenošanu;
–
noteikumu par vadības un kontroles
sistēmām, finanšu vadību, grāmatojumu noskaidrošanu,
ziņošanu un programmu slēgšanu pamatā ir II daļa
Komisijas priekšlikuma regulai, ar ko paredz kopīgus noteikumus par fondiem, uz
kuriem attiecas vienotais stratēģiskais satvars[5] (turpmāk “VSS fondu regula”), un
Komisijas priekšlikums regulai par kopējās lauksaimniecības politikas
finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību[6], vienlaikus, ja tas ir
lietderīgi, nodrošinot nepārtrauktību attiecībā uz
noteikumiem, ko piemēro četriem pašreizējiem fondiem.
Regula arī izvirza šādus
nosacījumus:
(1)
lielāka finansējuma saistība ar
politiku un rezultātiem, tostarp pastiprinot stratēģisku programmu
veidošanu;
(2)
izpildes mehānismu būtiska
vienkāršošana, salīdzinot ar pašreizējo situāciju;
(3)
elastīgāka finanšu vadība un
īstenošana, ņemot vērā nepieciešamību sagatavoties
darbam jaunos un neparedzētos apstākļos, kas ir tipiski
iekšlietu jomai;
(4)
uzlabota uzraudzības un izvērtēšanas
sistēma, nodrošinot atbildīgumu, pārredzamību un labi
pārdomātus spriedumus par turpmāko atbalstu iekšlietu jomā.

5.1.
Politikas un rezultātu noteikta darba
kārtība

Attiecībā uz dalīto
pārvaldību
·
Nākamās daudzgadu finanšu shēmas
sākumā ir paredzēts vienots un visaptverošs iekšlietu politiku
dialogs ar katru dalībvalsti par fondu izmantošanu, t. i., par to,
kā katra atsevišķā dalībvalsts, izmantojot Savienības
budžetu, sekmēs mērķu sasniegšanu brīvības,
drošības un tiesiskuma telpā. Pirms šiem dialogiem Komisija
publicēs paziņojumu par kopumā paredzēto un dialoga
struktūru. Paziņojumā Komisija arī iepazīstinās
ar plānotajiem Savienības pasākumiem un to īstenošanas
pamatnostādnēm (piemēram, dažādām
pārvaldības metodēm, ko paredzēts izmantot).
·
Ņemot vērā politikas dialoga
rezultātus, programmas, par kurām Komisijas un dalībvalstu
starpā būs panākta vienošanās, raksturos bāzes
situāciju, noteiks mērķus, kas dalībvalstīm
jāsasniedz politikas jomā, un mērķus, kuru sasniegšanā
tiks izmantots Savienības finansējums. Valstu programmas apzinās
veicamos uzdevumus un norādīs pasākumu piemērus katram
mērķim. Turklāt septiņu gadu finanšu plānā tiks
norādīts, kā piešķirtie līdzekļi ir
jāizmanto un jātērē, nepārsniedzot noteiktās
robežas un saskaņojot ar Komisiju. Pasākumi, ko paredzēts
īstenot trešās valstīs un saistībā ar tām,
nedrīkstētu būt tieši uz attīstību orientēti, un
politiskajam dialogam būtu jāpalīdz panākt pilnīgu
saskaņotību ar Savienības ārējās darbības un
ārpolitikas principiem un vispārīgajiem mērķiem
attiecībā uz konkrēto valsti vai reģionu.
·
Lai gan tiks darīts viss iespējamais, lai
nodrošinātu valstu programmu pieņemšanu 2014. gadā,
jārēķinās, ka dažas programmas netiks pieņemtas
līdz 2015. gadam. Tādēļ, lai izvairītos no
attiecīgo 2014. gadam paredzēto saistību apropriāciju
zaudēšanas, Komisija grozīs priekšlikumu Padomes Regulai, ar ko nosaka daudzgadu
finanšu shēmu 2014.–2020. gadam [COM (2011) 398, 29.06.2011.],
lai minētās regulas 7. panta noteikumus attiecinātu uz
Patvēruma un migrācijas fonda un Iekšējās drošības
fonda programmām, kuras īsteno, izmantojot dalīto
pārvaldību.
·
Dalībvalstis katru gadu ziņos par finanšu
vadību un programmās sasniegtajiem rezultātiem.
·
2017. gadā ir paredzēts veikt
vidusposma pārskatīšanu, lai no jauna izvērtētu
situāciju katrā dalībvalstī.. Tobrīd varēs
piešķirt jaunus līdzekļus 2018.–2020. gadam.
Attiecībā uz tiešo un netiešo
pārvaldību
·
Mērķus, kas jāsasniedz valstu
programmās, papildinās “Savienības pasākumi”, kā
arī ātrās reaģēšanas mehānisms, kas
paredzēts ārkārtas situācijām. Savienības
pasākumi sekmēs Savienības politikas īstenošanu,
piešķirot dotācijas un veicot iepirkumus. Tie būs arī
pasākumi trešās valstīs un saistībā ar tām,
kā norādīts Paziņojumā par daudzgadu finanšu
shēmu[7].
Šie pasākumi nebūs tieši uz attīstību orientēti un
vajadzības gadījumā papildinās finansiālo
palīdzību, kas tiek nodrošināta, izmantojot ES
ārējās palīdzības instrumentus, kuri joprojām
būs galvenais finansējuma avots, lai palīdzētu trešām
valstīm veidot to attiecīgās spējas. Īstenojot šos
atbalsta pasākumus, tiks pieliktas pūles, lai panāktu
pilnīgu saskaņotību ar ES ārējās darbības un
ārpolitikas principiem un vispārīgajiem mērķiem
attiecībā uz konkrēto valsti vai reģionu.
Papildināmību nodrošinās koordinācijas uzlabošana ar
ĒĀDD un attiecīgajiem Komisijas dienestiem.
·
Turklāt Savienības pasākumus un
ārkārtas palīdzības pasākumus var veikt arī
Savienības aģentūras, kas darbojas iekšlietu jomā (CEPOL,
Eiropols, EASO, Frontex un IT aģentūra), ja tas ir
Savienības interesēs, ja tie ir ad hoc pasākumi un ja to
veiksmīga īstenošana prasa attiecīgās aģentūras
operatīvo un tehnisko kompetenci. Šie pasākumi tiks īstenoti,
ievērojot aģentūru uzdevumus, atbilsīgi to juridiskajiem
pamatiem, papildinot to darba programmas un neskarot paredzēto kopējo
personāla samazinājumu.
·
Pēc Komisijas iniciatīvas
tehniskā palīdzība tiks izmantota dalībvalstu un
saņēmēju atbalstam, lai veicinātu savstarpējas
mācības un uzlabotu sakarus (tostarp vajadzības gadījumā
korporatīvo komunikāciju) un novērtējumus. Šīs
apropriācijas atbalstīs arī atbilstošus kontroles pasākumus
Savienībā un trešās valstīs saistībā ar
finansētajiem pasākumiem un darbinās IT sistēmu, ko izmanto
sakariem starp dalībvalstīm un Komisiju dalītās
pārvaldības apstākļos.

5.2.
Izpildes mehānismu vienkāršošana

Attiecībā uz dalīto
pārvaldību
·
Katrai dalībvalstij vajadzēs
izstrādāt vienotu valsts programmu katram fondam, tā apvienojot
dažādas politikas jomas, kā rezultātā Savienības
budžets atbalstīs attiecīgi integrētu migrācijas politiku,
tostarp integrācijas, patvēruma un atgriešanās jomas,
Patvēruma un migrācijas fonda gadījumā, un visaptverošu
iekšējās drošības stratēģiju, tostarp policijas
sadarbību, robežu drošību, cīņu pret smagiem pārrobežu
noziegumiem, dokumentu viltošanu utt., Iekšējās drošības fonda
gadījumā.
·
Jaunā sistēma nozīmē
ievērojamu vienkāršošanu un administratīvā sloga
mazināšanu salīdzinājumā ar pašreizējo četru
fondu sistēmu, kas darbojas, pamatojoties tiklab uz daudzgadu stratēģiju,
kā uz gada programmām. Maksimālais programmu skaits būs 26 Patvēruma
un migrācijas fondam (izņemot Dāniju, ja Apvienotā
Karaliste un Īrija nolemtu piedalīties) un 30 Iekšējās
drošības fondam (piedaloties visām dalībvalstīm).
Turklāt Iekšējās drošības fondā attiecībā uz
ārējo robežu, vīzu un policijas sadarbības elementu
piedalīsies arī asociētās Šengenas valstis.
·
Paredzams, ka valstu programmās nebūs
daudz izmaiņu – programmas pievērsīsies mērķiem un
uzdevumiem, nevis pasākumu izsmeļošai apzināšanai.
Mērķis – iespēju robežās un izņemot jaunus vai
neparedzētus apstākļus – ir panākt, lai katrai
dalībvalstij attiecībā uz katru fondu būtu vajadzīgs
tikai viens lēmums, ar ko apstiprina daudzgadu programmu, un
vajadzības gadījumā – viens lēmums par programmas
grozīšanu saistībā ar vidusposma pārskatīšanu.
·
Tāpat kā CSF fondiem,
partnerības princips ir jāīsteno, izveidojot uzraudzības
komiteju.
·
Katra dalībvalsts izveidos vienotu
vadības un kontroles sistēmu katram fondam, paredzot iespēju
veidot vienu sistēmu abiem fondiem. Ņemot vērā valstu
institucionālās īpatnības, dalībvalstis var veidot
deleģētās iestādes, kurām atbildīgās
iestādes deleģē konkrētus (programmu veidošanas un
īstenošanas) uzdevumus.
·
Izdevumu attiecināmība tiks noteikta,
pamatojoties uz valstu noteikumiem, ievērojot tikai dažus vienkāršus
kopīgos principus. Šāda pieeja nodrošinās būtisku projekta
vadības vienkāršošanu saņēmēju līmenī.
Vienkāršotas izmaksu atlīdzināšanas iespējas,
piemēram, vienotas likmes un vienreizēji maksājumi nodrošina
dalībvalstīm iespēju saņēmēju līmenī
ieviest uz izpildi orientētu vadību.
Attiecībā uz tiešo un netiešo
pārvaldību
·
Ārkārtas situācijās būs
pieejama finansiāla palīdzība saskaņā ar īpašo
regulu attiecīgajiem noteikumiem. Šo mehānismu iedarbinās
Komisija, ņemot vērā arī dalībvalstu, 71. panta
Komitejas (COSI), ko pārstāv attiecīgā
Savienības prezidentūra, vai citu iesaistīto personu,
piemēram, starptautisku organizāciju (Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā
komisāra bēgļu jautājumos biroja, Starptautiskās
Migrācijas organizācijas utt.) un Savienības aģentūru
iekšlietu jomā, iniciatīvu.
·
Visi iespējamie līdzekļi tiks
izmantoti, lai nepieļautu sadrumstalotību, koncentrējot resursus
uz nelielu skaitu Savienības mērķu un vajadzības
gadījumā izmantojot galveno ieinteresēto personu kompetenci,
pamatojoties uz partnerības nolīgumiem un pamatnolīgumiem.
·
Lai finansiāli atbalstītu jaunu IT
sistēmu izstrādi (“viedrobežu sistēma”), pašreizējie
ikgadējie finansēšanas lēmumi, kas ļauj Komisijai
izstrādāt šīs sistēmas centrālās daļas, tiks
aizstāti ar daudzgadu shēmu.

5.3.
Elastība

Attiecībā uz dalīto
pārvaldību
·
Vidusposma pārskatīšanas ietekme būs
atkarīga no situācijas dalībvalstīs. Dalībvalstis, par
kurām atzīts, ka tām ir papildu riski, vai kuras saņem
papildu resursus, lai īstenotu Savienībai nepieciešamas
prioritātes, tiks aicinātas pārskatīt summas savos finanšu
plānos un vajadzības gadījumā pievienot valsts programmai
jaunus elementus.
·
Finansiālā elastība ir
pašreizējā Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu un
Komisijas Priekšlikuma regulai par 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu
shēmu neatņemama daļa. Tā atspoguļota arī
priekšlikumā par Finanšu regulas un tās īstenošanas noteikumu
pārskatīšanu. Tāpēc tā tiks nodrošināta ar šajos
priekšlikumos paredzēto dažādo mehānismu starpniecību,
ņemot vērā, ka to īstenošanas centrālie posmi ir
daudzgadu finanšu plāns un tā ikgadējie atjauninājumi,
ikgadējie budžeta piešķīrumi un ikgadējā budžeta
izpilde.
·
Īpašajās regulās ir noteiktas
summas, kas tiks piešķirtas valstu programmām, Savienības
pasākumiem un citām darbībām. Tomēr šīs regulas
un īpašo regulu kopējā pakete paredz, ka Komisija, pieņemot
deleģētus tiesību aktus, var izmainīt dažas summas, lai
nodrošinātu Savienības budžeta efektīvu izmantošanu.
Attiecībā uz tiešo un netiešo
pārvaldību
·
Ikgadējās apropriācijas
Savienības pasākumiem, palīdzībai ārkārtas
situācijās un, ievērojot gada maksimālās robežas,
arī tehniskajai palīdzībai pēc Komisijas iniciatīvas
ir uzskatāmas par vienu finansējumu, tādējādi
pieļaujot maksimālu elastību, katrā finanšu gadā no
jauna pieņemot lēmumus par resursu piešķiršanu
atkarībā no konkrētām vajadzībām.
·
Savienības pasākumi ir definēti
ļoti plaši, lai Komisijai būtu visi vajadzīgie
līdzekļi likumdošanas un politikas koordinācijas uzdevumu
izpildei.
–
Tie pievēršas transnacionāliem aspektiem
(sadarbībai, salīdzinošai analīzei, tīklu izveidei), kam
nepieciešamas saskaņotas darbības visās dalībvalstīs,
un aktīvi atbalsta kolektīvus un savstarpēji izdevīgus
dalībvalstu un citu dalībnieku pasākumus, kas konsolidē
Savienības sadarbību un veicina savstarpēju mācīšanos
un inovācijas.
–
Tie paredz arī pasākumus, kas nav
transnacionāli, bet ir īpaši svarīgi Savienībai
kopumā, lai izstrādātu politiku attiecīgās jomās.
–
Tie var būt pasākumi trešās
valstīs un saistībā ar tām.
–
Īpašās regulas paredz īstenošanu
saistībā ar visiem politikas virzieniem un mērķiem, ko
atbalsta fondi, un pat tos fondu darbības aspektus, kas saistīti ar
finansēšanas politiku. Attiecībā uz Iekšējās
drošības fonda robežu un vīzu elementu tas varētu ietvert
Šengenas izvērtējuma un uzraudzības mehānisma ieviešanu.
·
Līdz ar to īpašajās regulās
paredzēts atbalsts pilsoniskās sabiedrības
attīstīšanai un transnacionālu tīklu izveidei (jo
īpaši Patvēruma un migrācijas fonda gadījumā), kā
arī pētījumu testēšanai un validēšanai, piemēram,
attiecībā uz lietišķo pētījumu projektiem, lai
novērstu plaisu starp programmu “Horizonts 2020” un tās
operatīvo izmantošanu (jo īpaši Iekšējās drošības
fonda gadījumā).

5.4.
Saskaņota un efektīva ziņošanas,
uzraudzības un izvērtēšanas sistēma

Attiecībā uz dalīto
pārvaldību
·
Dalībvalstis katru gadu ziņos par
daudzgadu programmas izpildi, un tā būs grāmatojumu
noskaidrošanas procedūras neatņemama sastāvdaļa. Lai
atvieglotu vidusposma pārskatīšanas procesu, 2017. gadā
tām lūgs sniegt papildu informāciju par paveikto mērķu
sasniegšanā. Līdzīgs uzdevums tiks veikts 2019. gadā,
lai vajadzības gadījumā veiktu precizējumus
pēdējā finanšu gadā (2020. gadā).
·
Atbalstot uz izvērtēšanu balstītas
kultūras veidošanu iekšlietu jomā, fondiem būs kopīga
izvērtēšanas un uzraudzības sistēma ar daudziem politiski
svarīgiem rādītājiem, kas uzsvērs fondu uz
rezultātiem vērsto pieeju un būtisko nozīmi, kas tiem
varētu būt dažādajās politikas jomās, lai sasniegtu
mērķus nodrošināt brīvības, drošības un
tiesiskuma telpu. Šie rādītāji attiecas uz fondu iespējamo
ietekmi: kopīgas kultūras veidošanās robežu drošības,
policijas sadarbības un krīzes pārvaldības jomā;
efektīva migrācijas plūsmu pārvaldība virzienā uz
Savienību; taisnīga un vienlīdzīga attieksme pret trešo
valstu valstspiederīgajiem; solidaritāte un sadarbība starp
dalībvalstīm, risinot migrācijas un iekšējās
drošības problēmas; un kopīga Savienības pieeja
migrācijai un drošībai attiecībā uz trešajām
valstīm.
·
Lai nodrošinātu šo principu atbilstošu
piemērošanu izvērtēšanai un ņemot vērā praktisko
izvērtēšanas pieredzi dalībvalstīs ar pašreizējo
Savienības finansējumu iekšlietu jomā, Komisija un
dalībvalstis kopīgi darbosies, lai, veicot īstenošanas
pasākumus, izstrādātu kopīgu izvērtēšanas un
uzraudzības sistēmu, inter alia definējot veidnes, kopīgos
rezultātus un šo rezultātu rādītājus.
·
Visi pasākumi tiks ieviesti programmu
veidošanas perioda sākumā, tādējādi ļaujot
dalībvalstīm izveidot savas ziņošanas un izvērtēšanas
sistēmas, pamatojoties uz saskaņotiem principiem un
prasībām.
·
Lai mazinātu administratīvo slogu un
nodrošinātu sinerģiju starp ziņošanu un izvērtēšanu,
izvērtējuma ziņojumiem vajadzīgā informācija tiks
balstīta uz valstu programmu ikgadējos īstenošanas
ziņojumos pašu dalībvalstu sniegto informāciju un
papildinās to.
·
2018. gadā paredzēts sagatavot
starpposma izvērtējuma ziņojumu, kas būtu jāņem
vērā pārdomu procesā par nākamo plānošanas
periodu.
2011/0367 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
ar ko paredz vispārīgus noteikumus
Patvēruma un migrācijas fondam un finansiālā atbalsta
instrumentam policijas sadarbībai, noziedzības novēršanai un
apkarošanai un krīžu pārvarēšanai
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 78. panta 2. punktu,
79. panta 2. un 4. punktu, 82. panta 1. punktu, 84.
pantu un 87. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[8],

ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[9],

saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)
Eiropas Savienības politika iekšlietu
jomā paredz radīt brīvības, drošības un tiesiskuma
telpu – telpu bez iekšējām robežām, kur cilvēki var
brīvi ieceļot, pārvietoties, dzīvot un strādāt,
pārliecībā, ka viņu tiesības tiek pilnībā
ievērotas un viņu drošība garantēta, ņemot
vērā kopīgos uzdevumus, piemēram, visaptverošas Savienības
imigrācijas politikas izstrādi, lai veicinātu Savienības
konkurētspēju un sociālo kohēziju, kopīgas Eiropas
Patvēruma sistēmas izveidi un to draudu novēršanu un apkarošanu,
ko rada smagi noziegumi un organizētā noziedzība, kibernoziegumi
un terorisms.
(2)
Savienības finansējumam, atbalstot
šīs telpas izveidi, būtu jābūt uzskatāmai zīmei,
kas apliecina solidaritāti un dalītu atbildību, bez kuras nav
iespējams risināt kopīgos uzdevumus.
(3)
Kopīgai sistēmai būtu
jānodrošina minētajam finansējumam vajadzīgā
saskanība, vienkāršošana un vienota īstenošana visās
saistītajās politikas jomās.
(4)
Kopīgai sistēmai būtu jānosaka
palīdzības principi un dalībvalstu un Komisijas pienākumi,
nodrošinot minēto principu piemērošanu.
(5)
Šis Savienības finansējums būtu
efektīvāks un mērķtiecīgāks, ja atbilstīgo
pasākumu līdzfinansējums balstītos uz
stratēģiskām daudzgadu programmām, ko katra
dalībvalsts sagatavotu, apspriežoties ar Komisiju.
(6)
Pasākumi, ko īsteno trešās
valstīs un saistībā ar tām, un ko atbalsta
saskaņā ar īpašajām regulām, būtu jāveic,
nodrošinot sinerģiju un saskaņotību ar citiem pasākumiem,
kuri tiek īstenoti ārpus Savienības un kurus atbalsta
saskaņā ar Savienības ģeogrāfiskajiem un tematiskajiem
ārējās palīdzības instrumentiem. Šo pasākumu
īstenošanā jo īpaši būtu jācenšas panākt
pilnīgu saskaņotību ar Savienības ārējās
darbības un ārpolitikas principiem un vispārīgajiem
mērķiem attiecībā uz konkrēto valsti vai reģionu.
Tie nedrīkstētu būt paredzēti, lai atbalstītu tieši uz
attīstību orientētus pasākumu, un vajadzības gadījumā
tiem būtu jāpapildina finanšu palīdzība, ko nodrošina,
izmantojot ārējās palīdzības instrumentus.
Jānodrošina arī saskaņotība ar Savienības
humānās palīdzības politiku, jo īpaši
attiecībā uz ārkārtas palīdzības pasākumu
īstenošanu.
(7)
Ārējai darbībai būtu
jābūt konsekventai un saskaņotai, kā noteikts LES 18. panta
4. punktā.
(8)
Pirms tiek sagatavotas daudzgadu programmas kā
līdzekļi Savienības finansējuma mērķu
sasniegšanai, dalībvalstīm un Komisijai būtu
jāiesaistās politiskā dialogā un tādējādi
jāizstrādā saskaņota stratēģija katrai
atsevišķajai dalībvalstij.
(9)
Stratēģija vidusposmā būtu
jāpārskata, lai nodrošinātu atbilstošu finansējumu 2018.–2020. gadā.

(10)
Dalībvalstīm būtu jāveido
partnerības ar attiecīgajām iestādēm un
struktūrām, lai sagatavotu, īstenotu un uzraudzītu savas
valsts programmas visā daudzgadu periodā. Dalībvalstīm
būtu jāizveido uzraudzības komitejas, lai uzraudzītu valsts
programmas un palīdzētu izvērtēt īstenošanas gaitu un
mērķu sasniegšanā paveikto.
(11)
Valsts programmu izdevumu attiecināmība
būtu jānosaka ar valstu tiesību aktiem, ievērojot
kopīgus principus. Izdevumu attiecināmības sākuma un beigu
datumi jādefinē tā, lai nodrošinātu vienotus un
objektīvus noteikumus, ko piemēro valsts programmām.
(12)
Tehniskajai palīdzībai būtu
jārada iespēja dalībvalstīm atbalstīt valsts programmu
īstenošanu un palīdzēt saņēmējiem izpildīt
viņu pienākumus un ievērot Savienības tiesību aktus.
(13)
Lai nodrošinātu atbilstošu pamatu
ārkārtas palīdzības ātrai sniegšanai, šajā
regulā būtu jāparedz iespēja atbalstīt pasākumus,
kuru izdevumi radušies pirms pieteikuma par šādas palīdzības
piešķiršanu iesniegšanas, atbilstoši Finanšu regulas noteikumam[10], saskaņā ar kuru
pienācīgi pamatotos ārkārtas gadījumos šāds
elastīgums ir pieļaujams.
(14)
Eiropas Savienības
finansiālās intereses būtu jāaizsargā, visā izdevumu ciklā izmantojot samērīgus
pasākumus, tostarp pārkāpumu novēršanu, atklāšanu un
izmeklēšanu, zaudētu, kļūdaini izmaksātu vai nepareizi
izlietotu līdzekļu atgūšanu un vajadzības
gadījumā sodus.
(15)
Dalībvalstīm būtu jāpieņem
atbilstoši pasākumi, lai garantētu vadības un kontroles
sistēmas pareizu darbību un īstenošanas kvalitāti. Šim
nolūkam ir jāizstrādā vispārīgi principi un
nepieciešamās funkcijas, kas šīm sistēmām būtu
jāizpilda.
(16)
Dalībvalstu pienākumi attiecībā
uz vadības un kontroles sistēmām, Savienības tiesību
aktu nepilnību un pārkāpumu novēršanu, atklāšanu un
izlabošanu būtu jāprecizē, lai garantētu valsts programmu
efektīvu un pareizu īstenošanu.
(17)
Saskaņā ar subsidiaritātes un
proporcionalitātes principu dalībvalstīm ir jāuzņemas
galvenā atbildība par valsts programmu īstenošanu un kontroli,
izmantojot vadības un kontroles sistēmas.
(18)
Tikai dalībvalstu akreditētas
atbildīgās iestādes nodrošina pietiekamu pārliecību
par to, ka pirms Savienības budžeta atbalsta piešķiršanas
saņēmējiem ir veikta vajadzīgā kontrole. Tāpēc
būtu skaidri jānosaka, ka no Savienības budžeta
līdzekļiem var atlīdzināt tikai izdevumus, ko segušas
akreditētas atbildīgās iestādes.
(19)
Būtu jāparedz Komisijas pilnvaras un
atbildība pārbaudīt, cik efektīvi darbojas šīs
vadības un kontroles sistēmas, un pieprasīt dalībvalstu
rīcību.
(20)
Savienības budžeta saistības būtu
jāizpilda katru gadu. Lai nodrošinātu
efektīvu programmu pārvaldību, jāparedz kopīgi
noteikumi par gada bilances un galīgajiem bilances maksājumiem.
(21)
Priekšfinansējuma
maksājumi programmu sākumā nodrošina, ka dalībvalstīm
ir līdzekļi, lai pēc programmu apstiprināšanas sniegtu
saņēmējiem atbalstu programmu īstenošanā.
Tāpēc būtu jāparedz noteikumi par sākotnējā
priekšfinansējuma summām. Slēdzot programmu,
sākotnējais priekšfinansējums būtu pilnībā
jādzēš.
(22)
Finanšu regulas trīsgadu posma
pārskatīšana[11]
ievieš izmaiņas dalītās pārvaldības principos, un
tās ir jāņem vērā.
(23)
Lai pastiprinātu atbildīgumu par
izdevumiem, ko katrā konkrētā gadā līdzfinansē no
Savienības budžeta, būtu jārada atbilstoša sistēma
ikgadējai grāmatojumu noskaidrošanai. Saskaņā ar šo
sistēmu atbildīgajai iestādei būtu jāiesniedz
Komisijai vadības deklarācija par katru valsts programmu, kam
pievieno gada finanšu pārskatus, kopsavilkuma ziņojumu un
neatkarīga revidenta atzinumu un kontroles ziņojumu.
(24)
Lai pamatotu garantijas, kas ir pamatā
ikgadējai grāmatojumu noskaidrošanai visā Savienībā,
būtu jāpieņem kopīgi noteikumi par dalībvalstu
veicamās kontroles veidu un līmeni.
(25)
Lai nodrošinātu Savienības resursu
pareizu finanšu vadību, Komisijai var nākties veikt finanšu korekcijas.
Lai dalībvalstīm garantētu tiesisko noteiktību, ir
svarīgi noteikt apstākļus, kādos piemērojamo
Savienības vai valsts tiesību aktu pārkāpumu gadījumos
Komisija var veikt finanšu korekcijas. Lai nodrošinātu, ka finanšu
korekcijas, ko Komisija var noteikt dalībvalstīm, ir saistītas
ar Savienības finansiālo interešu aizsardzību, tās
būtu aprobežojamas ar gadījumiem, kad Savienības vai valsts
tiesību aktu pārkāpums ir tieši vai netieši saistīts ar
pasākumu un attiecīgo izdevumu attiecināmību,
pareizību, vadību vai kontroli. Lai nodrošinātu
samērīgumu, ir svarīgi, lai Komisija, pieņemot lēmumu
par finanšu korekcijas summu, ņemtu vērā pārkāpuma
veidu un smaguma pakāpi. Šajā jautājumā ir pareizi noteikt
kritērijus, kad Komisijai jāveic finanšu korekcijas, un procedūru,
kā var pieņemt lēmumu par finanšu korekciju veikšanu.
(26)
Lai noteiktu atbildīgo iestāžu un
Savienības budžeta finansiālās attiecības, Komisijai katru
gadu būtu jāveic šo iestāžu grāmatojumu noskaidrošana.
Grāmatojumu noskaidrošanas lēmumam būtu jāattiecas uz gada
pārskatu
pilnīgumu, pareizību un patiesumu, bet ne izdevumu atbilstību
Savienības tiesību aktiem.
(27)
Komisijai, kas saskaņā ar Līguma par
Eiropas Savienību 17. pantu atbild par Savienības tiesību aktu pareizu
piemērošanu, būtu jālemj, vai izdevumi, kas
dalībvalstīm radušies, atbilst Savienības tiesību aktiem.
Dalībvalstīm būtu jādod iespēja pamatot savus
lēmumus par maksājumu veikšanu. Lai dalībvalstīm
nodrošinātu tiesisku un finansiālu pārliecību par iepriekš
veiktajiem izdevumiem, būtu jāparedz maksimālais termiņš,
kādā Komisija var pieņemt lēmumus par to, kādas
būtu finansiālās sekas neatbilstības gadījumā.
(28)
Lai stiprinātu finanšu disciplīnu, ir
pareizi noteikt kārtību jebkuras budžeta saistību daļas
atbrīvošanai valsts programmā, jo
īpaši tad, ja no saistību atbrīvošanas var izslēgt kādu summu, proti, gadījumos,
kad īstenošanas aizkavēšanās ir saistīta ar
tiesvedību vai administratīvu pārsūdzību, kam ir
atliekoša iedarbība, vai ar force majeure apstākļiem.
(29)
Lai nodrošinātu
vispārīgo noteikumu par atbrīvošanu no saistībām
atbilstošu piemērošanu, paredzētajos noteikumos būtu sīki
jāizklāsta, kā nosaka termiņus atbrīvošanai no
saistībām un kā aprēķina attiecīgās summas.
(30)
Svarīgi ir informēt plašu sabiedrību
par Savienības finansējuma sasniegumiem. Iedzīvotājiem ir
tiesības zināt, kā tiek izmantoti Savienības finanšu
resursi. Atbildība par to, lai attiecīgu informāciju
paziņotu sabiedrībai, būtu jāuzņemas
atbildīgajām iestādēm un saņēmējiem. Lai
nodrošinātu efektīvāku plašas sabiedrības informēšanu
un spēcīgāku sinerģiju starp komunikācijas
pasākumiem, kas sākti pēc Komisijas iniciatīvas,
saskaņā ar šo Savienības finansējumu komunikācijas
pasākumiem piešķirtais budžets būtu jāvelta arī
Eiropas Savienības politikas prioritāšu atspoguļošanai
korporatīvajā komunikācijā ar nosacījumu, ka šīs
prioritātes ir saistītas ar šā Savienības finansējuma
vispārīgajiem mērķiem.
(31)
Lai nodrošinātu informācijas par
Savienības finansējumu plašu izplatīšanu un informētu
iespējamos saņēmējus par finansēšanas
iespējām, sīki izstrādāti noteikumi
attiecībā uz informēšanas un komunikācijas pasākumiem,
kā arī šo pasākumu noteikti tehniskie raksturlielumi būtu
jādefinē, pamatojoties uz šo regulu, un katrai dalībvalstij
būtu jāizveido tīmekļa vietne vai tīmekļa
portāls ar nepieciešamo informāciju.
(32)
Atbalstīto pasākumu efektivitāte ir
atkarīga arī no to izvērtējuma un rezultātu
izplatīšanas. Būtu jāprecizē dalībvalstu un Komisijas
pienākumi šajā jomā un mehānismi, kā noteikt
izvērtējuma ticamību un saistītās informācijas
kvalitāti.
(33)
Lai grozītu šīs regulas noteikumus par
izdevumu atbilstības kopīgajiem principiem, Komisijai būtu
jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar
Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu. Ir īpaši
būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu
atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot
deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga,
savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu
nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(34)
Lai nodrošinātu vienādus apstākļus
šīs regulas īstenošanai, Komisijai būtu jāpiešķir
īstenošanas pilnvaras. Attiecīgās pilnvaras būtu
jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES)
Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka
normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles
mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru
izmantošanu[12].
(35)
Pieņemot īstenošanas aktus, ar kuriem
dalībvalstīm nosaka kopīgus pienākumus, jo īpaši
attiecībā uz informācijas sniegšanu Komisijai, būtu
jāpiemēro pārbaudes procedūra, bet pieņemot
īstenošanas aktus, kas attiecas uz parauga veidlapām, kuras
jāizmanto, lai sniegtu informāciju Komisijai, būtu
jāpiemēro konsultēšanās procedūra, ņemot vērā
to, ka tiem ir tikai tehniska nozīme.
(36)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas
mērķi, proti, paredzēt vispārīgus noteikumus, nevar
pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka
minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības
līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā
noteikto subsidiaritātes principu.
Saskaņā ar minētajā pantā noteikto
proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos
pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa
sasniegšanai. Saskaņā ar 1. un 2. pantu [21. ]Protokolā
par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju [saistībā
ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu], kas pievienots
Līgumam par Eiropas Savienību un [Līgumam par Eiropas
Savienības darbību], un neskarot minētā protokola 4. pantu,
minētās dalībvalstis nepiedalās šīs regulas
pieņemšanā, un tām šī regula nav saistoša un nav
jāpiemēro. [VAI] [Saskaņā ar 3. pantu [21. ]Protokolā
par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju [saistībā
ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu], kas
pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un [Līgumam par Eiropas
Savienības darbību], [minētās dalībvalstis] ir
paziņojušas, ka tās vēlas piedalīties šīs regulas
pieņemšanā un piemērošanā].
(37)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu [22. ]Protokolā
par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas
Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību,
Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un
Dānijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Mērķis un piemērošanas
joma
Šī regula nosaka vispārīgus
noteikumus īpašo regulu īstenošanai attiecībā uz:
(a)
izdevumu finansēšanu;
(b)
partnerību, programmu veidošanu,
ziņošanu, uzraudzību un izvērtēšanu;
(c)
dalībvalstu veidotajām vadības un
kontroles sistēmām;
(d)
grāmatojumu noskaidrošanu.
2. pants
Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas
definīcijas:
(a)
“īpašās regulas” ir:
–
Regula Nr. .../2012/ES [ar ko izveido
Patvēruma un migrācijas fondu 2014.–2020. gadam],
–
Regula Nr. …/2012/ES [ar ko Iekšējās
drošības fonda ietvaros izveido finansiālā atbalsta instrumentu
policijas sadarbībai, noziedzības novēršanai un apkarošanai un
krīžu pārvarēšanai],
–
jebkura cita regula, kas nodrošina šīs regulas
piemērošanu.
(b)
“programmu veidošana” ir organizēšanas,
lēmumu pieņemšanas un finansēšanas process vairākos posmos,
kas paredzēts Savienības un dalībvalstu kopīgo
pasākumu veikšanai daudzgadu periodā, lai sasniegtu īpašo regulu
mērķus;
(c)
“pasākums’ ir projekts vai vairāki
projekti, ko par attiecīgo valsts programmu atbildīgā
iestāde izvēlējusies vai par ko tā atbildīga un kas
veicina īpašo regulu vispārīgo un konkrēto mērķu
sasniegšanu;
(d)
“Savienības pasākums” ir
transnacionāls pasākums vai Savienību īpaši
interesējošs pasākums, kā definēts īpašajās
regulās;
(e)
“projekts” ir konkrētie, praktiskie līdzekļi, ko
Savienības iemaksu saņēmēji izmanto, lai īstenotu visu
pasākumu vai daļu no tā;
(f)
“ārkārtas palīdzība” ir
projekts vai vairāki projekti, kas risina ārkārtas
situāciju, kā definēts īpašajās regulās;
(g)
“saņēmējs” ir Savienības
iemaksas saņēmējs projekta ietvaros – valsts vai privātas
struktūras, starptautiskas organizācijas vai Starptautiskā
Sarkanā Krusta komiteja (ICRC), Starptautiskā valstu
Sarkanā Krusta un Sarkanā Pusmēness biedrību
federācija.
II NODAĻA
PALĪDZĪBAS PRINCIPI
3. pants
Vispārīgie principi
1.
Īpašās regulas nodrošina atbalstu ar
tādu valsts programmu, Savienības pasākumu un ārkārtas
palīdzības pasākumu starpniecību, kas papildina valsts,
reģionālā un vietējā līmeņa pasākumus,
lai īstenotu Savienības mērķus.
2.
Komisija un dalībvalstis nodrošina, ka
saskaņā ar īpašajām regulām un dalībvalstu
sniegtais atbalsts atbilst Eiropas Savienības darbībām,
politikas virzieniem un prioritātēm, kā arī papildina citus
Eiropas Savienības instrumentus.
3.
Saskaņā ar īpašajām
regulām sniegto atbalstu īsteno ciešā Komisijas un
dalībvalstu sadarbībā.
4.
Atbilstošo saviem pienākumiem, Komisija un
dalībvalstis kopā ar ĒĀDD attiecībā uz
pasākumiem trešās valstīs un saistībā ar tām
nodrošina šīs regulas saskaņotību ar īpašajām
regulām un citiem Savienības politikas virzieniem un instrumentiem,
tostarp tiem, kas ietilpst Savienības ārējās darbības
sistēmā.
5.
Komisija un dalībvalstis piemēro pareizas
finanšu vadības principu saskaņā ar Finanšu regulas [26]. pantu.

6.
Komisija un dalībvalstis nodrošina
saskaņā ar īpašajām regulām sniegtā atbalsta
efektivitāti, jo īpaši ar uzraudzības, ziņošanas un
izvērtēšanas līdzekļiem.
7.
Komisija un dalībvalstis pilda savas
attiecīgās funkcijas saistībā ar šo regulu un
īpašajām regulām, lai samazinātu administratīvo slogu
saņēmējiem.
4. pants
Atbilstība
Savienības un valstu tiesību aktiem
Īpašo regulu finansētie
pasākumi atbilst piemērojamiem Savienības un valstu tiesību
aktiem.
5. pants
Eiropas
Savienības finansiālo interešu aizsardzība
1.
Komisija
veic atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka, īstenojot
saskaņā ar īpašajām regulām finansētus
pasākumus, Eiropas Savienības finansiālās intereses tiek
aizsargātas, piemērojot aizsargpasākumus pret krāpšanu,
korupciju un jebkurām citām nelikumīgām darbībām,
veicot efektīvas pārbaudes un, ja ir atklāti pārkāpumi,
atgūstot nepamatoti izmaksātās summas un attiecīgā
gadījumā piemērojot iedarbīgus, samērīgus un
preventīvus sodus.
2.
Dalībvalstis novērš, atklāj un labo
pārkāpumus un atgūst nepamatoti izmaksātas summas kopā
ar kavējuma procentiem. Dalībvalstis par šīm darbībām
ziņo Komisijai un informē to par administratīvo procedūru
un tiesvedības gaitu.
3.
Ja
saņēmējiem nepamatoti izmaksātās summas nav
atgūstamas dalībvalsts vainas vai nolaidības dēļ,
dalībvalstij ir pienākums attiecīgās summas atmaksāt
Savienības vispārējā budžetā.
4.
Dalībvalstis jo īpaši attiecībā
uz augstāka riska jomām nodrošina efektīvus krāpšanas
novēršanas pasākumus, kam ir preventīva iedarbība,
ņemot vērā pasākumu rezultātus un
samērīgumu.
5.
Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 54. pantā
minēto procedūru pieņemt deleģētus aktus, kas attiecas
uz 4. punktā minētajiem dalībvalstu pienākumiem.
6.
Komisijai vai tās pārstāvjiem un
Revīzijas palāta ir tiesības, pārbaudot dokumentus un veicot pārbaudes uz
vietas, revidēt visus dotāciju saņēmējus,
līgumslēdzējus un apakšuzņēmējus, kuri ir
saņēmuši Savienības līdzekļus.
Eiropas
Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) var veikt inspekcijas un
pārbaudes uz vietas attiecībā uz tādiem
uzņēmējiem, uz kuriem tieši vai netieši attiecas šāds
finansējums, saskaņā ar Regulā (Euratom, EK) Nr. 2185/96 noteiktajām procedūrām, lai noteiktu, vai saistībā ar dotāciju
līgumu vai dotāciju lēmumu vai līgumu, kas attiecas uz
Savienības finansējumu, ir notikuši krāpšana, korupcija
vai jebkādas citas nelikumīgas darbības, kas ietekmē
Eiropas Savienības finansiālās intereses.
Neskarot šā punkta pirmo un otro daļu,
sadarbības nolīgumos ar trešām valstīm un
starptautiskām organizācijām, dotāciju nolīgumos, dotāciju lēmumos
līgumos, kas izriet no šīs regulas un īpašo regulu
īstenošanas, nepārprotami nosaka Komisijas, Revīzijas
palātas un OLAF pilnvaras veikt šādas revīzijas,
inspekcijas un pārbaudes
uz vietas.
6. pants
Programmu
veidošana
Īpašo regulu mērķus sasniedz
daudzgadu programmu izstrādes laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam,
veicot vidusposma pārskatīšanu saskaņā ar 15. pantu.
III NODAĻA
SAVIENĪBAS PASĀKUMU,
ĀRKĀRTAS UN TEHNISKĀS PALĪDZĪBAS FINANŠU SISTĒMA
7. pants
Īstenošanas sistēma
1.
Komisija nosaka kopējo summu, kas pieejama
Savienības pasākumiem, ārkārtas palīdzībai un
tehniskajai palīdzībai pēc Komisijas iniciatīvas
saskaņā ar ikgadējām Savienības budžeta apropriācijām.
2.
Komisija ar īstenošanas aktu pieņem darba
programmu Savienības pasākumiem un ārkārtas
palīdzībai. Minēto īstenošanas aktu pieņem
saskaņā ar 55. panta 3. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
3.
Lai nodrošinātu līdzekļu
laicīgu pieejamību, Komisija atsevišķi var pieņemt darba
programmu ārkārtas palīdzībai.
4.
Savienības pasākumus, ārkārtas
palīdzības un tehniskās palīdzības pasākumus
pēc Komisijas iniciatīvas var īstenot:
–
Komisija tieši vai ar izpildaģentūru
starpniecību,
–
netieši, izmantojot citas struktūras un personas, kas nav
dalībvalstis, saskaņā ar Finanšu regulas [57.] pantu.
8. pants
Ārkārtas palīdzība

1.
Reaģējot uz ārkārtas
situācijām, kas definētas īpašajās regulās,
Komisija var pieņemt lēmumu sniegt ārkārtas
palīdzību.
2.
Ievērojot pieejamo resursu robežas,
ārkārtas palīdzības apjoms var sasniegt pat 100 % no
attiecināmajiem izdevumiem.
3.
Tā var būt palīdzība, ko sniedz
dalībvalstīs un trešās valstīs saskaņā ar
īpašajās regulās noteiktajiem mērķiem un
pasākumiem.
4.
Ārkārtas palīdzību var
piešķirt, lai segtu izdevumus, kas radušies pirms dotācijas
pieteikuma vai pieteikuma par palīdzības piešķiršanu
iesniegšanas dienas, ja tas nepieciešams attiecīgā pasākuma
īstenošanai.
9. pants
Savienības pasākumi un
ārkārtas palīdzība trešās valstīs vai
saistībā ar tām
1.
Komisija var pieņemt lēmumus par
Savienības pasākumu un ārkārtas palīdzības
pasākumu finansēšanu trešās valstīs vai saistībā
ar tām saskaņā ar īpašajās regulās noteiktajiem
mērķiem un pasākumiem.
2.
Ja šos pasākumus īsteno tieši,
pieteikumus drīkst iesniegt šādas struktūras:
(a)
dalībvalstis;
(b)
trešās valstis;
(c)
kopīgās struktūras, ko izveidojušas
trešās valstis un Savienība vai dalībvalstis;
(d)
starptautiskas organizācijas, tostarp
reģionālās organizācijas, ANO struktūras, departamenti
un misijas, starptautiskās finanšu iestādes un attīstības
bankas un iestādes ar starptautisku jurisdikciju, ciktāl tās
veicina attiecīgo īpašo regulu mērķus;
(e)
Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja (ICRC),
Starptautiskā valstu Sarkanā Krusta un Sarkanā Pusmēness
biedrību federācija;
(f)
nevalstiskās organizācijas, kas
dibinātas un reģistrētas Eiropas Savienībā un
citās valstīs, kuras saistītas ar Šengenas acquis
īstenošanu, piemērošanu un papildināšanu.
10. pants
Tehniskā palīdzība
pēc Komisijas iniciatīvas
1.
Pēc Komisijas iniciatīvas vai tās
vārdā saskaņā ar īpašajām regulām var
atbalstīt sagatavošanās, uzraudzības, administratīvās
un tehniskās palīdzības, izvērtēšanas, revīzijas
un kontroles pasākumus, kas nepieciešami šīs regulas un īpašo
regulu īstenošanai.
2.
Pasākumi, kuru saraksts nav izsmeļošs,
var būt šādi:
(a)
palīdzība projektu sagatavošanai un
izvērtēšanai;
(b)
atbalsts valsts iestāžu stiprināšanai un
administratīvās spējas veidošanai, lai nodrošinātu šīs
regulas un īpašo regulu efektīvu pārvaldību;
(c)
pasākumi, kas attiecas uz šīs regulas un
īpašo regulu analīzi, pārvaldību, uzraudzību, ar
tām saistīto informācijas apmaiņu un to īstenošanu,
kā arī pasākumi, kas attiecas uz kontroles sistēmu
īstenošanu un tehnisko un administratīvo palīdzību;
(d)
izvērtējumi, ekspertu ziņojumi,
statistika un pētījumi, tostarp arī vispārīgas
nozīmes, saistībā ar īpašo regulu darbību;
(e)
pasākumi informācijas izplatīšanai,
tīklu izveides atbalstam, komunikācijas pasākumu veikšanai,
izpratnes veidošanai, sadarbības un pieredzes apmaiņas
veicināšanai, tostarp šādi pasākumi ar trešām valstīm.
Lai nodrošinātu efektīvāku komunikāciju ar plašu
sabiedrību un spēcīgāku sinerģiju starp
komunikācijas pasākumiem, kas sākti pēc Komisijas
iniciatīvas, saskaņā ar šo regulu komunikācijas
pasākumiem piešķirtos resursus velta arī Eiropas Savienības
politikas prioritāšu atspoguļošanai korporatīvajā
komunikācijā ar nosacījumu, ka šīs prioritātes ir
saistītas ar šīs regulas un īpašo regulu vispārīgajiem
mērķiem;
(f)
datorizētu sistēmu uzstādīšana,
izmantošana un savstarpēja sasaistīšana vadības,
uzraudzības, revīzijas, kontroles un izvērtēšanas
vajadzībām;
(g)
kopīgas izvērtēšanas un
uzraudzības sistēmas, kā arī rādītāju
sistēmas izveide, vajadzības gadījumā ņemot
vērā valstu rādītājus;
(h)
pasākumi izvērtēšanas metožu un
informācijas apmaiņas uzlabošanai par izvērtēšanas praksi;
(i)
konferences, semināri, darba grupas un citi
kopīgi informēšanas un mācību pasākumi par šīs
regulas un īpašo regulu īstenošanu norīkotajām
iestādēm un saņēmējiem;
(j)
ar revīziju saistītie pasākumi.
3.
Šie pasākumi var attiekties uz iepriekšējām
vai turpmākām finanšu shēmām.
IV NODAĻA
VALSTS PROGRAMMAS
1. sadaļa
Programmu veidošanas un īstenošanas sistēma
11. pants
Līdzdalības
subsidiaritāte un samērīgums
1.
Dalībvalstis un to šim nolūkam
norīkotās struktūras (“norīkotās iestādes”) ir atbildīgas
par to, ka atbilstošā līmenī tiek īstenotas programmas un
izpildīti uzdevumi saskaņā ar šo regulu un īpašajām
regulām, ņemot vērā katras dalībvalsts
institucionālo, juridisko un finansiālo sistēmu un
ievērojot šo regulu un īpašās regulas.
2.
Mehānismos, kas regulē īstenošanu un
saskaņā ar īpašajām regulām sniegtā atbalsta
izmantošanu, jo īpaši attiecībā uz finanšu un
administratīvajiem resursiem, kas nepieciešami saistībā ar ziņošanu,
izvērtēšanu, vadību un kontroli, ņem vērā
proporcionalitātes principu, ievērojot piešķirtā atbalsta
apmēru.
12. pants
Partnerība
1.           Katra dalībvalsts
saskaņā ar tās valsts noteikumiem un praksi organizē
partnerību ar attiecīgām iestādēm un
struktūrām, lai izstrādātu un īstenotu valsts
programmas.
Šīs iestādes un struktūras ir
kompetentās reģionālās, vietējās, pilsētu un
citas publiskās iestādes un attiecīgā gadījumā –
starptautiskās organizācijas un struktūras, kas
pārstāv pilsonisko sabiedrību, piemēram, nevalstiskās
organizācijas vai sociālie partneri.
2.           Partnerības veido
pilnībā atbilstoši katras kategorijas partnera attiecīgajai
institucionālajai, juridiskajai un finansiālajai jurisdikcijai.
3.
Partnerus iesaista valsts programmu
sagatavošanā, īstenošanā, uzraudzībā un
izvērtēšanā.
4.
Katra dalībvalsts izveido uzraudzības
komiteju, lai atbalstītu valsts programmu īstenošanu.
5.
Komisija var piedalīties uzraudzības
komitejas darbā kā padomdevēja.
13. pants
Politiskais
dialogs
1.
Lai uzsāktu programmu veidošanas periodu,
Komisijai un katrai dalībvalstij jārisina politisks dialogs par
prasībām attiecīgai valstij un ieguldījumu, ko
Savienības budžets var sniegt šo prasību izpildei, ņemot
vērā attiecīgās dalībvalsts bāzes situāciju
un īpašo regulu mērķus. Politiskais dialogs beidzas ar
saskaņota protokola parakstīšanu vai ar vēstuļu
apmaiņu, kurās apzina attiecīgās dalībvalsts
konkrētās vajadzības un prioritātes, un tās ir valsts
programmu sagatavošanas pamats.
Pasākumi, ko paredzēts īstenot
trešās valstīs un saistībā ar tām, nav tieši uz
attīstību orientēti, un politiskais dialogs palīdz
panākt pilnīgu saskaņotību ar Savienības
ārējās darbības un ārpolitikas principiem un
vispārīgajiem mērķiem attiecībā uz konkrēto
valsti vai reģionu.
2.
Pamatojoties uz 39. pantā
minētā maksājuma pieprasījuma un 49. pantā
minētā īstenošanas ziņojuma izvērtēšanu,
attiecīgā dalībvalsts un Komisija pārskata valsts
programmas īstenošanā panākto, ņemot vērā
politiskā dialoga secinājumus.
14. pants
Valsts
programmu sagatavošana un apstiprināšana
1.
Pamatojoties uz 13. panta 1. punktā
minētajiem politiskā dialoga secinājumiem, katra
dalībvalsts piedāvā savu valsts programmu saskaņā ar
īpašajām regulām.
2.
Katra piedāvātā valsts programma
attiecas uz finanšu gadiem laikposmā no 2014. gada 1. janvāra
līdz 2020. gada 31. decembrim un sastāv no šādiem
elementiem:
(a)
apraksta par bāzes situāciju
dalībvalstī;
(b)
analīzes par prasībām
dalībvalstī un šīs valsts mērķiem, kas
izstrādāti prasību izpildei programmas perioda laikā;
(c)
atbilstošas stratēģijas, kurā
norādīti mērķi, kas jāsasniedz ar Savienības
budžeta atbalstu, uzdevumi šo mērķu sasniegšanai, indikatīvs
laika grafiks un pasākumu piemēri, kas paredzēti šo
mērķu sasniegšanai;
(d)
mehānismiem, kas nodrošina
saskaņotību starp īpašo regulu izveidotajiem instrumentiem un
citiem Savienības un valstu instrumentiem;
(e)
informācijas par veidojamo uzraudzības un
izvērtēšanas sistēmu un rādītājiem, kas
jāizmanto panākumu mērīšanai mērķu
īstenošanas gaitā, salīdzinot ar bāzes situāciju
dalībvalstī;
(f)
mehānismiem, kas nodrošina Savienības
budžeta sniegtā atbalsta efektīvu un lietderīgu izmantošanu,
tostarp tehniskās palīdzības plānotu izmantošanu, un
izvēlētā metode 12. pantā minētā partnerības
principa ieviešanai;
(g)
finansēšanas plāna projekta par visu
periodu sadalījumā pa finanšu gadiem;
(h)
mehānismiem un metodēm, kas
jāizmanto valsts programmas publicitātei;
(i)
valsts programmas īstenošanas noteikumiem ar
norādēm par norīkotajām iestādēm.
3.
Dalībvalstis iesniedz valsts programmu
pieteikumus Komisijai ne vēlāk kā trīs mēnešus
pēc tam, kad beidzies 13. panta 1. punktā minētais
politiskais dialogs.
4.
Valsts programmas sagatavo pēc parauga, ko
apstiprinājusi Komisija. Īstenošanas akts ir jāpieņem
saskaņā ar konsultēšanās procedūru, kas minēta 55. panta
2. punktā.
5.
Pirms piedāvātās valsts programmas
apstiprināšanas Komisija izvērtē:
(a)
tās atbilstību īpašo regulu
mērķiem un 13. panta 1. punktā minētā
politiskā dialoga secinājumiem;
(b)
piedāvātājā valsts
programmā iekļauto mērķu, uzdevumu,
rādītāju, laika grafika un pasākumu piemēru
atbilstību, ņemot vērā piedāvāto
stratēģiju;
(c)
panta 2. punkta i) apakšpunktā
minēto īstenošanas noteikumu atbilstību, ņemot
vērā paredzētos pasākumus;
(d)
piedāvātās programmas
atbilstību Savienības tiesību aktiem;
(e)
papildināmību attiecībā uz
atbalstu, ko nodrošina citi Savienības fondi, tostarp Eiropas
Sociālais fonds;
(f)
vajadzības gadījumā attiecībā
uz tādu pasākumu mērķiem un piemēriem ko
saskaņā ar īpašajām regulām īsteno trešās
valstīs un saistībā ar tām, – saskaņotību ar
Savienības ārējās darbības un ārpolitikas
principiem un vispārīgajiem mērķiem attiecībā uz
konkrēto valsti vai reģionu.
6.
Komisija sagatavo apsvērumus trīs
mēnešu laikā pēc piedāvātās valsts programmas
iesniegšanas datuma. Ja Komisija uzskata, ka piedāvātā valsts
programma neatbilst īpašo regulu mērķiem, nav pietiekama
attiecībā uz stratēģiju vai neatbilst Savienības
tiesību aktiem, tā aicina attiecīgo dalībvalsti sniegt visu
nepieciešamo papildu informāciju un vajadzības gadījumā
pārskatīt piedāvāto valsts programmu. Dalībvalsts
sniedz Komisijai visu nepieciešamo papildu informāciju un vajadzības
gadījumā pārskata piedāvāto valsts programmu.
7.
Komisija ar īstenošanas aktu apstiprina katru
valsts programmu ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc tam,
kad to oficiāli iesniegusi dalībvalsts, ar nosacījumu, ka ir
pienācīgi ņemti vērā Komisijas apsvērumi.
8.
Ņemot vērā jaunus vai
neparedzētus apstākļus, pēc Komisijas vai
attiecīgās dalībvalsts iniciatīvas apstiprināto valsts
programmu var izvērtēt atkārtoti un vajadzības
gadījumā pārskatīt attiecībā uz atlikušo
programmu veidošanas periodu.
15. pants
Vidusposma pārskatīšana
1.
2017. gadā Komisija un katra
dalībvalsts atkārtoti izvērtēs situāciju, ņemot
vērā Savienības politikas attīstību un stāvokli
attiecīgajā dalībvalstī.
2.
Pēc šīs atkārtotās
izvērtēšanas dalībvalstis var pārskatīt savas valsts
programmas. Valsts programmas pārskata tām dalībvalstīm,
kuras saņems papildu piešķīrumus saskaņā ar
īpašajām regulām.
3.
Regulas 14. pantā iekļautie
noteikumi par valsts programmu sagatavošanu un apstiprināšanu ir mutatis
mutandis piemērojami arī pārskatīto valsts programmu
sagatavošanai un apstiprināšanai.
4.
Komisija ar īstenošanas aktiem piešķir
dalībvalstu valsts programmām resursus, kas pieejami vidusposma
pārskatīšanas ietvaros saskaņā ar īpašajām
regulām. Pēc vidusposma pārskatīšanas beigām Komisija
iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un
Reģionu komitejai ziņojumu par vidusposma
pārskatīšanu, kas veikta saskaņā ar šīs regulas un
īpašo regulu noteikumiem.
16. pants
Finansēšanas
struktūra
1.
Finansiālās iemaksas, kas veiktas
saskaņā ar valsts programmām, tiek piešķirtas kā
dotācijas.
2.
Pasākumiem, kas atbalstīti
saskaņā ar valsts programmām, ir nepieciešams
līdzfinansējums no valsts vai privātiem avotiem, tiem
jābūt bezpeļņas un tie nedrīkst saņemt
finansējumu no citiem Savienības budžeta avotiem.
3.
Iemaksas no Savienības budžeta nedrīkst
pārsniegt 75 % no kopējiem attiecināmiem projekta
izdevumiem.
4.
Iemaksas no Savienības budžeta var
palielināt līdz 90 % īpašiem pasākumiem vai
stratēģiskām prioritātēm, kā definēts
īpašajās regulās.
5.
Iemaksas no Savienības budžeta var palielināt
līdz 90 % arī pienācīgi pamatotos apstākļos,
jo īpaši, ja projektus citādi nebūtu iespējams īstenot
un valsts programmas mērķi netiktu sasniegti.
17. pants
Attiecināmības
vispārīgie principi
1.
Izdevumu attiecināmību nosaka,
pamatojoties uz valstu noteikumiem, izņemot gadījumus, kad šajā
regulā vai īpašajās regulās paredzēti īpaši
noteikumi.
2.
Lai saskaņā ar īpašajām
regulām izdevumi būtu attiecināmi, tiem:
(a)
jābūt īpašo regulu un to
mērķu piemērošanas jomā;
(b)
jābūt nepieciešamiem, lai veiktu ar
attiecīgo projektu saistītās darbības;
(c)
jābūt pamatotiem un jāatbilst
pareizas finanšu vadības principiem, jo īpaši izmaksu
lietderības un rentabilitātes principam.
3.
Izdevumi ir attiecināmi atbalsta sniegšanai
saskaņā ar īpašajām regulām, ja:
–
tie saņēmējam radušies un
saņēmējs tos samaksājis no 2014. gada 1. janvāra
līdz 2022. gada 31. decembrim;
–
tos faktiski samaksājusi akreditētā
atbildīgā iestāde no 2014. gada 1. janvāra
līdz 2023. gada 30. jūnijam.
4.
Izdevumus, kas iekļauti
saņēmēja maksājuma pieprasījumos atbildīgajai
iestādei, pamato ar faktūrrēķiniem vai
grāmatvedības dokumentiem ar līdzvērtīgu
pierādījuma vērtību, izņemot atbalsta veidus
saskaņā ar 18. panta 1. punkta b), c) un
d) apakšpunktu. Atkāpjoties no 3. punkta prasībām, šo
atbalsta veidu gadījumā atbildīgā iestāde
saņēmējiem atlīdzina maksājuma pieprasījumos
norādītās izmaksu summas.
5.
Projekta tieši radītos tīros
ieņēmumus, kas gūti tā īstenošanas laikā un nav
ņemti vērā projekta apstiprināšanas laikā, atskaita no
projekta attiecināmajiem izdevumiem, kuri norādīti
saņēmēja iesniegtajā galīgā maksājuma
pieprasījumā.
18. pants
Attiecināmie
izdevumi
1.
Attiecināmos izdevumus var
atlīdzināt šādos veidos:
(a)
atlīdzinot attiecināmās izmaksas,
kas faktiski radušās un samaksātas, attiecīgos gadījumos
kopā ar amortizāciju;
(b)
saskaņā ar vienības izmaksu
standarta shēmu;
(c)
kā vienreizējus maksājumus;
(d)
kā vienotas likmes finansējumu, ko
aprēķina, piemērojot procentu likmi vienai vai
vairākām noteiktām izmaksu kategorijām.
2.
Panta 1. punktā minētās
iespējas var apvienot, ja katra no tām attiecas uz
atšķirīgām izmaksu kategorijām vai tās izmanto
atšķirīgiem projektiem, kas ietilpst kādā
pasākumā, vai secīgiem pasākuma posmiem.
3.
Ja projektu īsteno tikai ar būvdarbu,
preču vai pakalpojumu iepirkuma starpniecību, piemēro tikai 1. punkta
a) apakšpunktu.
4.
Panta 1. punkta b), c) un
d) apakšpunktā minētās summas nosaka iepriekš, pamatojoties
uz:
(a)
taisnīgu, objektīvu un
pārbaudāmu aprēķina metodi, kuras pamatā ir:
i)        statistikas dati vai cita
objektīva informācija, vai
ii)       pārbaudīti atsevišķu
saņēmēju vēsturiski dati vai saņēmēju
parastās izmaksu uzskaites prakses piemērošana;
(b)
metodēm un atbilstošajām vienības
izmaksu skalām, vienreizējiem maksājumiem un vienotajām
likmēm, kas Savienības politikas virzienos ir piemērojamas
līdzīga veida pasākumiem/projektiem un
saņēmējiem;
(c)
metodēm un atbilstošajām vienības
izmaksu shēmām, vienreizējiem maksājumiem un
vienotajām likmēm, ko līdzīga veida
pasākumiem/projektiem un saņēmējiem piemēro
dotāciju shēmās, kuras pilnā apmērā finansē
dalībvalsts.
5.
Dokumentā, kurā iekļauj
nosacījumus atbalsta saņemšanai par katru projektu/pasākumu,
norāda metodi, ko piemēro pasākuma izmaksu noteikšanai, un
dotāciju izmaksas nosacījumus.
6.
Ja projekta īstenošanā rodas
netiešās izmaksas, tās var aprēķināt kā vienotu
likmi kādā no šiem veidiem:
(a)
vienotu likmi līdz 20 % no
attiecināmajām tiešajām izmaksām, ja likmi
aprēķina, pamatojoties uz taisnīgu, objektīvu un
pārbaudāmu aprēķina metodi vai metodi, ko līdzīga
veida pasākumiem/projektiem piemēro dotāciju shēmās,
kuras pilnā apmērā finansē dalībvalsts;
(b)
vienotu likmi līdz 15 % no
attiecināmajām tiešajām personāla izmaksām;
(c)
vienotu likmi, ko piemēro
attiecināmajām tiešajām izmaksām, pamatojoties uz
pastāvošām metodēm un atbilstošajām likmēm, kas citos
Savienības politikas virzienos piemērojamas līdzīga veida
pasākumiem/projektiem un saņēmējiem.
7.
Dotācijas, kurās atbalsts no
Savienības budžeta nepārsniedz EUR 50 000, izmaksā
kā vienreizējus maksājumus vai saskaņā ar
vienības izmaksu standarta shēmu.
8.
Vienotas likmes finansējumu, vienības
izmaksu standarta shēmas un vienreizējos maksājumus, kas
minēti 4. punktā, var aprēķināt katram projektam
atsevišķi, ņemot vērā ar atbildīgo iestādi ex ante
saskaņotu budžeta projektu attiecībā uz dotācijām,
kurās Savienības budžeta iemaksas nepārsniedz EUR 100 000.

9.
Amortizācijas izmaksas var atzīt par
attiecināmām, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:
(a)
izdevumi ir attiecināmi saskaņā ar
valsts programmas attiecināmības noteikumiem;
(b)
izdevumu summa ir pienācīgi pamatota ar
apliecinošiem dokumentiem, kam ir faktūrrēķiniem
līdzvērtīga pierādījuma vērtība, ja
izdevumus atlīdzina 1. punkta a) apakšpunktā
minētajā veidā;
(c)
izmaksas attiecas tikai uz projektam
piešķirtā atbalsta laikposmu;
(d)
nolietoto aktīvu iegādē nav
ieguldīts atbalsts no Savienības budžeta.
19. pants
Neattiecināmi
izdevumi
Savienības budžeta iemaksu
saņemšanai saskaņā ar īpašajām regulām nav
attiecināmi šādi izdevumi:
(a)
parāda procenti;
(b)
neapbūvētas zemes pirkumi;
(c)
apbūvētas zemes pirkumi, ja zeme ir
nepieciešama projekta īstenošanai, par summu, kas pārsniedz 10 %
no attiecīgā projekta kopējiem attiecināmajiem izdevumiem;
(d)
pievienotās vērtības nodoklis.
Tomēr PVN summas ir attiecināmas, ja tās nav atgūstamas
saskaņā ar spēkā esošajiem valsts PVN tiesību aktiem
un tās ir maksājis saņēmējs, kas nav persona, kuru
saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 13. panta 1. punkta
pirmo daļu neuzskata par PVN maksātāju, ar nosacījumu, ka
šīs PVN summas nav radušās saistībā ar infrastruktūras
nodrošināšanu.
20. pants
Tehniskā palīdzība
pēc dalībvalstu iniciatīvas
1.
Pēc dalībvalstu iniciatīvas
attiecībā uz katru valsts programmu īpašās regulas var
atbalstīt sagatavošanās, vadības, uzraudzības,
izvērtēšanas, informēšanas un sakaru, tīklu veidošanas, kontroles
un revīzijas pasākumus, kā arī pasākumus
administratīvo spēju stiprināšanai, kas nepieciešami šīs
regulas un īpašo regulu īstenošanai.
2.
Šie pasākumi var ietvert:
(a)
izdevumus, kas saistīti ar pasākumu vai
projektu sagatavošanu, atlasi, izvērtējumu, vadību un
uzraudzību;
(b)
izdevumus, kas saistīti ar revīziju un
pasākumu vai projektu kontroli uz vietas;
(c)
izdevumus, kas saistīti ar pasākumu vai
projektu izvērtējumiem;
(d)
izdevumus, kas saistīti ar informēšanu,
izplatīšanu un pārredzamību saistībā ar
pasākumiem vai projektiem;
(e)
izdevumus, kas saistīti ar datorizētu
sistēmu iegādi, uzstādīšanu un uzturēšanu, lai veiktu
šīs regulas un īpašo regulu vadību, uzraudzību un
izvērtēšanu;
(f)
izdevumus, kas saistīti ar uzraudzības
komiteju un apakškomisiju sanāksmēm saistībā ar
pasākumu īstenošanu; šie izdevumi var ietvert arī ekspertu un
citu dalībnieku izmaksas šajās komitejās, tostarp
attiecībā uz trešo valstu dalībniekiem, ja viņu
klātbūtne ir būtiska pasākumu vai projektu efektīvai
īstenošanai;
(g)
izdevumus administratīvo spēju
stiprināšanai, lai īstenotu šo regulu un īpašās regulas.
3.
Dalībvalstis var izmantot piešķirtās
apropriācijas pasākumu atbalstam, lai samazinātu
administratīvo slogu saņēmējiem, tostarp elektroniskām
datu apmaiņas sistēmām un pasākumiem dalībvalstu iestāžu
un saņēmēju spēju stiprināšanai, lai administrētu
un izmantotu saskaņā ar īpašajām regulām
piešķirto atbalstu.
4.
Šie pasākumi var būt saistīti ar
iepriekšējām vai turpmākām finanšu shēmām.
2. sadaļa
Vadība un kontrole
21. pants
Vadības un kontroles
sistēmu vispārīgie principi
Vadības un kontroles sistēmas nodrošina:
(a)
katras attiecīgās struktūras
funkciju aprakstu vadības un kontroles jomā un funkciju sadali katras
struktūras iekšienē;
(b)
atbilstību funkciju nodalīšanas principam
starp šīm struktūrām un to iekšienē;
(c)
procedūras deklarēto izdevumu
pareizības un regularitātes nodrošināšanai;
(d)
datorizētas sistēmas
grāmatvedības uzskaitei un finanšu datu, datu par
rādītājiem, uzraudzības datu un ziņošanai
paredzēto datu uzglabāšanai un pārsūtīšanai;
(e)
ziņošanas un uzraudzības sistēmas,
kur atbildīgā iestāde uzdod uzdevumu izpildi citai struktūrai;
(f)
vadības un kontroles sistēmu
darbības revīzijas mehānismus;
(g)
sistēmas un procedūras, kas nodrošina
atbilstošas revīzijas liecības;
(h)
nepilnību novēršanu, atklāšanu un
izlabošanu, tostarp attiecībā uz krāpšanu un nepamatoti
izmaksāto summu atgūšanu kopā ar visiem procentiem.
22. pants
Dalībvalstu
pienākumi
1.
Dalībvalstis pilda vadības, kontroles un
revīzijas pienākumus un uzņemas no tiem izrietošo
atbildību, kas minēta Finanšu regulā un šajā regulā
izklāstītajos noteikumos par dalīto pārvaldību. Saskaņā
ar dalītās pārvaldības principu dalībvalstis ir
atbildīgas par valsts programmu vadību un kontroli.
2.
Dalībvalstis nodrošina, lai vadības un
kontroles sistēmas valsts programmām būtu izveidotas
saskaņā ar šīs regulas noteikumiem un lai šīs sistēmas
darbotos efektīvi.
3.
Dalībvalstis piešķir katrai
struktūrai atbilstošus resursus, lai tā varētu veikt savas
funkcijas visā programmas periodā.
4.
Dalībvalstis izstrādā noteikumus un
procedūras projektu atlasei un īstenošanai saskaņā ar šo
regulu.
5.
Visu oficiālo informācijas apmaiņu
starp dalībvalsti un Komisiju veic, izmantojot elektronisku datu
apmaiņas sistēmu, ko izveido Komisija.
23. pants
Norīkotās
iestādes
1.
Valsts programmas īstenošanai katra
dalībvalsts norīko šādas struktūras:
(a)
akreditācijas iestādi, kā definēts
Finanšu regulas [56]. pantā;
(b)
akreditētu atbildīgo iestādi –
dalībvalsts publiskā sektora struktūru, kas pilnā
mērā atbild par valsts programmas vadību un kontroli un
īsteno visu saziņu ar Komisiju;
(c)
revīzijas iestādi – valsts publisku
iestādi vai struktūru, kas ir funkcionāli neatkarīga no
atbildīgās iestādes un akreditācijas iestādes un
atbildīga par vadības un kontroles sistēmas darbības
efektivitātes pārbaudīšanu;
(d)
attiecīgā gadījumā
deleģēto iestādi – jebkuru valsts vai privātu
struktūru, kas atbildīgās iestādes atbildībā veic
dažus šīs iestādes uzdevumus.
2.
Katra dalībvalsts pieņem noteikumus, kas
regulē tās attiecības ar 1. punktā minētajām
iestādēm un Komisiju.
24. pants
Atbildīgo
iestāžu akreditācija
1.
Saskaņā ar Finanšu regulas [56. panta
3. punktu] visas atbildīgās iestādes, kas atbildīgas
par izdevumu vadību un kontroli saskaņā ar šo regulu,
akreditē ar oficiālu akreditācijas iestādes lēmumu
ministrijas līmenī.
2.
Akreditāciju piešķir, ja struktūra
atbilst šajā regulā vai saskaņā ar šo regulu paredzētiem
akreditācijas kritērijiem iekšējās vides, kontroles
pasākumu, informācijas, komunikācijas un uzraudzības
jomā.
3.
Akreditāciju pamato ar neatkarīgas
revīzijas struktūras atzinumu, kas novērtē
atbildīgās iestādes atbilstību akreditācijas
kritērijiem. Neatkarīgā revīzijas struktūra veic savus
pienākumus saskaņā ar starptautiski pieņemtiem
revīzijas standartiem.
4.
Akreditācijas iestāde uzrauga
akreditēto atbildīgo iestādi un anulē akreditāciju ar
oficiālu lēmumu, ja vairs netiek izpildīts viens vai
vairāki akreditācijas kritēriji, ja vien atbildīgā
iestāde neveic nepieciešamos korekcijas pasākumus pārbaudes
laikā, ko nosaka akreditācijas iestāde saskaņā ar
problēmas smagumu. Akreditācijas iestāde uzreiz paziņo
Komisijai par pārbaudes laika noteikšanu akreditētai
atbildīgajai iestādei un par jebkuru anulēšanas lēmumu.
5.
Lai nodrošinātu šīs sistēmas pareizu
darbību, Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
saskaņā ar 52. pantā noteikto procedūru par:
(a)
minimālajiem atbildīgo iestāžu
akreditācijas nosacījumiem attiecībā uz iekšējo vidi,
kontroles pasākumiem, informāciju, komunikāciju un
uzraudzību, kā arī noteikumiem par akreditācijas
piešķiršanas un anulēšanas procedūru;
(b)
noteikumiem saistībā ar atbildīgo
iestāžu akreditācijas pārskatīšanas uzraudzību un procedūru;
(c)
atbildīgo iestāžu pienākumiem
attiecībā uz valsts iejaukšanos, kā arī to vadības un
kontroles pienākumu saturu.
25. pants
Atbildīgo iestāžu
veiktās kontroles vispārīgie principi
1.
Lai iegūtu pietiekamu pārliecību,
atbildīgās iestādes veic visu no saņēmējiem
saņemto maksājumu pieprasījumu sistemātisku
administratīvu kontroli un to papildina to ar kontroli uz vietas
attiecībā uz izdevumiem, kas saistīti ar saņēmēju
galīgajiem maksājumu pieprasījumiem, kuri deklarēti gada
pārskatos.
2.
Attiecībā uz kontroli uz vietas
atbildīgās iestādes atlasa kontroles paraugus no visiem
saņēmējiem, kas ietilpst attiecīgi nejaušās
izvēles grupās un riska grupās, lai iegūtu
reprezentatīvu kļūdu biežuma rādītāju un
minimālo ticamības līmeni, vienlaikus pievēršoties arī
būtiskākajām kļūdām.
3.
Par katru kontroli uz vietas atbildīgās
iestādes gatavo kontroles ziņojumu.
4.
Ja
konstatētās problēmas izrādās sistēmiskas un
tāpēc var radīt risku citiem projektiem, atbildīgā iestāde nodrošina turpmāku pārbaudi, tostarp
vajadzības gadījumā papildu kontroli, lai noteiktu šo
problēmu mērogu un to, vai kļūdu biežums nepārsniedz
būtiskuma līmeni. Atbildīgā iestāde veic
vajadzīgos preventīvos un korektīvos pasākumus
un 39. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajā
kopsavilkuma ziņojumā par tiem informē Komisiju.
5.
Komisija ar īstenošanas aktiem pieņem
noteikumus, kas vajadzīgi šā panta vienotai piemērošanai. Šie
noteikumi jo īpaši var attiekties uz:
(a)
noteikumiem par administratīvo kontroli un
kontroli uz vietas, kas dalībvalstīm jāveic, lai
pārliecinātos par to pienākumu, saistību un
attiecināmības noteikumu ievērošanu, kas ir saistīti ar
šīs regulas un īpašo regulu piemērošanu;
(b)
noteikumiem par kontroles normu minimumu
attiecībā uz kontroli uz vietas, lai nodrošinātu efektīvu
risku pārvaldību, kā arī apstākļiem, kādos
dalībvalstīm jāpastiprina šī kontrole vai tās var to
samazināt, ja vadības un kontroles sistēmas darbojas pareizi un
kļūdu biežuma rādītāji ir pieņemami;
(c)
noteikumiem un metodēm ziņošanai par
veikto kontroli un pārbaudēm un to rezultātiem.
Minētos īstenošanas aktus Komisija
pieņem saskaņā ar 55. panta 3. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
26. pants
Maksājumi
saņēmējiem
Atbildīgās iestādes nodrošina,
lai saņēmēji saņemtu visu publiskā atbalsta summu
iespējami ātri un pilnā apmērā. No minētajām
summām neveic nekādus ieturējumus vai atskaitījumus un
tām neuzliek nekādas īpašas maksas vai citas
līdzvērtīgas maksas, ja tā rezultātā
saņēmēji saņemtu mazāku atbalsta summu.
27. pants
Revīzijas
iestādes funkcijas
1.
Revīzijas iestāde nodrošina vadības
un kontroles sistēmu un gada pārskatos iekļauto izdevumu
atbilstoša parauga revīzijas veikšanu.
Komisija saskaņā ar 54. pantā
minēto procedūru tiek pilnvarota pieņemt deleģētus
aktus par revīzijas iestāžu statusu un nosacījumiem, kas
jāievēro attiecībā uz to veiktajām
revīzijām.
2.         Ja revīzijas veic cita
struktūra, nevis revīzijas iestāde, revīzijas iestāde
nodrošina, lai jebkurai šādai struktūrai būtu
vajadzīgā funkcionālā neatkarība.
3.         Revīzijas
iestāde nodrošina, lai revīzijas darbā tiktu ievēroti
starptautiski atzīti revīzijas standarti.
28. pants
Sadarbība ar
revīzijas iestādēm
1.           Komisija sadarbojas ar
revīzijas iestādēm, lai koordinētu to attiecīgos
revīzijas plānus un metodes, un nekavējoties veic apmaiņu
ar vadības un kontroles sistēmu revīziju rezultātiem.
2.           Komisija un revīzijas iestādes regulāri un vismaz reizi
gadā (ja tās nevienojas citādi), tiekas, lai
pārbaudītu gada kontroles ziņojumu un atzinumu un
apmainītos ar viedokļiem par jautājumiem, kas saistīti ar
vadības un kontroles sistēmu uzlabošanu.
29. pants
Komisijas veiktā
kontrole un revīzijas
1.
Komisija pamatojas uz pieejamo informāciju,
tostarp akreditācijas procedūru, ikgadējām vadības
deklarācijām, ikgadējiem kontroles ziņojumiem,
ikgadējiem revīzijas atzinumiem, ikgadējiem īstenošanas ziņojumiem
un revīzijām, ko veikušas valsts un Savienības struktūras,
lai pārliecinātos par to, ka dalībvalstis ir izveidojušas
vadības un kontroles sistēmas, kas atbilst šīs regulas
prasībām, un ka šīs sistēmas efektīvi darbojas valsts
programmu īstenošanas laikā.
2.
Neskarot revīzijas, ko veikušas
dalībvalstis, Komisijas amatpersonas vai pilnvaroti Komisijas
pārstāvji var veikt revīzijas vai kontroli uz vietas, iepriekš
par to attiecīgi paziņojot. Attiecīgās dalībvalsts
amatpersonas vai pilnvarotie pārstāvji var piedalīties
šādās revīzijās vai kontrolē.
3.
Minētās revīzijas vai kontrole jo
īpaši var attiekties uz:
a)
verifikāciju par to, cik efektīvi
darbojas vadības un kontroles sistēmas valsts programmā vai
tās daļā;
b)
administratīvās prakses atbilstību
Savienības noteikumiem;
c)
nepieciešamo apliecinošo dokumentu esamību un
to saskanību ar pasākumiem, kas atbalstīti valsts programmu
ietvaros;
d)
nosacījumiem, ar kādiem pasākumi
veikti un kontrolēti;
e)
novērtējumu par pasākumu un/vai
valsts programmas pareizu finanšu vadību.
4.
Komisijas amatpersonas vai pilnvaroti Komisijas
pārstāvji, kas likumīgi pilnvaroti veikt revīzijas uz
vietām, saistībā ar šiem izdevumiem vai vadības un
kontroles sistēmām var piekļūt visiem reģistrācijas
ierakstiem, dokumentiem un datu apskatiem neatkarīgi no medija,
kādā tie tiek uzglabāti. Dalībvalstis pēc
pieprasījuma iesniedz Komisijai šo reģistrācijas ierakstu,
dokumentu un datu apskatu kopijas.
Šajā punktā minētās pilnvaras
neskar to valsts noteikumu piemērošanu, ar kuriem paredz, ka dažas
darbības veic pārstāvji, kas īpaši izraudzīti ar
valsts tiesību aktiem. Komisijas amatpersonas un pilnvarotie
pārstāvji inter alia nepiedalās personu apmeklējumos
mājās vai oficiālā iztaujāšanā, ko paredz valsts
tiesību akti. Tomēr viņiem ir pieejama šādi
iegūtā informācija.
5.
Pēc Komisijas lūguma un pēc
vienošanās ar dalībvalsti papildu kontroli vai izmeklēšanu
saistībā ar šajā regulā minētajiem pasākumiem
veic attiecīgās dalībvalsts kompetentas iestādes. Komisijas
pārstāvji vai Komisijas pilnvarotās personas var piedalīties
šajā kontrolē.
Lai kontroli uzlabotu, Komisija, vienojoties ar
attiecīgajām dalībvalstīm, var lūgt šo
dalībvalstu iestāžu palīdzību noteiktām kontrolēm
vai izmeklēšanai.
6.
Komisija var lūgt dalībvalsti veikt
nepieciešamās darbības, lai nodrošinātu šīs valsts
vadības un kontroles sistēmu efektīvu darbību vai izdevumu
pareizību saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem.
3. sadaļa
Finanšu vadība
30. pants
Budžeta saistības
1.
Savienības budžeta saistības
attiecībā uz katru valsts programmu izpilda gada maksājumu
veidā laikposmā no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada
31. decembrim.
2.
Komisijas lēmums, ar ko apstiprina katru
valsts programmu, ir finansēšanas lēmums Finanšu regulas [81. panta
2. punkta] izpratnē, un pēc paziņošanas attiecīgajai
dalībvalstij tas minētās regulas izpratnē kļūst
juridiski saistošs.
3.
Katrai
valsts programmai budžeta saistības
attiecībā uz pirmo iemaksu nosaka pēc tam, kad Komisija ir
apstiprinājusi šo valsts programmu.
4.
Budžeta saistības attiecībā uz
turpmākajiem maksājumiem Komisija uzņemas līdz katra gada 1. maijam,
pamatojoties uz šā panta 2. punktā minēto lēmumu,
izņemot gadījumus, kad piemēro Finanšu regulas [13]. pantu.

31. pants
Kopīgi noteikumi par
maksājumiem
1.
Valsts programmai piešķirto Savienības
budžeta iemaksu maksājumus Komisija veic saskaņā ar budžeta
apropriācijām un atbilstoši pieejamam finansējumam. Katru
maksājumu attiecina uz attiecīgajām budžeta saistībām,
kas radušās visagrāk.
2.
Maksājumus veic kā sākotnēju
priekšfinansējumu, kā gada bilances maksājumus un kā galīgo
bilances maksājumu.
3.
Piemēro
Finanšu regulas [87]. pantu.
32. pants
Sākotnējā
priekšfinansējuma un gada bilances maksājumu uzkrāšana
1.
Sākotnējā priekšfinansējuma
maksājuma un gada bilances maksājumu kopsumma nepārsniedz 95 %
Savienības budžeta iemaksu valsts programmā.
2.
Sasniedzot 95 % robežu, dalībvalstis
turpina sūtīt maksājuma pieprasījumus Komisijai.
33. pants
Sākotnējā
priekšfinansējuma samaksa
1.
Pēc tam, kad Komisija ir pieņēmusi
lēmumu par valsts programmas apstiprināšanu, Komisija izmaksā
sākotnējā priekšfinansējuma summu par visu plānošanas
periodu. Tā veido 4 % no Savienības budžeta iemaksām
attiecīgajā valsts programmā. Atkarībā no budžeta
pieejamības to var sadalīt divos maksājumos.
2.
Ja valsts programmu apstiprina 2015. gadā
vai vēlāk, maksājumus veic apstiprināšanas gadā.
3.
Priekšfinansējumu izmanto tikai, lai veiktu
maksājumus saņēmējiem, kas īsteno valsts programmu.
Šim nolūkam to bez kavēšanās nodod atbildīgās
iestādes rīcībā.
4.
Kopējo summu, kas izmaksāta kā
priekšfinansējums, atmaksā Komisijai, ja 24 mēnešos no
dienas, kad Komisija veikusi sākotnējā priekšfinansējuma
summas pirmo maksājumu, tai nav nosūtīts neviens maksājuma
pieprasījums saskaņā ar 39. pantu.
5.
Procentus, kas uzkrājušies no sākotnējā
priekšfinansējuma, iegrāmato attiecīgajā valsts
programmā un atskaita no galīgā maksājuma
pieprasījumā norādītās publisko izdevumu summas.
6.
Summu, kas samaksāta kā
sākotnējais priekšfinansējums, saskaņā 36. pantu pilnīgi
dzēš no Komisijas kontiem vēlākais programmas slēgšanas
dienā.
34. pants
Finanšu gada definīcija
Saskaņā ar šo regulu finanšu gads
attiecas uz samaksātajiem izdevumiem un saņemtajiem un
atbildīgās iestādes kontos iegrāmatotajiem
ieņēmumiem laikposmā no N-1 gada 16. oktobra līdz
N gada 15. oktobrim.
35. pants

Gada bilances maksājumi
1.
Komisija atkarībā no līdzekļu
pieejamības veic gada bilances maksājumu, pamatojoties uz
spēkā esošo finanšu plānu, gada pārskatu par atbilstošo
valsts programmas finanšu gadu un attiecīgo lēmumu par
grāmatojumu noskaidrošanu.
2.
Gada pārskati attiecas uz maksājumiem, ko
atbildīgā iestāde veikusi tā finanšu gada laikā, par
kuru izpildītas 25. pantā minētās kontroles
prasības.
3.
Gada bilances maksājumu veic ne
vēlāk kā sešus mēnešus no dienas, kad Komisija ir atzinusi
par pieņemamu 39. panta 1. punktā un 49. pantā
minēto informāciju un dokumentus un ir noskaidroti
pēdējā gada pārskata grāmatojumi.
36. pants
Programmas slēgšana
1.
Dalībvalstis vēlākais līdz 2023. gada
31. decembrim iesniedz šādus dokumentus:
(a)
pēdējam gada pārskatam nepieciešamo
informāciju saskaņā ar 39. panta 1. punktu;
(b)
maksājuma pieprasījumu par galīgo
bilances maksājumu; un
(c)
valsts programmas galīgo īstenošanas
ziņojumu, kā norādīts 49. panta 1. punktā.
2.
Maksājumus,
ko atbildīgā iestāde veikusi no 2022. gada 16. oktobra
līdz 2023. gada 30. jūnijam, iekļauj
pēdējā gada pārskatā.
3.
Pēc 1. punktā minēto dokumentu
saņemšanas Komisija atkarībā no līdzekļu
pieejamības veic galīgo bilances maksājumu, pamatojoties uz
spēkā esošo finanšu plānu, pēdējo gada pārskatu
un attiecīgo lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu.
4.
Galīgo bilances maksājumu veic ne
vēlāk kā trīs mēnešus pēc pēdējā
finanšu gada grāmatojumu noskaidrošanas dienas vai vienu mēnesi
pēc galīgā īstenošanas ziņojuma apstiprināšanas
dienas atkarībā no tā, kurš no termiņiem ir
vēlāks. Kā saistības piešķirtās summas, kas paliek pēc bilances
maksājuma veikšanas,
Komisija sešos mēnešos atbrīvo no saistībām, neskarot
47. pantu.
37. pants
Maksājuma termiņa
pārtraukšana
1.
Deleģētais kredītrīkotājs
Finanšu regulas izpratnē uz laiku līdz deviņiem mēnešiem
var pārtraukt maksājuma termiņu attiecībā uz
maksājuma pieprasījumu, ja pastāv vismaz viens no šiem
nosacījumiem:
(a)
saskaņā ar valsts vai Savienības
revīzijas struktūras sniegtu informāciju ir
pierādījumi, kas liecina par uz būtiskām
nepilnībām vadības un kontroles sistēmas darbībā;
(b)
deleģētajam
kredītrīkotājam jāveic papildu pārbaudes, ņemot
vērā, ka viņa rīcībā nonākusi brīdinoša
informācija par to, ka maksājuma pieprasījumā norādītie
izdevumi ir saistīti ar pārkāpumiem, kam ir būtiskas
finansiālas sekas;
(c)
nav iesniegts kāds no 39. panta 1. punktā
paredzētajiem dokumentiem.
2.
Deleģētais kredītrīkotājs
var ierobežoti attiecināt pārtraukšanu uz maksājuma
pieprasījumā norādīto izdevumu daļu, uz kuru attiecas 1. punktā
minētie nosacījumi. Deleģētais
kredītrīkotājs nekavējoties informē dalībvalsti
un atbildīgo iestādi par pārtraukšanas iemesliem un pieprasa
tām labot situāciju. Deleģētais
kredītrīkotājs izbeidz pārtraukšanu, tiklīdz ir veikti
vajadzīgie pasākumi.
37.a pants
Maksājumu
apturēšana
1.
Komisija var apturēt visus gada bilances
maksājumus vai daļu no tiem, ja:
(a)
programmas vadības un kontroles
sistēmā ir būtisks trūkums, kas ietekmē maksājumu
apstiprināšanas procedūras uzticamību, un attiecībā uz
to nav veikti korektīvi pasākumi; vai
(b)
apstiprinātā izdevumu
deklarācijā iekļautie izdevumi ir saistīti ar nopietnu
pārkāpumu, kas nav novērsts; vai
(c)
dalībvalsts ir nopietni pārkāpusi
saistības saskaņā ar 22. panta 1. un 2. punktu.
2.
Komisija var nolemt apturēt visus gada
bilances maksājumus vai daļu no tiem pēc tam, kad tā ir
devusi dalībvalstij iespēju divos mēnešos iesniegt
apsvērumus.
3.
Komisija izbeidz gada bilances maksājumu
pilnīgu vai daļēju apturēšanu, ja dalībvalsts ir
veikusi vajadzīgos pasākumus, kas ļauj atcelt apturēšanu.
Ja dalībvalsts neveic vajadzīgos pasākumus, Komisija var
pieņemt lēmumu anulēt visu Savienības ieguldījumu
darbības programmā vai tā daļu saskaņā ar 42. pantu.
38. pants
Euro izmantošana
1.
Summas, kas norādītas dalībvalstu
iesniegtajās programmās, izdevumu prognozēs, izdevumu
deklarācijās, maksājumu pieprasījumos, gada pārskatos
un izdevumus, kuri norādīti gada un galīgajos īstenošanas
ziņojumos, izsaka euro.
2.
Dalībvalstis, kas maksājuma
pieprasījuma iesniegšanas dienā nav pieņēmušas euro kā
valsts valūtu, valsts valūtā veikto izdevumu summas
konvertē euro. Šīs summas konvertē euro saskaņā ar
Komisijas mēneša norēķina valūtas maiņas kursu mēnesī,
kad minētie izdevumi iegrāmatoti attiecīgās valsts
programmas atbildīgās iestādes kontos. Komisija katru
mēnesi elektroniski publicē maiņas kursu.
3.
Kad euro kļūst par dalībvalsts
valūtu, 2. punktā izklāstīto konversijas
procedūru turpina piemērot visiem izdevumiem, ko atbildīgā
iestāde ir iegrāmatojusi kontos pirms dienas, kad stājās
spēkā valsts valūtas un euro fiksētā konversijas
likme.
4. sadaļa
Grāmatojumu noskaidrošana un finanšu korekcijas
39. pants
Informācijas sniegšana
1.
Līdz tā gada 1. februārim, kas
seko finanšu gadam, katra dalībvalsts iesniedz Komisijai šādus
dokumentus un informāciju saskaņā ar Finanšu regulas [56.] pantu:
(a)
atbildīgās iestādes gada
pārskatu;
(b)
vadības ticamības deklarāciju par
gada pārskata pilnīgumu, pareizumu un patiesumu, iekšējās
kontroles sistēmu pareizu darbību, kā arī notikušo
darījumu likumību un pareizību un pareizas finanšu vadības
principa ievērošanu;
(c)
kopsavilkuma ziņojumu par visām
pieejamām veiktajām revīzijām un kontroli, tostarp
sistēmisku vai atkārtotu trūkumu analīzi un veiktiem vai
plānotiem korektīviem pasākumiem;
(d)
revīzijas iestādes sagatavotu
revīzijas atzinumu, kurš attiecas uz vadības ticamības
deklarāciju un kurā ņemti vērā visi tās aspekti,
kopā ar kontroles ziņojumu, kurā izklāstīti to veikto
revīziju konstatējumi, kas saistītas ar finanšu gadu, uz kuru
attiecas atzinums.
2.
Pēc Komisijas pieprasījuma
dalībvalsts sniedz Komisijai papildu informāciju. Ja dalībvalsts
nesniedz pieprasīto informāciju līdz Komisijas noteiktajam
iesniegšanas termiņam, Komisija var pieņemt lēmumu par grāmatojumu
noskaidrošanu, pamatojoties uz tās rīcībā esošo
informāciju.
3.
Šā panta 1. punktā paredzētie
dokumenti ir uzskatāmi par maksājuma pieprasījumu
attiecībā uz gada bilances maksājumiem.
4.
Šā panta 1. punktā minētos
dokumentus sagatavo saskaņā paraugiem, ko Komisija apstiprina ar
īstenošanas aktiem. Komisija šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 55. panta 2. punktā minēto
konsultēšanās procedūru.
40. pants
Ikgadējā
grāmatojumu noskaidrošana
1.
Līdz tā gada 30. aprīlim, kas
seko finanšu gadam, Komisija pieņem lēmumu par katras valsts
programmas gada grāmatojumu noskaidrošana. Grāmatojumu noskaidrošanas
lēmumā ņem vērā iesniegto gada pārskatu
pilnīgumu, pareizumu un patiesumu, neskarot vēlākas finanšu
korekcijas.
2.
Komisija, pieņemot īstenošanas aktus,
paredz ikgadējās grāmatojumu noskaidrošanas procedūras
īstenošanas kārtību attiecībā uz pasākumiem, kas
jāveic saistībā ar lēmuma pieņemšanu un tā
īstenošanu, tostarp attiecībā uz informācijas apmaiņu
starp Komisiju un dalībvalstīm un termiņiem, kuri
jāievēro. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
55. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru.
41. pants
Dalībvalstu veiktās
finanšu korekcijas
Ja valsts programmās tiek konstatēti
pārkāpumi vai nolaidība, dalībvalstis veic finanšu
korekcijas, anulējot visas attiecīgās Savienības budžeta
iemaksas vai to daļu. Dalībvalstis ņem vērā
pārkāpumu veidu un smagumu un Savienības budžetam nodarīto
finansiālo zaudējumu līmeni un piemēro samērīgu
korekciju.
Anulētās summas un atgūtās
summas, kā arī to procentu maksājumus atkārtoti
piešķir attiecīgajai valsts programmai, izņemot summas, kas
iegūtas saistībā ar pārkāpumiem, kurus
konstatējusi Eiropas Revīzijas palāta un Komisijas dienesti,
tostarp OLAF.
Pēc valsts programmas slēgšanas
dalībvalsts atmaksā atgūtās summas Savienības
budžetā.
42. pants
Komisijas veiktā
atbilstības noskaidrošana un finanšu korekcijas
1.
Komisija veic finanšu korekcijas, pilnīgi vai
daļēji anulējot Savienības iemaksas valsts programmā
un atgūstot tās no dalībvalsts, lai izslēgtu no
Savienības finansējuma tos izdevumus, kas pārkāpj
piemērojamos Savienības un valsts tiesību aktus, tostarp
attiecībā uz Komisijas un Eiropas Revīzijas palātas
konstatētajām dalībvalstu vadības un kontroles sistēmu
nepilnībām.
2.
Piemērojamo Savienības vai valsts
tiesību aktu pārkāpšana noved pie finanšu korekcijām tikai
tad, ja ir izpildīts viens no šādiem nosacījumiem:
(a)
pārkāpums ir ietekmējis vai
varēja ietekmēt projektu saskaņā ar valsts programmu;
(b)
pastāv risks, ka šis pārkāpums ir
ietekmējis vai varēja ietekmēt izdevumu summu, kas
deklarēta atlīdzināšanai no Savienības budžeta.
3.
Lemjot par finanšu korekcijas apjomu
saskaņā ar 1. punktu, Komisija ņem vērā
piemērojamo Savienības vai valsts tiesību aktu
pārkāpuma veidu un smagumu un tā finansiālās sekas
Savienības budžetā.
4.
Pirms
lēmuma par finansējuma atteikšanu pieņemšanas Komisijas konstatējumus
un dalībvalsts atbildes paziņo rakstiski, un abas puses cenšas
panākt vienošanos par veicamajiem pasākumiem.
5.
Finansējumu nedrīkst atteikt
attiecībā uz:
(a)
izdevumiem, kas
atbildīgajai iestādei radušies vairāk nekā 36 mēnešus pirms Komisijas rakstiska paziņojuma dalībvalstij
par konstatējumiem;
(b)
izdevumiem,
kas attiecas uz valsts
programmās iekļautiem daudzgadu pasākumiem, ja
pēdējās saistības saņēmējam uzliktas
vairāk nekā 36 mēnešus pirms Komisijas rakstiska
paziņojuma dalībvalstij par konstatējumiem;
(c)
izdevumiem,
kuri attiecas uz
valsts programmās iekļautiem pasākumiem, izņemot šā punkta
b) apakšpunktā minētos pasākumus, un par kuriem atbildīgā iestāde maksājumu vai
attiecīgos gadījumos galīgo maksājumu ir veikusi
vairāk nekā 36 mēnešus pirms Komisijas rakstiska
paziņojuma dalībvalstij par konstatējumiem.
6.
Komisija, pieņemot īstenošanas aktus,
paredz atbilstības noskaidrošanas procedūras īstenošanas
kārtību attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic
saistībā ar lēmuma pieņemšanu un tā īstenošanu,
tostarp attiecībā uz informācijas apmaiņu starp Komisiju un
dalībvalstīm un termiņiem, kuri jāievēro. Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 55. panta 3. punktā
minēto pārbaudes procedūru.

43. pants
Dalībvalstu
pienākumi
Komisijas veikta finanšu korekcija neskar dalībvalsts
pienākumu veikt atgūšanas darbības saskaņā ar šīs
regulas 21. panta h) apakšpunktu un atgūt valsts atbalstu
Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē un saskaņā
ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999[13]
14. pantu.
44. pants
Atmaksāšana
1.           Jebkuru summu, kas
jāatmaksā Savienības vispārējā budžetā,
atmaksā līdz termiņam, kas norādīts saskaņā
ar Finanšu regulas [77.] pantu sagatavotajā iekasēšanas
rīkojumā. Atmaksas termiņš ir otrā mēneša
pēdējā diena pēc rīkojuma izdošanas.
2.           Novēlotiem
atmaksājumiem piemēro kavējuma procentus, ko aprēķina
par laikposmu no termiņa pēdējās dienas līdz
faktiskās samaksas dienai. Šo procentu likme ir pusotrs procentpunkts virs
Eiropas Centrālās bankas noteiktās likmes galvenajās
refinansēšanas operācijās tā mēneša pirmajā darbadienā,
kurā ir termiņa pēdējā diena.
5. sadaļa
Saistību atcelšana
45. pants
Principi
1.
Valsts programmas iesniedz atcelšanas
procedūrai, pamatojoties uz to, ka atceļ summas,
kas attiecas uz saistībām, kuras neskar 33. pantā
minētais sākotnējais priekšfinansējums, vai uz
maksājuma pieprasījumu saskaņā ar 39. pantu, kas
veicams līdz 31. decembrim otrajā gadā pēc
budžeta saistību gada.

2.
Saistības, kas attiecas uz perioda
pēdējo gadu, atceļ saskaņā ar noteikumiem, kas
jāievēro attiecībā uz programmu slēgšanu.
3.
Visas saistības, kas joprojām ir
atvērtas izdevumu attiecināmības pēdējā
dienā, kā minēts 17. panta 3. punktā, un par ko
atbildīgā iestāde nav iesniegusi maksājuma
pieprasījumu sešus mēnešus pēc minētā datuma, tiek
automātiski atceltas.
46. pants
Atcelšanas izņēmumi
1.
Atcelšanai paredzētās summas samazina par
summām, ko atbildīgā iestāde nav varējusi
deklarēt Komisijai šādu iemeslu dēļ:
(a)
pasākumi ir apturēti tiesvedības vai
administratīvas pārsūdzības dēļ, kam ir apturoša
iedarbība; vai
(b)
force majeure apstākļi
ir būtiski ietekmējuši visas valsts programmas vai tās
daļas īstenošanu. Atbildīgā iestāde, kas atsaucas uz force
majeure, pierāda tā tiešu ietekmi uz visas valsts programmas vai
tās daļas īstenošanu.
Samazināšanu var pieprasīt vienu reizi,
ja apturēšana vai force majeure ilgst līdz vienam gadam, vai
vairākas reizes atbilstoši force majeure ilgumam vai gadu skaitam
starp tiesas vai administratīvā lēmuma datumu par pasākuma
īstenošanas apturēšanu un galīgā tiesas vai
administratīvā lēmuma datumu.
2.
Dalībvalsts līdz 31. janvārim
nosūta Komisijai informāciju par 1. punktā minētajiem
izņēmumiem attiecībā uz summu, kas bija jādeklarē
līdz iepriekšējā gada beigām.
3.
Budžeta saistību daļu, par kuru
maksājuma pieprasījums ir iesniegts, bet kura maksājumu Komisija
ir samazinājusi vai apturējusi N+2
gada 31. decembrī, neņem
vērā, aprēķinot automātiski atceļamo summu.
47. pants
Procedūra
1.           Komisija laikus informē
dalībvalsti, ka pastāv risks piemērot atcelšanu
saskaņā ar 42. pantu.
2.           Pamatojoties uz
informāciju, kas ir Komisijas rīcībā 31. janvārī,
Komisija informē Atbildīgo iestādi par atceļamo summu, kas
izriet no tās rīcībā esošās informācijas.
3.           Dalībvalstij ir divi
mēneši, lai piekristu atceļamajai summai vai iesniegtu
apsvērumus.
4.           Komisija veic
automātisku atcelšanu ne vēlāk kā deviņus mēnešus
pēc termiņa, kas izriet no 1. līdz 3. punkta
piemērošanas.
5.           Ja atcelšana notiek automātiski, Savienības budžeta iemaksa
attiecīgajā valsts programmā šajā gadā tiek
samazināta par automātiski atceļamo summu. Savienības iemaksa
finanšu plānā tiek samazināta proporcionāli, ja vien
dalībvalsts neiesniedz pārskatītu finanšu plānu.
V NODAĻA
INFORMĒŠANA, PAZIŅOŠANA,
UZRAUDZĪBA, IZVĒRTĒŠANA UN ZIŅOŠANA
48. pants
Informēšana un
publicitāte
1.
Dalībvalstis un atbildīgās
iestādes ir atbildīgas par:
(a)
tīmekļa vietnes vai tīmekļa
portāla izveidi, kas sniedz informāciju un nodrošina piekļuvi
valsts programmām šajā dalībvalstī;
(b)
potenciālo saņēmēju
informēšanu par finansēšanas iespējām valsts programmu
ietvaros;
(c)
Savienības iedzīvotāju informēšanu
par īpašo regulu nozīmi un sasniegumiem, veicot informēšanas un
paziņošanas pasākumus par valsts programmu rezultātiem un
ietekmi.
2.
Dalībvalstis nodrošina valsts programmu
īstenošanas pārredzamību un veido pasākumu sarakstu, ko
atbalsta katra valsts programma, kam jābūt pieejamam
tīmekļa vietnē vai tīmekļa portālā.
3.
Komisija tiek pilnvarota pieņemt
deleģētos aktus saskaņā ar 54. pantā minēto
procedūru, lai paredzētu noteikumus par informēšanas un
publicitātes pasākumiem plašai sabiedrībai un informatīviem
pasākumiem saņēmējiem.
4.
Komisija, pieņemot īstenošanas aktus,
nosaka informēšanas un publicitātes pasākumu tehniskos
raksturlielumus. Šos īstenošanas aktus Komisija pieņem
saskaņā ar 55. panta 3. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
49. pants
Īstenošanas
ziņojumi
1.
Līdz 2016. gada 31. martam un
līdz katra turpmākā gada 31. martam (2022. gadu
ieskaitot) dalībvalsts iesniedz Komisijai gada ziņojumu par katras
valsts programmas īstenošanu iepriekšējā finanšu gadā.
2016. gadā iesniegtais ziņojums
attiecas uz 2014. un 2015. finanšu gadu.
Dalībvalsts iesniedz gala ziņojumu par
valsts programmu īstenošanu līdz 2023. gada 31. decembrim.
2.
Ikgadējos īstenošanas ziņojumos
sniedz informāciju par:
(a)
valsts programmas īstenošanu, izmantojot
finanšu datus un rādītājus;
(b)
jebkuriem jautājumiem, kas var ietekmēt
valsts programmas darbību.
3.
Ņemot vērā vidusposma
pārskatīšanu, ikgadējā īstenošanas ziņojumā,
kuru iesniedz 2017. gadā, sniedz un novērtē
informāciju, kas minēta 2. punktā, kā arī:
(a)
panākumus mērķu sasniegšanā, ko
paredz Savienības budžeta iemaksas valsts programmā;
(b)
partneru iesaisti valsts programmas
īstenošanā, uzraudzībā un izvērtēšanā.
4.
Ikgadējais īstenošanas ziņojums, kas
iesniegts 2019. gadā, un galīgais īstenošanas ziņojums
papildus 2. un 3. punktā minētajai informācijai un
izvērtējumam ietver informāciju par valsts programmas
mērķu sasniegšanu un novērtē panākumus šajā
jomā.
5.
Ikgadējie īstenošanas ziņojumi, kas
minēti 1. līdz 4. punktā, ir pieņemami, kad tie satur
visu informāciju, kas paredzēta minētajos punktos. Komisija
informē dalībvalsti 15 darba dienu laikā pēc
ikgadējā īstenošanas ziņojuma saņemšanas, ja tas nav
pieņemams, un bez šāda paziņojuma ziņojums ir
uzskatāms par pieņemamu.
6.
Komisija informē dalībvalsti par saviem
novērojumiem attiecībā uz ikgadējo īstenošanas
ziņojumu divu mēnešu laikā pēc tā saņemšanas. Ja
Komisija nesniedz nekādus novērojumus šajā termiņā,
ziņojums ir uzskatāms par pieņemtu.
7.
Komisija var sniegt ieteikumus par jebkuriem
jautājumiem, kuri ietekmē valsts programmas īstenošanu. Ja
šādi ieteikumi ir sniegti, atbildīgā iestāde informē
Komisiju par veiktajiem korekcijas pasākumiem trīs mēnešu
laikā.
8.
Ikgadējos un galīgos īstenošanas
ziņojumus sagatavo pēc paraugiem, ko apstiprinājusi Komisija.
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 55. panta 2. punktā
minēto konsultēšanās procedūru.
                                                                    50. pants
                                       Vienotā
uzraudzības un izvērtēšanas sistēma
1.
Komisija veic šīs regulas un vajadzības
gadījumā īpašo regulu regulāru uzraudzību
sadarbībā ar dalībvalstīm.
2.
Īpašo regulu īstenošanu Komisija
izvērtē partnerībā ar dalībvalstīm.
3.
Izveido vienotu uzraudzības un
izvērtēšanas sistēmu, lai novērtētu pasākumu
atbilstību, efektivitāti, lietderību, pievienoto
vērtību, noturību un ietekmi, kā arī vienkāršošanu
un administratīvā sloga mazināšanu, ņemot vērā
šīs regulas un īpašo regulu mērķus un to, kā šī
regula un īpašās regulas darbojas kā instrumenti, kas veicina
brīvības, drošības un tiesiskuma telpas attīstību.
4.
Komisija tiek pilnvarota pieņemt
deleģētus aktus saskaņā ar 54. pantā minēto
procedūru, lai turpinātu vienotās uzraudzības un
izvērtēšanas sistēmas veidošanu.
5.
Dalībvalstis sniedz Komisijai visu
vajadzīgo informāciju, lai varētu veikt šīs regulas un
īpašo regulu uzraudzību un izvērtēšanu.
6.
Komisija ņem vērā arī
savstarpējo papildināmību starp pasākumiem, kas veikti
saskaņā ar īpašajām regulām, un citām
attiecīgām Savienības politikām, instrumentiem un
iniciatīvām.
51. pants
Dalībvalstu
veiktā valsts programmu izvērtēšana
1.
Dalībvalstis saskaņā ar vienoto
uzraudzības un izvērtēšanas sistēmu veic izvērtējumus,
lai uzlabotu valsts programmu izstrādes kvalitāti.
2.
Dalībvalstis nodrošina tādu
procedūru izstrādi, kas sagatavo un apkopo izvērtēšanai
nepieciešamos datus, tostarp datus par vispārējiem un ar programmu
saistītiem rādītājiem.
3.
Izvērtēšanu veic izvērtēšanas
eksperti, kas funkcionāli nav atkarīgi no atbildīgajām
iestādēm, revīzijas iestādēm un
deleģētajām iestādēm. Komisija sniedz
norādījumus, kā veikt izvērtēšanu.
4.
Visus izvērtējumus publicē
pilnībā.
52. pants
Dalībvalstu
un Komisijas izvērtējuma ziņojumi
1.
Saskaņā ar vienoto uzraudzības un
izvērtēšanas sistēmu dalībvalstis iesniedz Komisijai:
a)      starpposma izvērtējuma
ziņojumu par pasākumu īstenošanu saskaņā ar valsts
programmām — līdz 2017. gada 31. decembrim;
b)      ex-post izvērtējuma
ziņojumu par saskaņā ar valsts programmām īstenoto
pasākumu ietekmi — līdz 2023. gada 31. decembrim.
2.
Pamatojoties uz 1. punktā minētajiem
ziņojumiem, Komisija Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un
sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai iesniedz:
(a)
starpposma izvērtējuma ziņojumu par
šīs regulas un īpašo regulu īstenošanu Savienības
līmenī — līdz 2018. gada 30. jūnijam;
(b)
ex-post
izvērtējuma ziņojumu par šīs regulas un īpašo regulu
ietekmi pēc valsts programmu slēgšanas — līdz 2024. gada 30. jūnijam.

3.
Komisijas ex-post izvērtējumā
vērtē arī īpašo regulu ietekmi uz brīvības,
drošības un tiesiskuma telpas attīstību saistībā ar
to, kā tās veicina šādus mērķus:
(a)
vispārējās robežu drošības
kultūras, tiesībaizsardzības iestāžu sadarbības un
krīzes pārvaldības attīstību;
(b)
migrācijas plūsmu uz ES efektīvu
pārvaldību;
(c)
kopējas Eiropas patvēruma sistēmas
izveidi;
(d)
taisnīgu un vienlīdzīgu attieksmi
pret trešo valstu valstspiederīgajiem;
(e)
solidaritāti un sadarbību starp
dalībvalstīm, risinot migrācijas un iekšējās
drošības jautājumus;
(f)
kopēju Savienības pieeju migrācijas
un drošības jomā attiecībā uz trešām valstīm.
53. pants
Ziņojums
par vidusposma pārskatīšanu
Komisijai 2018. gadā iesniedz
Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu
komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par vidusposma
pārskatīšanu, kas veikta saskaņā ar šīs regulas un
īpašo regulu noteikumiem.
VI NODAĻA
PĀREJAS UN NOSLĒGUMA NOTEIKUMI
54. pants
Deleģēšanas īstenošana
1.
Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus
Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā
izklāstītos nosacījumus.
2.
Pilnvaras pieņemt šajā regulā
minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz septiņiem
gadiem no šīs regulas spēkā stāšanās brīža.
Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz
tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome
neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs
mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3.
Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā
laikā var atsaukt šajā regulā minēto pilnvaru
deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā
norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas
spēkā nākamajā dienā pēc tā
publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā
norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos
aktus.
4.
Tiklīdz tā pieņem deleģētu
aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5.
Saskaņā ar šo regulu pieņemts
deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos
mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas
Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši
iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas
Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt
iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo
laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
55. pants
Komitejas procedūra
1.
Komisijai palīdz kopīgā
“Patvēruma, migrācijas un drošības” komiteja, kas izveidota ar
šo regulu. Šī komiteja ir Regulā (ES) Nr. 182/2011
minētā komiteja.
2.
Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro
Regulas (ES) Nr. 182/2011 4. pantu.
3.
Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro
Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
56. pants
Pārskatīšana
Pēc Komisijas priekšlikuma Eiropas
Parlaments un Padome šo regulu pārskata vēlākais līdz 2020.
gada 30. jūnijam.
57. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā
nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —                       Padomes
vārdā —
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
PIELIKUMS
TIESĪBU AKTA FINANŠU
PĀRSKATS
1.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
              1.1.    Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums
              1.2.    Attiecīgās
politikas jomas ABM/ABB struktūrā
              1.3.    Priekšlikuma/iniciatīvas
būtība
              1.4.    Mērķi

              1.5.    Priekšlikuma/iniciatīvas
pamatojums
              1.6.    Ilgums
un finansiālā ietekme
              1.7.    Paredzētie
pārvaldības veidi
2.           PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
              2.1.    Uzraudzības
un ziņošanas noteikumi
              2.2.    Pārvaldības
un kontroles sistēma
              2.3.    Krāpšanas
un pārkāpumu novēršanas pasākumi
3.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS
PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME
              3.1.    Attiecīgās
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu
pozīcijas
              3.2.    Paredzamā
ietekme uz izdevumiem
              3.2.1. Paredzamās ietekmes uz izdevumiem
kopsavilkums
              3.2.2. Paredzamā
ietekme uz darbības apropriācijām
              3.2.3. Paredzamā
ietekme uz administratīvajam apropriācijām
              3.2.4. Saderība
ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu
              3.2.5. Trešo
personu dalība finansējumā
              3.3.    Paredzamā ietekme uz
ieņēmumiem
TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU
PĀRSKATS

1.
PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
1.1.
Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums

Paziņojums
“Veidojot atvērtu un drošu Eiropu – iekšlietu budžets 2014.–2020. gadam”;
Priekšlikums
regulai, ar ko paredz vispārīgus noteikumus Patvēruma un
migrācijas fondam un finansiālā atbalsta instrumentam policijas
sadarbībai, noziedzības novēršanai un apkarošanai un krīžu
pārvarēšanai;
Priekšlikums
regulai, ar ko izveido Patvēruma un migrācijas fondu;
Priekšlikums
regulai, ar ko izveido finansiālā atbalsta instrumentu policijas
sadarbībai, noziedzības novēršanai un apkarošanai un krīžu
pārvarēšanai;
Priekšlikums
regulai, ar ko Iekšējās drošības fonda ietvaros izveido
finansiālā atbalsta instrumentu ārējām robežām un
vīzām.

1.2.
Attiecīgās politikas jomas ABM/ABB
struktūrā[14]

Pašreiz: 3. izdevumu
kategorija, 18. sadaļa – Iekšlietas
Nākotnes
daudzgadu finanšu plāni: 3. izdevumu kategorija (Drošība un
pilsoniskums) – “Patvēruma un migrācijas fonds” un “Iekšējā
drošība”
Priekšlikuma/iniciatīvas būtība

þ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību
(iekšlietu jomas finansējums 2014.–2020. gadam)
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma
projektu/ sagatavošanas darbību[15]

¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz esošas darbības pagarināšanu
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz darbību, kas pārveidota jaunā darbībā

1.3.
Mērķi
1.3.1.
Komisijas daudzgadu stratēģiskie
mērķi, ko plānots sasniegt ar priekšlikumu/iniciatīvu

Iekšlietu
jomas politikas virzienu galīgais mērķis ir izveidot telpu bez
iekšējam robežām, kurā ES pilsoņi un trešo valstu
valstspiederīgie var ieceļot, pārvietoties, dzīvot un
strādāt, bagātinot ar jaunām idejām, zināšanas un
inovāciju vai aizpildot brīvās vietas valstu darba tirgū,
pārliecināti, ka tiks pilnībā ievērotas viņu
tiesības un garantēta viņu drošība. Šā mērķa
sasniegšanā būtiska ir sadarbība ar ārpussavienības
valstīm un starptautiskajām organizācijām.
Iekšlietu
jomas politikas virzienu arvien pieaugošā nozīme ir apliecināta
Stokholmas programmā un tās rīcības plānā, kuru
īstenošana ir viena no Savienības stratēģiskajām
prioritātēm un aptver šādas jomas: migrācija
(legālā migrācija un integrācija, patvērums,
iregulārā migrācija un atgriešana), drošība (terorisma un
organizētās noziedzības novēršana un cīņa pret
to, policijas sadarbība) un ārējo robežu pārvaldība
(tostarp vīzu politika), kā arī šo politikas virzienu
ārējo dimensiju. Lisabonas līgums arī ļauj
Savienībai izrādīt lielāku apņēmību
atbildēt uz pilsoņu ikdienas bažām brīvības, drošības
un tiesiskuma jomā. Iekšlietu politikas prioritātes, jo īpaši
trešo valstu valstspiederīgo integrācija būtu jāskata
arī saistībā ar septiņām pamatiniciatīvām,
kas izklāstītas stratēģijā “Eiropa 2020”, kuras
mērķis ir palīdzēt ES pārvarēt pašreizējo
finansiālo un ekonomisko krīzi un panākt gudru,
ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi.
Patvēruma
un migrācijas fonds un Iekšējās drošības fonds sniegs
finansiālu palīdzību, kas nepieciešama, lai Savienības
mērķus iekšlietu jomā pārvērstu uzskatāmos
rezultātos.

1.3.2.
Konkrētie mērķi un
attiecīgās ABM/ABB darbības

PATVĒRUMA
UN MIGRĀCIJAS FONDS
a)         stiprināt
un attīstīt kopējo Eiropas patvēruma sistēmu, tostarp
tās ārējo dimensiju;
b)         sniegt
atbalstu legālai migrācijai uz Savienību saskaņā ar
dalībvalstu ekonomiskajām un sociālajām
vajadzībām un veicināt trešo valstu valstspiederīgo,
tostarp patvēruma meklētāju un starptautiskās
aizsardzības saņēmēju, efektīvu integrāciju;
c)         veicināt
dalībvalstīs taisnīgas un efektīvas atgriešanas
stratēģijas, uzsvaru liekot uz atgriešanās ilgtspēju un
efektīvu atpakaļuzņemšanu izcelsmes valstīs;
d)         stiprināt
solidaritāti un atbildības dalīšanu starp
dalībvalstīm, īpaši attiecībā uz tām, kuras
visvairāk ietekmē migrācijas un patvēruma plūsmas.
Attiecīgās
ABB darbības: 18.03 (Eiropas
Bēgļu fonds, ārkārtas pasākumi un Eiropas Trešo valstu
valstspiederīgo integrācijas fonds) un 18.02 (ciktāl tas
attiecas uz Eiropas Atgriešanās fondu).
IEKŠĒJĀS
DROŠĪBAS FONDS
Finansiālā
atbalsta instruments policijas sadarbībai, noziedzības
novēršanai un apkarošanai un krīžu pārvarēšanai
Saskaņā
ar prioritātēm, kuras noteiktas attiecīgajās
Savienības stratēģijās, programmās, draudu un risku
novērtējumos, instruments palīdzēs šādu konkrēto
mērķu sasniegšanā:
a)         novērst
un apkarot smagos noziegumus, pārrobežu un organizēto
noziedzību, tostarp terorismu, un pastiprināt koordināciju un
sadarbību starp dalībvalstu tiesībaizsardzības
iestādēm un sadarbību ar attiecīgajām trešajām
valstīm;
b)         uzlabot
dalībvalstu un Savienības spējas, lai efektīvi
pārvaldītu ar drošību saistītus riskus un krīzes, un
sagatavotu un aizsargātu cilvēkus un kritisko infrastruktūru pret
terora aktiem un citiem ar drošību saistītiem incidentiem.
Attiecīgās
ABB darbības: 18.05
Finansiālā
atbalsta instruments ārējām robežām un vīzām
Saskaņā
ar prioritātēm, kuras noteiktas attiecīgajās ES
stratēģijās, programmās, draudu un risku novērtējumos,
instruments palīdzēs šādu konkrēto mērķu
sasniegšanā:
a)         atbalstīt
kopēju vīzu politiku, lai veicinātu likumīgu ceļošanu,
nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret trešo valsu
valstspiederīgajiem un nepieļautu iregulāru migrāciju;
b)         atbalstīt
robežu pārvaldību, lai nodrošinātu ārējo robežu augsta
līmeņa aizsardzību, no vienas puses, un raitu ārējo
robežu šķērsošanu atbilstīgi Šengenas acquis, no otras
puses.
Attiecīgās
ABB darbības: 18.02 (ciktāl tas
attiecas uz Ārējo robežu fondu).

1.3.3.
Paredzamie rezultāti un ietekme

Norādīt,
kāda ir priekšlikuma/iniciatīvas iecerētā ietekme uz
finansējuma saņēmējiem/mērķgrupām.
Priekšlikuma
ietekme uz saņēmējiem/mērķgrupām ir
sīkāk aprakstīta ietekmes novērtējuma 4.1.2. nodaļā.
Kopumā
visos finansēšanas procesa līmeņos un katrā
pārvaldības veidā veiktajai vienkāršošanai būs
acīmredzama labvēlīga ietekme uz finansiālā atbalsta
pārvaldības procesiem.
Patvēruma
un migrācijas fonds:
Galvenie
finansiālā atbalsta saņēmēji patvēruma un
migrācijas jomā būs dalībvalstu valsts pārvaldes
struktūras, kas ir atbildīgas par attiecīgā acquis
vai politikas īstenošanu, kā arī starptautiskās
organizācijas vai NVO, kas darbojas patvēruma un migrācijas
jomā (uzņemšanas procedūras, integrācijas pasākumi un
atgriešanas darbības).
Mērķgrupas,
kas gūs labumu no pārmaiņām, ir patvēruma
meklētāji, starptautiskās aizsardzības
saņēmēji, pārvietotie bēgļi un citi trešo valstu
valstspiederīgie, kas ierodas ES dažādu iemeslu dēļ un ar
dažādām vajadzībām (piemēram, ekonomiskās
vajadzības, ģimenes atpakalapvienošanās, nepavadīti
nepilngadīgie utt.). Šīs mērķgrupas būs vieglāk
aizsniedzamas, jo, apvienojot vienā fondā dažādas darbības,
kas attiecas uz migrācijas pārvaldību, tiks atvieglota
piekļuve finansējumam (viena atbildīgā iestāde,
labāka uzskatāmība un skaidrāka intervences darbības
joma) un atbalsts varēs būt elastīgāks (piemēram,
viena veida darbība, kas vērsta uz dažādām
mērķgrupām). Tiks paplašināta arī intervences darbības
joma, aptverot visu migrācijas ķēdi, kurā ietilpst
dažādas mērķgrupas, tostarp paplašinātās
mērķgrupas, t.i., otrās paaudzes trešo valstu
valstspiederīgie (kam māte vai tēvs ir trešās valsts
valstspiederīgais).
Iekšējās
drošības fonds:
Policijas
sadarbība, noziedzības novēršana un apkarošana un krīžu
pārvarēšana
Galvenie
finansiālā atbalsta saņēmēji būs
dalībvalstis un to tiesībaizsardzības iestādes, kā
arī jebkura cita iestāde, kuras uzdevums ir kritiskās
infrastruktūras aizsardzība un krīžu pārvaldība,
kā arī attiecīgā gadījumā ‑
atbilstīgās starptautiskās un nevalstiskās organizācijas
(piemēram, noziedzības novēršanas, radikalizācijas
apkarošanas un cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā).
Mērķgrupa,
kam par labu tiek veiktas izmaiņas, būs visi iedzīvotāji.
Galvenie sasniegumi būs šādi: 1) pastiprinātas dalībvalstu
administratīvās un darbības spējas, lai atklātu un
veiksmīgi vērstos pret smagiem noziegumiem, pārrobežu un
organizēto noziedzību, tostarp terorismu, nolūkā
samazināt ar drošību saistītos draudus, kas izriet no šādas
noziedzības, un 2) lielāka Eiropas elastība, reaģējot
uz krīzēm un katastrofām, pateicoties saskaņotākai ES
politikai riska pārvaldības jomā, sasaistot draudu un riska
novērtējumus ar politikas veidošanu, no vienas puses, un
efektīvāku un koordinētāku ES reakciju uz krīzēm,
iesaistot esošās jaudas un zināšanas, no otras puses. Būtisks
sasniegums būs dalībvalstu uzlabotās spējas, lai
novērstu terora aktus un citus būtiskus ar drošību
saistītus incidentus, un sagatavotu un aizsargātu cilvēkus un
kritisko infrastruktūru pret tiem.
Ārējās
robežas un vīzas

Galvenie
finansiālā atbalsta saņēmēji robežu un vīzu
jomā būs dienesti, kas dalībvalstīs īsteno ES acquis,
Šengenas Robežu kodeksu un Vīzu kodeksu: robežsardze, policija un
konsulārie dienesti. Mērķgrupa, kam par labu tiek veiktas
izmaiņas, būs ceļotāji – visas personas, kas
šķērso ārējās robežas, ieceļojot ES.
Rezultāti būs šādi: pastiprinātas šo dienestu spējas 1)
veikt robežu uzraudzību un sadarboties ar citām
tiesībaizsardzības iestādēm Eiropas Robežu uzraudzības
sistēmas (EUROSUR) ietvaros; 2) pārvaldīt migrācijas
plūsmas konsulārajos dienestos (vīzu pieteikumi) un 3) uzlabot
pasažieru plūsmu apstrādi robežšķērsošanas punktos,
sadarbībā ar citām tiesībaizsardzības
iestādēm nodrošinot augsta līmeņa vienotu aizsardzību,
no vienas puses, un raitu robežu šķērsošanu atbilstīgi acquis
un cieņpilnas attieksmes un cieņas ievērošanas principiem, no
otras puses. Būtisks konkrēts rezultāts būs divu jaunu ES
IT sistēmu izveide attiecība uz trešo valstu valstspiederīgo
robežšķērsošanu (ES ieceļošanas/izceļošanas sistēma un
ES reģistrēto ceļotāju programma).

1.3.4.
Rezultātu un ietekmes rādītāji

Norādīt
priekšlikuma/iniciatīvas īstenošanas uzraudzībā
izmantojamos rādītājus.
Tā
kā pirms valsts programmu noteikšanas nepieciešams politiskais dialogs,
šajā posmā nav iespējams noteikt galīgo
rādītāju sarakstu, kuri tiks izmantoti, lai izvērtētu
sasniegumus saistībā ar minētajiem konkrētajiem
mērķiem.
Tomēr attiecībā uz patvēruma un migrācijas
jomu rādītāji cita starpā ietvertu panākto uzlabojumu
apjomu attiecībā uz patvēruma uzņemšanas
apstākļiem, patvēruma procedūru kvalitāti, statusa
atzīšanas līmeņu konverģenci dalībvalstīs,
kā arī dalībvalstu pārvietošanas pasākumiem, apjomu,
kādā pieaugusi trešo valstu valstspiederīgo dalība
nodarbinātībā, izglītībā un demokrātiskajos
procesos, atgriezto personu skaitu un apjomu, kādā
palielinājusies dalībvalstu savstarpējā
palīdzība, tostarp īstenojot praktisku sadarbību un
iekšēju pārvietošanu.
Attiecībā
uz policijas sadarbību un noziedzības novēršanu
rādītāji ietvertu kopīgo pārrobežu operāciju
skaitu un dokumentu un organizēto pasākumu skaits apmaiņai ar
labāko praksi. Attiecībā uz krīžu pārvaldību
un kritiskās infrastruktūras aizsardzību rādītāji
ietvertu izveidoto un/vai pilnveidoto rīku skaitu, kas paredzēti
dalībvalstu kritiskās infrastruktūras aizsardzības
veicināšanai visās ekonomikas jomās un Savienības
līmenī sagatavoto draudu un riska novērtējumu skaits.
Robežu un
vīzu jomā rādītāji ietvertu
konsulāro dienestu skaitu, kas ir nodrošināti un/vai pilnveidoti, lai
nodrošinātu efektīvu vīzas pieteikumu apstrādi un sniegtu
kvalitatīvus pakalpojumus vīzas pieteikuma iesniedzējiem, un
iekārtu izstrādi robežkontrolei un iregulāru trešo valstu
valstspiederīgo aizturēšanai pie ārējām robežām
atbilstoši riskam ārējās robežas attiecīgajā
daļā. Ietekmes rādītāji mērīs to, kā ir
palielinājusies robežas drošība, vīzu izsniegšanas jaudas un
spējas droši un raiti apstrādāt robežas šķērsojošo
ceļotāju plūsmas.

1.4.
Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums
1.4.1.
Īstermiņa vai ilgtermiņa
vajadzības

Arī
laikposmā no 2014. gada līdz 2020. gadam ES saskarsies ar
būtiskiem pārbaudījumiem iekšlietu jomā. Ņemot
vērā demogrāfiskās izmaiņas, strukturālās
izmaiņas darba tirgos un veidu, kā izpaužas konkurence attiecībā
uz prasmju piesaisti, uz nākotni vērstai legālās
imigrācijas un integrācijas politikai būs būtiska loma ES
konkurētspējas un sociālās kohēzijas
stiprināšanā, bagātinot mūsu sabiedrības un radot
iespējas visiem. ES arī nepieciešams pienācīgi
pievērsties iregulārajai migrācijai un cīņai pret
cilvēku tirdzniecību. Tajā pašā laikā mums ir
jāturpina apliecināt solidaritāti ar tiem, kuriem vajadzīga
starptautiska aizsardzība. Joprojām prioritāte ir izveidot
drošāku un efektīvāku kopējo Eiropas patvēruma
sistēmu, kura atspoguļo mūsu vērtības.
Nodrošināt
drošu un neapdraudētu vidi ir nepieciešamība un tas nāk par labu
ES ekonomikai, kultūrai un sociālajai izaugsmei. ES ir izšķiroša
loma gan vēršoties pret draudiem ko rada smagi noziegumi un
organizētā noziedzība, kibernoziegumi un terorisms, gan
nodrošinot ES ārējo robežu pārvaldību vai ātri
reaģējot uz krīzes situācijām, ko izraisījusi
cilvēku darbība vai dabas katastrofas. Globalizācijas
apstākļos, kad pieaug draudi un palielinās to starptautiskā
dimensija, neviena dalībvalsts nespēj efektīvi reaģēt
viena pati. Lai nodrošinātu tiesībaizsardzības iestāžu
efektīvu darbību pāri robežām un jurisdikcijām, ir
vajadzīga saskaņota un visaptveroša Eiropas reakcija.
Šo
mērķu sasniegšanā būtiska ir sadarbība ar
ārpussavienības valstīm un starptautiskajām
organizācijām. Nesenie notikumi Ziemeļāfrikā ir
pierādījuši, cik svarīgi ir tas, lai ES būtu visaptveroša
un koordinēta pieeja migrācijai, robežām un drošībai.
Tādēļ jāstiprina arvien svarīgākā ES
iekšlietu politikas virzienu ārējā dimensija, to pilnīgi
saskaņojot ar Savienības ārpolitiku.

1.4.2.
ES iesaistīšanās pievienotā
vērtība

Migrācijas
plūsmu pārvaldība ir saistīta ar problēmām, kuras
dalībvalstis nespēj atrisināt, rīkojoties atsevišķi.
Šīs ir jomas, kurās ES budžeta izmantošanai ir acīmredzama
pievienotā vērtība.
Uz dažām
dalībvalstīm gulstas liels slogs to īpašā
ģeogrāfiskā izvietojuma un to pārvaldībā esošo
Savienības ārējo robežu garuma dēļ. Kontroles
atcelšanai pie iekšējām robežām ir jāseko kopīgiem
pasākumiem, lai efektīvi kontrolētu un uzraudzītu
Savienības ārējās robežas. Tādēļ kopīgās
politikas pamatā patvēruma, imigrācijas un ārējo
robežu jomā ir dalībvalstu solidaritātes un atbildības
taisnīgas sadales princips. ES budžetā ir paredzēti
līdzekļi, lai pievērstos šā principa finansiālajai
ietekmei. Drošības jomā smagiem noziegumiem un organizētai
noziedzībai, terorismam un citiem ar drošību saistītiem draudiem
ir aizvien izteiktāks pārrobežu raksturs. Transnacionāla
sadarbība un koordinācija starp tiesībaizsardzības iestādēm
ir būtiska, lai veiksmīgi novērstu un apkarotu šādus noziegumus,
piemēram, veicot informācijas apmaiņu, kopīgas
izmeklēšanas, izmantojot savstarpēji savietojamas tehnoloģijas
un kopīgus draudu un riska novērtējumus.
Attiecība
uz migrācijas plūsmām ES ārējo robežu
pārvaldība un ES drošība prasa no dalībvalstīm būtiskus
resursus un spējas. Uzlabota darbības sadarbība un
koordinācija, veicot resursu apvienošanu tādās jomās
kā apmācība un iekārtas, rada apjomradītus
ietaupījumus un sinerģiju, tādējādi nodrošinot
publisko līdzekļu efektīvāku izmantošanu un pastiprinātu
solidaritāti, savstarpēju uzticēšanos un atbildības sadali
starp dalībvalstīm kopīgu ES politikas virzienu jomā. Tas
ir īpaši svarīgi drošības jomā, kur finansiālais
atbalsts visu veidu kopīgām pārrobežu operācijām ir
būtisks, lai veicinātu sadarbību starp policijas, muitas,
robežsardzes un tiesu iestādēm.
Attiecībā
uz iekšlietu ārējo dimensiju, skaidrs, ka pasākumu
pieņemšana un resursu apvienošana ES līmenī būtiski vairos
ES rīcības efektivitāti, kas nepieciešama, lai
pārliecinātu trešās valstis kopā ar ES iesaistīties šo
migrācijas jautājumu risināšanā, kuri pamatā ir ES un
dalībvalstu interesēs.
ES
tiesības rīkoties iekšlietu jomā izriet no Līguma par
Eiropas Savienības darbību (LESD) V sadaļas
„Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa”, jo īpaši 77. panta
2. punkta, 78. panta 2. punkta, 79. panta 2. un 4. punkta,
82. panta 1. punkta, 84. panta un 87. panta 2. punkta.
Uz sadarbību ar trešām valstīm un starptautiskām
organizācijām attiecas LESD 212. panta 3. punkts.
Priekšlikumos tiek ievērots subsidiaritātes princips, jo
finansējuma lielākā daļa tiks īstenota
saskaņā ar dalītas pārvaldības principu un
ievērojot dalībvalstu iestāžu kompetenci.

1.4.3.
Līdzīgas līdzšinējās
pieredzes rezultātā gūtās atziņas

Kaut arī
kopumā tiek atzīts, ka pašreizējie iekšlietu jomas finanšu
instrumenti sasniedz savus mērķus un darbojas efektīvi,
vidusposma pārskatīšanā un apspriedēs ar
ieinteresētajām personām gūtās atziņas liecina,
ka nepieciešams:
–      vienkāršot un racionalizēt turpmākos iekšlietu jomas
instrumentus, samazinot finanšu programmu skaitu
līdz divām, šajā nolūkā izveidojot Patvēruma un
migrācijas fondu un Iekšējās drošības fondu. Tas ļaus
ES stratēģiskāk izmantot savus instrumentus tā, lai tie labāk
atbilstu ES politiskajām prioritātēm un vajadzībām;
–      stiprināt ES globālo procesu dalībnieces lomu, turpmākajos fondos ietverot ārējās dimensijas
komponentu, lai stiprinātu ES rīcības efektivitāti
attiecībā uz ārējās politikas dimensiju iekšpolitikas
virzienos;
–      tur, kur tas iespējams, priekšroku dot dalītai
pārvaldībai, nevis centralizētai, tādējādi
samazinot nevajadzīgu birokrātisko slogu;
–      veidot vairāk uz rezultātiem vērstu pieeju dalītai
pārvaldībai, pārejot uz daudzgadu
plānošanu, kas ietver augstākā līmeņa politisko
dialogu, tādējādi panākot, ka dalībvalstu valsts
programmas ir pilnībā saskaņotas ar ES politikas
mērķiem un prioritātēm un tajās galvenā
uzmanība ir vērsta uz rezultātu gūšanu;
–      uzlabot centralizēto pārvaldību, lai radītu
līdzekļu klāstu politikas rosinātiem pasākumiem, tostarp atbalstu starptautiskām darbībām, īpaši
inovatīvām darbībām un darbībām trešās
valstīs vai saistībā ar tām (ārējā
dimensija), kā arī ārkārtas darbībām,
pētījumiem un pasākumiem;
–      izveidot kopīgu regulējumu ar
kopīgu noteikumu kopumu par plānošanu, ziņošanu, finanšu
pārvaldību un kontroli, kas ir, cik iespējams, līdzīgs
citu dalītas pārvaldības kārtībā
pārvaldītu ES fondu regulējumam, lai panāktu, ka visas
ieinteresētās personas labāk izprot noteikumus, un nodrošinātu
augstu saskanīgumu un konsekvenci;
–      nodrošināt ātru un efektīvu reaģēšanu ārkārtas
situācijās, veidojot fondus tā, lai ES
var atbilstīgi reaģēt strauji mainīgās
situācijās;
–      stiprināt iekšlietu jomas aģentūru lomu, lai veicinātu praktisku sadarbību starp
dalībvalstīm un uzticot tām konkrētu darbību
īstenošanu, vienlaikus nodrošinot pienācīgu politisko kontroli
pār aģentūru darbībām.
Sīkāku
ieskatu var gūt katras regulas ietekmes novērtējumā un
paskaidrojuma rakstā.

1.4.4.
Saderība un iespējamā sinerģija
ar citiem attiecīgajiem instrumentiem

Vairāki
citi ES instrumenti sniegs atbalstu pasākumiem, kas papildina
pasākumus, kuri tiks finansēti no Patvēruma un migrācijas
fonda un Iekšējās drošības fonda:
Eiropas
Sociālais fonds pašlaik atbalsta
integrācijas pasākumus attiecībā uz piekļuvi darba
tirgum, bet Integrācijas fonds finansē tādus pasākumus
kā, piemēram, pilsoniskās ievirzes kursus, piedalīšanos
sociālajā un pilsoniskajā dzīvē, vienlīdzīgu
piekļuvi pakalpojumiem, utt. Integrācijas pasākumus turpmāk
tādā pašā veidā atbalstīs Patvēruma un
migrācijas fonds un turpmākais Eiropas Sociālais fonds.
Sadalījums
starp Iekšējās drošības fondu un Civilās aizsardzības
finansiālo instrumentu saglabāsies tāds pats, kā
aprakstīts esošās CIPS programmas 3. pantā: uz dabas
katastrofām, kā arī cilvēku bez iepriekšēja nodoma
izraisītām katastrofām attiecas civilā aizsardzība
(nelaimes gadījumi), savukārt cilvēku tīši izraisītas
katastrofas ir saistītas ar drošību un tādēļ uz
tām attieksies Iekšējās drošības fonds.
Uz terora
aktiem vai citiem ar drošību saistītiem incidentiem joprojām
neattieksies ES Solidaritātes fonds. Tāpat nav skaidra
precīza joma un apmērs, kādā LESD 222. pants
(solidaritātes klauzula) varētu atbalstīt dalībvalstis,
pret kurām ir vērsts terora akts vai kuras cietušas dabas vai
cilvēku izraisītā katastrofā, jo šim nolūkam ir
oficiāli jāpieņem īstenošanas pasākumi, kas vēl
nav pat ierosināti. Ārkārtas finansējums lielu terora aktu
vai citu ar drošību saistītu incidentu gadījumā
tādēļ tiks atbalstīts no Iekšējās drošības
fonda.
Plaisa starp
drošības pētniecību saskaņā ar programmu
"Apvārsnis 2020" un šādas pētniecības
rezultātu praktisko pielietošanu tiks novērsta, jo Iekšējās
drošības fonds paredzēs konkrētus mērķus un
atbilstīgas darbības, lai ļautu finansēt zinātniskās
pētniecības rezultātu pārbaudi un apstiprināšanu
(“paraugi”) ar mērķi nodrošināt to sērijveida pielietošanu
praksē (“publiskais iepirkums pirmskomercializācijas posmā”).
Jaunā
programma “Tiesiskums” būs cieši saistīta ar un papildinās
Iekšējās drošības fondu, jo īpaši tās
krimināltiesību komponente, tomēr tā vairāk
uzmanības pievērsīs tiesu sadarbībai, procedūru
saskaņošanai un savstarpējai atzīšanai, kas praksē
novērsīs būtiskas pārklāšanās.
Patvēruma
un migrācijas fonda un Iekšējās drošības fonda
ārējās dimensijas komponents atbalstīs darbības
trešās valstīs un saistībā uz tām, kuras būs
galvenokārt vērstas uz ES interesēm un mērķiem,
kurām būs tieša ietekme uz ES un tās dalībvalstīm un
kuras nodrošinās ES teritorijā īstenoto darbību turpināmību.
Šis finansējums tiks plānots un īstenots saskaņā ar ES
ārējo darbību un ārpolitiku. Tas nav paredzēts
tādu darbību atbalstam, kuras ir vērstas uz attīstību,
un attiecīgā gadījumā papildinās finansiālo
palīdzību, kas tiek sniegta, izmantojot ārējās
palīdzības instrumentus. Šajā kontekstā iekšlietu jomai
īpaši nozīmīgi būs Tematiskās programmas
migrācijas un patvēruma jomā un Stabilitātes instrumenta
pēcteči. Ārējās palīdzības instrumenti vai
nu atbalsta saņēmēju valstu vajadzības attīstības
jomā, vai atbalsta ES vispārējās politiskās intereses
ar stratēģiskiem partneriem, toties iekšlietu fondi atbalstīs
īpašas darbības trešās valstīs ES migrācijas politikas
un ES iekšējās drošības mērķu interesēs.
Tādējādi tie aizpildīs specifisku robu un dos ieguldījumu
ES rīcībā esošā rīku klāsta pilnīgā
izveidē.

1.5.
Ilgums un finansiālā ietekme

þ Ierobežota ilguma
priekšlikums/iniciatīva
–
þ    Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks: no 1.1.2014.
līdz 31.12.2020.
–
þ    Finansiālā ietekme no 2014. gada līdz 2023. gadam
¨ Beztermiņa
priekšlikums/iniciatīva
–
Īstenošana ar uzsākšanas periodu no GGGG.
līdz GGGG.,
–
pēc kura turpinās normāla
darbība

1.6.
Paredzētie pārvaldības veidi[16]

þKomisijas īstenota centralizēta tieša pārvaldība
þ Centralizēta netieša
pārvaldība, izpildes uzdevumus deleģējot:
–
þ    izpildaģentūrām
–
þ    Kopienu izveidotām struktūrām[17]
–
þ    valstu publiskā sektora struktūrām vai
struktūrām, kas veic valsts pārvaldes uzdevumus
–
¨    personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas
darbības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību
V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā
Finanšu regulas 49. panta nozīmē
þ Dalīta pārvaldība
kopā ar dalībvalstīm
þ Decentralizēta pārvaldība kopā ar trešām
valstīm
þ Pārvaldība kopā ar
starptautiskām organizācijām (precizēt)
Ja norādīti
vairāki pārvaldības veidi, sniedziet papildu informāciju
iedaļā „Piezīmes”.
Piezīmes
Priekšlikumi
tiks galvenokārt īstenoti ar dalītu pārvaldību,
izmantojot daudzgadu valsts programmas.
Valsts
programmās sasniedzamos mērķus papildinās “Savienības
darbības” un ātrās reaģēšanas mehānisms
ārkārtas situāciju risināšanai. Tās galvenokārt
būs dotācijas un iepirkums saskaņā ar centralizētu
tiešu pārvaldību un ietvers darbības trešās valstīs un
saistībā ar tām.
Tiks izmantoti
visi iespējami līdzekļi, lai nepieļautu sadrumstalošanos,
koncentrējot resursus uz neliela skaita ES mērķu sasniegšanu un
attiecīgā gadījumā izmantojot galveno ieinteresēto
personu speciālās zināšanas, pamatojoties uz
partnerattiecību nolīgumiem un pamatnolīgumiem.
Pēc
Komisijas iniciatīvas sniegtā tehniskā palīdzība tiks
īstenota, izmantojot centralizētu tiešu pārvaldību.
Valstis, kas
asociētas Šengenas acquis piemērošanā,
īstenošanā un pilnveidošanā, piedalīsies arī abos
Iekšējās drošības fonda instrumentos, kas ir Šengenas acquis
pilnveidošana (instruments robežu un vīzu jomā un instruments
policijas sadarbības jomā), it kā tās būtu dalībvalstis
saskaņā ar Šengenas asociēšanas nolīgumiem. Tās
piedalīsies instrumentos saskaņā ar regulas noteikumiem,
īstenojot savas daudzgadu valsts programmas, un tām būs
iespēja pieteikties finansējumam Savienības pasākumu
ietvaros utt. Saskaņā ar Ārējo robežu fondu tiks veikti
konkrēti pasākumi, lai precizētu papildu noteikumus, kas
nepieciešami minēto valstu līdzdalībai (noteikumi, kas izriet no
Finanšu regulas, tās Īstenošanas noteikumiem un Līgumiem,
tostarp Revīzijas palātas pilnvaras veikt revīzijas). Tā
kā šīs valstis par abiem instrumentiem ES budžetā iemaksas veiks
proporcionāli to IKP, pasākumos tiks noteiktas arī iemaksas, kas
jāsaņem no šīm valstīm kā daļa, īstenojot
dalīto atbildību Šengenas pārvaldībā, neatkarīgi
no to saistībām saskaņā ar instrumentiem. Šobrīd
asociētās valstis ir Norvēģija, Islande, Šveice un
Lihtenšteina.

2.
PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.
Uzraudzības un ziņošanas noteikumi

Norādīt
periodiskumu un nosacījumus.
Dalītai
pārvaldībai tiek ierosināta
saskanīga un efektīva ziņošanas, uzraudzības un
izvērtēšanas sistēma. Attiecībā uz katru valsts
programmu dalībvalstīm tiks prasīts izveidot Uzraudzības
komiteju, kurā var piedalīties Komisija.
Ik gadu
dalībvalstis ziņos par daudzgadu programmas īstenošanu. Šie
ziņojumi ir priekšnoteikums gada maksājumiem. Saistībā ar
starpposma pārskata sagatavošanu dalībvalstīm 2017. gadā
tiks lūgts sniegt papildu informāciju par mērķu
īstenošanā gūtajiem panākumiem. Līdzīgs
pasākums tiks veikts 2019. gadā, lai attiecīgā
gadījumā varētu veikt pielāgojumus pēdējā finanšu
gada (2020. gada) laikā.
Atbalstot uz
izvērtēšanu balstītas darba vides izveidi iekšlietu jomā,
fondiem būs kopīga izvērtēšanas un uzraudzības
sistēma ar plašu politikā pamatotu rādītāju
klāstu, kuri uzsvērs fondiem piemītošo uz rezultātiem
vērsto pieeju un būtisko lomu, kāda tiem varētu būt
politisko virzienu kopumā, lai sasniegtu mērķi – izveidot
brīvības, drošības un tiesiskuma telpu. Šie
rādītāji attiecas uz ietekmi, kāda varētu būt
fondiem: kopīgas darba vides izveide robežu drošības, policijas
sadarbības un krīžu pārvarēšanas jomā; migrācijas
plūsmu uz ES efektīva pārvaldība; taisnīga un
vienlīdzīga attieksme pret trešo valstu valstspiederīgajiem;
solidaritāte un sadarbība dalībvalstu starpā, risinot
migrācijas un iekšējās drošības jautājumus, un
kopīga ES pieeja attiecībā uz trešām valstīm gan
migrācijas, gan drošības jomā.
Lai
nodrošinātu, ka izvērtēšanā tiek piemēroti
adekvāti principi, un paturot prātā praktisko pieredzi,
kāda izvērtēšanā gūta dalībvalstīs
pašreizējā ES finansējuma ietvaros iekšlietu jomā, Komisija
un dalībvalstis darbosies kopīgi, lai izstrādātu
kopīgu izvērtēšanas un uzraudzības sistēmu, cita
starpā nosakot paraugus un kopīgos rezultatīvos rādītājus.
Visi
pasākumi tiks izveidoti plānošanas perioda sākumā,
tādējādi ļaujot dalībvalstīm izveidot savas
ziņošanas un izvērtēšanas sistēmas, pamatojoties uz
kopīgiem noteiktiem principiem un prasībām.
Lai
mazinātu administratīvo slogu un panāktu sinerģiju starp
ziņošanu un izvērtēšanu, izvērtēšanas ziņojumos
sniedzamā informācija pamatosies uz informāciju, ko sniedz
dalībvalstis savu valsts programmu gada īstenošanas pārskatos,
un papildinās to.
Komisija 2018. gadā
arī iesniegs ziņojumu par starpposma pārskatīšanu, kas tiks
veikta attiecībā uz valsts programmām.
Plašākā
tvērumā Komisija līdz 31.12.2018.
iesniegs starpziņojumu par fondu īstenošanu, bet līdz 30.6.2024.
– ex post izvērtējuma ziņojumu, aptverot visu
īstenošanu (t.i., ne tikai valsts programmas dalītas
pārvaldības ietvaros).

2.2.
Pārvaldības un kontroles sistēma
2.2.1.
Apzinātie riski

Iekšlietu
ĢD nav saskāries ar būtisku kļūdu risku savās
izdevumu programmās. To apliecina tas, ka Revīzijas palātas gada
pārskatos vairākkārtīgi nav bijis būtisku
konstatējumu, kā arī Iekšlietu ĢD (un iepriekš JLS
ĢD) gada darbības pārskatos iepriekšējo gadu laikā
atlikušo kļūdu biežums virs 2 % nav konstatēts.
Dalītā
pārvaldībā vispārīgie riski
saistībā ar pašreizējo programmu īstenošanu
galvenokārt ietilpst trīs kategorijās:
–      risks, ka līdzekļi netiek izmantoti efektīvi vai
pietiekami mērķtiecīgi;
–      kļūdas, kuru pamatā ir noteikumu
sarežģītība un trūkumi pārvaldības un kontroles
sistēmās;
–      administratīvo resursu neefektīva izmantošana (prasību
ierobežots samērīgums).
Vērts
pieminēt arī konkrētus elementus attiecībā uz
četriem fondiem vispārējās programmas "Solidaritāte
un migrācijas plūsmu pārvaldība" ietvaros.
–      Gada programmu sistēma nodrošina, ka galīgie maksājumi
tiek veikti regulāri, pamatojoties uz apstiprinātiem un
revidētiem izdevumiem. Tomēr gada programmu atbilstības periods
nav piesaistīts ES finanšu gadam, tāpēc, neraugoties uz
ļoti izvērsto sistēmu, ticamības apstiprināšanas
ķēde nav pilnībā apmierinoša.
–      Sīki izstrādātus atbilstības noteikumus nosaka
Komisija. Tādējādi principā tiek nodrošināts
finansēto izdevumu viendabīgums. Tomēr tas rada arī lieku
darba slogu valsts iestādēm un Komisijai un palielina iespēju,
ka saņēmēji un/vai dalībvalstis pieļauj
kļūdas, nepareizi interpretējot ES noteikumus.
–      Esošas vadības un kontroles sistēmas ir ļoti
līdzīgas tām, kas darbojas struktūrfondu ietvaros.
Tomēr tās nedaudz atšķiras, jo īpaši attiecība uz
atbildības sadalījumu starp sertificējošām
iestādēm un revīzijas iestādēm. Tas rada apjukumu
dalībvalstīs, jo īpaši tad, kad iestādes darbojas ar abiem
fondu veidiem. Tāpat tas palielina kļūdu risku un prasa rūpīgāku
uzraudzību.
Šajā
priekšlikumā šie elementi tiks būtiski mainīti:
–      Pārvaldības un kontroles sistēmas atbildīs VSS
fondos noteiktajām vispārējām prasībām un
pilnībā ievēros jaunās prasības, kas noteiktas
jaunajā Finanšu regulā: esošās trīs iestādes tiks
aizstātas ar divām iestādēm (atbildīgā
iestāde un revīzijas iestāde), kuru lomas ir precizētas
nolūkā panākt lielāku ticamību.
–      Daudzgadu plānošana kopā ar grāmatojumu ikgadēju
noskaidrošanu, pamatojoties uz maksājumiem, ko veikusi atbildīgā
iestāde, saskaņos atbilstības periodus ar Komisijas gada
pārskatiem, nepalielinot administratīvo slogu
salīdzinājumā ar pašreizējo sistēmu.
–      Pirmā līmeņa kontroles ietvaros atbildīgā
iestāde veiks pārbaudes uz vietas, kas tiks izmantotas tās
ikgadējā vadības ticamības deklarācijā.
–      Atbilstības noteikumu precizēšana un vienkāršošana,
kā arī to saskaņošana ar citiem ES finansiālā atbalsta
instrumentiem, tādējādi mazinot kļūdas, ko
pieļauj atbalsta saņēmēji, kuri izmanto palīdzību
no dažādiem avotiem. Šie atbilstības noteikumi tiks noteikti valsts
līmenī, izņemot dažus pamatprincipus, kas ir līdzīgi
tiem, kurus izmanto VSS fondi.
–      Tiek rosināts izmantot vienkāršotu izmaksu iespējas,
īpaši attiecībā uz mazām dotācijām.
Centralizētā
pārvaldībā galvenie riski ir šādi:
–      risks, ka saņemtajiem projektiem būs vāja saistība
ar Iekšlietu ĢD politiskajām prioritātēm;
–      risks, ka izraudzītajiem projektiem būs slikta kvalitāte
un projekts tehniski tiks slikti īstenots, mazinot programmu ietekmi; šis
risks ir neadekvātu atlases procedūru, speciālo zināšanu
trūkuma vai nepietiekamas uzraudzības dēļ;
–      risks, ka piešķirtos līdzekļus izmantos neefektīvi
vai neekonomiski, – gan attiecībā uz dotācijām (faktisko
attiecināmo izmaksu sarežģīta atmaksāšana un turklāt
ierobežotas iespējas dokumentāri pārbaudīt
atbilstīgās izmaksas), gan attiecībā uz iepirkumu
(dažkārt trūkst tādu piegādātāju, kuriem ir
vajadzīgās speciālās zināšanas, un
tādēļ nav pietiekamu iespēju salīdzināt cenu
piedāvājumus);
–      risks, kas saistīts (īpaši) ar mazāku organizāciju
spēju efektīvi kontrolēt izdevumus un nodrošināt
īstenoto darbību pārredzamību;
–      reputācijas risks Komisijai, ja atklājas krāpšana vai
noziedzīgas darbības; no trešo personu iekšējām kontroles
sistēmām ir gūstamas tikai daļējas garantijas, jo ir
diezgan daudz dažādu līgumslēdzēju un
saņēmēju, kuri katrs strādā ar savu kontroles
sistēmu, kam bieži vien ir šaurs tvērums.
Paredzēts,
ka lielākā daļa minēto risku tiks mazināti,
pateicoties priekšlikumu lielākai mērķtiecībai un
vienkāršotu elementu izmantošanai, kas iekļauti jaunajā Finanšu
regulā.

2.2.2.
Paredzētās kontroles metodes

Dalīta
pārvaldība:
Dalībvalstu
līmenī ierosinātā pārvaldes
un kontroles sistēmu uzbūve ir izstrādāta, balstoties uz 2007.─2013. gadā
izmantoto struktūru, un tajā saglabāta lielākā
daļa funkciju, ko veic pašreizējā periodā, tostarp
administratīvās pārbaudes un pārbaudes uz vietas,
pārvaldes un kontroles sistēmu revīzijas un projektu
revīzijas. Tomēr ir mainīta šo funkciju secība, nosakot, ka
pārbaudes uz vietas nepārprotami ir atbildīgās
iestādes pienākums saistībā ar gada grāmatojumu
noskaidrošanu.
Lai
pastiprinātu pārskatatbildību, atbildīgās
iestādes akreditēs valsts akreditācijas struktūra, kas ir
atbildīga par šo iestāžu pastāvīgu uzraudzību. Ar
iestāžu skaita samazināšanu, vairs neparedzot sertificējošo
iestādi, un fondu skaita samazināšanu ir paredzēts mazināt
administratīvo slogu un veicināt iespēju attīstīt
spēcīgākas administratīvās spējas, kā
arī radīt iespēju skaidrāk nodalīt pienākumus.
Pašlaik nav
pieejamas ticamas aplēses par dalīti pārvaldīto fondu
kontroles izmaksām iekšlietu jomā. Vienīgā pieejamā
aplēse attiecas uz ERAF un Kohēzijas fondu, kur ar kontroli
saistīto uzdevumu izmaksas (valsts līmenī, izņemot
Komisijas izmaksas) tiek lēstas aptuveni 2 % apmērā no 2007.─2013. gadā
pārvaldītā kopējā finansējuma. Šīs izmaksas
ir saistītas ar šādām kontroles jomām: 1 %
saistīts ar valsts koordināciju un programmu sagatavošanu, 82 %
attiecas uz programmu pārvaldību, 4 % uz sertifikāciju un 13 %
uz revīziju.
Kontroles
izmaksas palielinās šādi priekšlikumi:
–      akreditācijas struktūras izveide un darbība un
sistēmas nomaiņa kopumā;
–      vadības deklarācijas iesniegšana kopā ar gada
pārskatiem;
–      pārbaudes uz vietas, kas jāveic atbildīgajai
iestādei;
–      nepieciešamība pēc papildu revīzijas darba, ko veic
revīzijas iestādes, revidējot vadības deklarāciju.
Tomēr ir
arī šādi priekšlikumi, kas samazinās kontroles izmaksas:
–      vairs nepastāvēs sertifikācijas iestāde. Kaut
arī tās funkcijas tiks daļēji nodotas atbildīgajai
iestādei, tas ļaus dalībvalstij ietaupīt ievērojamu
daļu no izmaksām saistībā ar sertifikāciju,
pateicoties lielākai administratīvajai efektivitātei,
mazākai vajadzībai pēc koordinācijas un mazākam
revīzijas apjomam;
–      kontrole, ko paredzēts veikt revīzijas iestādei,
būs vairāk vērsta uz atbildīgās iestādes veikto
pirmā līmeņa administratīvo pārbaužu un pārbaužu
uz vietas (izlases) atkārtotu veikšanu. Tas paātrinās
savstarpējo procedūru un nodrošinās, ka pirms gada pārskatu
iesniegšanas tiek veiktas visas nepieciešamās pārbaudes;
–      vienkāršotu izmaksu izmantošana, kas samazina
administratīvās izmaksas un slogu visos līmeņos gan
pārvaldes iestādēm, gan saņēmējiem;
–      gada slēgšana un grāmatojumu atbilstības noskaidrošanas
perioda ierobežojums līdz 36 mēnešiem samazinās periodu, cik
ilgi publiskajām iestādēm un saņēmējiem dokumenti
jāglabā kontroles nolūkā;
–      elektroniskās komunikācijas plūsmas izveide starp
Komisiju un dalībvalstīm būs obligāta.
Minētajam
jāpievieno 2.2.1. punktā uzskaitītie vienkāršošanas
elementi, kas arī palīdzēs samazināt
saņēmēju administratīvo slogu un tādējādi ir
uzskatāmi par paralēlu kļūdu rašanās riska un
administratīvā sloga samazināšanas līdzekli.
Tādējādi
kopumā sagaidāms, ka šo priekšlikumu rezultātā kontroles
izmaksas tiks drīzāk pārdalītas nekā palielinātas
vai samazinātas. Tomēr gaidāms, ka šī izmaksu
pārdalīšana (visās funkcijās un, pateicoties
samērīgām kontroles procedūrām, arī visās
dalībvalstīs un programmās) ļaus efektīvāk
samazināt riskus un panākt labāku un ātrāku
ticamības apstiprināšanas ķēdi.
Komisijas
līmenī nav paredzams, ka plānošanas
perioda pirmajā pusē samazināsies pārvaldības un
kontroles izmaksas dalītajai pārvaldībai. Tas tā
pirmkārt ir tāpēc, ka summas un politikas jomas, uz kurām
attiecas dalītā pārvaldība, ievērojami pieaugs un
paplašināsies salīdzinājumā ar pašreizējo periodu.
Tādēļ, lai saglabātu tādus pašus resursus vien, jau
būs nepieciešama lielāka efektivitāte. Turklāt pirmais gads
būs raksturīgs ar to, ka būs vienlaikus jāveic daudzi svarīgi
uzdevumi: jānoslēdz 2007.-2013. gada programmas
(pēdējie noslēgšanas ziņojumi jāiesniedz līdz 2016. gada
31. martam), jārisina politiskie dialogi un jāapstiprina
daudzgadu valsts programmas laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam,
jāizveido jauna grāmatojumu noskaidrošanas sistēma. Perioda
otrajā pusē pieejamie potenciālie resursi tiks izmantoti, lai
uzlabotu vērtēšanu un uzraudzību.
Centralizētā
pārvaldība
Attiecībā
uz centralizēto pārvaldību Komisija arī turpmāk
piemēros savu pašreizējo kontroles sistēmu, kas sastāv no
šādiem pamatelementiem: darbību pārraudzība, ko veic
darbības direktorāti, ex-ante kontrole, ko veic Budžeta un
kontroles nodaļa, Iekšējā iepirkuma komiteja, dotāciju ex-post
kontrole vai iekšējās revīzijas struktūrvienības
un/vai iekšējās revīzijas dienesta revīzijas. Ex-post
kontroles sektors piemēro „atklāšanas stratēģiju”, kuras
mērķis ir atklāt pēc iespējas lielāku skaitu no
neatbilstībām, lai atgūtu nepareizi izmaksātās summas.
Pamatojoties uz šo stratēģiju, tiek veikta projektu izlases
pārbaude, kuri tiek atlasīti, gandrīz pilnīgi balstoties uz
riska analīzi.
Pateicoties
šādam ex-ante un ex-post kontroles apvienojumam, kā
arī dokumentārām pārbaudēm un revīzijām uz
vietas, iepriekšējos gados skaitliski izsakāmais vidējais
atlikušo kļūdu biežums bija mazāks par 2 %. Tāpēc
uzskatāms, ka Iekšlietu ĢD iekšējās kontroles sistēma,
kā arī tās izmaksas ir adekvātas, lai sasniegtu
mērķi – zemāku kļūdu procentuālo
rādītāju.
Tomēr
šīs sistēmas ietvaros Iekšlietu ĢD turpinās izskatīt
iespējas stiprināt pārvaldību un panākt lielāku
vienkāršību. Konkrēti, cik vien iespējams, tiks izmantotas
visas vienkāršotās iespējas, kādas sniedz jaunā
Finanšu regula, jo sagaidāms, ka tās palīdzēs
samazināt administratīvo slogu saņēmējiem un tādējādi
vienlaikus mazinās kļūdu risku un administratīvo slogu
Komisijai.
Jaunas
jomas
Priekšlikumos
ir paredzētas jaunas jomas ES finansējumam iekšlietu jomā,
piemēram, ES aģentūrās esošo speciālo zināšanu
labāka izmantošana, ārējās dimensijas attīstīšana
un ārkārtas reaģēšanas mehānismu stiprināšana.
Šajā sakarā Iekšlietu ĢD būs nepieciešamas jaunas
pārvaldības un kontroles metodes.
Šīm jaunajām jomām atvēlamās summas vēl nav
noteiktas, tomēr nav paredzams, ka tās būs ievērojamas
salīdzinājumā ar kopējo budžetu iekšlietu jomā.
Tomēr būs ļoti svarīgi cik iespējams agri šajā
periodā izveidot iekšējos līdzekļus un darba
kārtību šo jauno uzdevumu īstenošanai, pilnībā
ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principus.
Sniegtā
analīze skaidri parāda, ka, neraugoties uz visiem ieviestajiem
vienkāršojumiem, cilvēkresursi, kas nepieciešami Iekšlietu ĢD
palielinātā budžeta īstenošanai, būs jāpastiprina.
Cilvēkresursu vajadzības tiks nodrošinātas, izmantojot
attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti
konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir
pārgrupēti attiecīgajā ģenerāldirektorātā,
vajadzības gadījumā izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta
sadales procedūrā piešķirtos papildu resursus un ņemot
vērā budžeta ierobežojumus.

2.3.
Krāpšanas un pārkāpumu
novēršanas pasākumi

Norādīt
esošos vai plānotos novēršanas un aizsardzības pasākumus.
Papildus visu
regulatīvo kontroles mehānismu piemērošanai Iekšlietu ĢD
izstrādās krāpšanas apkarošanas stratēģiju
saskaņā ar Komisijas jauno krāpšanas apkarošanas
stratēģiju (CAFS), kuru pieņēma 2011. gada 24. jūnijā,
lai cita starpā nodrošinātu, ka tā iekšējās kontroles
saistībā ar krāpšanas apkarošanu pilnībā saskan ar CAFS
un ka tā krāpšanas riska pārvaldības pieeja ir vērsta
uz to, lai noteiktu jomas, kurās pastāv krāpšanas risks, un
izstrādātu atbilstošu rīcību. Vajadzības
gadījumā tiks izveidotas kontaktu grupas un attiecīgi IT
rīki, lai analizētu krāpšanas gadījumus saistībā
ar fondiem.
Attiecībā
uz dalīto pārvaldību CAFS ir skaidri noteikta
nepieciešamība Komisijas priekšlikumos 2014.-2020. gada regulām
prasīt dalībvalstīm ieviest krāpšanas novēršanas
pasākumus, kas ir efektīvi un samērīgi ar apzinātajiem
krāpšanas riskiem. Šā priekšlikuma 5. pantā ir skaidri
noteikta prasība dalībvalstīm novērst, atklāt un labot
pārkāpumus un ziņot Komisijai. Sīkāk šie
pienākumi tiks izklāstīti detalizētajos noteikumos par atbildīgās
iestādes funkcijām, kā paredzēts 24. panta 5. punkta
c) apakšpunktā.
Turklāt 41. pantā
ir nepārprotami norādīts, ka atkārtoti izmanto
līdzekļi, kas tiek iegūti finanšu korekciju rezultātā,
balstoties uz Komisijas vai Revīzijas palātas konstatējumiem.

3.
PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ
IETEKME
3.1.
Attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas
izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas

·      Esošās budžeta izdevumu pozīcijas
Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorijām un budžeta pozīcijām.
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija   || Budžeta pozīcija || Izdevumu veids || Iemaksas
 Numurs || Dif.[18] || no EBTA valstīm[19] || no kandidāt-valstīm[20] || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē
 3 ||   || Dif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
·      No jauna veidojamās budžeta pozīcijas
Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorijām un budžeta pozīcijām.
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izdevumu veids || Iemaksas
 Numurs 3. pozīcija || Dif./nedif. || no EBTA valstīm || no kandidāt-valstīm || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē
 3 || 18 01 04 aa - Patvēruma un migrācijas fonds - tehniskā palīdzība || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 3 || 18 02 - Patvēruma un migrācijas fonds || Dif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 3 || 18 01 04 bb – Iekšējās drošības fonds || Nedif. || NĒ || NĒ || YES || NĒ
 3 || 18 02 bb – Iekšējās drošības fonds – policija un noziedzība || Dif. || NĒ || NĒ || YES || NĒ
 3 || 18 01 04 cc – Iekšējās drošības fonds – robežas un vīzas - tehniskā palīdzība || Nedif. || NĒ || NĒ || YES || NĒ
 3 || 18 02 cc – Iekšējās drošības fonds – robežas un vīzas || Dif. || NĒ || NĒ || YES || NĒ
Trešo valstu iemaksas attiecas uz
Iekšējās drošības fonda abām komponentēm.
Par kritērijiem un metodēm šo
iemaksu aprēķinam ir jāvienojas starp ES un
asociētajām valstīm, pamatojoties uz atsevišķu
procedūru.
Pieņemot, ka procentuālais
sadalījums būs līdzīgs tam, ko pašlaik izmanto
Ārējo robežu fondā, asociētās valstis tiks
aicinātas iemaksāt apmēram 210 miljonus euro robežu un
vīzu komponentei un apmēram 50 miljonus euro policijas
sadarbības komponentei.

3.2.
Paredzamā ietekme uz izdevumiem
3.2.1.
Paredzamās ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums

Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || Nr. 3 || Drošība un pilsoniskums
 Iekšlietu ĢD ||   ||   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || Pēc 2020. gada. || KOPĀ
  Darbības apropriācijas (pašreizējās cenās) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 18 02 aa  Patvēruma un migrācijas fonds || Saistības || (1) || 517.492 || 527.892 || 538.500 || 549.320 || 560.356 || 571.613 || 586.266 || - || 3,851.439
 Maksājumi || (2) || 90.085 || 102.823 || 270.844 || 420.790 || 532.681 || 543.385 || 554.303 || 1,336.528 || 3,851.439
 18 02 bb Iekšējās drošības fonds – policija un noziedzība || Saistības || (1a) || 135.076 || 143.047 || 151.283 || 159.791 || 168.578 || 177.653 || 187.022 ||   || 1,122.450
 Maksājumi || (2a) || 15.714 || 43.881 || 71.419 || 111.709 || 147.854 || 156.248 || 164.918 || 410.707 || 1,122.450
 18 02 cc  Iekšējās drošības fonds – robežas un vīzas || Saistības || (1a) || 422.310 || 447.186 || 472.886 || 499.435 || 526.856 || 555.173 || 584.412 || - || 3,508.258
 Maksājumi || (2a) || 59.999 || 120.794 || 223.204 || 350.813 || 461.098 || 487.256 || 514.275 || 1,290.818 || 3,508.258
 Administratīvās apropriācijas, kas tiek finansētas no konkrētu programmu piešķīrumiem[21] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 18 01 04 aa             Patvēruma un migrācijas fonds ||   || (3) || 2.500 || 2.500 || 2.500 || 2.500 || 2.500 || 2.500 || 2.500 ||   || 18.500
 18 01 04 bb            Iekšējās drošības fonds – policija un noziedzība ||   ||   || 0.800 || 0.800 || 0.800 || 0.800 || 0.800 || 0.800 || 0.800 ||   || 5.600
 18 01 04 cc             Iekšējās drošības fonds – robežas un vīzas ||   ||   || 1.700 || 1.700 || 1.700 || 1.700 || 1.700 || 1.700 || 1.700 ||   || 11.900
 KOPĀ — Iekšlietu ĢD apropriācijas || Saistības || =1+1a +3 || 1.079,878 || 1.123,125 || 1.167,669 || 1.213,546 || 1.260,790 || 1.309,439 || 1.362,700 ||   || 8.517,147
 Maksājumi || =2+2a +3 || 170.799 || 272.497 || 570.467 || 888.313 || 1,146.634 || 1,191.889 || 1,238.496 || 3,038.053 || 8.517,147
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || 5 || „Administratīvie izdevumi”
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || Pēc 2020. gada. || KOPĀ
 Iekšlietu ĢD ||
  Cilvēkresursi || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 20.841 ||   || 145.887
  Citi administratīvie izdevumi || 0,156 || 0,159 || 0,162 || 0,165 || 0,168 || 0,172 || 0,175 ||   || 1,157
 KOPĀ Iekšlietu ĢD || Apropriācijas || 20.997 || 21.000 || 21.003 || 21.006 || 21.009 || 21.013 || 21.016 ||   || 147.044
 KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || (Saistību summa = maksājumu summa kopā) || 20.997 || 21.000 || 21.003 || 21.006 || 21.009 || 21.013 || 21.016 ||   || 147.044
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || Pēc 2020. gada. || KOPĀ
 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 1. līdz 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || 1,100.875 || 1,144.125 || 1,188.672 || 1,234.552 || 1,281.799 || 1,330.452 || 1,383.716 ||   || 8,664.191
 Maksājumi || 191.796 || 293.497 || 591.470 || 909.319 || 1,167.643 || 1,212.902 || 1,259.512 || 3,038.053 || 8,664.191

3.2.2.
Paredzamā ietekme uz darbības
apropriācijām

–
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz darbības apropriāciju
izmantošanu
–
þ  Priekšlikums paredz darbības apropriāciju izmantošanu šādā
veidā:
Iekšlietu politika tiek īstenota galvenokārt ar dalīto
pārvaldību. Lai gan izdevumu prioritātes ir noteiktas ES
līmenī, faktiskā ikdienas pārvaldība ir uzticēta
atbildīgajām iestādēm valsts līmenī. Kopīgos
rezultatīvos rādītājus un mērķus kopā noteiks
Komisija un atbildīgā iestāde savas valsts programmas ietvaros,
un tos apstiprinās Komisija. Tāpēc ir sarežģīti
norādīt sasniedzamos gala mērķus, kamēr programmas nav
izstrādātas, apspriestas un apstiprinātas 2013./2014. gadā.
Arī attiecībā uz centralizētu pārvaldību
Iekšlietu ĢD nevar sniegt visu to rezultātu izsmeļošu sarakstu,
kurus paredzēts sasniegt ar finansiālu intervenci fondu ietvaros, to
vidējām izmaksām un skaitu, kā prasīts šajā
sadaļā. Pašlaik nav statistikas rīku, kas ļautu
jēgpilni aprēķināt vidējās izmaksas, pamatojoties
uz pašreizējām programmām, un šāda precīza noteikšana
būtu pretrunā principam, ka turpmākajām programmām
būtu jābūt pietiekami elastīgām, lai pielāgotos
politiskajām prioritātēm laikposmā no 2014. gada
līdz 2020. gadam. Tas jo īpaši attiecas uz ārkārtas
palīdzību un darbībām trešās valstīs un
saistībā ar tām.
Saistību apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes
aiz komata)
 Norādīt mērķus un rezultātus   ò ||   ||   || N gads || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || Iekļaut ietekmes atspoguļošanai vajadzīgo gadu skaitu (skat. 1.6. punktu) || KOPĀ
 REZULTĀTI
 Rezultāta veids[22] || Rezultātu vidējās izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Kopējais rezultātu daudzums || Kopējās izmaksas
 1. KONKRĒTAIS MĒRĶIS[23] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Starpsumma — 1. konkrētais mērķis ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 2. KONKRĒTAIS MĒRĶIS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Starpsumma — 2. konkrētais mērķis ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ – IZMAKSAS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.3.
Paredzamā ietekme uz administratīvajam
apropriācijām
3.2.3.1.
Kopsavilkums

–
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz administratīvo
apropriāciju izmantošanu
–
þ Priekšlikumā paredzēts administratīvo apropriāciju
izmantojums šādā veidā.
Miljonos EUR (3
zīmes aiz komata) HOME
 Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA[24] || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || KOPĀ
 Cilvēkresursi HOME || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 20.841 || 145.887
 Citi administratīvie izdevumi || 0,156 || 0,159 || 0,162 || 0,165 || 0,168 || 0,172 || 0,175 || 1,157
 Starpsumma — daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA || 20.997 || 21.000 || 21.003 || 21.006 || 21.009 || 21.013 || 21.016 || 147.044
 Ārpus daudzgadu finanšu shēmas[25] 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS[26] || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ
 Cilvēkresursi HOME || 1.280 || 1.280 || 1.280 || 1.280 || 1.280 || 1.280 || 1.280 || 8.960
 Citi administratīvi izdevumi || 3.720 || 3.720 || 3.720 || 3.720 || 3.720 || 3.720 || 3.720 || 26.040
 Starpsumma — Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS || 5.000 || 5.000 || 5.000 || 5.000 || 5.000 || 5.000 || 5.000 || 35.000
 KOPĀ || 25.997 || 26.000 || 26.003 || 26.006 || 26.009 || 26.013 || 26.016 || 182.044

3.2.3.2.
 Paredzamās
cilvēkresursu vajadzības

–
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz cilvēkresursu izmantošanu
–
þ Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu
šādā veidā: skaitļi, kas norādīti par
“n” gadu, ir skaitļi, kas attiecas uz 2011. gadu.
Paredzamais apjoms izsakāms veselos
skaitļos (vai maksimāli ar vienu zīmi aiz komata)
 ||   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020.
  Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki) HOME ||
 || 18 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 136 || 136 || 136 || 136 || 136 || 136 || 136
 || XX 01 01 02 (Delegācijas) || 15 || 15 || 15 || 15 || 15 || 15 || 15
 || 18 01 05 01 (Netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (Tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ||  Ārštata darbinieki (izsakot ar pilnslodzes ekvivalentu ‑ FTE)[27] ||
 || XX 18 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || 16 || 16 || 16 || 16 || 16 || 16 || 16
 || 13 02 02 (CA, INT, JED, LA un SNE delegācijās) || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 || 18 01 04 aa[28] || - galvenajā mītnē[29] || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 || - delegācijās || * || * || * || * || * || * || *
 || 18 01 04 bb[30] || - galvenajā mītnē[31] || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4
 || - delegācijās || * || * || * || * || * || * || *
 || 18 01 04 cc[32] || - galvenajā mītnē[33] || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6
 || - delegācijās || * || * || * || * || * || * || *
 || XX 01 05 02 (CA, INT, SNE — netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (CA, INT, SNE — tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Citi 13 01 04 02) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || KOPĀ || 197 || 197 || 197 || 197 || 197 || 197 || 197
XX ir
attiecīgā politikas joma vai budžeta sadaļa.
Cilvēkresursu vajadzības tiks nodrošinātas,
izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti
konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir
pārgrupēti attiecīgajā
ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā
izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā
piešķirtos papildu resursus un ņemot vērā budžeta
ierobežojumus. Ārpakalpojumu procesa gadījumā, iesaistot
izpildaģentūru, summas un aprēķinus koriģē.
Veicamo uzdevumu
apraksts
 Ierēdņi un pagaidu darbinieki galvenajā mītnē || Veicamie uzdevumi ietver visus uzdevumus, kas nepieciešami finanšu programmas pārvaldībai, piemēram: - sniegt ieguldījumu budžeta procedūrā;          - risināt politisko dialogu ar dalībvalstīm;        - sagatavot gada darba programmas/finansēšanas lēmumus, noteikt gada prioritātes, apstiprināt valsts programmas;         - pārvaldīt valsts programmas, uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus un uzaicinājumus iesniegt piedāvājumus un tiem sekojošās atlases procedūras;    - sazināties ar ieinteresētajām personām (potenciālajiem/faktiskajiem saņēmējiem, dalībvalstīm; - izstrādāt norādes dalībvalstīm;        - pārvaldīt projektus no darbības un finanšu viedokļa; - veikt iepriekš aprakstīto kontroli (ex ante pārbaude, iepirkuma komiteja, ex post revīzija, iekšējā revīzija, grāmatojumu noskaidrošana);  - veikt uzskaiti;     - izstrādāt un pārvaldīt dotāciju un valsts programmu pārvaldības IT rīkus;             - uzraudzīt un ziņot par mērķu sasniegšanu, tostarp gada darbības pārskatā un kredītrīkotāja pastarpinātās deleģēšanas ziņojumos.
 Ārštata darbinieki || Uzdevumi ir līdzīgi ierēdņu un pagaidu darbinieku uzdevumiem, izņemot tos uzdevumus, kurus ārštata darbinieki nevar veikt.
 Darbinieki delegācijās || Lai piedalītos politikas īstenošanā iekšlietu jomā un jo īpaši tās ārējā dimensijā, ES delegācijām būs nepieciešamas pietiekamas speciālās zināšanas iekšlietu jomā. Tās varētu nodrošināt Eiropas Komisijas un/vai Eiropas Ārējās darbības dienesta darbinieki.
Lai piedalītos
politikas īstenošanā iekšlietu jomā un jo īpaši tās
ārējā dimensijā, ES delegācijām būs
nepieciešamas pietiekamas speciālās zināšanas iekšlietu
jomā. Tās varētu nodrošināt Eiropas Komisijas un/vai
Eiropas Ārējās darbības dienesta darbinieki.

3.2.4.
Saderība ar kārtējo daudzgadu
finanšu shēmu

–
þ  Priekšlikums/iniciatīva atbilst nākamajai daudzgadu
finanšu shēmai
–
¨  Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpārplāno
attiecīgā izdevumu kategorija daudzgadu finanšu shēmā.
Aprakstīt, kas jāpārplāno,
norādot attiecīgās budžeta pozīcijas un atbilstošās
summas.
–
¨  Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpiemēro
elastības instruments vai jāpārskata daudzgadu finanšu
shēma[34]
Aprakstīt, kas jādara, norādot
attiecīgās izdevumu kategorijas, budžeta pozīcijas un
atbilstošās summas.

3.2.5.
Trešo personu iemaksas

–
Priekšlikums/iniciatīva neparedz trešo personu
līdzfinansējumu
–
þ Priekšlikums paredz, ka Eiropas finansējumu ir nepieciešams
līdzfinansēt. Precīzu summu nevar aprēķināt.
Regula nosaka maksimālās līdzfinansējuma likmes, kas
diferencētas atbilstoši darbību veidiem:
Apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz
komata)
   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || Kopā
 Norādīt līdzfinansējuma struktūru || DV || DV || DV || DV || DV || DV || DV ||
 Līdzfinansējuma apropriācijas KOPĀ || jānosaka || jānosaka || jānosaka || jānosaka || jānosaka || jānosaka || jānosaka ||

3.3.
Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem

–
þ  Priekšlikums/iniciatīva finansiāli neietekmē
ieņēmumus
–
¨  Priekšlikums/iniciatīva finansiāli ietekmē:
–
¨         pašu resursus
–
¨         dažādus ieņēmumus
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
 Budžeta ieņēmumu pozīcija: || Kārtējā budžeta gadā pieejamās apropriācijas || Priekšlikuma/iniciatīvas ietekme[35]
 N gads || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || Iekļaut ietekmes ilguma atspoguļošanai vajadzīgo aiļu skaitu (skat. 1.6. punktu)
 … pants ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Attiecībā uz
īpaši novirzāmiem dažādajiem ieņēmumiem
norādīt attiecīgo(-ās) izdevumu pozīciju(-as).
Norādīt
ietekmes uz ieņēmumiem aprēķināšanai izmantoto metodi.
[1]               COM (2011) 500
galīgā redakcija.
[2]               COM (2010) 700 galīgā
redakcija.
[3]               COM (2010) 543 galīgā
redakcija.
[4]               “ES budžeta pārskatīšana”, COM (2010) 700, 19.10.2010.
[5]               Priekšlikums
– Eiropas Parlamenta un Padomes Regula, ar ko paredz kopīgus noteikumus
par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas
Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu
lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības
fondu, uz kuriem attiecas vienotais stratēģiskais satvars, un
vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās
attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu
un atceļ Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (COM (2011) 615
galīgā redakcija).
[6]               Priekšlikums
– Eiropas Parlamenta un Padomes Regula par
kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu,
pārvaldību un uzraudzību (COM (2011) 628/3).
[7]               Sk. 1. zemsvītras piezīmi.
[8]               OV C , ... , lpp.
[9]               OV C , ... , lpp.
[10]             Finanšu regulas trīsgadu
posma pārskatīšana – Komisijas priekšlikums COM(2010)0260.
[11]             Finanšu regulas trīsgadu
posma pārskatīšana – Komisijas priekšlikums COM (2010) 0260.
[12]             OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
[13]             OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.
[14]             ABM — ABM — darbībās balstīta
pārvaldība; ABB ‑ budžeta līdzekļu sadale pa
darbības jomām.
[15]             Kā paredzēts Finanšu regulas 49. panta 6. punkta
a) vai b) apakšpunktā.
[16]             Skaidrojums par pārvaldības veidiem un atsauces
uz Finanšu regulu skatīt BudgWeb tīmekļa vietnē: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[17]             Kā minēts Finanšu regulas 185. pantā.
[18]             Dif. — diferencētās apropriācijas, nedif. —
nediferencētās apropriācijas.
[19]             EBTA: Eiropas Brīvās tirdzniecības
asociācija.
[20]             Kandidātvalstis un attiecīgā
gadījumā potenciālās kandidātvalstis no
Rietumbalkāniem.
[21]             Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES programmu
un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi
(kādreizējās „BA” pozīcijas), netiešā
pētniecība, tiešā pētniecība.
[22]             Rezultāti ir attiecīgie produkti vai pakalpojumi
(piemēram, Finansēto studentu apmaiņu skaits, uzbūvēto
ceļu garums kilometros utt.).
[23]             Konkrētie mērķi, Kas norādīti 1.4.2. punktā.
[24]             Kopējais finansējums, pamatojoties uz 2011. gada
galīgo piešķīrumu cilvēkresursiem, ietverot
ierēdņus un ārējo personālu.
[25]             Ārējais personāls, ko finansē no
kādreizējām BA pozīcijām, pamatojoties uz 2011. gada
galīgo piešķīrumu cilvēkresursiem, tostarp
ārējais personāls galvenajā mītnē un
delegācijās.
[26]             Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES
programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi
(kādreizējās „BA” pozīcijas), netiešā
pētniecība, tiešā pētniecība.
[27]             CA — līgumdarbinieks; INT — pagaidu
darbinieks; JED – jaunākais eksperts delegācijās; LA
— vietējais darbinieks; SNE — norīkots valsts eksperts.
[28]             Saskaņā ar robežlielumiem attiecībā uz
ārštata darba ņēmējiem, ko finansē no darbības
apropriācijām (kādreizējām “BA”
pozīcijām).
[29]             Galvenokārt struktūrfondi, Eiropas
Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas
Zivsaimniecības fonds (EZF).
[30]             Saskaņā ar robežlielumiem attiecībā uz
ārštata darba ņēmējiem, ko finansē no darbības apropriācijām
(kādreizējām “BA” pozīcijām).
[31]             Galvenokārt struktūrfondi, Eiropas
Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas
Zivsaimniecības fonds (EZF).
[32]             Saskaņā ar robežlielumiem attiecībā uz
ārštata darba ņēmējiem, ko finansē no darbības apropriācijām
(kādreizējām “BA” pozīcijām).
[33]             Galvenokārt struktūrfondi, Eiropas
Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas
Zivsaimniecības fonds (EZF).
[34]             Skatīt Iestāžu nolīguma 19. un 24. punktu.
[35]             Norādītajām tradicionālo pašu resursu
(muitas nodokļi, cukura nodevas) summām jābūt neto
summām, t. i., bruto summām, no kurām atskaitītas
iekasēšanas izmaksas 25 % apmērā.