               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.9.2021
            COM(2021) 593 final
            2021/0303(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko nosaka nostāju, kura Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kas izveidota ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, attiecībā uz lēmuma pieņemšanu par minētā līguma grozīšanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Komisija ierosina Padomei noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Izstāšanās līgums”), par Apvienotās komitejas lēmumu grozīt minēto līgumu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Līgums par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas

               Izstāšanās līgumā ir noteikta kārtība, kā Apvienotā Karaliste sakārtotā veidā izstājas no Savienības un Euratom. Izstāšanās līgums stājās spēkā 2020. gada 1. februārī.

               2.2.Apvienotā komiteja

               Saskaņā ar Izstāšanās līguma 164. panta 1. punktu izveidotās Apvienotās komitejas sastāvā ir Savienības un Apvienotās Karalistes pārstāvji. To kopīgi vada Savienība un Apvienotā Karaliste. Apvienotās komitejas reglaments ir noteikts Izstāšanās līguma VIII pielikumā. Apvienotā komiteja tiekas vismaz reizi gadā vai pēc Savienības vai Apvienotās Karalistes pieprasījuma, un tā nosaka savu sanāksmju grafiku un darba kārtību, savstarpēji vienojoties.

               Apvienotās komitejas uzdevumi ir noteikti Izstāšanās līguma 164. pantā, un tie galvenokārt ir šādi:

               ·uzraudzīt līguma īstenošanu un piemērošanu tieši vai ar specializēto komiteju starpniecību, kuras tai atskaitās;

               ·pieņemt lēmumus un ieteikumus, tostarp līguma grozījumus gadījumos, kad līgumā ir paredzēta šāda iespēja;

               ·novērst problēmas un risināt strīdus, kas var rasties par līguma interpretāciju un piemērošanu.

               2.3.Paredzētais Apvienotās komitejas lēmums

               Apvienotā komiteja var pieņemt lēmumu, ar kuru Izstāšanās līgumu groza saskaņā ar līguma 164. panta 5. punkta d) apakšpunktu, ja tas nepieciešams kļūdu labošanai, izlaidumu vai citu trūkumu novēršanai vai tādu situāciju risināšanai, kuras nebija paredzētas Izstāšanās līguma parakstīšanas brīdī, ja šādas izmaiņas negroza līguma būtiskos elementus.

               Paredzētā lēmuma mērķis ir novērst izlaidumus un trūkumus, negrozot Izstāšanās līguma būtiskos elementus.

               Paredzētais lēmums būs Pusēm saistošs saskaņā ar Izstāšanās līguma 166. panta 2. punktu. Saskaņā ar Reglamenta 9. pantu Apvienotās komitejas pieņemtajos lēmumos norāda to spēkā stāšanās datumu.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               3.1.Izstāšanās līguma I pielikuma par sociālā nodrošinājuma koordināciju I daļa

               Izstāšanās līguma I pielikuma I daļā ir ietverti Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai lēmumi un ieteikumi, kas Savienībai un Apvienotajai Karalistei ir pienācīgi jāņem vērā, piemērojot sociālā nodrošinājuma koordinācijas noteikumus (skatīt Izstāšanās līguma 31. pantu).

               Administratīvā komisija sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai 2017. gada 18. oktobrī apstiprināja Ieteikumu Nr. A1 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 19. panta 2. punktā minētā apliecinājuma izsniegšanu. Tomēr minētais ieteikums nav uzskaitīts Izstāšanās līguma I pielikumā un būtu jāpievieno.

               Administratīvā komisija sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai 2017. gada 19. oktobrī apstiprināja Lēmumu Nr. E6 par to, kā noteikt, kad elektronisku ziņojumu uzskata par likumīgi piegādātu sociālā nodrošinājuma informācijas elektroniskās apmaiņas (EESSI) sistēmā. Tomēr minētais lēmums nav uzskaitīts Izstāšanās līguma I pielikumā un būtu jāpievieno.

               Administratīvā komisija sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai 2020. gada 17. jūnijā apstiprināja Lēmumu Nr. H9 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 67. un 70. pantā un Lēmumā Nr. S9 minēto termiņu atlikšanu sakarā ar Covid-19 pandēmiju. Tomēr minētais lēmums nav uzskaitīts Izstāšanās līguma I pielikumā un būtu jāpievieno.

                Administratīvā komisija sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai 2020. gada 21. oktobrī apstiprināja Lēmumu Nr. H10 par Administratīvās komisijas sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijai Datu apstrādes tehniskās komisijas darba metodēm un sastāvu. Tomēr minētais lēmums nav uzskaitīts Izstāšanās līguma I pielikumā un būtu jāpievieno. Šis lēmums aizstāj Lēmumu Nr. H8 par Administratīvās komisijas sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijai Datu apstrādes tehniskās komisijas darba metodēm un sastāvu. Tāpēc Lēmums Nr. H8 tiks svītrots no Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas.

               Administratīvā komisija sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai 2020. gada 9. decembrī apstiprināja Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu Nr. H11 par Regulas (EK) Nr. 987/2009 67. un 70. pantā un Lēmumā Nr. S9 minēto termiņu atlikšanu sakarā ar Covid-19 pandēmiju. Tomēr minētais lēmums nav uzskaitīts Izstāšanās līguma I pielikumā un būtu jāpievieno.

               Administratīvā komisija sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai 2018. gada 10. oktobrī apstiprināja Ieteikumu Nr. H2 par  autentiskuma elementu iekļaušanu portatīvajos dokumentos, kurus izdevusi dalībvalsts iestāde un kuros norādīts personas stāvoklis Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 un (EK) Nr. 987/2009 piemērošanas vajadzībām. Tomēr minētais ieteikums nav uzskaitīts Izstāšanās līguma I pielikumā un būtu jāpievieno.

               Administratīvā komisija sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai 2020. gada 9. decembrī apstiprināja Lēmumu Nr. S11 par atmaksāšanas procedūrām Regulas (EK) Nr. 883/2004 35. un 41. panta īstenošanai. Ar šo lēmumu aizstāj Lēmumu Nr. S9 par atmaksāšanas procedūrām Regulas (EK) Nr. 883/2004 35. un 41. panta īstenošanai. Tāpēc Lēmums Nr. S9 tiks svītrots no Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas.

               4.Juridiskais pamats

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Lēmums, kuru Apvienotā komiteja tiek aicināta pieņemt, ir akts ar juridiskām sekām. Paredzētais akts būs Pusēm saistošs saskaņā ar līguma 166. panta 2. punktu.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza līgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               Paredzētā akta mērķis un saturs attiecas vienīgi, no vienas puses, uz līguma grozīšanu nolūkā novērst kļūdas, izlaidumus un trūkumus, vienlaikus negrozot tā būtiskos elementus, un, no otras puses, uz līguma grozīšanu tajā konkrēti paredzētā gadījumā.

               Līgums tika noslēgts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 50. panta 2. punktu.

               Tāpēc un saskaņā ar pamatprincipu, ka aktu var grozīt tikai ar tāda paša veida aktu, ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienību 50. panta 2. punkts.

               4.1.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt Līguma par Eiropas Savienību 50. panta 2. punktam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               5.Paredzētā akta publicēšana

               Tā kā ar Apvienotās komitejas lēmumu tiks grozīts Izstāšanās līgums, ir lietderīgi to pēc pieņemšanas publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2021/0303 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko nosaka nostāju, kura Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kas izveidota ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, attiecībā uz lēmuma pieņemšanu par minētā līguma grozīšanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 50. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Izstāšanās līgums”) Savienība noslēdza 2020. gada 30. janvārī ar Padomes Lēmumu (ES) 2020/135
                  1
                 , un minētais līgums stājās spēkā 2020. gada 1. februārī.

               (2)Ar Izstāšanās līguma 164. panta 5. punkta d) apakšpunktu Apvienotā komiteja ir pilnvarota pieņemt lēmumus, ar kuriem groza minēto līgumu, ja šādi grozījumi ir nepieciešami kļūdu labošanai, izlaidumu vai citu trūkumu novēršanai vai tādu situāciju risināšanai, kuras nebija paredzētas līguma parakstīšanas brīdī, un ja šādi lēmumi negroza minētā līguma būtiskos elementus. Saskaņā ar Izstāšanās līguma 166. panta 2. punktu Apvienotās komitejas pieņemtie lēmumi ir saistoši Savienībai un Apvienotajai Karalistei, un Savienībai un Apvienotajai Karalistei ir jāīsteno minētie lēmumi, kuriem ir tādas pašas tiesiskās sekas kā Izstāšanās līgumam.

               (3)Neuzmanības kļūdas dēļ viens Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai lēmums un viens ieteikums nav uzskaitīti Izstāšanās līguma I pielikuma I daļā. Līdz pārejas perioda beigām tika pieņemti vēl četri lēmumi un viens ieteikums. Tāpēc minētie lēmumi un ieteikumi būtu jāpievieno minētajam pielikumam.

               (4)Apvienotajai komitejai būtu jāpieņem lēmums saskaņā ar Izstāšanās līguma 164. panta 5. punkta d) apakšpunktu, lai novērstu minētos izlaidumus un trūkumus.

               (5)Tādēļ ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem Apvienotajā komitejā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem ar Izstāšanās līguma 164. panta 1. punktu izveidotajā Apvienotajā komitejā par lēmumu, kurš jāpieņem saskaņā ar minētā līguma 164. panta 5. punkta d) apakšpunktu, balstās uz Apvienotās komitejas lēmuma projektu, kas pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Apvienotās komitejas lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 29, 31.1.2020., 1. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.9.2021
            COM(2021) 593 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam,
            ar ko nosaka nostāju, kura Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kas izveidota ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, attiecībā uz lēmuma pieņemšanu par minētā līguma grozīšanu

               LĒMUMS NR. [...]/2021, KO PIEŅĒMUSI APVIENOTĀ KOMITEJA, KURA IZVEIDOTA AR LĪGUMU PAR LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀS KARALISTES IZSTĀŠANOS NO EIROPAS SAVIENĪBAS UN EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENAS

               (... gada...),

               ar ko groza Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas

               APVIENOTĀ KOMITEJA,

               ņemot vērā Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas
                  1
                (“Izstāšanās līgums”) un jo īpaši tā 164. panta 5. punkta d) apakšpunktu,

               tā kā:

               (1)Ar Izstāšanās līguma 164. panta 5. punkta d) apakšpunktu Apvienotā komiteja, kas izveidota saskaņā ar minētā līguma 164. panta 1. punktu (“Apvienotā komiteja”), ir pilnvarota pieņemt lēmumus, ar kuriem groza minēto līgumu, ja šādi grozījumi ir nepieciešami kļūdu labošanai, izlaidumu vai citu trūkumu novēršanai vai tādu situāciju risināšanai, kuras nebija paredzētas līguma parakstīšanas brīdī, un ja šādi lēmumi negroza minētā līguma būtiskos elementus. Saskaņā ar Izstāšanās līguma 166. panta 2. punktu Apvienotās komitejas pieņemtie lēmumi ir saistoši Savienībai un Apvienotajai Karalistei. Savienībai un Apvienotajai Karalistei ir jāīsteno šādi lēmumi, kuriem ir tādas pašas tiesiskās sekas kā Izstāšanās līgumam.

               (2)Juridiskās noteiktības labad Izstāšanās līguma I pielikuma I daļa būtu jāgroza, pievienojot Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai piecus lēmumus un divus ieteikumus, kas nebija uzskaitīti Izstāšanās līguma I pielikuma I daļā, un svītrojot divus lēmumus, kas tika aizstāti ar jaunajiem lēmumiem,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Izstāšanās līgumu groza šādi:

               (1)Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas sadaļā “Piemērojamie tiesību akti (A sērija)” pievieno Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Ieteikumu Nr. A1 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 19. panta 2. punktā minētā apliecinājuma izdošanu
                  2
               ;

               (2)Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas sadaļā “Elektroniskā datu apmaiņa (E sērija)” pievieno Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu Nr. E6, kā noteikt, kad elektronisku ziņojumu uzskata par likumīgi piegādātu sociālā nodrošinājuma informācijas elektroniskās apmaiņas (EESSI) sistēmā
                  3
               ;

               (3)Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas sadaļā “Horizontālie jautājumi (H sērija)” pievieno Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu Nr. H9 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 67. un 70. pantā un Lēmumā Nr. S9 minēto termiņu atlikšanu sakarā ar Covid-19 pandēmiju
                  4
               ;

               (4)Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas sadaļā “Horizontālie jautājumi (H sērija)” pievieno Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu Nr. H10 par Administratīvās komisijas sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijai Datu apstrādes tehniskās komisijas darba metodēm un sastāvu
                  5
               ;

               (5)Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas sadaļā “Horizontālie jautājumi (H sērija)” pievieno Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu Nr. H11 par Regulas (EK) Nr. 987/2009 67. un 70. pantā un Lēmumā Nr. S9 minēto termiņu atlikšanu sakarā ar Covid-19 pandēmiju
                  6
               ;

               (6)Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas sadaļā “Horizontālie jautājumi (H sērija)” pievieno Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Ieteikumu H2 par autentiskuma elementu iekļaušanu portatīvajos dokumentos, kurus izdevusi dalībvalsts iestāde un kuros norādīts personas stāvoklis Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 un (EK) Nr. 987/2009 piemērošanas vajadzībām
                  7
               ;

               (7)Izstāšanās līguma I pielikuma I daļas sadaļā “Slimība (S sērija)” pievieno Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu S11 par atmaksāšanas procedūrām Regulas (EK) Nr. 883/2004 35. un 41. panta īstenošanai
                  8
               ;

               (8)Izstāšanās līguma I pielikuma I daļā svītro šādus tiesību aktus:

               (a)Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmums H8 par Administratīvās komisijas sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijai Datu apstrādes tehniskās komisijas darba metodēm un sastāvu, kas aizstāts ar Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu H10 par Administratīvās komisijas sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijai Datu apstrādes tehniskās komisijas darba metodēm un sastāvu;

               (b)Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmums S9 par atmaksāšanas procedūrām Regulas (EK) Nr. 883/2004 35. un 41. panta īstenošanai, kas aizstāts ar Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu S11 par atmaksāšanas procedūrām Regulas (EK) Nr. 883/2004 35. un 41. panta īstenošanai.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā pieņemšanas.

               [Vieta],

               Apvienotās komitejas vārdā –

               līdzpriekšsēdētāji

                     (1)

                     OV L 29, 31.1.2020, 7. lpp.

                     (2)

                        OV C 183, 29.5.2018., 5.–14. lpp.

                     (3)

                        OV C 355, 4.10.2018., 5.–7. lpp.

                     (4)

                        OV C 259, 7.8.2020., 9. lpp.

                     (5)

                        OV C 89, 16.3.2021., 6.–10. lpp.

                     (6)

                        OV C 170, 6.5.2021., 4.–5. lpp.

                     (7)

                        OV C 147, 29.4.2019., 6.–7. lpp.

                     (8)

                        OV C 236, 18.6.2021., 4.–9. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.9.2021
            COM(2021) 594 final
            2021/0304(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, attiecībā uz grozījumu lēmumā, ar ko izveido sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar līgumu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Komisija ierosina Padomei noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Izstāšanās līgums”), attiecībā uz Apvienotās komitejas lēmumu, ar kuru groza Lēmumu Nr. 7/2020, ar ko izveido sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar šo līgumu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Līgums par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas

               Izstāšanās līgumā ir noteikta kārtība, kādā Apvienotā Karaliste izstājas no Savienības un Euratom. Izstāšanās līgums stājās spēkā 2020. gada 1. februārī.

               2.2.Apvienotā komiteja

               Saskaņā ar Izstāšanās līguma 164. panta 1. punktu izveidotās Apvienotās komitejas sastāvā ir Savienības un Apvienotās Karalistes pārstāvji. To kopīgi vada Savienība un Apvienotā Karaliste. Izstāšanās līguma VIII pielikumā ir noteikts Apvienotās komitejas reglaments. Apvienotās komitejas sanāksmes notiek vismaz vienreiz gadā vai pēc Savienības vai Apvienotās Karalistes pieprasījuma, un tā nosaka savu sanāksmju grafiku un darba kārtību, savstarpēji vienojoties.

               Apvienotās komitejas uzdevumi ir noteikti Izstāšanās līguma 164. pantā, un tie galvenokārt ir šādi:

               ·uzraudzīt līguma īstenošanu un piemērošanu tieši vai ar specializēto komiteju darba starpniecību, kuras tai atskaitās;

               ·pieņemt lēmumus un ieteikumus, to skaitā līguma grozījumus līgumā paredzētajos gadījumos;

               ·novērst problēmas un risināt strīdus, kas var rasties par līguma interpretāciju un piemērošanu.

               2.3.Paredzētais Apvienotās komitejas akts

               Saskaņā ar Izstāšanās līguma 171. panta 1. punktu Apvienotā komiteja līdz pārejas perioda beigām izveidoja sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus. Saskaņā ar 171. panta 1. punkta pēdējo teikumu Apvienotā komiteja nodrošina, lai šis saraksts jebkurā brīdī atbilstu Izstāšanās līgumā noteiktajām konkrētajām prasībām.

               Paredzētā lēmuma mērķis ir atjaunināt šo sarakstu, jo viens no šajā sarakstā iekļautajiem šķīrējtiesnešiem — sakarā ar tā iecelšanu Savienības iestādes locekļa amatā — vairs neatbilst Izstāšanās līguma 171. panta 2. punktā noteiktajām prasībām.

               Paredzētais lēmums būs Pusēm saistošs saskaņā ar Izstāšanās līguma 166. panta 2. punktu. Saskaņā ar Reglamenta 9. pantu Apvienotās komitejas pieņemtajos lēmumos norāda to spēkā stāšanās datumu.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Gadījumā, ja rodas strīds par Izstāšanās līguma interpretāciju, Apvienotā komiteja saskaņā ar Izstāšanās līgumu izveidoja šķīrējtiesnešu sarakstu, kas stājās spēkā 2021. gada 1. janvārī.

               Savienība un Apvienotā Karaliste ir kopīgi vienojušās un iekļāvušas šajā sarakstā piecas personas, kas veiks šķīrējtiesas priekšsēdētāja funkcijas. Sarakstā iekļautas vēl 20 personas šķīrējtiesnešu amatam, no kurām desmit personas ir ieteikusi Savienība un desmit personas — Apvienotā Karaliste.

               Viena persona no Savienības desmit ieteiktajām šķīrējtienešu sarakstā, sākot no 2021. gada 7. oktobra, ir iecelta Tiesas ģenerāladvokāta amatā. Saskaņā ar Izstāšanās līguma 171. panta 2. punktu sarakstā nevar iekļaut personas, kas ir Savienības iestāžu locekļi, ierēdņi vai citi darbinieki, un tāpēc tas ir jāgroza.

               Ar Padomes Lēmuma (ES) 2020/2232 (2020. gada 22. decembris) II pielikumu ir izveidots to kandidātu rezerves saraksts, kuri vēlas un spēj veikt Savienības šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar Izstāšanās līgumu un ar kuriem Savienība vajadzības gadījumā var sazināties, ja Apvienotajai komitejai saskaņā ar 171. panta 1. punkta pēdējo teikumu ir jāatjaunina 25 personu saraksts.

               Tāpēc Savienības nostājai vajadzētu atbalstīt to, ka Apvienotā komiteja pieņem lēmumu, ar kuru groza tās lēmumu, ar ko izveido sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar līgumu, aizstājot personu, kura vairs neatbilst prasībai būt par šķīrējtiesnesi, ar kandidātu no rezerves saraksta.

               4.Juridiskais pamats

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Lēmums, kuru Apvienotā komiteja ir aicināta pieņemt, ir nostāja, kas Savienības vārdā būtu jāpieņem kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām. Paredzētais akts būs Pusēm saistošs saskaņā ar Izstāšanās līguma 166. panta 2. punktu.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               Paredzētā lēmuma mērķis un saturs attiecas uz Savienības nostājas noteikšanu par sarakstu ar personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar Izstāšanās līgumu. Līgums tika noslēgts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 50. panta 2. punktu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt Līguma par Eiropas Savienību 50. panta 2. punktam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               5.Paredzētā akta publicēšana

               Tā kā Apvienotās komitejas lēmuma mērķis ir grozīt sarakstu ar personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar Izstāšanās līgumu, ir lietderīgi Apvienotās komitejas lēmumu pēc tā pieņemšanas publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2021/0304 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, attiecībā uz grozījumu lēmumā, ar ko izveido sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar līgumu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 50. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Līgums par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Izstāšanās līgums”) tika noslēgts ar Padomes Lēmumu (ES) 2020/135
                  1
                un stājās spēkā 2020. gada 1. februārī.

               (2)Saskaņā ar Izstāšanās līguma 171. panta 1. punktu Apvienotā komiteja līdz Izstāšanās līgumā paredzētā pārejas perioda beigām izveidoja sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus. Apvienotā komiteja nodrošina, lai saraksts jebkurā brīdī atbilstu šīm prasībām.

               (3)Ievērojot Izstāšanās līguma 171. panta 2. punktu, šajā sarakstā neiekļauj personas, kas ir Savienības iestāžu, kādas dalībvalsts valdības vai Apvienotās Karalistes valdības locekļi, ierēdņi vai citi darbinieki.

               (4)Viena no Savienības ierosinātajām personām, kas iekļauta sarakstā, ir iecelta par Tiesas ģenerāladvokātu, un tāpēc tā vairs neatbilst prasībām, lai saskaņā ar Izstāšanās līgumu būtu par šķīrējtiesnesi.

               (5)Tāpēc minētā persona ir jāaizstāj ar kandidātu no to kandidātu rezerves saraksta, kuri vēlas un spēj veikt Savienības šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar Izstāšanās līgumu, kas iekļauts Padomes Lēmuma (ES) 2020/2232 (2020. gada 22. decembris) II pielikumā.

               (6)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem Apvienotajā komitejā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostājas, kas Savienības vārdā ir jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Izstāšanās līguma 164. panta 1. punktu, attiecībā uz to, lai grozītu sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar Izstāšanās līgumu, pamatā ir Apvienotās komitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Apvienotās komitejas lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums (ES) 2020/135 (2020. gada 30. janvāris) par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 29, 31.1.2020., 1. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.9.2021
            COM(2021) 594 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, attiecībā uz grozījumu lēmumā, ar ko izveido sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar līgumu

               PIELIKUMS

               LĒMUMS Nr. …/2021, KO PIEŅĒMUSI APVIENOTĀ KOMITEJA, KAS IZVEIDOTA AR LĪGUMU PAR LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀS KARALISTES IZSTĀŠANOS NO EIROPAS SAVIENĪBAS UN EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENAS,

               (... gada...),

               ar kuru groza Lēmumu Nr. 7/2020, ar ko izveido sarakstu ar 25 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesnešu pienākumus saskaņā ar šo līgumu

               APVIENOTĀ KOMITEJA,

               ņemot vērā Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas
                  1
                (“Izstāšanās līgums”) un jo īpaši tā 171. panta 1. un 2. punktu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Izstāšanās līguma 171. panta 1. punktu Apvienotā komiteja līdz minētajā līgumā noteiktā pārejas perioda beigām izveidoja sarakstu ar 20 personām, kuras vēlas un spēj veikt šķīrējtiesas šķīrējtiesnešu pienākumus. Apvienotā komiteja nodrošina, lai saraksts jebkurā brīdī atbilstu šīm prasībām.

               (2)Saskaņā ar Izstāšanās līguma 171. panta 2. punktu šajā sarakstā neiekļauj personas, kas ir Savienības iestāžu, kādas dalībvalsts valdības vai Apvienotās Karalistes valdības locekļi, ierēdņi vai citi darbinieki.

               (3)Viena no Savienības ierosinātajām personām, kas iekļauta sarakstā, ir iecelta par Savienības iestādes locekli, un tāpēc tā vairs neatbilst prasībām, lai saskaņā ar Izstāšanās līgumu būtu par šķīrējtiesnesi.

               (4)Tāpēc minētā persona ir jāaizstāj ,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Apvienotās komitejas Lēmuma Nr. 7/2020 I pielikumā iekļauto Izstāšanās līguma šķīrējtiesas ES šķīrējtiesnešu sarakstu groza šādi:

               Tamara ĆAPETA kundzi aizstāj Ezio PERILLO kungs.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā pieņemšanas.

               [Vieta],

               Apvienotās komitejas vārdā —

               līdzpriekšsēdētāji

                     (1)

                           OV L 29, 31.1.2020., 7.lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2022
            COM(2022) 241 final
            2022/0165(NLE)

            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Līgumā par Eiropas Savienības darbību noteikts, ka dalībvalstis ekonomikas politiku un nodarbinātības veicināšanu uzskata par vispārsvarīgu jautājumu un savu darbību šajā jomā koordinē Padomē. Padomei jāpieņem nodarbinātības pamatnostādnes (148. pants), un ir precizēts, ka tām jābūt saskaņotām ar ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm (121. pants).

               Ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes ir izstrādātas uz nenoteiktu laikposmu, taču nodarbinātības pamatnostādnes jāizstrādā katru gadu no jauna. Šādas pamatnostādnes kā integrēta pakete pirmo reizi kopā tika pieņemtas 2010. gadā, stiprinot stratēģiju “Eiropa 2020”. Līdz 2014. gadam integrētās pamatnostādnes saglabājās nemainīgas. Pārskatītas integrētās pamatnostādnes tika pieņemtas 2015. gadā. 2018. gadā nodarbinātības pamatnostādnes tika saskaņotas ar principiem, kas izklāstīti Eiropas sociālo tiesību pīlārā, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija 2017. gada novembrī pieņēma ar mērķi valstu līmenī virzīt reformas un panākt, lai tas rādītu virzienu augšupējas konverģences atjaunošanai visā Eiropā nolūkā panākt labākus darba un dzīves apstākļus, un pamatnostādnes saglabājās nemainīgas 2019. gadā. 2020. gadā tās tika saskaņotas, lai iekļautu elementus, kas saistīti ar Covid-19 krīzes sekām, zaļo un digitālo pārkārtošanos un ANO ilgtspējīgas attīstības mērķiem. 2021. gadā tās tika pārnestas, vienlaikus attiecīgi koriģējot apsvērumus, lai atspoguļotu Portu sociālā samita rezultātus un Eiropas sociālo tiesību pīlāra rīcības plānu. 2022. gadā dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnes ir būtiski grozītas, lai saskaņotu tekstu, pārfrāzējot formulējumu tā, lai mērķis atbilstu situācijai pēc Covid-19 krīzes, iekļaujot vairāk elementu, kas saistīti ar zaļās pārkārtošanās taisnīgumu, atspoguļojot jaunākās politikas iniciatīvas un pievienojot īpaši svarīgus politikas elementus saistībā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā.

               Nodarbinātības pamatnostādnes kopā ar ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm ir izklāstītas Padomes lēmumā par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (Integrēto pamatnostādņu II daļa) un sniedz pamatu konkrētām valstīm adresētiem ieteikumiem attiecīgajās jomās.

               Pārskatītās nodarbinātības pamatnostādnes ir šādas.

               5. pamatnostādne. Palielināt pieprasījumu pēc darbaspēka.

               6. pamatnostādne. Stiprināt darbaspēka piedāvājumu un uzlabot piekļuvi nodarbinātībai, prasmju un kompetenču apguvei mūža garumā.

               7. pamatnostādne. Uzlabot darba tirgu darbību un sociālā dialoga efektivitāti.

               8. pamatnostādne. Veicināt vienlīdzīgas iespējas visiem, sekmēt sociālo iekļaušanu un apkarot nabadzību.

               2022/0165 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 148. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu
                  1
               ,

               ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu
                  4
               ,

               tā kā:

               (1)Lai sasniegtu Līguma par Eiropas Savienību (LES) 3. pantā noteiktos mērķus par pilnīgu nodarbinātību un sociālo attīstību, līdzsvarotu izaugsmi, vides augsta līmeņa aizsardzību un tās kvalitātes uzlabošanu, dalībvalstīm un Savienībai jāizstrādā koordinēta stratēģija nodarbinātības jomā, jo īpaši atbalstot kvalificētu, apmācītu un pielāgoties spējīgu darbaspēku, kā arī tādus darba tirgus, kas ir vērsti uz nākotni un spēj reaģēt uz pārmaiņām ekonomikā. Dalībvalstīm, ņemot vērā valstu praksi attiecībā uz darba devēju un darba ņēmēju atbildību, nodarbinātības veicināšana jāuzskata par vispārsvarīgu jautājumu un sava darbība šajā jomā jākoordinē Padomē.

               (2)Savienībai ir jāapkaro sociālā atstumtība un diskriminācija, jāveicina sociālais taisnīgums un aizsardzība, sieviešu un vīriešu līdztiesība, paaudžu solidaritāte un bērnu tiesību aizsardzība, kā tas noteikts LES 3. pantā. Nosakot un īstenojot savu politiku un darbības, Savienībai ir jāņem vērā prasības, kas saistītas ar augsta nodarbinātības līmeņa veicināšanu, atbilstīgas sociālās aizsardzības nodrošināšanu, nabadzības un sociālās atstumtības apkarošanu, augsta līmeņa izglītības un apmācības nodrošināšanu un cilvēka veselības aizsardzību, kā tas noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 9. pantā.

               (3)Saskaņā ar LESD Savienība ir izstrādājusi un īstenojusi politikas koordinēšanas instrumentus ekonomikas un nodarbinātības politikas jomās. Šā lēmuma pielikumā izklāstītās dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnes (“pamatnostādnes”), kas ir daļa no minētajiem instrumentiem, kopā ar dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, kuras noteiktas Padomes Ieteikumā (ES) 2015/1184
                  5
               , veido integrētās pamatnostādnes. Tām, paturot prātā dalībvalstu savstarpējo atkarību, jānosaka, kā dalībvalstīs un Savienībā īstenot politiku. Koordinētu Eiropas un valstu politikas un reformu rezultātā būtu jānonāk pie atbilstoša vispārēju, ilgtspējīgu ekonomikas un sociālās politikas risinājumu kopuma, kam, savukārt, būtu jārada plašāka pozitīva ietekme.

               (4)Pamatnostādnes ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu, spēkā esošajiem Savienības tiesību aktiem un dažādām Savienības iniciatīvām, tai skaitā Padomes 2001. gada 20. jūlija direktīvu
                  6
               , Padomes 2014. gada 10. marta
                  7
               , 2016. gada 15. februāra
                  8
               , 2016. gada 19. decembra
                  9
               , 2018. gada 15. marta
                  10
               , 2018. gada 22. maija
                  11
               , 2019. gada 22. maija
                  12
               , 2019. gada 8. novembra
                  13
               , 2020. gada 30. oktobra
                  14
               , 2020. gada 24. novembra
                  15
                un 2021. gada 29. novembra
                  16
                ieteikumiem, Komisijas 2021. gada 4. marta ieteikumu
                  17
               , Padomes 2021. gada 14. jūnija ieteikumu
                  18
               , Padomes 2021. gada 26. februāra rezolūciju
                  19
               , Komisijas 2021. gada 9. decembra paziņojumu
                  20
               , ES Parlamenta un Padomes 2021. gada 22. decembra lēmumu
                  21
               [, priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai par adekvātu minimālo algu Eiropas Savienībā
                  22
               , priekšlikumu Padomes Ieteikumam par to, kā nodrošināt taisnīgu pārkārtošanos uz klimatneitralitāti
                  23
               , priekšlikumu Padomes Ieteikumam par Eiropas pieeju mikroapliecinājumiem mūžizglītībā un nodarbināmībā
                  24
               , priekšlikumu Padomes Ieteikumam par individuālajiem mācību kontiem
                  25
               , priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai par to, lai ar darba samaksas pārredzamības un izpildes mehānismu palīdzību nostiprinātu principa, ka vīrieši un sievietes par vienādu vai vienādi vērtīgu darbu saņem vienādu darba samaksu, piemērošanu
                  26
               , priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai par darba nosacījumu uzlabošanu platformu darbā
                  27
                un priekšlikumu Padomes Ieteikumam par mācīšanos vidiskās ilgtspējas sekmēšanai
                  28
               ].

               (5)Eiropas pusgads apvieno šos dažādos instrumentus visaptverošā sistēmā integrētai daudzpusējai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinācijai un uzraudzībai. Cenšoties panākt vidisko ilgtspēju, ražīgumu, taisnīgumu un stabilitāti, Eiropas pusgadā integrēti Eiropas sociālo tiesību pīlāra principi un tā uzraudzības instruments — sociālo rezultātu pārskats —, un tajā paredzēta cieša sadarbība ar sociālajiem partneriem, pilsonisko sabiedrību un citām ieinteresētajām personām. Tas atbalsta ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanu. Savienības un dalībvalstu ekonomikas un nodarbinātības politikai būtu jāiet rokrokā ar taisnīgu Eiropas pārkārtošanos uz klimatneitrālu, vidiski ilgtspējīgu un digitālu ekonomiku, jāuzlabo konkurētspēja, jānodrošina pienācīgi darba nosacījumi, jāveicina inovācija, jāsekmē sociālais taisnīgums un vienlīdzīgas iespējas, kā arī jānovērš nevienlīdzība un reģionālās atšķirības.

               (6)Klimata pārmaiņas un ar vidi saistītās problēmas, nepieciešamība ātrāk sasniegt enerģētisko neatkarību un nodrošināt Eiropas atvērto stratēģisko autonomiju, globalizācija, digitalizācija, mākslīgais intelekts, tāldarba plašāka izplatība, platformu ekonomika un demogrāfiskās pārmaiņas pārveido Eiropas ekonomiku un sabiedrību. Savienībai un tās dalībvalstīm ir jāsadarbojas, lai pilnvērtīgi un proaktīvi reaģētu uz šīm strukturālajām pārmaiņām un pēc vajadzības pielāgotu pašreizējās sistēmas, atzīstot dalībvalstu ekonomikas un darba tirgu un ar tiem saistītās politikas ciešo savstarpējo atkarību. Tālab gan Savienības, gan valstu līmenī ir nepieciešama koordinēta, vērienīga un efektīva politiskā rīcība, kas būtu saskaņā ar LESD un Savienības noteikumiem par ekonomikas pārvaldību un kas vienlaikus īstenotu Eiropas sociālo tiesību pīlāru. Šādai politiskajai rīcībai būtu jāaptver ilgtspējīgu investīciju palielināšana, atjaunota apņemšanās pareizā secībā veikt reformas, kas sekmē ekonomikas izaugsmi, kvalitatīvu darbvietu izveidi, ražību, pienācīgus nodarbinātības nosacījumus, sociālo un teritoriālo kohēziju, augšupēju konverģenci, ekonomikas noturību un fiskālās atbildības īstenošanu, ar atbalstu no esošajām ES finansēšanas programmām un jo īpaši no Atveseļošanas un noturības mehānisma un kohēzijas politikas fondiem (Eiropas Sociālā fonda Plus un Eiropas Reģionālās attīstības fonda), kā arī Taisnīgas pārkārtošanās fonda. Tajā būtu jāapvieno pasākumi piedāvājuma un pieprasījuma jomā, vienlaikus ņemot vērā to ietekmi uz vidi, nodarbinātību un sociālo jomu.

               (7)Eiropas Parlaments, Padome un Komisija proklamēja Eiropas sociālo tiesību pīlāru
                  29
               . Tas nosaka 20 principus un tiesības, kas nepieciešami labi funkcionējošu un taisnīgu darba tirgu un sociālās drošības sistēmu atbalstam, un tie strukturēti trijās kategorijās: vienādas iespējas un darba tirgus pieejamība, taisnīgi darba apstākļi un sociālā aizsardzība un iekļaušana. Principi un tiesības dod stratēģisku ievirzi Savienībai, nodrošinot, ka pārkārtošanās uz klimatneitralitāti, vides ilgtspēju un digitalizāciju, kā arī demogrāfiskās pārmaiņas ir sociāli godīgas un taisnīgas. Eiropas sociālo tiesību pīlārs kopā ar sociālo rezultātu pārskatu veido pamatprincipu kopumu, kas palīdzēs pārraudzīt dalībvalstu nodarbinātības un sociālos rādītājus, virzīt reformas valsts, reģionālā un vietējā līmenī un mūsdienu ekonomikā apvienot “sociālos” un “tirgus” aspektus, arī veicinot sociālo ekonomiku. Komisija 2021. gada 4. martā nāca klajā ar rīcības plānu Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanai (“rīcības plāns”), kurā iekļauti vērienīgi, tomēr reāli pamatmērķi un papildu apakšmērķi, kas līdz 2030. gadam sasniedzami nodarbinātības, prasmju, izglītības un nabadzības mazināšanas jomā, kā arī pārskatītais sociālo rezultātu pārskats.

               (8)Valstu vai valdību vadītāji Portu sociālajā samitā 2021. gada 8. maijā atzina Eiropas sociālo tiesību pīlāru par būtisku atveseļošanas elementu, norādot, ka tā īstenošana stiprinās Savienības virzību uz digitālu, zaļu un taisnīgu pārkārtošanos un palīdzēs sasniegt augšupēju sociālo un ekonomisko konverģenci un risināt demogrāfiskās problēmas. Viņi uzsvēra, ka sociālā dimensija, sociālais dialogs un sociālo partneru aktīva iesaistīšana ir izteikti konkurētspējīgas sociālās tirgus ekonomikas pamatā. Viņi konstatēja, ka rīcības plāns sniedz noderīgas norādes Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanai, tai skaitā nodarbinātības, prasmju, veselības un sociālās aizsardzības jomā. Viņi atzinīgi novērtēja jaunos Savienības pamatmērķus 2030. gadam attiecībā uz nodarbinātību (nodarbinātiem vajadzētu būt 78 % iedzīvotāju vecumā no 20 līdz 64 gadiem), prasmēm (mācībās katru gadu būtu jāpiedalās 60 % pieaugušo) un nabadzības samazināšanu (nabadzības riskam pakļauto cilvēku skaits būtu jāsamazina vismaz par 15 miljoniem, tai skaitā pieciem miljoniem bērnu), kā arī pārskatīto sociālo rezultātu pārskatu, kas palīdzēs uzraudzīt progresu virzībā uz Eiropas sociālo tiesību pīlāra principu īstenošanu politikas koordinēšanā Eiropas pusgada kontekstā. Portu apņemšanās turklāt aicināja dalībvalstis noteikt vērienīgus valsts mērķrādītājus, kam, pienācīgi ņemot vērā katras valsts izejas pozīciju, būtu jāsniedz atbilstīgs ieguldījums 2030. gadam izvirzīto Eiropas mērķrādītāju sasniegšanā.
                  Valstu vai valdību vadītāji Portu norādīja, ka, Eiropai pakāpeniski atveseļojoties no Covid-19 pandēmijas, prioritāte būs pāriet no darbvietu aizsardzības uz darbvietu radīšanu un uzlabot darbvietu kvalitāti, kā arī uzsvēra, ka Eiropas sociālo tiesību pīlāra principu īstenošana būs būtiska, lai nodrošinātu vairāk un labāku darbvietu izveidi visiem iekļaujošas atveseļošanas ietvaros. Vadītāji uzsvēra savu iestāšanos par vienotību un solidaritāti, kas nozīmē arī to, ka visiem tiek nodrošinātas vienādas iespējas un neviens netiek atstāts novārtā.
                  Viņi apstiprināja savu Eiropadomes Stratēģiskajā programmā 2019.–2024. gadam noteikto apņēmību turpināt padziļināt Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanu Savienības un valstu līmenī, pienācīgi ņemot vērā attiecīgās kompetences, kā arī subsidiaritātes un proporcionalitātes principu. Visbeidzot, viņi uzsvēra, ka ir svarīgi arī augstākajā līmenī cieši sekot līdzi panāktajam progresam virzībā uz Eiropas sociālo tiesību pīlāra un Savienības 2030. gada pamatmērķu īstenošanu.

               (9)Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā Eiropadome 2022. gada 24. februāra secinājumos nosodīja Krievijas rīcību, kuras mērķis ir graut Eiropas un pasaules drošību un stabilitāti, un pauda solidaritāti ar Ukrainas tautu, uzsverot starptautisko tiesību un ANO Statūtu principu pārkāpumus. Pašreizējā situācijā, ņemot vērā bēgļu un pārvietoto personu pieplūduma apmēru, ir nepieciešama pagaidu aizsardzība, kura piešķirta ar Padomes 2022. gada 4. marta lēmumu
                  30
               , ar ko iedarbina Pagaidu aizsardzības direktīvu
                  31
               . Tas ļauj Ukrainas bēgļiem visā Savienībā izmantot saskaņotas tiesības, kas sniedz atbilstīgu aizsardzības līmeni un ietver uzturēšanās tiesības, piekļuvi darba tirgum un integrāciju tajā, piekļuvi izglītībai un apmācībai, piekļuvi mājoklim, kā arī sociālā nodrošinājuma sistēmām, medicīniskajai aprūpei, sociālajai palīdzībai vai cita veida palīdzībai un iztikas līdzekļiem. Piedaloties Eiropas darba tirgos, Ukrainas bēgļi var dot ieguldījumu ES ekonomikas stiprināšanā un palīdzēt atbalstīt savu valsti un līdzcilvēkus, kuri palikuši Ukrainā. Šādi iegūta pieredze un prasmes nākotnē var dot ieguldījumu Ukrainas atjaunošanā. Nepavadītiem bērniem un pusaudžiem pagaidu aizsardzība piešķir tiesības uz likumisku aizbildnību un piekļuvi bērnu izglītībai un aprūpei. Dalībvalstīm būtu jāiesaista sociālie partneri tādu politikas pasākumu izstrādē, īstenošanā un izvērtēšanā, kuru mērķis ir risināt nodarbinātības un prasmju problēmas, ko izraisījis Krievijas iebrukums Ukrainā. Sociālajiem partneriem ir būtiska loma kara ietekmes samazināšanā nodarbinātības un ražošanas saglabāšanas ziņā.

               (10)Darba tirgus reformām, arī valstu algu noteikšanas mehānismiem, būtu jāseko valstu sociālā dialoga praksei, lai nodrošinātu taisnīgas algas, kas nodrošina pienācīgu dzīves līmeni un ilgtspējīgu izaugsmi. Tām būtu jānodrošina arī vajadzīgā iespēja plaši apsvērt sociālekonomiskos faktorus, tai skaitā ilgtspējas, konkurētspējas, inovācijas, kvalitatīvu darbvietu izveides, darba nosacījumu, nodarbinātu personu nabadzības, izglītības un prasmju, sabiedrības veselības un iekļaušanas, kā arī faktisko ienākumu uzlabojumus.  Šajā ziņā Atveseļošanas un noturības mehānisms un citi ES fondi atbalsta dalībvalstis tādu reformu īstenošanā un investīciju veikšanā, kas atbilst ES prioritātēm, tādējādi veidojot Eiropas ekonomiku un sabiedrību ilgtspējīgāku, noturīgāku un labāk sagatavotu attiecībā uz zaļo un digitālo pārkārtošanos. Krievijas iebrukums Ukrainā ir vēl vairāk saasinājis jau esošās sociālekonomiskās problēmas, kuras izraisīja Covid-19 krīze. Dalībvalstīm un Savienībai būtu jāturpina rūpēties par to, lai tiktu mazināta sociālā ietekme un ietekme uz nodarbinātību un ekonomiku un lai pārkārtošanās būtu sociāli godīga un taisnīga, arī ņemot vērā to, ka lielāka atvērta stratēģiskā autonomija un paātrināta zaļā pārkārtošanās palīdzēs samazināt atkarību no enerģijas un citu stratēģisko produktu/tehnoloģiju importa, it īpaši no Krievijas. Būtiski ir stiprināt noturību un veidot iekļaujošu un noturīgu sabiedrību, kurā cilvēki ir aizsargāti un spēj paredzēt un pārvaldīt pārmaiņas un kurā viņi var aktīvi piedalīties sabiedrības norisēs un ekonomikā. Lai atbalstītu statusa maiņu darba tirgū, arī ņemot vērā zaļo un digitālo pārkārtošanos, kā uzsvērts Ieteikumā (ES) 2021/402 [un Padomes Ieteikumā par to, kā nodrošināt taisnīgu pārkārtošanos uz klimatneitralitāti], ir vajadzīgs saskaņots aktīvas darba tirgus politikas kopums, kas ietver pagaidu darbā pieņemšanas un pārejas stimulus, prasmju politiku un uzlabotus nodarbinātības dienestus.

               (11)Būtu jānovērš diskriminācija visās tās izpausmēs, jānodrošina dzimumu līdztiesība un jāatbalsta jauniešu nodarbinātība. It īpaši nodrošinot darba tirgu un adekvātu un iekļaujošu sociālās aizsardzības sistēmu pilnvērtīgu darbību
                  32
                un likvidējot šķēršļus, kas kavē iekļaujošu un uz nākotni vērstu izglītību, apmācību un dalību darba tirgū, arī veicot investīcijas pirmsskolas izglītībā un aprūpē, kā arī digitālajās un zaļajās prasmēs, būtu jāsniedz visiem piekļuve un iespējas un būtu jāsamazina nabadzība un sociālā atstumtība, arī bērnu un romu tautības iedzīvotāju nabadzība un atstumtība. Īpaši svarīga ir savlaicīga un vienlīdzīga piekļuve ilgtermiņa aprūpes un veselības aprūpes pakalpojumiem, arī profilaksei un veselības aprūpes veicināšanai, kas ir par pieņemamu cenu, cita starpā ņemot vērā Covid-19 pandēmiju, kas sākās 2020. gadā, un saistībā ar sabiedrības novecošanu. Būtu jāturpina realizēt personu ar invaliditāti potenciālu ekonomikas izaugsmes un sociālās attīstības veicināšanā. Tā kā darbavietās visā Savienībā arvien plašāk tiek izmantoti jauni ekonomikas un uzņēmējdarbības modeļi, mainās arī darba tiesiskās attiecības. Dalībvalstīm būtu jānodrošina tas, lai darba tiesiskās attiecības, kas izriet no jaunām darba formām, saglabātu un stiprinātu Eiropas sociālo modeli.

               (12)Integrētās pamatnostādnes būtu jāizmanto par pamatu konkrētām valstīm adresētiem ieteikumiem, kurus Padome var sniegt dalībvalstīm. Dalībvalstīm pilnībā jāizmanto savi REACT-EU resursi, kas noteikti ar Regulu (ES) 2020/2221
                  33
               , ar kuru līdz 2023. gadam tiek stiprināti 2014.–2020. gada kohēzijas politikas fondi un Eiropas atbalsta fonds vistrūcīgākajām personām (EAFVP), un kas pašreizējās krīzes dēļ Ukrainā ir uzlaboti ar Regulu par kohēzijas rīcību bēgļu atbalstam Eiropā (CARE)
                  34
               , kā arī turpmākiem grozījumiem Kopējo noteikumu regulā
                  35
                par priekšfinansējuma palielināšanu REACT-EU vajadzībām un jaunām vienības izmaksām, kas palīdzēs paātrināt to cilvēku integrāciju ES, kuri pamet Ukrainu
                  36
               . Turklāt, lai veicinātu nodarbinātību, sociālās investīcijas, sociālo iekļaušanu un piekļūstamību, kā arī veicinātu darbaspēka prasmju pilnveides un pārkvalificēšanās iespējas, mūžizglītību un augstas kvalitātes izglītību un apmācību visiem, ietverot arī digitālo pratību un prasmes, 2021.–2027. gada plānošanas periodā dalībvalstīm būtu pilnībā jāizmanto Eiropas Sociālais fonds Plus, kas izveidots ar Regulu (ES) 2021/1057
                  37
               , Eiropas Reģionālās attīstības fonds, kas izveidots ar Regulu (ES) 2021/1058
                  38
               , Atveseļošanas un noturības mehānisms, kas izveidots ar Regulu (ES) 2021/241
                  39
               , un citi Savienības fondi, to skaitā Taisnīgas pārkārtošanās fonds, kas izveidots ar Regulu (ES) 2021/1056
                  40
               , kā arī fonds InvestEU, kas izveidots ar Regulu (ES) 2021/523
                  41
               . Dalībvalstīm pilnībā jāizmanto arī ar Regulu (ES) 2021/691
                  42
                izveidotais Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds darbu zaudējušiem darba ņēmējiem, lai sniegtu atbalstu darba ņēmējiem, kas atlaisti lielu pārstrukturējošu notikumu rezultātā, tādu kā Covid-19 pandēmija, globālāku tendenču izraisītas sociālekonomiskās pārmaiņas un tehnoloģiskās un vides pārmaiņas. Lai gan integrētās pamatnostādnes ir adresētas dalībvalstīm un Savienībai, tās būtu jāīsteno partnerībā ar visām valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm, šajā darbībā cieši iesaistot parlamentus, kā arī sociālos partnerus un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus.

               (13)Nodarbinātības komitejai un Sociālās aizsardzības komitejai saskaņā ar attiecīgām Līgumos paredzētām pilnvarām ir jāuzrauga, kā attiecīgā politika tiek īstenota, raugoties no nodarbinātības politikas pamatnostādņu aspekta. Minētajām komitejām un citām Padomes darba sagatavošanas struktūrām, kas iesaistītas ekonomikas un sociālās politikas koordinēšanā, ir cieši jāsadarbojas. Būtu jāuztur politikas dialogs starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju, jo īpaši par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm.

               (14)Ir notikusi apspriešanās ar Sociālās aizsardzības komiteju,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo tiek pieņemtas pielikumā izklāstītās dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnes (“pamatnostādnes”). Pamatnostādnes ir daļa no integrētajām pamatnostādnēm.

               2. pants

               Pamatnostādnes dalībvalstis ņem vērā savā nodarbinātības politikā un reformu programmās, par kurām ziņojumus iesniedz saskaņā ar LESD 148. panta 3. punktu.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV C , ,  . lpp.

                     (2)

                        OV C , ,  . lpp.

                     (3)

                        OV C , ,  . lpp.

                     (4)

                        OV C , ,  . lpp.

                     (5)

                        Padomes Ieteikums (ES) 2015/1184 (2015. gada 14. jūlijs) par vispārējām pamatnostādnēm dalībvalstu un Eiropas Savienības ekonomikas politikai (
                  OV L 192, 18.7.2015., 27. lpp.
                  ).

                     (6)

                        Padomes Direktīva 2001/55/EK (2001. gada 20. jūlijs) par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas (OV L 212, 7.8.2001., 12.–23. lpp.).

                     (7)

                        Padomes Ieteikums (2014. gada 10. marts) par stažēšanās kvalitātes sistēmu (
                  OV C 88, 27.3.2014., 1. lpp.
                  ).

                     (8)

                        Padomes Ieteikums (2016. gada 15. februāris) par ilgstošo bezdarbnieku integrāciju darba tirgū (
                  OV C 67, 20.2.2016., 1. lpp.
                  ).

                     (9)

                        Padomes Ieteikums (2016. gada 19. decembris) “Prasmju pilnveides ceļi — jaunas iespējas pieaugušajiem” (
                  OV C 484, 24.12.2016., 1. lpp.
                  ).

                     (10)

                        Padomes Ieteikums (2018. gada 15. marts) par Eiropas satvaru kvalitatīvai un rezultatīvai māceklībai (
                  OV C 153, 2.5.2018., 1. lpp.
                  ).

                     (11)

                        Padomes Ieteikums (2018. gada 22. maijs) par pamatkompetencēm mūžizglītībā (
                  OV C 189, 4.6.2018., 1. lpp.
                  ).

                     (12)

                        Padomes Ieteikums (2019. gada 22. maijs) par kvalitatīvām agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes sistēmām (
                  OV C 189, 5.6.2019., 4. lpp.
                  ).

                     (13)

                        Padomes Ieteikums (2019. gada 8. novembris) par darbinieku un pašnodarbināto personu piekļuvi sociālajai aizsardzībai (
                  OV C 387, 15.11.2019., 1. lpp.
                  ).

                     (14)

                        Padomes Ieteikums (2020. gada 30. oktobris) “Tilts uz nodarbinātību — Garantijas jauniešiem pastiprināšana” un ar ko aizstāj Padomes 2013. gada 22. aprīļa Ieteikumu par garantijas jauniešiem izveidi (
                  OV C 372, 4.11.2020., 1. lpp.
                  ).

                     (15)

                        Padomes Ieteikums (2020. gada 24. novembris) par profesionālo izglītību un apmācību (PIA) ilgtspējīgai konkurētspējai, sociālajam taisnīgumam un noturībai (
                  OV C 417, 2.12.2020., 1. lpp.
                  ).

                     (16)

                        Padomes Ieteikums (2021. gada 29. novembris) par jaukta tipa mācīšanās pieejām kvalitatīvai un iekļaujošai pamatizglītībai un vidējai izglītībai (OV C 66, 26.2.2021., 1.–21. lpp.).

                     (17)

                        Komisijas Ieteikums (ES) 2021/402 (2021. gada 4. marts) par iedarbīgu un aktīvu atbalstu nodarbinātībai pēc Covid-19 krīzes (EASE) (
                  OV L 80, 8.3.2021., 1. lpp.
                  ).

                     (18)

                        Padomes Ieteikums (ES) 2021/1004 (2021. gada 14. jūnijs), ar ko izveido Eiropas Garantiju bērniem (
                  OV L 223, 22.6.2021., 14. lpp.
                  ).

                     (19)

                        Padomes Rezolūcija par stratēģisku satvaru Eiropas sadarbībai izglītības un mācību jomā ceļā uz Eiropas izglītības telpu un turpmāk (2021–2030) (2021/C66/01) (OV C 66, 26.2.2021., 1.–21. lpp.).

                     (20)

                        Komisijas Paziņojums COM(2021) 778 (2021. gada 9. decembris) “Ekonomikas, kas darbojas cilvēku labā, veidošana. Rīcības plāns sociālajai ekonomikai”.

                     (21)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2021/2316 (2021. gada 22. decembris) par Eiropas Jaunatnes gadu (2022) (OV L 462, 28.12.2021., 1.–9. lpp.).

                     (22)

                        COM(2020) 682 final.

                     (23)

                        COM(2021) 801 final.

                     (24)

                        COM(2021) 770 final.

                     (25)

                        COM(2021) 773 final.

                     (26)

                        COM(2021) 93 final.

                     (27)

                        COM(2021) 762 final.

                     (28)

                        COM(2022) 11 final.

                     (29)

                        Eiropas sociālo tiesību pīlārs. Iestāžu kopīgā proklamācija (
                  OV C 428, 13.12.2017., 10. lpp.
                  ).

                     (30)

                        Padomes Īstenošanas lēmums (ES) 2022/382 (2022. gada 4. marts), ar ko Direktīvas 2001/55/EK 5. panta nozīmē konstatē no Ukrainas pārvietoto personu masveida pieplūduma esamību un nosaka pagaidu aizsardzības ieviešanu.

                     (31)

                        Padomes Direktīva 2001/55/EK (2001. gada 20. jūlijs) par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas.

                     (32)

                        Padomes Ieteikums (2019. gada 8. novembris) par darbinieku un pašnodarbināto personu piekļuvi sociālajai aizsardzībai, 2019/C 387/01.

                     (33)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/2221 (2020. gada 23. decembris), ar ko Regulu (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz papildu resursiem un īstenošanas kārtību, lai palīdzētu veicināt ar Covid-19 pandēmiju un tās sociālajām sekām saistītās krīzes seku pārvarēšanu un sagatavoties zaļai, digitālai un noturīgai ekonomikas atveseļošanai (REACT-EU) (
                  OV L 437, 28.12.2020., 30. lpp.
                  ).

                     (34)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2022/562 (2022. gada 6. aprīlis), ar ko groza Regulas (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 223/2014 attiecībā uz kohēzijas rīcību bēgļu atbalstam Eiropā (CARE).

                     (35)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1060 (2021. gada 24. jūnijs), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu Plus, Kohēzijas fondu, Taisnīgas pārkārtošanās fondu un Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fondu un finanšu noteikumus attiecībā uz tiem un uz Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu, Iekšējās drošības fondu un Finansiāla atbalsta instrumentu robežu pārvaldībai un vīzu politikai (OV L 231, 30.6.2021., 159.–706. lpp.).

                     (36)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2022/613 (2022. gada 12. aprīlis), ar ko groza Regulas (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 223/2014 attiecībā uz lielāku priekšfinansējumu no REACT-EU resursiem un vienības izmaksu noteikšanu.

                     (37)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1057 (2021. gada 24. jūnijs), ar ko izveido Eiropas Sociālo fondu Plus (ESF+) un atceļ Regulu (ES) Nr. 1296/2013 (
                  OV L 231, 30.6.2021., 21. lpp.
                  ).

                     (38)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1058 (2021. gada 24. jūnijs) par Eiropas Reģionālās attīstības fondu un Kohēzijas fondu (OV L 231, 30.6.2021., 60. lpp.).

                     (39)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/241 (2021. gada 12. februāris), ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu (OV L 57, 18.2.2021., 17.–75. lpp.).

                     (40)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1056 (2021. gada 24. jūnijs), ar ko izveido Taisnīgas pārkārtošanās fondu (
                  OV L 231, 30.6.2021., 1. lpp.
                  ).

                     (41)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/523 (2021. gada 24. marts), ar ko izveido programmu InvestEU un groza Regulu (ES) 2015/1017 (
                  OV L 107, 26.3.2021., 30. lpp.
                  ).

                     (42)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/691 (2021. gada 28. aprīlis) par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu darbu zaudējušiem darba ņēmējiem (EGF) un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 1309/2013 (
                  OV L 153, 3.5.2021., 48. lpp.
                  ).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2022
            COM(2022) 241 final

            PIELIKUMS
            dokumentam
            priekšlikums PADOMES LĒMUMAM
            par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm

               PIELIKUMS

               5. pamatnostādne. Palielināt pieprasījumu pēc darbaspēka

               Dalībvalstīm būtu aktīvi jāveicina ilgtspējīga sociālā tirgus ekonomika un jāatvieglo un jāatbalsta investīcijas kvalitatīvu darbvietu radīšanā, izmantojot arī potenciālu, kas saistīts ar digitālo un zaļo pārkārtošanos, ņemot vērā ES 2030. gada pamatmērķi nodarbinātības jomā. Šajā nolūkā tām būtu jāmazina šķēršļi, ar kuriem uzņēmumi saskaras, pieņemot darbā cilvēkus, jāveicina atbildīga uzņēmējdarbība un patiesa pašnodarbinātība un jo īpaši jāatbalsta mazo un vidējo uzņēmumu izveide un izaugsme, cita starpā nodrošinot piekļuvi finansējumam. Dalībvalstīm būtu aktīvi jāveicina sociālās ekonomikas attīstība un pilnībā jāizmanto tās potenciāls, jāsekmē sociālā inovācija un sociālie uzņēmumi, kā arī jāveicina tie uzņēmējdarbības modeļi, kas rada kvalitatīvas darba iespējas, it īpaši jomās, kuras visvairāk skar pārkārtošanās uz zaļo ekonomiku to nozaru specializācijas dēļ, un rada sociālos labumus vietējā līmenī.

               Pēc Covid-19 krīzes labi izstrādātām saīsināta darba laika shēmām un līdzīgiem pasākumiem būtu arī jāatvieglo un jāatbalsta pārstrukturēšanas procesi, kā arī vajadzības gadījumā jāsaglabā nodarbinātība un jāpalīdz modernizēt ekonomiku, arī ar saistīto prasmju attīstīšanu. Būtu jāapsver labi izstrādāti darbā pieņemšanas un pārkārtošanās stimuli un prasmju pilnveides un pārkvalificēšanās pasākumi, lai atbalstītu darbvietu radīšanu un pārkārtošanos, kā arī risinātu darbaspēka un prasmju trūkumu, ņemot vērā arī digitālo un zaļo pārkārtošanos un ietekmi, ko rada Krievijas iebrukums Ukrainā.

               Nodokļi būtu jāpārorientē no darbaspēka uz citiem avotiem, kuri, ņemot vērā nodokļu sistēmas pārdales ietekmi, dod lielāku labumu nodarbinātībai un iekļaujošai izaugsmei saskaņā ar klimata un vides politikas mērķiem, vienlaikus aizsargājot ienākumus, kas nodrošinās pienācīgu sociālo aizsardzību un izdevumus izaugsmes veicināšanai.

               Dalībvalstīm, arī tām, kurās ir ar likumu noteikta minimālā darba alga, būtu jāveicina darba koplīgumu slēgšanas sarunas ar mērķi noteikt algas un jānodrošina sociālo partneru pilnvērtīga iesaiste pārredzamā un paredzamā veidā, kas ļautu adekvāti salāgot algas ar ražīguma izmaiņām un veicinātu taisnīgas algas, kuras nodrošina pienācīgu dzīves līmeni, īpašu uzmanību veltot grupām ar zemākiem un vidējiem ienākumiem, lai stiprinātu augšupēju sociālekonomisko konverģenci. Algu noteikšanas mehānismos būtu jāņem vērā sociālekonomiskie apstākļi, kā arī reģionālā un nozaru attīstība. Ievērojot valstu praksi un sociālo partneru autonomiju, dalībvalstīm un sociālajiem partneriem būtu jānodrošina, ka visiem darba ņēmējiem ir taisnīgs atalgojums, jo tie tieši vai netieši gūst labumu no koplīgumiem vai adekvātas ar likumu noteiktas minimālās darba algas, ņemot vērā atalgojuma ietekmi uz konkurētspēju, darbvietu radīšanu un nodarbinātu personu nabadzību.

               6. pamatnostādne. Stiprināt darbaspēka piedāvājumu un uzlabot piekļuvi nodarbinātībai, prasmju un kompetenču apguvei mūža garumā

               Ņemot vērā digitālo un zaļo pārkārtošanos, demogrāfiskās pārmaiņas un karu Ukrainā, dalībvalstīm būtu jāveicina ilgtspēja, ražīgums, nodarbināmība un cilvēkkapitāls, sekmējot prasmju un kompetenču apgūšanu visā cilvēka mūža laikā un reaģējot uz pašreizējām un nākotnes darba tirgus vajadzībām, kas sasaucas ar ES 2030. gada pamatmērķi prasmju jomā. Lai nodrošinātu kvalitatīvu un iekļaujošu izglītību, tai skaitā profesionālo izglītību un apmācību, piekļuvi digitālajām mācībām un valodu apguvi (piemēram, bēgļiem, arī no Ukrainas), dalībvalstīm būtu arī jāpielāgo savas izglītības un apmācības sistēmas un tajās jāveic investīcijas. Lai izglītības un apmācības sistēmās novērstu strukturālās nepilnības, uzlabotu šo sistēmu kvalitāti un atbilstību darba tirgus vajadzībām, arī nolūkā nodrošināt zaļo un digitālo pārkārtošanos, novērstu esošās prasmju neatbilstības un nepieļautu jaunas prasmju nepietiekamības rašanos, it īpaši darbības jomās, kas saistītas ar REPowerEU, piemēram, atjaunīgās enerģijas ieviešanā vai ēku renovācijā, dalībvalstīm būtu jāsadarbojas ar sociālajiem partneriem, izglītības un apmācības pakalpojumu sniedzējiem, uzņēmumiem un citām ieinteresētajām personām. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš problēmām, ar ko saskaras skolotāja profesija; cita starpā būtu jāinvestē skolotāju un pasniedzēju digitālajās prasmēs. Lai liktu pamatus pielāgošanās spējai un noturībai visa mūža garumā, izglītības un apmācības sistēmām būtu jānodrošina visiem izglītojamajiem pamatkompetences, ieskaitot pamatprasmes un digitālās prasmes, kā arī caurviju prasmes. Dalībvalstīm būtu jācenšas stiprināt individuālo tiesību uz apmācību īstenošana un jānodrošina to pārnesamība profesionālu pārmaiņu laikā, attiecīgā gadījumā izmantojot individuālus mācību kontus, kā arī uzticamu apmācības kvalitātes novērtēšanas sistēmu. Dalībvalstīm būtu jāīsteno mikroapliecinājumu potenciāls, lai atbalstītu mūžizglītību un nodarbināmību. Lai atbalstītu godīgu un taisnīgu pārkārtošanos visiem, stiprinātu sociālos rezultātus, risinātu darba tirgus nepilnības un prasmju neatbilstību, uzlabotu ekonomikas vispārējo noturību pret satricinājumiem un atvieglotu iespējamos pielāgojumus, tām būtu jādod iespēja ikvienam paredzēt darba tirgus vajadzības un labāk tām pielāgoties, it īpaši ar pastāvīgu prasmju pilnveidi un pārkvalificēšanos un ar integrētas ievirzes un konsultāciju nodrošināšanu.

               Dalībvalstīm būtu jāveicina vienlīdzīgas iespējas visiem, novēršot nevienlīdzību izglītības un apmācības sistēmās. It īpaši bērniem būtu jānodrošina piekļuve kvalitatīvai pirmsskolas izglītībai un aprūpei saskaņā ar Eiropas Garantiju bērniem.  Dalībvalstīm būtu jāpaaugstina vispārējais kvalifikācijas līmenis, jāsamazina to cilvēku skaits, kuri priekšlaicīgi pamet izglītību un apmācību, jāatbalsta bērnu no attāliem apgabaliem piekļuve izglītībai, jāpalielina profesionālās izglītības un apmācības (PIA) pievilcība, piekļuve augstākajai izglītībai un tās pabeigšana, jāatvieglo jauniešu pāreja no izglītības uz nodarbinātību, nodrošinot kvalitatīvu stažēšanos un māceklību, kā arī jāpalielina pieaugušo līdzdalība tālākizglītībā, it īpaši to izglītojamo vidū, kuri atrodas nelabvēlīgākā situācijā un ir vismazāk kvalificēti. Ņemot vērā jaunās prasības, ko diktē digitāla, zaļa un novecojoša sabiedrība, dalībvalstīm savās PIA sistēmās būtu jāstiprina mācīšanās darbavietā, arī izmantojot kvalitatīvu un reālu māceklību, un jāpalielina zinātnes, tehnoloģiju, inženierzinātņu un matemātikas (STEM) absolventu, īpaši sieviešu, skaits gan PIA, gan terciārajā izglītībā. Turklāt dalībvalstīm būtu jāuzlabo terciārās izglītības un attiecīgā gadījumā pētniecības sasaiste ar darba tirgu, jāuzlabo prasmju pārraudzība un prognozēšana, jāvairo prasmju redzamība un kvalifikāciju — arī ārvalstīs iegūto kvalifikāciju — salīdzināmība, kā arī jāpalielina iespējas atzīt un apstiprināt prasmes un kompetences, kas iegūtas ārpus formālās izglītības un apmācības. Tām būtu jāuzlabo un jāpaplašina tālākās PIA elastīgu iespēju piedāvājums un izmantojums. Īstenojot Ieteikumu par prasmju pilnveides ceļiem (tas ietver prasmju novērtēšanu, piedāvājumu izglītības un apmācību jomā, kas saskan ar darba tirgus iespējām, un apgūto prasmju atzīšanu un apstiprināšanu) un tādējādi uzlabojot kvalitatīvu mācību iespēju pieejamību un izmantošanu, dalībvalstīm būtu jāatbalsta arī mazprasmīgi pieaugušie, lai tie varētu saglabāt vai uzlabot savu nodarbināmību ilgtermiņā.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina bezdarbniekiem un neaktīviem cilvēkiem reāla, savlaicīga, koordinēta un individuāli pielāgota palīdzība, kuras pamatā ir atbalsts darba meklēšanai, apmācība, pārkvalifikācija un piekļuve citiem atbalsta pakalpojumiem, īpašu uzmanību pievēršot neaizsargātām grupām un cilvēkiem, kurus īpaši skārusi zaļā un digitālā pārkārtošanās. Lai būtiski samazinātu un novērstu ilgstošu un strukturālu bezdarbu, iespējami drīz — ne vēlāk kā 18 mēnešu laikā pēc bezdarba iestāšanās — būtu jāievieš visaptverošas stratēģijas, kurās ietilpst padziļināts bezdarbnieku individuālais novērtējums. Jauniešu bezdarbam un jautājumam par tiem jauniešiem, kas nemācās, nestrādā un neapgūst arodu, būtu jāturpina pievērsties ar priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas novēršanu un strukturāliem uzlabojumiem pārejā no mācībām uz darbu, arī pilnībā īstenojot pastiprinātu Garantiju jauniešiem, kurai arī būtiski jāatbalsta kvalitatīvas jauniešu nodarbinātības iespējas pēcpandēmijas atveseļošanās periodā. Turklāt, ņemot vērā to, ka 2022. gads pasludināts par Eiropas Jaunatnes gadu, dalībvalstīm būtu jāpastiprina centieni un it īpaši jāuzsver tas, kā zaļā un digitālā pārkārtošanās sniedz jaunu nākotnes perspektīvu un iespējas cīnīties pret pandēmijas negatīvo ietekmi uz jauniešiem.

               Dalībvalstīm būtu jātiecas novērst šķēršļus un atturošus faktorus un jānodrošina stimuli dalībai darba tirgū, it īpaši tiem sabiedrības locekļiem, kam ir zemi ienākumi, kas ir otri pelnītāji un kas ir visvairāk attālināti no darba tirgus, to vidū cilvēkiem ar migrantu izcelsmi un atstumtiem romiem. Ņemot vērā lielo darbaspēka trūkumu noteiktās profesijās un nozarēs, dalībvalstīm būtu jāveicina darbaspēka piedāvājums, it īpaši veicinot adekvātas algas un pienācīgus darba apstākļus, kā arī rezultatīvu aktīvu darba tirgus politiku. Dalībvalstīm būtu arī jāatbalsta personām ar invaliditāti pielāgota darba vide, arī izmantojot mērķtiecīgu finansiālu atbalstu un pakalpojumus, kas ļauj minētajām personām piedalīties darba tirgū un sabiedrības dzīvē.

               Būtu jānovērš vīriešu un sieviešu nodarbinātības un darba samaksas atšķirības. Dalībvalstīm būtu jānodrošina dzimumu līdztiesība un lielāka sieviešu dalība darba tirgū, arī nodrošinot vienlīdzīgas iespējas un karjeras izaugsmi un novēršot šķēršļus, kas kavē piekļuvi līderībai visos lēmumu pieņemšanas līmeņos. Būtu jānodrošina vienāds atalgojums par vienādu vai līdzvērtīgu darbu un atalgojuma pārredzamība. Būtu jāsekmē līdzsvars starp darba, ģimenes un privāto dzīvi gan sievietēm, gan vīriešiem, it īpaši nodrošinot piekļuvi cenas ziņā pieņemamai un kvalitatīvai ilgtermiņa aprūpei un pirmsskolas izglītības un aprūpes pakalpojumiem. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka vecākiem un citām personām ar aprūpes pienākumiem ir iespēja izmantot piemērotu atvaļinājumu ģimenes apstākļu dēļ un elastīgu darba režīmu, kas tiem ļautu panākt līdzsvaru starp darbu, ģimenes un privāto dzīvi un sekmētu tādu minēto tiesību izmantošanu, kas būtu līdzsvarota sieviešu un vīriešu vidū.

               7. pamatnostādne. Uzlabot darba tirgu darbību un sociālā dialoga efektivitāti

               Lai gūtu labumu no dinamiska un ražīga darbaspēka un jauniem darba organizācijas un darījumdarbības modeļiem, dalībvalstīm būtu jāsadarbojas ar sociālajiem partneriem jautājumā par taisnīgiem, pārredzamiem un paredzamiem darba apstākļiem un par tiesību un pienākumu līdzsvarošanu. Tām būtu jāmazina un jānovērš darba tirgus segmentācija, jācīnās pret nedeklarētu darbu un fiktīvu pašnodarbinātību un jāveicina pāreja uz beztermiņa nodarbinātības formām. Nodarbinātības aizsardzības noteikumiem, darba tiesībām un iestādēm būtu jānodrošina gan piemērota vide, kas sekmē pieņemšanu darbā, gan tas, ka darba devējiem ir elastība, kas vajadzīga, lai ātri pielāgotos ekonomiskās situācijas izmaiņām, vienlaikus aizsargājot darba ņēmēju darba tiesības un nodrošinot sociālo aizsardzību, pienācīga līmeņa drošību un veselīgu, drošu un labi pielāgotu darba vidi visiem darbiniekiem. Sekmējot elastīgu darba režīmu (piemēram, tāldarba) izmantošanu, var panākt augstāku nodarbinātības līmeni un iekļaujošākus darba tirgus pēcpandēmijas apstākļos. Vienlaikus ir svarīgi nodrošināt, lai tiktu ievērotas darba ņēmēju tiesības attiecībā uz darba laiku, darba apstākļiem un darba un privātās dzīves līdzsvaru. Būtu jānovērš tādu darba tiesisko attiecību veidošanās, kurās rodas nedroši darba apstākļi, kā tas ir platformās nodarbinātu darbinieku gadījumā, it īpaši tad, ja viņiem ir zema kvalifikācija, un jāvēršas pret nestandarta līgumu ļaunprātīgu izmantošanu. Nepamatotas atlaišanas gadījumā vajadzētu būt nodrošinātām iespējām izmantot efektīvu un objektīvu strīdu izšķiršanas kārtību un tiesībām uz tiesisko aizsardzību, kas ietver arī adekvātu kompensāciju.

               Ar politiku būtu jātiecas uzlabot un atbalstīt dalību darba tirgū, atbilstību starp piedāvājumu un pieprasījumu darba tirgū un pārejas darba tirgū, arī mazāk attīstītos reģionos. Dalībvalstīm būtu jāaktivizē tie, kuri var piedalīties darba tirgū, un jāsniedz tiem šādas iespējas, it īpaši neaizsargātām grupām, piemēram, mazkvalificētiem cilvēkiem, cilvēkiem ar migrantu izcelsmi, tai skaitā personām, kurām piešķirts pagaidu aizsardzības statuss, un atstumtiem romiem. Dalībvalstīm būtu jāstiprina aktīvas darba tirgus politikas darbības joma un rezultativitāte, paplašinot tās mērķus, mērķauditorijas sasniegšanas pasākumus un tvērumu un nodrošinot politikas labāku sasaisti ar sociālajiem pakalpojumiem, apmācību un ienākumu atbalstu bezdarbniekiem, kamēr tie meklē darbu un pamatojoties uz viņu tiesībām un pienākumiem. Dalībvalstīm būtu jāuzlabo valsts nodarbinātības dienestu spēja sniegt savlaicīgu un individuāli pielāgotu atbalstu darba meklētājiem, reaģēt uz pašreizējām un turpmākām darba tirgus vajadzībām un ieviest uz rezultātiem balstītu pārvaldību, ko atbalsta arī digitalizācija.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina bezdarbniekiem tiesības uz adekvātiem saprātīga ilguma bezdarbnieka pabalstiem atbilstoši viņu iemaksām un valsts noteikumiem par tiesībām saņemt bezdarbnieka pabalstu. Bezdarbnieka pabalstiem nevajadzētu atņemt motivāciju ātri atgriezties darba tirgū, un tie būtu jāpapildina ar aktīvu darba tirgus politiku.

               Izglītojamo un darba ņēmēju mobilitāte būtu pienācīgi jāatbalsta ar mērķi uzlabot šo personu prasmes un nodarbināmību un pilnībā izmantot Eiropas darba tirgus potenciālu, vienlaikus arī nodrošinot taisnīgus apstākļus visiem, kas veic pārrobežu darbības, un pastiprinot administratīvo sadarbību starp valstu pārvaldes iestādēm attiecībā uz mobilajiem darba ņēmējiem, kas saņem palīdzību no Eiropas Darba iestādes. Gadījumos, kad sabiedrības veselības apsvērumu dēļ tiek uz laiku slēgtas robežas, būtu jāatbalsta kritiskās profesijās nodarbināto, pārrobežu darba ņēmēju, sezonas darbinieku un darbā norīkotu darba ņēmēju mobilitāte.

               Dalībvalstīm būtu arī jācenšas radīt piemērotus apstākļus jauniem darba veidiem, izmantojot savu darbvietu radīšanas potenciālu un vienlaikus nodrošinot to atbilstību esošajām sociālajām tiesībām. Tādējādi dalībvalstīm būtu jāsniedz padomi un norādījumi par tiesībām un pienākumiem, kas piemērojami attiecībā uz nestandarta līgumiem un jauniem darba veidiem, piemēram, darbam ar digitālo platformu starpniecību. Šajā sakarā būtiska nozīme varētu būt sociālajiem partneriem, tālab dalībvalstīm būtu jāsniedz tiem atbalsts attiecībā uz to cilvēku uzrunāšanu un pārstāvību, kuri strādā nestandarta darbu vai platformu darbu. Dalībvalstīm būtu arī jāsniedz atbalsts izpildes panākšanai, piemēram, sniedzot vadlīnijas vai rīkojot īpašas apmācības darba inspekcijām saistībā ar problēmām, kas izriet no tādiem jauniem darba organizēšanas veidiem kā algoritmiskā pārvaldība, datu uzraudzība un pastāvīgs vai daļēji pastāvīgs tāldarbs.

               Pamatojoties uz valstīs pastāvošo praksi un lai panāktu auglīgāku sociālo dialogu un labākus sociālekonomiskos rezultātus, arī krīzes laikā, piemēram, saistībā ar karu Ukrainā, nodarbinātības, sociālās jomas un attiecīgā gadījumā ekonomikas reformu un politikas izstrādē un īstenošanā dalībvalstīm būtu jānodrošina savlaicīga un konstruktīva sociālo partneru iesaiste, arī atbalstot sociālo partneru spēju uzlabošanu. Dalībvalstīm būtu jāveicina sociālais dialogs un darba koplīguma slēgšanas sarunas. Sociālie partneri būtu jāmudina vest sarunas par kolektīviem līgumiem un slēgt šādus līgumus viņiem būtiskos jautājumos, pilnībā respektējot viņu autonomiju un tiesības uz kolektīvo rīcību.

               Vajadzības gadījumā un pamatojoties uz valstīs pastāvošo praksi, dalībvalstīm būtu jāņem vērā attiecīgo pilsoniskās sabiedrības organizāciju pieredze nodarbinātības un sociālajos jautājumos.

               8. pamatnostādne. Veicināt vienlīdzīgas iespējas visiem, sekmēt sociālo iekļaušanu un apkarot nabadzību

               Dalībvalstīm, ieviešot iedarbīgus pasākumus, kuri apkarotu visu veidu diskrimināciju un veicinātu vienlīdzīgas iespējas visiem un it īpaši darba tirgū nepietiekami pārstāvētām grupām, būtu jāsekmē visiem pieejami iekļaujoši darba tirgi, pienācīgu uzmanību pievēršot reģionālajai un teritoriālajai dimensijai. Tām būtu jānodrošina, lai pret visiem neatkarīgi no dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas būtu vienāda attieksme attiecībā uz nodarbinātību, sociālo aizsardzību, veselību un ilgtermiņa aprūpi, izglītību un piekļuvi precēm un pakalpojumiem.

               Sekmējot sociālo iekļaušanu un augšupēju sociālo mobilitāti, stimulējot dalību darba tirgū, atbalstot sociālās investīcijas, apkarojot nabadzību un novēršot nevienlīdzību, kā arī veidojot savas nodokļu un pabalstu sistēmas un novērtējot politikas distributīvo ietekmi, dalībvalstīm būtu jāmodernizē sociālās aizsardzības sistēmas, lai nodrošinātu adekvātu, iedarbīgu, efektīvu un ilgtspējīgu sociālo aizsardzību visos mūža posmos. Vispārīgu pieeju papildināšana ar selektīvām pieejām uzlabos sociālās aizsardzības sistēmu efektivitāti. Sociālās aizsardzības sistēmu modernizācijas mērķim vajadzētu arī uzlabot to noturību pret daudzveidīgām problēmām.

               Dalībvalstīm būtu jāizstrādā un jāintegrē trīs aktīvas iekļaušanas virzieni: pienācīgs ienākumu atbalsts, iekļaujoši darba tirgi un piekļuve kvalitatīviem atbalsta pakalpojumiem, kuri atbilst individuālām vajadzībām. Sociālās aizsardzības sistēmām būtu jānodrošina adekvāti minimālo ienākumu pabalsti ikvienam, kam trūkst pietiekamu līdzekļu, un, rosinot cilvēkus aktīvi piedalīties darba tirgū un sabiedrības dzīvē, jāveicina sociālā iekļaušana, arī mērķtiecīgi sniedzot sociālos pakalpojumus.

               Cenas ziņā pieejamu, piekļūstamu un kvalitatīvu pakalpojumu — piemēram, pirmsskolas izglītības un aprūpes, ārpusskolas aprūpes, izglītības, apmācības, mājokļu un veselības un ilgtermiņa aprūpes, — pieejamība ir obligāts nosacījums vienlīdzīgu iespēju nodrošināšanai. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš nabadzības un sociālās atstumtības apkarošanai, tai skaitā nodarbinātu personu nabadzības apkarošanai, kas saskan ar ES 2030. gada pamatmērķi nabadzības samazināšanas jomā. Ar visaptverošiem un integrētiem pasākumiem būtu it īpaši jāmazina bērnu nabadzība, it sevišķi pilnībā ieviešot Eiropas Garantiju bērniem.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka ikvienam — arī bērniem — ir piekļuve būtiskajiem pakalpojumiem. Tiem, kam tas ir vajadzīgs vai kas ir neaizsargātā stāvoklī, dalībvalstīm būtu jāgarantē piekļuve adekvātai palīdzībai mājokļu vai sociālo mājokļu jomā. Tām būtu jānodrošina taisnīga pārkārtošanās uz tīru enerģiju un jārisina jautājums par enerģētisko nabadzību, kas enerģijas cenu kāpuma dēļ kļūst par aizvien nozīmīgāku nabadzības veidu un kas daļēji ir saistīta ar karu Ukrainā, attiecīgā gadījumā arī īstenojot mērķtiecīgus pagaidu ienākumu atbalsta pasākumus. Būtu jāīsteno arī iekļaujoša mājokļu renovācijas politika. Saistībā ar minētajiem pakalpojumiem būtu jāņem vērā personu ar invaliditāti īpašās vajadzības, tai skaitā piekļūstamība. Bezpajumtniecības jautājums būtu jārisina atsevišķi. Dalībvalstīm būtu jānodrošina savlaicīga piekļuve kvalitatīvai profilaktiskai un ārstnieciskai veselības aprūpei un ilgtermiņa aprūpei par pieņemamu cenu, vienlaikus ilgtermiņā nodrošinot to ilgtspēju.

               Saskaņā ar Pagaidu aizsardzības direktīvas
                  1
                aktivizēšanu dalībvalstīm būtu jāpiedāvā pietiekams aizsardzības līmenis bēgļiem no Ukrainas, ieskaitot uzturēšanās tiesības, piekļuvi darba tirgum un integrāciju tajā, piekļuvi izglītībai, apmācībai un mājoklim, kā arī piekļuvi sociālā nodrošinājuma sistēmām, medicīniskajai aprūpei, sociālajai palīdzībai vai cita veida palīdzībai un iztikas līdzekļiem. Būtu jānodrošina, ka bērniem ir piekļuve bērnu izglītībai un aprūpei, kā arī būtiskajiem pakalpojumiem saskaņā ar Eiropas Garantiju bērniem. Attiecībā uz nepavadītiem bērniem un pusaudžiem dalībvalstīm būtu jāievieš tiesības uz likumisku aizbildnību.

               Saistībā ar dzīves ilguma palielināšanos un demogrāfiskajām izmaiņām dalībvalstīm būtu jānodrošina pensiju sistēmu adekvātums un ilgtspēja darba ņēmējiem un pašnodarbinātajām personām, sniedzot sievietēm un vīriešiem vienlīdzīgas iespējas iegūt un uzkrāt pensiju tiesības, arī izmantojot papildu shēmas, lai nodrošinātu pienācīgus ienākumus vecumdienās. Pensiju reformas būtu jāatbalsta ar politiku, kuras mērķis ir mazināt sieviešu un vīriešu pensiju atšķirību, un ar pasākumiem, kas pagarina darba mūža ilgumu, piemēram, paaugstinot faktisko pensionēšanās vecumu, it īpaši atvieglojot vecāku cilvēku līdzdalību darba tirgū, un tās būtu jāīsteno aktīvu vecumdienu stratēģiju satvarā. Dalībvalstīm vajadzētu izveidot konstruktīvu dialogu ar sociālajiem partneriem un citām attiecīgajām ieinteresētajām personām un būtu pakāpeniski jāievieš reformas.

                     (1)

                           Padomes Direktīva 2001/55/EK (2001. gada 20. jūlijs) par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas.