               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 1.3.2019
            COM(2019) 46 final/2
            2019/0020(NLE)
            This document replaces COM(2019) 46 final of 28.1.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Valsts iepirkuma komitejā jautājumā par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam par valsts iepirkumu sakarā ar tās izstāšanos no Eiropas Savienības

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1. Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kāda Savienības vārdā jāieņem Valsts iepirkuma komitejā (“GPA komiteja” vai “Komiteja”) attiecībā uz to, ka paredzēts pieņemt lēmumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes (“Apvienotā Karaliste”) pievienošanos Nolīgumam par valsts iepirkumu saistībā ar minētās valsts izstāšanos no Eiropas Savienības.

               2. Priekšlikuma konteksts

               2.1Nolīgums par valsts iepirkumu un Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības

               Nolīgums par valsts iepirkumu (turpmāk “Nolīgums
                  1
               ”) ir Pasaules Tirdzniecības organizācijā (PTO) noslēgts daudzpusējs nolīgums, ar kuru paredzēts savstarpēji atvērt valsts iepirkuma tirgus starp Nolīguma Pusēm. Pārskatītais Nolīgums stājās spēkā 2014. gada 6. aprīlī.

               Eiropas Savienība ir Nolīguma Puse, jo tā priekšmets ietilpst kopīgās tirdzniecības politikas darbības jomā, kurā Savienībai ir ekskluzīva kompetence. Uz dalībvalstīm Nolīgums attiecas uz Savienības tiesību aktu pamata.

               Apvienotā Karaliste 2017. gada 29. martā informēja Eiropadomi par nodomu izstāties no Savienības, ievērojot Līguma par Eiropas Savienību 50. pantu. Līdz ar to Apvienotā Karaliste kļūs par trešu valsti un no 2019. gada 30. marta uz to vairs neattieksies Savienības tiesību akti, ja vien starp Savienību un Apvienoto Karalisti noslēgtajā izstāšanās līgumā nebūs noteikta cita diena, vai arī Eiropadome, vienojoties ar Apvienoto Karalisti, vienprātīgi nenoteiks citu dienu. Savienība un Apvienotā Karaliste ir vienojušās par izstāšanās līgumu, ievērojot Līguma par Eiropas Savienību 50. pantu. Izstāšanās līgumu Eiropadome apstiprināja 2018. gada 25. novembrī. Izstāšanās līguma ceturtajā daļā ir paredzēts pārejas periods, kad Savienības tiesību akti attieksies uz Apvienoto Karalisti un būs piemērojami tajā (“pārejas periods”).

               Izstāšanās līgumu, par ko Savienība un Apvienotā Karaliste savstarpēji vienojās, 2018. gada 25. novembrī apstiprināja Eiropadome (50. pants). Tomēr tā ratifikācija Apvienotajā Karalistē arvien ir neskaidra.

               No dienas, kad Savienības tiesību akti uz Apvienoto Karalisti vairs neattieksies un nebūs tajā piemērojami, Nolīgums attiecībā uz Apvienoto Karalisti tiks automātiski izbeigts.

               Savienības interesēs ir nodrošināt, ka no dienas, kad Savienības tiesību akti vairs neattiecas uz Apvienoto Karalisti un nav piemērojami tajā, uz Apvienoto Karalisti joprojām attiecas Nolīgumā paredzētās tiesības un pienākumi. Kamēr Apvienotā Karaliste nav izstājusies no Savienības, tā joprojām ir ES dalībvalsts, kas bauda visas no Līgumiem izrietošās tiesības un uzņemas visas no Līgumiem izrietošās saistības, tostarp ievērojot lojālas sadarbības principu. Eiropadome 2017. gada 29. aprīlī izdotajās pamatnostādnēs atzina, ka starptautiskajā kontekstā ir jāņem vērā Apvienotās Karalistes kā dalībvalsts, kas izstājas, īpatnības, ja tā, kamēr tā joprojām ir dalībvalsts, ievēro savas saistības un joprojām ir lojāla Savienības interesēm.

               Apvienotā Karaliste ir paudusi vēlmi pēc izstāšanās no Savienības pievienoties Nolīgumam.

               Apvienotā Karaliste un Eiropas Savienība 2017. gada 11. oktobrī nosūtītajā kopīgajā vēstulē informēja PTO dalībvalstis par nodomu “kopīgi strādāt pie tā, lai panāktu, ka uz Apvienoto Karalisti pēc tās izstāšanās no ES arī joprojām attiektos tiesības un pienākumi, kuri tai kā ES dalībvalstij patlaban ir saskaņā ar Nolīgumu par valsts iepirkumu, pamatojoties uz saistībām, kuras pašlaik ietvertas ES saistību sarakstā”
                  2
               .

               Eiropas Savienība 2018. gada 1. jūnijā PTO ģenerāldirektoram nosūtīja Apvienotās Karalistes sagatavotu vēstuli, kurā paziņoja, ka ir ieinteresēta pievienoties Nolīgumam, un pievienoja attiecīgus pavaddokumentus, tostarp tās sākotnējo tirgus piekļuves piedāvājumu un atbildes uz jautājumu sarakstu
                  3
               .

               Apvienotās Karalistes pieteikums, sākotnējais piedāvājums un atbildes uz jautājumu sarakstu Nolīguma Pusēm tika izsūtītas 2018. gada 5. jūnijā
                  4
               .

               Apvienotā Karaliste, apspriedusies ar Nolīguma Pusēm, 2018. gada 1. oktobrī Valsts iepirkuma komitejai iesniedza galīgo piedāvājumu. Tas Nolīguma Pusēm tika izsūtīts 2018. gada 2. oktobrī
                  5
               . Turpmāk izklāstīts Apvienotās Karalistes galīgā piedāvājuma kopsavilkums un Komisijas veiktais šā piedāvājuma novērtējums.

               Padomes lēmums ļautu Komisijai Savienības vārdā apstiprināt Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam, ievērojot GPA komitejas lēmumā izklāstītos noteikumus.

               2.2Valsts iepirkuma komiteja

               Valsts iepirkuma komiteja tika izveidota ar mērķi pārvaldīt Nolīguma īstenošanu. Tajā ir katras Puses pārstāvji, PTO dalībvalstis un starpvaldību organizācijas, kurām ir novērotāja statuss.

               Savienība, tāpat kā visas pārējās Nolīguma Puses, ir GPA komitejas locekle, un minētajā komitejā to pārstāv Komisija. GPA komitejas lēmumi tiek pieņemti vienprātīgi.

               2.3Valsts iepirkuma komitejas lēmums, kuru paredzēts pieņemt

               GPA komitejas 2018. gada 17. oktobra sanāksmē Eiropas Komisija Savienības vārdā pauda principiālu piekrišanu tam, ka Apvienotā Karaliste pievienojas Nolīgumam.

               Savienība principā ir sniegusi savu piekrišanu, ciktāl Apvienotās Karalistes pievienošanās Nolīgumam noteikumi nav pretrunā Savienības interesēm vai citu Nolīguma Pušu nostāja negatīvi neietekmē Savienības intereses.

               Turklāt šis Nolīgums principā tika iesniegts, neskarot sarunas starp Savienību un Apvienoto Karalisti par izstāšanās līgumu, kas varētu ietvert pārejas periodu, kad Apvienotajai Karalistei joprojām būtu saistošas ar Nolīgumu Savienībai noteiktās saistības, un Apvienotās Karalistes pievienošanās Nolīgumam stātos spēkā no pārejas posma beigām.

               GPA komitejas 2018. gada 28. novembra sanāksmē visas puses pauda principiālu piekrišanu tam, ka Apvienotā Karaliste pievienojas Nolīgumam, vienlaikus turpinot precizēt lēmuma redakciju, kas tiks oficiāli pieņemta vēlāk.

               GPA komitejai ir jāpieņem lēmums par Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam un tās pievienošanās noteikumi.

               Saskaņā ar pārskatītā Nolīguma XXII panta 2. punktu “jebkura PTO dalībvalsts var pievienoties minētajam Nolīgumam, ievērojot noteikumus, kuri jāsaskaņo starp konkrēto dalībvalsti un Pusēm, šādus noteikumus izklāstot Komitejas lēmumā. Pievienošanās notiek, deponējot PTO ģenerāldirektoram pievienošanās instrumentu, kurā izklāstīti saskaņotie noteikumi.  Šis Nolīgums attiecībā uz dalībvalsti, kura pievienojas Nolīgumam, stājas spēkā 30. dienā pēc pievienošanās instrumenta deponēšanas dienas”
                  6
               .

               2.4. Nosacījumi, kas saistīti ar Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam

               Uz Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam būtu jāattiecina nosacījumi, kas jāatspoguļo paredzētajā GPA komitejas aktā.

               Ja Apvienotā Karaliste un Savienība nevienosies par izstāšanās līgumu ar pārejas periodu, būtu jāatļauj Apvienotajai Karalistei deponēt tās pievienošanās instrumentu, ja tā to dara:

               (a)ne agrāk kā 30 dienas pirms dienas, kad Apvienotā Karaliste pārstāj būt par Savienības dalībvalsti, un

               (b)sešu mēnešu laikā pēc GPA komitejas lēmuma pieņemšanas dienas, ja vien minētā komiteja nepagarina akta iesniegšanas termiņu.

               Tomēr jāuzskata, ka Apvienotās Karalistes pievienošanās instrumenta deponēšana PTO ģenerāldirektoram nav notikusi 1994. gada Nolīguma XXIV panta 2. punkta un pārskatītā Nolīguma XXII panta 2. punkta nozīmē, ja Savienība trīsdesmit dienu laikā paziņo GPA komitejai, ka uz Apvienoto Karalisti joprojām attiecas Nolīgums saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.

               Ja Apvienotās Karalistes un Savienības izstāšanās līgumā būs noteikts pārejas periods, Savienībai būtu jāinformē pārējās Nolīguma Puses, ka pārejas periodā Apvienotā Karaliste Nolīguma vajadzībām uzskatāma par dalībvalsti. Tādējādi Nolīgums uz Apvienoto Karalisti attiektos līdz dienai, kad beidzas noteiktais pārejas periods.

               Tādā gadījumā Apvienotajai Karalistei ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms pārejas perioda beigām būtu jāiesniedz atjaunināts atbilžu kopums, kas attiecas uz jautājumu sarakstu. GPA komiteja pārskatīs atjaunināto minēto atbilžu kopumu un attiecīgajā brīdi spriedīs par attiecīga lēmuma pieņemšanu.

               3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā

                3.1.Apvienotās Karalistes galīgais piedāvājums

               Apvienotās Karalistes galīgais piedāvājums atbilst pašreizējā Nolīgumā paredzētā Savienības saistību saraksta nosacījumiem, ciktāl tas piemērojams Apvienotajai Karalistei. Apvienotās Karalistes mērķis ir nodrošināt, lai šie noteikumi, minētajai valstij pievienojoties Nolīgumam, saglabātu tādu pašu tirgus piekļuves līmeni citām Nolīguma Pusēm. Atkārtojot Savienības saraksta noteikumus, Apvienotajai Karalistei jāveic tehniski pielāgojumi, lai ņemtu vērā to, ka Savienības tiesību akti uz Apvienoto Karalisti vairs neattieksies un nebūs tajā piemērojami.

               Tirgus piekļuves saistības (robežvērtības, aptvertās iestādes, preces, pakalpojumi, būvniecības pakalpojumi un vispārīgas piezīmes)

               Robežvērtības

               Apvienotās Karalistes robežvērtības, kas noteiktas 1., 2. un 3. pielikumā, atbilst robežvērtībām, ko Savienība piemēro precēm, pakalpojumiem un būvniecības pakalpojumiem.

               Iestādes

               Apvienotās Karalistes iestāžu (“centrālās valdības iestādes”) saraksts 1. pielikumā ir tāds pats kā saraksts Apvienotajai Karalistei saskaņā ar Savienības sarakstu, tāpēc aptvērums ir tāds pats kā pašlaik saskaņā ar Savienības sarakstu.

               Attiecībā uz gadījumiem, kad šajā pielikumā uzskaitīto iestāžu funkcijas ir vai tiek nodotas citai iestādei, kas pati ir līgumslēdzēja iestāde, Apvienotā Karaliste, lai nodrošinātu, ka tas neradītu tirgus piekļuves zaudējumus, 1. zemsvītras piezīmē arī precizē, ka tiesību pārņēmēja iestāde būtu jāuzskata par iekļautu šajā pielikumā. Turklāt attiecīgā gadījumā Apvienotā Karaliste ir iekļāvusi atsauces uz Apvienotās Karalistes valsts tiesību aktiem, nevis Savienības tiesību aktiem.

               Salīdzinājumam — 1. pielikumā Savienības sarakstā, kas attiecas uz centrālās valdības iestādēm, ir četras kategorijas, kas tā 1. līdz 4. punktā nodrošina dažādus piekļuves līmeņus iepirkumiem. Savā galīgajā piedāvājumā Apvienotā Karaliste ir piešķīrusi Savienībai maksimālo iespējamo aptvērumu, ietverot visas Apvienotās Karalistes centrālās valdības iestādes (1. punkts).

               Apvienotās Karalistes galīgā piedāvājuma 2. punkts attiecas uz visām Pusēm, kas nav minētas 1. punktā.

               1. pielikumā ir četras piezīmes. Apvienotās Karalistes galīgajā piedāvājumā ir atkārtotas atrunas, kādas Savienībai ir pret dažām Pusēm.

               Apvienotās Karalistes galīgā piedāvājuma 2. pielikums (“teritoriālā pārvaldes līmeņa struktūras”) attiecas uz tām pašām teritoriālā pārvaldes līmeņa struktūrām, uz ko attiecas Savienības aptvērums saskaņā ar Nolīgumu.

               Tomēr atsauces uz Savienības NUTS reģioniem, kā definēts Savienības tiesību aktos, ir aizstātas ar Apvienotās Karalistes teritoriālajām vienībām, kas noteiktas 7. pielikuma 3. piezīmē (skatīt turpmāk tekstā “Vispārīgas piezīmes”).

               Saskaņā ar 2. pielikuma 2. punktu Apvienotā Karaliste turpina ievērot uz definīcijām balstītu pieeju, kā tas pašlaik ir saskaņā ar Savienības sarakstu attiecībā uz “publisko tiesību subjektu” aptvērumu. Apvienotās Karalistes galīgajā piedāvājumā ir noteikti publisko tiesību subjekti Anglijā, Velsā, Skotijā un Ziemeļīrijā ar atsaucēm uz Apvienotās Karalistes tiesību aktiem, nevis Savienības tiesību aktiem. Jebkurā gadījumā Apvienotā Karaliste paredz to līgumslēdzēju iestāžu indikatīvo sarakstu, kuras ir publisko tiesību subjekti un kas paliek tādas pašas kā Apvienotajai Karalistei Savienības sarakstā. Tāpēc Apvienotās Karalistes aptvērums joprojām ir tāds pats kā Savienības sarakstā.

               2. pielikumā ir četras piezīmes. Apvienotās Karalistes galīgajā piedāvājumā ir atkārtotas atrunas, kādas Savienībai ir pret dažām Pusēm. 2. piezīmē attiecībā uz Apvienotās Karalistes atrunu attiecībā uz Japānu, Koreju un Amerikas Savienotajām Valstīm un to mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) ir nepieciešama tehniska pielāgošana. MVU definīcija tiks sniegta saskaņā ar Apvienotās Karalistes tiesību aktiem, nevis Savienības tiesību aktiem. Apvienotās Karalistes tiesību akti (2015. gada Publiskā iepirkuma līgumu noteikumu Nr. 112 4. punkts) ir tieši saistīti ar Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikumu par mikrouzņēmumu un mazo un vidējo uzņēmumu definīciju.

               Apvienotās Karalistes galīgajā piedāvājumā ir atkārtotas atrunas, kādas Savienībai ir pret dažām Pusēm.

               Apvienotās Karalistes galīgā piedāvājuma 3. pielikumā (“citas struktūras”) nodrošina aptvērumu attiecībā uz iepirkuma veicējiem, kas darbojas sabiedrisko pakalpojumu nozarē, arī atkārtojot Savienības sarakstu.

               Tomēr minētajā pielikumā ir vajadzīgi nelieli tehniski pielāgojumi. Apvienotās Karalistes galīgajā piedāvājumā ir atsauces nevis uz Savienības tiesību aktiem, bet gan uz Apvienotās Karalistes tiesību aktiem: piemēram, attiecībā uz jēdzieniem “publisks uzņēmums” un “dominējoša ietekme”.

               Struktūru indikatīvie saraksti ir identiski tiem, kas paredzēti Apvienotajai Karalistei Savienības sarakstā. Tāpēc Apvienotās Karalistes aptvērums joprojām ir tāds pats kā Savienības sarakstā.

               3. pielikumā ir četras piezīmes. Apvienotās Karalistes galīgajā piedāvājumā ir atkārtotas atrunas, kādas Savienībai ir pret dažām Pusēm.

               Preces

               Tāpēc Apvienotās Karalistes 4. pielikums attiecas uz tām pašām precēm, kādas patlaban norādītas Savienības sarakstā.

               Pakalpojumi

               Apvienotās Karalistes galīgā piedāvājuma 5. pielikums attiecas uz tiem pašiem pakalpojumiem, kas pašlaik ietverti Savienības grafikā.

               Būvniecības pakalpojumi un būvdarbu koncesijas

               Saskaņā ar Apvienotās Karalistes galīgā piedāvājuma 6. pielikuma 2. punktu Apvienotā Karaliste piedāvā Savienības būvniecības pakalpojumu sniedzējiem tirgus piekļuvi saviem būvdarbu koncesiju līgumiem, kuru vērtība ir SDR 5 000 000 (īpašais aizņēmuma tiesību slieksnis) vai lielāka par to.

               Turklāt Apvienotā Karaliste atkārto Savienības atrunu, kas pausta 6. pielikuma piezīmē.

               Vispārīgas piezīmes

               Apvienotā Karaliste 7. pielikumā sniedz vietējo teritoriālo vienību sarakstu 2. pielikuma 1. punkta, 2. pielikuma 1. piezīmes un 3. pielikuma 6. piezīmes nolūkiem. Tie sakrīt ar Apvienotās Karalistes NUTS reģioniem, kuri patlaban definēti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1059/2003
                  7
               .

               3.2.Komisijas veikts Apvienotās Karalistes piedāvājuma novērtējums

               Apvienotās Karalistes galīgais piedāvājums atkārto pašreizējo Savienības sarakstu, ciktāl tas attiecas uz Apvienoto Karalisti, un tajā ir tikai nelieli tehniski pielāgojumi. Savienības saraksts jau aptver tikpat kā visas struktūras, preces un pakalpojumus, uz ko attiecas saistības, un tas nodrošina ievērojamu atvērtību iepirkuma tirgiem, tāpēc Apvienotā Karaliste pēc tam, kad tā būs pievienojusies Nolīgumam, saglabās pašreizējo plašo publiskā iepirkuma tirgus atvērtības līmeni attiecībā uz Nolīguma Pusēm.

               Attiecībā uz Savienības preču, pakalpojumu un ekonomikas dalībnieku piekļuvi tirgum Apvienotās Karalistes galīgais piedāvājums ir atbilstošs, jo Apvienotā Karaliste Savienībai piedāvā maksimālo aptvērumu, kāds tiek piedāvāts Pusēm (īpaši skatīt 1. pielikumu par centrālo valdību līgumslēdzējām iestādēm un 6. pielikumu par būvdarbu koncesijām).

               Tā kā Apvienotās Karalistes galīgais piedāvājums atkārto Savienības saistību sarakstu attiecībā uz aptvērumu un to, ka minētā valsts ir gatava Savienībai nodrošināt augstāko tirgus piekļuves līmeni, kāds tiek piedāvāts Pusēm, Savienība nodrošinās abpusēju režīmu un vajadzības gadījumā sarakstu pielāgos, lai nodrošinātu Apvienotās Karalistes precēm, pakalpojumiem, piegādātājiem un pakalpojumu sniedzējiem piekļuvi iepirkumiem, uz kuriem attiecas Savienības saraksts.

               Izrietošie grozījumi Savienības sarakstā, kas ir Savienības noteikumi attiecībā uz Apvienotās Karalistes pievienošanos (kā izklāstīts šā lēmuma pielikumā), tiks pievienoti lēmumam, kas jāpieņem GPA komitejai, un tādējādi tie kļūs par daļu no Apvienotās Karalistes pievienošanās noteikumiem Nolīgumam. No tiem izrietošie grozījumi Nolīguma I papildinājumā iekļautajā Savienības sarakstā tiks atspoguļoti šādi:

               ·1. pielikuma 2. sadaļas (ES dalībvalstu centrālās pārvaldes līgumslēdzējas iestādes) 1. punkts:

               Apvienotā Karaliste tiks pievienota Pušu sarakstam Nolīgumā, kurām ir piekļuve visu Savienības dalībvalstu centrālo valdību līgumslēdzēju iestāžu iepirkumiem.

               ·6. pielikuma 2. sadaļa (Būvdarbu koncesijas līgumi, kas noslēgti ar 1. un 2. pielikumā norādītajiem subjektiem):

               ·Apvienotā Karaliste tiks pievienota Pušu sarakstam Nolīgumā, kurām ir piekļuve tiem būvdarbu koncesiju līgumiem, kuru vērtība ir SDR 5 000 000 vai lielāka par to.

               ·Zemsvītras piezīme Eiropas Savienības I papildinājuma sadaļai “Saistības Eiropas Savienībā:

               Savienība I papildinājuma sarakstā precizēs, ka visas atsauces uz Apvienotās Karalistes līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem, kas pašlaik ir iekļautas Savienības sarakstā, vairs nav spēkā.

               Citu Pušu atrunas

               Ja kāda cita Nolīguma Puse attiecībā uz Apvienoto Karalisti ir iekļāvusi īpašus ierobežojumus vai atkāpes attiecībā uz tās aptvērumu, tas būtu jāatspoguļo GPA komitejas lēmumā kā Apvienotās Karalistes kā Puses pievienošanās nosacījumi. Tomēr jebkādi šādi ierobežojumi vai atkāpes attiecībā uz kādas Puses aptvērumu, kas īpaši attiecas uz Apvienoto Karalisti, neietekmētu Apvienotās Karalistes galīgo piedāvājumu, kā izklāstīts iepriekš, vai savstarpēji saskaņotu aptvērumu starp pašreizējām Nolīguma Pusēm.

               Ieteikums

               Paredzams, ka, Apvienotajai Karalistei pievienojoties Nolīgumam, pašreizējais publiskā iepirkuma tirgu atvērtības līmenis saglabāsies starptautiskā mērogā. Pec tam, kad Apvienotā Karaliste būs pievienojusies Nolīgumam, uz to turpinās attiekties tiesības un pienākumi, ko tā kā Savienības dalībvalsts pašlaik saskaņā ar Nolīgumu ir uzņēmusies, pamatojoties uz saistībām, kas patlaban noteiktas Savienības sarakstā. Komisija iesaka pieņemt Apvienotās Karalistes galīgo piedāvājumu, ņemot vērā Savienības noteikumus par Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam.

               Tādēļ tiek ierosināts pilnvarot Komisiju GPA komitejā paust Savienības nostāju par labu Apvienotās Karalistes uzņemšanai Nolīgumā, ievērojot šādus noteikumus, kas jāatspoguļo GPA komitejas lēmumā,

               Ja Apvienotā Karaliste un Savienība nevienosies par izstāšanās līgumu ar pārejas periodu, būtu jāatļauj Apvienotajai Karalistei nodot glabāšanā savu pievienošanās aktu, ja tā to dara:

               (a)ne agrāk kā 30 dienas pirms dienas, kad Apvienotā Karaliste pārstāj būt par Savienības dalībvalsti, un

               (b)sešu mēnešu laikā pēc GPA komitejas lēmuma pieņemšanas dienas, ja vien minētā komiteja nepagarina akta iesniegšanas termiņu;

               Tomēr būtu jāuzskata, ka Apvienotās Karalistes pievienošanās akta nodošana glabāšanā nav notikusi 1994. gada Nolīguma XXIV panta 2. punkta un pārskatītā Nolīguma XXII panta 2. punkta nozīmē, ja 30 dienu laikā pēc minētās deponēšanas Savienība paziņo Komitejai, ka uz Apvienoto Karalisti joprojām attiecas Nolīgums saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.

               Komisijai vajadzētu būt pilnvarotai Savienības vārdā sniegt šādu paziņojumu, ja ir izpildīti nosacījumi.

               Ja Apvienotās Karalistes un Savienības izstāšanās līgumā būs noteikts pārejas periods, Savienībai būtu jāinformē pārējās Nolīguma Puses, ka pārejas periodā Apvienotā Karaliste Nolīguma vajadzībām uzskatāma par dalībvalsti. Tādējādi Nolīgums uz Apvienoto Karalisti attiektos līdz dienai, kad beidzas noteiktais pārejas periods.

               Tādā gadījumā Apvienotajai Karalistei ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms pārejas perioda beigām būtu jāiesniedz atjaunināts atbilžu kopums, kas attiecas uz jautājumu sarakstu. GPA komiteja atjaunināto atbilžu kopumu pārskatīs un tad arī spriedīs par attiecīga lēmuma pieņemšanu.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1. Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, ar ko nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī aktus, kuri saskaņā ar starptautiskajām tiesībām nav saistoši, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  8
               .

               4.2.1. Piemērošana konkrētajā gadījumā

               GPA komiteja ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, ar Nolīgumu par valsts iepirkumu.

               Akts, kuru GPA komiteja ir aicināta pieņemt, ir akts ar juridiskām sekām. Paredzētais akts būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza Nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2. Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1. Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemamā lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā paredzētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja paredzētajam aktam ir vairāki mērķi vai vairāki komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet pārējie nav būtiski, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais vai dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2. Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz kopīgo tirdzniecības politiku.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 207. pants.

               4.3. Secinājums

               Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu jānosaka LESD 207. pants saistībā ar 218. panta 9. punktu.

               2019/0020 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Valsts iepirkuma komitejā jautājumā par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam par valsts iepirkumu sakarā ar tās izstāšanos no Eiropas Savienības

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Savienība ir Nolīguma par valsts iepirkumu (“Nolīgums”) Puse, un uz tās dalībvalstīm attiecas Nolīgums saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.

               (2)Apvienotā Karaliste 2017. gada 29. martā iesniedza paziņojumu par nodomu izstāties no Savienības uz Līguma par Eiropas Savienību 50. panta pamata. No izstāšanās līguma spēkā stāšanās dienas vai — gadījumā, ja tāds līgums netiks noslēgts, — divus gadus pēc paziņošanas, t. i., no 2019. gada 30. marta, Apvienotajai Karalistei Līgumi vairs nebūs piemērojami, ja vien Eiropadome, vienojoties ar Apvienoto Karalisti, vienprātīgi nenolems šo termiņu pagarināt. Nolīgums Apvienotajai Karalistei no minētā datuma automātiski vairs nebūs saistošs.

               (3)Apvienotā Karaliste ar Savienības atbalstu 2018. gada 1. jūnijā iesniedza pieteikumu par pievienošanos Nolīgumam.

               (4)Saskaņā ar pārskatītā Nolīguma XXII panta 2. punktu jebkura PTO dalībvalsts var pievienoties minētajam Nolīgumam, ievērojot Komitejas lēmumā iekļautos noteikumus, kuri jāsaskaņo starp konkrēto dalībvalsti un Pusēm. Pievienošanās notiek, nododot glabāšanā PTO ģenerāldirektoram pievienošanās aktu, kurā izklāstīti saskaņotie noteikumi. Nolīgums attiecībā uz dalībvalsti, kura pievienojas tam, stājas spēkā 30. dienā pēc pievienošanās akta deponēšanas dienas.

               (5)Apvienotās Karalistes saistības, kas attiecas uz piekļuvi valsts iepirkuma tirgum, ir noteiktas tās galīgajā piedāvājumā, kas Nolīguma Pusēm tika izsūtīts 2018. gada 2. oktobrī.

               (6)Apvienotās Karalistes galīgais piedāvājums ir atbilstošs, ņemot vērā to, ka Apvienotās Karalistes saistības attiecībā uz aptvēruma piedāvājumu Savienībā ir maksimāli aptvertas saskaņā ar Savienības GPA sarakstu, kas atbilst aptvērumam, kāds Apvienotajai Karalistei pašlaik ir saskaņā ar Savienības sarakstu kā dalībvalstij. Savienībai būtu jānodrošina savstarpējs režīms un jāpielāgo savs saraksts, lai saskaņā ar Nolīgumu nodrošinātu atbilstīgu piekļuves līmeni Apvienotās Karalistes ekonomikas dalībniekiem. Turklāt Savienības sarakstā, kas iekļauts pārskatītā Nolīguma I papildinājumā, ir vajadzīgi precizējumi, jo saskaņā ar Nolīgumu šis saraksts vairs neattieksies uz Apvienoto Karalisti. Šie noteikumi, kā izklāstīts šā lēmuma pielikumā, kļūs par pievienošanās noteikumu Nolīgumam daļu, un tiks atspoguļoti lēmumā par Apvienotās Karalistes pievienošanos, kas jāpieņem Valsts iepirkuma komitejai.

               (7)Tādējādi ir jānosaka nostāja, kas Savienības vārdā GPA komitejā jāieņem jautājumā par Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam.

               (8)Ja Apvienotās Karalistes un Savienības izstāšanās līgumā būs noteikts pārejas periods, kad Savienības tiesību akti attieksies uz Apvienoto Karalisti un būs piemērojami tajā, Savienībai būtu jāinformē pārējās Nolīguma Puses par to, ka Nolīguma mērķiem pārejas periodā Apvienotā Karaliste ir jāuzskata par dalībvalsti. Tādējādi Nolīgums uz Apvienoto Karalisti attiektos līdz dienai, kad beidzas noteiktais pārejas periods. Tādā gadījumā Apvienotajai Karalistei ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms pārejas perioda beigām būtu jāiesniedz atjaunināts atbilžu kopums attiecībā uz jautājumu sarakstu. GPA komiteja atjaunināto atbilžu kopumu pārskatīs un tad arī spriedīs par attiecīga lēmuma pieņemšanu.

               (9)Lai gan brīdī, kad GPA komiteja lems par Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam, Apvienotā Karaliste nebūs trešā valsts, Savienības ieinteresēs ir nodrošināt, ka Nolīgums attiecībā uz Apvienoto Karalisti stājas spēkā nākamajā dienā pēc tam, kad Savienības tiesību akti vairs neattiecas uz Apvienoto Karalisti un nav piemērojami tajā. Kamēr Apvienotā Karaliste nav izstājusies no Savienības, tā joprojām ir dalībvalsts, kas bauda visas no Līgumiem izrietošās tiesības un uzņemas visas no Līgumiem izrietošās saistības, tostarp ievērojot lojālas sadarbības principu.

               (10)Ja Savienības tiesību akti turpinās attiekties uz Apvienoto Karalisti un būs piemērojami tajā, Komisijai 30 dienu laikā no dienas, kad Apvienotā Karaliste būs nodevusi glabāšanā pievienošanās aktu, Savienības vārdā vajadzētu būt pilnvarotai paziņot GPA komitejai, ka uz Apvienoto Karalisti Nolīgums turpinās attiekties uz Savienības tiesību aktu pamata,,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Valsts iepirkuma komitejā (“GPA komiteja”), ir apstiprināt Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam par valsts iepirkumu (“Nolīgums”), ievērojot šā lēmuma 2. pantā izklāstītos nosacījumus un šā lēmuma pielikumā izklāstītos pievienošanās noteikumus, ciktāl citu Nolīguma Pušu nostāja nelabvēlīgi neietekmē Savienības intereses.

               2. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem saskaņā ar 1. pantu, ir atkarīga no nosacījuma, ka GPA komitejas lēmumā ir iekļauti noteikumi, kas nodrošina sekojošo:

               (1)ja Apvienotā Karaliste un Savienība nevienojas par izstāšanās līgumu ar pārejas periodu, Apvienotajai Karalistei ir atļauts nodot savu pievienošanās aktu glabāšanā PTO ģenerāldirektoram, ja tā to izdara:

               (a)ne agrāk kā 30 dienas pirms dienas, kad tā pārstāj būt par Savienības dalībvalsti, un

               (b)sešu mēnešu laikā pēc GPA komitejas lēmuma pieņemšanas dienas, ja vien minētā komiteja nepagarina akta iesniegšanas termiņu;

               (2)Apvienotās Karalistes pievienošanās akta nodošanu glabāšanā neuzskata par notikušu 1994. gada nolīguma XXIV panta 2. punkta un pārskatītā nolīguma XXII panta 2. punkta nozīmē, ja 30 dienu laikā pēc minētās nodošanas glabāšanā Savienība paziņo GPA komitejai, ka uz Apvienoto Karalisti Nolīgums turpina attiekties uz Savienības tiesību aktu pamata.

               3. pants

               Ja Savienības tiesību akti turpinās attiekties uz Apvienoto Karalisti un būs piemērojami tajā, Komisija 30 dienu laikā no dienas, kad Apvienotā Karaliste būs nodevusi glabāšanā pievienošanās aktu, Savienības vārdā būs pilnvarota paziņot GPA komitejai, ka uz Apvienoto Karalisti Nolīgums turpinās attiekties uz Savienības tiesību aktu pamata,

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Šajā priekšlikumā 1994. gada Nolīgums un pārskatītais Nolīgums turpmāk kopā tiek saukti par “Nolīgumu”.

                     (2)

                  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/letter_from_eu_and_uk_permanent_representatives.pdf.

                     (3)

                        Jautājumu sarakstā ir ietverta informācija par Apvienotās Karalistes iepirkuma administratīvās sistēmas un tiesiskā regulējuma atbilstību Nolīguma par valsts iepirkumu prasībām.

                     (4)

                        Apvienotās Karalistes pieteikums, kas ietverts dokumentā GPA/146; Apvienotās Karalistes sākotnējais tirgus piekļuves piedāvājums, kas ietverts dokumentā GPA/ACC/GBR/1; Apvienotās Karalistes atbildes uz jautājumu sarakstu, kas ietvertas dokumentā GPA/ACC/GBR/2;

                     (5)

                        Apvienotās Karalistes galīgais tirgus piekļuves piedāvājums, kas ietverts dokumentā GPA/ACC/GBR/16.

                     (6)

                        1994. gada Nolīguma attiecīgais pants ir XXIV panta 2. punkts.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regula (EK) Nr. 1059/2003 par kopējas statistiski teritoriālo vienību klasifikācijas (NUTS) izveidi.

                     (8)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 1.3.2019
            COM(2019) 46 final/2
            This document replaces COM(2019) 46 final of 28.1.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Valsts iepirkuma komitejā jautājumā par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanos Nolīgumam par valsts iepirkumu sakarā ar tās izstāšanos no Eiropas Savienības

               PIELIKUMS

               ES NOTEIKUMI PAR APVIENOTĀS KARALISTES PIEVIENOŠANOS GPA PĒC TĀS IESKATIEM

               Stājoties spēkā Nolīgumam par valsts iepirkumu attiecībā uz Apvienoto Karalisti pēc tās ieskatiem:

               -  I papildinājuma “Eiropas Savienības saistības saskaņā ar pārskatīto Nolīgumu” 1. pielikuma 2. sadaļas 1. punkts (“ES dalībvalstu centrālās valdības līgumslēdzējas iestādes”) lasāms šādi:

               “1.
                     Attiecībā uz precēm, pakalpojumiem, piegādātājiem un pakalpojumu sniedzējiem no Lihtenšteinas, Šveices, Islandes, Norvēģijas, Nīderlandes attiecībā uz Arubu un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes iepirkums, ko veic visas ES dalībvalstu centrālās valdības līgumslēdzējas iestādes. Dotajam sarakstam ir indikatīvs raksturs”;

               - I papildinājuma “Eiropas Savienības saistības saskaņā ar pārskatīto Nolīgumu” 6. pielikuma 2. sadaļa lasāma šādi:

               “Būvdarbu koncesiju līgumi, ja tos piešķīruši 1. un 2. pielikumā ietvertie subjekti, ir ietverti, ievērojot valsts režīmu, kāds piemērojams Islandes, Lihtenšteinas, Norvēģijas, Nīderlandes attiecībā uz Arubu, Šveices, Melnkalnes un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes būvdarbu pakalpojumu sniedzējiem, ja šādu līgumu vērtība ir SDR 5 000 000 vai lielāka, bet attiecībā uz Korejas būvdarbu pakalpojumu sniedzējiem – SDR 15 000 000 vai lielāka”;

               - I papildinājuma “Eiropas Savienības saistības saskaņā ar pārskatīto Nolīgumu” zemsvītras piezīme ietver šādu zemsvītras piezīmi:

               “Visas atsauces uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes līgumslēdzējām iestādēm un līgumslēdzējiem, kas pašlaik ir iekļautas Savienības saistību sarakstā, vairs nav spēkā”.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 6.3.2019
            COM(2019) 96 final
            2019/0047(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Nolīguma par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā pušu sanāksmē, un ar kuru atceļ Lēmumu 9767/17

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu par nostāju, kas Nolīguma par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā (SIOFA) pušu sanāksmēs 2019.–2023. gada periodā Savienības vārdā jāieņem saistībā ar saglabāšanas un pārvaldības pasākumu paredzamo pieņemšanu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Nolīgums par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā

               SIOF nolīgums, izveidojot pušu sanāksmi, tiecas nodrošināt zvejas resursu ilgtermiņa saglabāšanu nolīguma apgabalā un veicināt zvejniecības ilgtspējīgu attīstību. Nolīgums stājās spēkā 2012. gada 21. jūnijā.

               Savienība ir SIOF nolīguma puse un saskaņā ar Padomes Lēmumu 2008/780/EK
                  1
                ir to ratificējusi.

               2.2.SIOFA pušu sanāksme

               SIOFA pušu sanāksme ir struktūra, kas izveidota ar SIOF nolīgumu un ir atbildīga par zvejas resursu pārvaldību un saglabāšanu nolīguma apgabalā. Tā pieņem saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu tās kompetencē ietilpstošo zvejas resursu optimālu izmantošanu.

               Savienībai kā pušu sanāksmes loceklei ir līdzdalības tiesības un balsstiesības. Pušu sanāksme lēmumus pieņem vienprātīgi.

               2.3.SIOFA pušu sanāksmes pieņemtie lēmumi

               Pušu sanāksmei ir pilnvaras pieņemt saglabāšanas un pārvaldības pasākumus attiecībā uz tās kompetencē ietilpstošajām zvejniecībām, un šie pasākumi līgumslēdzējām pusēm ir saistoši.

               Saskaņā ar SIOF nolīguma 8. panta 3. punktu, lasītu kopā ar SIOFA reglamenta 12. noteikuma 4. punktu, pasākumi stājas spēkā 90 dienas pēc tam, kad SIOFA par tiem ir paziņojis līgumslēdzējām pusēm.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju (RZPO) gadskārtējās sanāksmēs, patlaban tiek noteikta atbilstīgi divpakāpju pieejai. Padomes lēmumā tiek izklāstīti Savienības nostājas vadošie principi un orientējošie norādījumi vairākiem gadiem, un pēc tam šī nostāja neoficiālos Komisijas dokumentos, kuri jāapspriež Padomes darba grupā, tiek pielāgota katrai gadskārtējai sanāksmei.

               SIOFA gadījumā šī pieeja ir īstenota ar Padomes 2017. gada 30. maija Lēmumu 9767/17, kurā izklāstīta Savienības nostāja SIOFA 2017.–2021. gada periodā. Lēmumā ir ietverti vispārīgi principi un orientējoši norādījumi, bet, ciktāl iespējams, ņemta vērā arī SIOFA specifika. Turklāt pēc dalībvalstu lūguma tajā iekļauta standarta procedūra, kas izmantojama Savienības nostājas ikgadējā noteikšanā.

               Lēmums 9767/17 neparedz Savienības nostāju SIOFA pārskatīt [agrāk kā] pirms gadskārtējās sanāksmes 2022. gadā. Tomēr lielākā daļa Padomes lēmumu, ar ko nosaka Savienības nostāju dažādās RZPO, kurās tā ir līgumslēdzēja puse, ir jāpārskata pirms minēto RZPO gadskārtējās sanāksmes 2019. gadā. Tāpēc un lai veicinātu Savienības nostājas saskanību visās RZPO un sinhronizētu pārskatīšanas procedūru grafiku, ir lietderīgi Savienības nostāju SIOFA 2019.–2023. gada periodā pārskatīt agrāk un Lēmumu 9767/17 attiecīgi aizstāt.

               Lēmumā 9767/17 tika iestrādāti jaunās kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) principi un virzieni, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1380/2013
                  2
               , kā arī ņemti vērā mērķi, kas noteikti Komisijas paziņojumā par KZP ārējo dimensiju
                  3
               . Turklāt lēmums Savienības nostāju pielāgoja Lisabonas līgumam.

               Zvejas ietekmējuma aspektā pašreizējā pārskatīšanā ir ņemts vērā Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par Eiropas stratēģiju attiecībā uz plastmasu aprites ekonomikā
                  4
               , Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas kopīgais paziņojums Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība
                  5
                un Padomes secinājumi par minēto kopīgo paziņojumu
                  6
               .

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas uz tādu starptautisko tiesību normu pamata, kuras reglamentē attiecīgo struktūru, un instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  7
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               SIOFA pušu sanāksme ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, SIOF nolīgumu.

               Akti, kurus pušu sanāksme ir aicināta pieņemt, ir akti ar juridiskām sekām. Paredzētie akti saskaņā ar SIOF nolīguma 8. pantu ir saistoši atbilstoši starptautiskajām tiesībām, un tie var būtiski ietekmēt tādu ES tiesību aktu saturu kā:

               ·Padomes Regula (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju
                  8
               ;

               ·Padomes Regula (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem
                  9
               ;

               ·Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 12. decembra Regula (ES) 2017/2403 par ārējo zvejas flotu ilgtspējīgu pārvaldību
                  10
               .

               Paredzētie akti nepapildina un negroza SIOF nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats ir galvenokārt atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta noteikta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz zivsaimniecību. Juridiskais pamats, kas nosaka šajā nostājā atspoguļojamos principus, ir Regula (ES) Nr. 1380/2013.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 43. panta 2. punkts. Ar šo lēmumu ir jāaizstāj Lēmums 9767/17.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 43. panta 2. punktam, lasītam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               2019/0047 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Nolīguma par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā pušu sanāksmē, un ar kuru atceļ Lēmumu 9767/17

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu, lasītu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Ar Padomes 2008. gada 29. septembra Lēmumu 2008/780/EK
                  11
                Savienība ir noslēgusi Nolīgumu par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā (SIOF nolīgums), ar kuru izveidota SIOFA pušu sanāksme.

               (2)SIOFA pušu sanāksme ir atbildīga par zvejas resursu pārvaldību un saglabāšanu SIOF nolīguma apgabalā. Šādi pasākumi Savienībai var kļūt saistoši.

               (3)Kā paredz Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1380/2013
                  12
               , Savienībai ir jānodrošina, ka zvejas un akvakultūras darbības ilgtermiņā ir vidiski ilgtspējīgas un tiek pārvaldītas atbilstīgi mērķim nodrošināt ieguvumus ekonomiskajā, sociālajā un nodarbinātības jomā un veicināt pārtikas pieejamību. Tā paredz arī to, ka Savienībai zvejniecības pārvaldībā jāievēro piesardzīga pieeja un tās mērķim jābūt nodrošināt, lai dzīvo jūras bioloģisko resursu izmantošanas rezultātā iegūto sugu populācijas tiktu atjaunotas un uzturētas virs līmeņa, kas nodrošina maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu. Turklāt tā paredz, ka Savienībai ir jāpieņem pārvaldības un saglabāšanas pasākumi, kuru pamatā ir labākie pieejamie zinātniskie ieteikumi, jāatbalsta zinātnisko atziņu gūšana un zinātnisko ieteikumu izstrāde, pakāpeniski jāizskauž izmetumi un jāveicina zvejas metodes, kas palīdz nodrošināt selektīvāku zveju un, ciktāl iespējams, nevēlamu nozveju nepieļaušanu un samazināšanu, kā arī zveju, kurai ir maza ietekme uz jūras ekosistēmu un zvejas resursiem. Turklāt Regulā (ES) Nr. 1380/2013 ir konkrēti paredzēts, ka minētie mērķi un principi Savienībai jāpiemēro ārējās attiecībās zivsaimniecības jomā.

               (4)Kā norādīts Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Eiropas Komisijas kopīgajā paziņojumā Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība
                  13
                un Padomes secinājumos par minēto kopīgo paziņojumu
                  14
               , galvenais Savienības darba uzdevums reģionālajās zvejniecības pārvaldības organizācijās (RZPO) ir veicināt pasākumus, kas atbalsta un kāpina šo forumu rezultativitāti un attiecīgā gadījumā uzlabo to pārvaldību.

               (5)Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par Eiropas stratēģiju attiecībā uz plastmasu aprites ekonomikā
                  15
                ir minēti konkrēti pasākumi, kuru mērķis ir mazināt plastmasas radīto piedrazojumu, jūras piesārņojumu, kā arī jūrā nozaudēto vai pamesto zvejas rīku daudzumu.

               (6)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem SIOFA pušu sanāksmēs 2019.–2023. gada periodā, jo gadskārtējā pušu sanāksmē pieņemtie saglabāšanas un izpildes panākšanas pasākumi būs Savienībai saistoši un var būtiski ietekmēt tādu Savienības tiesību aktu saturu kā Padomes Regula (EK) Nr. 1005/2008
                  16
               , Padomes Regula (EK) Nr. 1224/2009
                  17
                un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/2403
                  18
               .

               (7)Lēmums 9767/17
                  19
                neparedz Savienības nostāju pušu sanāksmē pārskatīt [agrāk kā] pirms gadskārtējās sanāksmes 2022. gadā. Tomēr lielākā daļa Padomes lēmumu, ar ko nosaka Savienības nostāju dažādās RZPO, kurās Savienība ir līgumslēdzēja puse, ir jāpārskata pirms minēto RZPO gadskārtējās sanāksmes 2019. gadā. Tāpēc un lai veicinātu Savienības nostājas lielāku saskanību visās RZPO un racionalizētu pārskatīšanas procesu, ir lietderīgi Padomes Lēmumu 9767/17 pārskatīt agrāk, atcelt to un aizstāt ar jaunu lēmumu 2019.–2023. gada periodam.

               (8)Ņemot vērā SIOF nolīguma apgabala zvejas resursu dinamisko raksturu un no tā izrietošo nepieciešamību Savienības nostājā ņemt vērā jaunākās izmaiņas, to vidū jaunu zinātnisko un citu relevanto informāciju, kas iesniegta pirms SIOFA pušu sanāksmes sanāksmēm vai to laikā, saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 13. panta 2. punktā iestrādāto Savienības iestāžu pilnīgas sadarbības principu būtu jāizveido procedūras, kas jāievēro, kad ik gadu tiek precizēta Savienības nostāja 2019.–2023. gada periodā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Nolīguma par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā (SIOFA) pušu sanāksmes sanāksmēs, ir izklāstīta I pielikumā.

               2. pants

               Savienības nostāju, kas jāieņem SIOFA pušu sanāksmes sanāksmēs, katru gadu precizē saskaņā ar II pielikumu.

               3. pants

               I pielikumā izklāstīto Savienības nostāju Padome pēc Komisijas priekšlikuma novērtē un vajadzības gadījumā pārskata vēlākais līdz SIOFA pušu sanāksmes gadskārtējai sanāksmei 2024. gadā.

               4. pants

               2017. gada 30. maija Lēmumu 9767/17 atceļ.

               5. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes 2008. gada 29. septembra Lēmums 2008/780/EK, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Nolīgumu par zvejniecību Indijas okeāna dienvidu daļā (OV L 268, 9.10.2008., 27. lpp.).

                     (2)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).

                     (3)

                        COM(2011) 424, 13.7.2011.

                     (4)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

                     (5)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (6)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (7)

                        Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums lietā C-399/12 Vācija/Padome, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (8)

                        OV L 286, 29.10.2008., 1. lpp.

                     (9)

                        OV L 343, 22.12.2009., 1. lpp.

                     (10)

                        OV L 347, 28.12.2017., 81. lpp.

                     (11)

                        OV L 268, 9.10.2008., 27. lpp.

                     (12)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regula (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).

                     (13)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (14)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.

                     (15)

                        COM(2018) 28 final, 16.1.2018.

                     (16)

                        Padomes Regula (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju, un ar ko groza Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1936/2001 un (EK) Nr. 601/2004, un ar ko atceļ Regulas (EK) Nr. 1093/94 un (EK) Nr. 1447/1999 (OV L 286, 29.10.2008., 1. lpp.).

                     (17)

                        Padomes 2009. gada 20. novembra Regula (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Savienības kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006 (OV L 343, 22.12.2009., 1. lpp.).

                     (18)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 12. decembra Regula (ES) 2017/2403 par ārējo zvejas flotu ilgtspējīgu pārvaldību un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1006/2008 (OV L 347, 28.12.2017., 81. lpp.).

                     (19)

                        Padomes 2017. gada 30. maija lēmums, ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Nolīguma par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā (SIOFA) pušu sanāksmē, un atceļ Padomes Lēmumu (2012. gada 25. oktobris), ar ko nosaka Savienības nostāju, kas jāapstiprina saistībā ar Nolīgumu par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā (SIOFA).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 6.3.2019
            COM(2019) 96 final
            PIELIKUMI
            dokumentam
            priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Nolīguma par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā pušu sanāksmē, un ar kuru atceļ Lēmumu 9767/17

               I PIELIKUMS

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Nolīguma par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā (SIOFA) pušu sanāksmē

               1.PRINCIPI

               SIOFA satvarā Savienība:

               a)rīkojas saskaņā ar mērķiem un principiem, kurus tā tiecas īstenot kopējā zivsaimniecības politikā (KZP), jo īpaši izmantojot piesardzīgu pieeju un ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu saistītos mērķus, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1380/2013 2. panta 2. punktā, ar nolūku veicināt uz ekosistēmu balstītas pieejas īstenošanu zvejniecības pārvaldībā, nepieļaut un, ciktāl iespējams, samazināt nevēlamas nozvejas, pakāpeniski izskaust izmetumus, minimalizēt zvejas darbību ietekmi uz jūras ekosistēmām un to biotopiem, kā arī, veicinot Savienības zvejniecību ekonomisko dzīvotspēju un konkurētspēju, nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni tiem, kas atkarīgi no zvejas darbībām, un ņemt vērā patērētāju intereses;

               b)tiecas SIOFA pasākumu sagatavošanas posmā pienācīgi iesaistīt ieinteresētās personas un nodrošina, ka SIOFA pieņemtie pasākumi ir saskaņā ar SIOF nolīgumu;

               c)nodrošina, ka SIOFA pieņemtie pasākumi ir saskanīgi ar starptautiskajām tiesībām un jo īpaši ar ANO 1982. gada Jūras tiesību konvenciju, ANO 1995. gada Nolīgumu par transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību, 1993. gada Nolīgumu par zvejas kuģu atbilstības veicināšanu starptautiskajiem saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem atklātā jūrā un Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas 2009. gada Nolīgumu par ostas valsts pasākumiem;

               d)veicina nostājas, kas ir saskanīgas ar reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju (RZPO) paraugpraksi attiecīgajā apgabalā;

               e)tiecas panākt konsekvenci un sinerģiju ar rīcībpolitiku, kuru Savienība zivsaimniecības nozarē īsteno divpusējās attiecībās ar trešām valstīm, un nodrošina saskaņotību ar citām rīcībpolitikām tādās jomās kā ārējās attiecības, nodarbinātība, vide, tirdzniecība, attīstība, pētniecība un inovācija;

               f)nodrošina Savienības starptautisko saistību ievērošanu;

               g)ievēro Padomes 2012. gada 19. marta secinājumus par Komisijas paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju
                  1
               ;

               h)tiecas Savienības flotei SIOF nolīguma apgabalā radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus, pamatojoties uz tiem pašiem principiem un standartiem, kas piemērojami saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, un veicināt minēto principu un standartu vienādu īstenošanu;

               i)darbojas saskaņā ar Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Eiropas Komisijas kopīgo paziņojumu Starptautiskā okeānu pārvaldība – okeānu nākotnes veidošanas darbakārtība
                  2
               , kā arī Padomes secinājumiem par minēto kopīgo paziņojumu
                  3
                un veicina pasākumus, kas atbalsta un kāpina SIOFA rezultativitāti un attiecīgā gadījumā uzlabo tā pārvaldību un sniegumu (jo īpaši attiecībā uz zinātni, atbilstību, pārredzamību un lēmumu pieņemšanu), un tādējādi dod ieguldījumu visos ilgtspējīgas okeānu pārvaldības aspektos;

               j)pēc vajadzības un atbilstoši partnerstruktūru pilnvarojumam veicina attiecīgi RZPO darba koordināciju ar reģionālajām jūras konvencijām (RJK) un sadarbību ar pasaules mēroga organizācijām;

               k)veicina mehānismus, kas izmantojami sadarbībai starp RZPO, kuru pārziņā nav tunzivju, un kas ir līdzīgi tā sauktajam Kobes procesam, kurā iesaistījušās tunzivju RZPO.

               2.ORIENTĒJOŠI NORĀDĪJUMI

               Savienība vajadzības gadījumā cenšas atbalstīt SIOFA šādu pasākumu pieņemšanā:

               a)nolīguma apgabala zvejas resursu saglabāšanas un pārvaldības pasākumi, kas pamatojas uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem un ietver SIOFA kompetencē ietilpstošo dzīvo jūras bioloģisko resursu kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) un kvotas, zvejas piepūles vai zvejas kapacitātes regulējumu, un kas sekmētu vai saglabātu maksimālajam ilgtspējīgas ieguves apjomam atbilstošas izmantošanas pakāpes sasniegšanu vēlākais līdz 2020. gadam. Vajadzības gadījumā apsver īpašus pasākumus, kuri vērsti uz pārzvejotiem krājumiem un kuru mērķis ir saglabāt pieejamajām zvejas iespējām atbilstošu zvejas noslodzi;

               b)nelegālas, nereģistrētas un neregulētas (NNN) zvejas darbību novēršanas, aizkavēšanas un izskaušanas pasākumi SIOF nolīguma apgabalā, arī NNN zvejas kuģu sarakstu izveide;

               c)SIOF nolīguma apgabalā piemērojami uzraudzības, kontroles un pārraudzības pasākumi, kuru mērķis ir nodrošināt kontroles efektivitāti un atbilstību SIOFA pieņemtajiem pasākumiem;

               d)pasākumi, kuru mērķis ir minimalizēt zvejas darbību negatīvo ietekmi uz jūras bioloģisko daudzveidību, jūras ekosistēmām un to biotopiem, t. sk. pasākumi, kuru mērķis ir samazināt jūras piesārņojumu un novērst plastmasas izmešanu jūrā, samazināt jūrā esošās plastmasas ietekmi uz jūras bioloģisko daudzveidību un ekosistēmām, tādi jutīgu jūras ekosistēmu aizsardzības pasākumi SIOF nolīguma apgabalā, kas ir saskaņā ar SIOF nolīgumu un FAO Starptautiskajām vadlīnijām par dziļūdens zvejniecību pārvaldību atklātā jūrā, un pasākumi, kuru mērķis ir nepieļaut un, ciktāl iespējams, samazināt nevēlamas nozvejas, jo īpaši jutīgu jūras sugu nozvejas, un pakāpeniski izskaust izmetumus;

               e)pasākumi, kuru mērķis ir mazināt pamesto, nozaudēto vai citādi izmesto zvejas rīku ietekmi okeānā un atvieglot šādu zvejas rīku identificēšanu un atgūšanu;

               f)pasākumi, kuru mērķis ir aizliegt zveju, kuras vienīgais nolūks ir iegūt haizivju spuras, un prasīt, lai visas haizivis tiktu izkrautas ar neatdalītām spurām;

               g)vajadzības gadījumā vienotas pieejas ar citām RZPO, jo īpaši tām, kas iesaistītas zvejniecības pārvaldībā tajā pašā apgabalā;

               h)pēc vajadzības un tādā apmērā, kādā to atļauj attiecīgie dibināšanas dokumenti, – ieteikumi, kas rosina īstenot Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) Konvenciju par darbu zvejniecībā;

               i)papildu tehniskie pasākumi, kas pamatojas uz SIOFA apakšstruktūru un darba grupu ieteikumiem.

               II PIELIKUMS

               Kārtība, kādā ik gadu precizējama Savienības nostāja, kas jāieņem

               Nolīguma par zveju Indijas okeāna dienvidu daļā pušu sanāksmes sanāksmēs

               Pirms katras pušu sanāksmes sanāksmes, kurā minētā struktūra ir aicināta pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām Savienībai, tiek veikti pasākumi, kas vajadzīgi, lai nostājā, kas Savienības vārdā paužama saskaņā ar I pielikumā izklāstītajiem principiem un orientējošajiem norādījumiem, tiktu ņemta vērā jaunākā zinātniskā informācija un cita relevanta informācija, kas nosūtīta Komisijai.

               Šajā nolūkā, pamatojoties uz minēto informāciju, Komisija pietiekami laicīgi pirms katras SIOFA pušu sanāksmes sanāksmes Padomei vai tās darba sagatavošanas struktūrām, lai tās varētu apspriest un apstiprināt Savienības vārdā paužamās nostājas detaļas, nosūta rakstisku dokumentu, kurā detalizēti izklāstīti ierosinātie Savienības nostājas precizējumi.

               Ja pušu sanāksmes gaitā, arī uz vietas, panākt vienošanos par jauno elementu iekļaušanu Savienības nostājā nav iespējams, šo jautājumu nodod Padomei vai tās darba sagatavošanas struktūrām.

                     (1)

                        7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (2)

                        JOIN(2016) 49 final, 10.11.2016.

                     (3)

                        7348/1/17 REV 1, 24.3.2017.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 14.5.2019
            COM(2019) 229 final
            2019/0110(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem Starptautiskajā partnerībā sadarbībai energoefektivitātes jomā (FMT:ItalicIPEEC) attiecībā uz FMT:ItalicIPEEC statūtu termiņa pagarināšanu uz laiku no 2019. gada 24. maija līdz 31. decembrim

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis ir priekšlikums lēmumam par nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās partnerības sadarbībai energoefektivitātes jomā (IPEEC) politikas komitejā attiecībā uz plāniem pieņemt pašreizējo Statūtu Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā pagarināšanu uz laiku no 2019. gada 24. maija līdz 31. decembrim.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Starptautiskā partnerība sadarbībai energoefektivitātes jomā

               2008. gada jūnijā G8 valstis, Ķīna, Indija, Dienvidkoreja un Eiropas Komisija pēc Komisijas ierosmes nolēma izveidot Starptautisko partnerību sadarbībai energoefektivitātes jomā (IPEEC), lai sekmētu pasākumus, kas dod ievērojamus energoefektivitātes uzlabojumus. IPEEC ir vieta diskusijām, konsultācijām un apmaiņai ar informāciju. Pēdējos gados tā ievērojami palīdzējusi ar vispārējo koordināciju un atbalstu sadarbībai G20 Energoefektivitātes programmas ietvaros. IPEEC var pievienoties citas valstis un starpvaldību organizācijas.

               2009. gada 24. maijā Romā Statūtus Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā (“Statūti”) uz 10 gadiem (līdz 2019. gada 24. maijam) parakstīja 12 valstis, tostarp četras Eiropas Savienības dalībvalstis.

               Statūtu 4.2. punkts nosaka, ka IPEEC ir atvērta starpvaldību organizācijām un ka dalība ir iespējama tikai tad, ja tiek parakstīti Statūti. Tāpēc Savienība tos parakstīja un noslēdza saskaņā ar Padomes Lēmumu 2009/954/EK
                  1
               .

               Statūtos aprakstīti IPEEC sadarbības pasākumi, noteikta tās organizācija, definēti kritēriji jaunu dalībnieku uzņemšanai un izklāstīti vispārīgi noteikumi par, piemēram, partnerības finansējumu un intelektuālā īpašuma tiesībām.

               Jomas, uz kurām Statūti attiecas, ir gan Savienības, gan tās dalībvalstu kompetencē. Tāpēc ir jāieņem saskaņotas nostājas atbilstoši attiecīgajām kompetencēm, it sevišķi attiecībā uz vidi un enerģētiku.

               IPEEC pārvalda sekretariāts, kas organizē politikas komitejas un tās izpildkomitejas sanāksmes. Sekretariāts turklāt sniedz atbalstu esošajām darba grupām un uztur sakarus starp IPEEC dalībniekiem un plašāko enerģētikas rīcībpolitikas kopienu.

               Kā noteikts Statūtu 7.1. punktā, tie ir spēkā 10 gadus, līdz 2019. gada 24. maijam, ja vien dalībnieki tos nepagarina vai nepārtrauc.

               Sekretariāts darbojas

                  Starptautiskās Enerģētikas aģentūras

                (IEA) paspārnē Parīzē (Francija). Attiecīgi 2009. gada 24. maijā un 22. jūnijā Romā 12 valstis, tostarp četras Savienības dalībvalstis, parakstīja Memorandu par to, ka IPEEC sekretariātu veidos Starptautiskās enerģētikas aģentūras paspārnē (“Memorands”). IEA Memorandu parakstīja 2009. gada 18. jūnijā, un arī Savienība Memorandu parakstīja un noslēdza saskaņā ar Padomes Lēmumu 2009/954/EK
                  2
               .

               Memorandā izklāstīti sekretariāta darba organizācijas pamatprincipi un ietverti noteikumi par sekretariāta personālu un darbinieku pieņemšanu darbā, kā arī par finansējuma un budžeta procedūru jautājumiem. Eiropas Savienība IPEEC veic iemaksu administratīvo izdevumu segšanai.

               Memoranda 17. punkts nosaka: “VEA [IEA] vai [IPEEC] izpildkomiteja jebkurā laikā var pārtraukt šā memoranda darbību. Tādā gadījumā tās apņemas ne mazāk kā divpadsmit mēnešus iepriekš nosūtīt viena otrai paziņojumu par to.” No šā punkta izriet, ka Memorands ir noslēgts uz nenoteiktu laiku.

               2.2.IPEEC politikas komiteja

               Politikas komiteja (ko pašlaik vada Eiropas Komisija) nosaka IPEEC vispārējo satvaru un rīcībpolitikas iniciatīvas un izvērtē IPEEC darba progresu vispārēju stratēģisko prioritāšu kontekstā. Politikas komitejā ir pa vienam augsta līmeņa pārstāvim no katra dalībnieka.

               Līdzās politikas komitejai ir izpildkomiteja (ko pašlaik vada Kanāda), kurā ir pa vienam vidēja līmeņa pārstāvim no katra dalībnieka un kura pieņem dalībvalstu priekšlikumus un izskata dalības pieteikumus. Tā arī izstrādā priekšlikumus darba grupām, seko līdzi darba grupu darbībai, apstiprina gada darba programmu un budžetu un sniedz norādījumus IPEEC sekretariātam.

               Saskaņā ar Statūtu 3.4. punktu politikas komitejai un izpildkomitejai lēmumi būtu jāpieņem vienprātīgi, ja vien nav noteikts citādi.

               IPEEC sekretariāta nostāja ir tāda, ka politikas komitejai kā plenārstruktūrai, ko veido visu IPEEC dalībnieku augsta līmeņa pārstāvji, ir pilnvaras IPEEC statūtus pagarināt.

               2.3.Iecerētais politikas komitejas akts

               2019. gada 21. februārī politikas komitejas 16. sanāksmē IPEEC dalībnieki pieņēma lēmumu IPEEC statūtu termiņu pagarināt līdz 2019. gada 31. decembrim, neskarot Savienības nostāju, kas vēl paužama, ievērojot LESD 218. panta 9. punktā paredzēto procedūru.

               Lai izvairītos no IPEEC darbības pēkšņas izbeigšanas 2019. gada 24. maijā, kad beigsies IPEEC Statūtos paredzētais 10 gadu termiņš, IPEEC sekretariāts ierosināja IPEEC statūtus īslaicīgi pagarināt.

               2017. gadā, lai “stiprinātu starptautisko sadarbību energoefektivitātes jomā, novērstu energoefektivitātes jautājumu risināšanā iesaistītu starptautisko organizāciju darba pārklāšanos un radītu iespējas efektīvāk izmantot resursus, tā vairojot sadarbības ietekmi”, G20 prezidentvalsts Vācija ierosināja izskatīt iespēju izveidot Energoefektivitātes centru (“Centrs”). Pēc intensīvām sarunām tika iesniegts priekšlikums šādu centru izveidot IEA paspārnē, tā panākot sinerģiju starp IPEEC un IEA un nodrošinot IPEEC darba turpināšanu pēc tam, kad 2019. gada 24. maijā apritēs IPEEC statūtu termiņš.

               2019. gada 20. februārī IEA valde uz sākotnēju piecu gadu periodu apstiprināja Energoefektivitātes centra izveidi kā īpašu darbību saskaņā ar Nolīguma par starptautisku enerģētikas programmu 65. pantu. Valde turklāt vienojās, ka, ja IPEEC dalībnieki nolemtu IPEEC statūtu termiņu pagarināt, IPEEC sekretariāts turpinātu darboties IEA paspārnē līdz 2019. gada 31. decembrim ar nosacījumu, ka pirms 2019. gada 23. maija būtu saņemts pietiekams finansējums un saistības, lai segtu pagarinājuma perioda izdevumus.

               Ņemot vērā iepriekš minēto, IPEEC darbības darba termiņa pagarināšana dotu papildu laiku apspriest un lemt par IPEEC pārveidi par jauno Energoefektivitātes centru.

               No darbības viedokļa pagarinājums līdz 2019. gada 31. decembrim nodrošinātu arī turpmāku IPEEC darba programmas izpildi un pamatpakalpojumus IPEEC dalībniekiem. Tie ietver, piemēram, energoefektivitātes darbu G20 paspārnē, kas šogad ietvers pasākumus, kuri plānoti pēc IPEEC pašreizējā pilnvaru termiņa (24. maijs) beigām. Ir ņemta vērā arī līdzekļu pieejamība pagarinājuma periodā veicamajiem pasākumiem, jo IPEEC sekretariāts pašlaik saņem ieguldījumus par visu 2019. kalendāro gadu.

               Maksājums tiks izdarīts par 2019. gadu un līdzekļi tiks izmantoti IPEEC sekretariāta darbības nodrošināšanai līdz 2019. gada beigām; ja līdzekļi paliktu pāri, tie tiktu izmantoti pasākumu turpināšanai, ar ko nodarbotos IPEEC pēctece. Ja pirms 2019. gada beigām nekāda starptautiska sadarbība, kas saistīta ar IPEEC vai tās pēcteci, netiktu paredzēta, līdzekļiem vajadzētu tikt atmaksātiem saskaņā ar IEA procedūrām.

               Iecerētais lēmums pusēm kļūs saistošs saskaņā ar nolīguma 7.1. punktu.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Ņemot vērā iemeslus, kas izskaidroti iepriekšējā iedaļā, IPEEC dalībnieki politikas komitejas 16. sanāksmē, kas notika 21. februārī, neskarot Savienības nostāju un ņemot vērā, ka tā vēl paužama, ievērojot LESD 218. panta 9. punktā paredzēto procedūru,

               ·apstiprināja Statūtu Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā termiņa pagarināšanu uz laiku no 2019. gada 24. maija līdz 31. decembrim;

               ·atzinīgi novērtēja IEA valdes lēmumu turpināt IPEEC sekretariāta darbību IEA paspārnē līdz 2019. gada 31. decembrim, pamatojoties uz Memorandu;

               ·uzdeva IPEEC sekretariātam nodrošināt IPEEC administratīvo nepārtrauktību pagarinājuma periodā, tostarp sadarbībā ar IEA pagarināt darbinieku līgumus un uz nākamo izpildkomitejas sanāksmi 2019. gada 28.–29. martā sagatavot apstiprināšanai pārskatītu 2019. gada darba programmu un budžetu;

               ·aicināja dalībniekus darīt visu iespējamo, lai tie varētu nodrošināt savu 2019. gada brīvprātīgo ieguldījumu, un iesniegt vēstules par brīvprātīgo ieguldījumu līdz 2019. gada 22. maijam. Nodoms šādus brīvprātīgos ieguldījumus iesniegt būtu sekretariātam jāpaziņo līdz izpildkomitejas sanāksmei 28.–29. martā;

               ·atzinīgi novērtēja IEA valdes lēmumu uzņemt Enerģētikas efektivitātes centra sekretariātu IEA paspārnē un atzīmēja attiecīgo informatīvo piezīmi, kas izsūtīta politikas komitejas dalībniekiem;

               ·atzina, ka Energoefektivitātes centrs būtu nevis jauna struktūra vai institūcija, bet gan tikai piešķirtu IPEEC darbam jaunu, spēcīgāku veidolu pasaules mēroga sadarbībai energoefektivitātes jomā, un uzdeva IPEEC sekretariātam ar IEA un ieinteresētajiem dalībniekiem sadarboties Centra izveidē un darbības sākšanā;

               ·politikas komitejas priekšsēdētājam un priekšsēdētāja vietniekiem kopā ar citām ieinteresētajām valstīm uzdeva sadarboties ar IPEEC sekretariātu un IEA sekretariātu, lai Energoefektivitātes centra izveides procesu pabeigtu gada laikā, un

               ·atbalstīja arī turpmāku gludu administratīvo IPEEC pārveidi par Centru, it sevišķi attiecībā uz darba grupu, līdzekļu un IPEEC sekretariāta personāla pārcelšanu.

               Savienībai tiek ierosināts šim lēmumam piekrist.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kas nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  3
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               IPEEC ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, Statūtiem Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā (“Statūti”).

               Akts, kuru IPEEC ir aicināta pieņemt, ir akts ar tiesiskām sekām. Iecerētais akts būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, kā paredz Statūtu 7.1. punkts, jo tas pagarina to saistību termiņu, kuras IPEEC dalībnieki uzņēmās, noslēdzot sākotnējos Statūtus.

               Iecerētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto institucionālo satvaru; ar statūtiem izveidotais institucionālais satvars paliek neskarts.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemama lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā iecerētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja iecerētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais vai dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Iecerētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz energoefektivitātes veicināšanu enerģētikas jomā.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 194. panta 2. punkts. [Lūdzam saīsinājumus visā tekstā lietot konsekventi.]

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 194. panta 2. punktam saistībā ar 218. panta 9. punktu.

               2019/0110 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem Starptautiskajā partnerībā sadarbībai energoefektivitātes jomā (IPEEC) attiecībā uz IPEEC statūtu termiņa pagarināšanu uz laiku no 2019. gada 24. maija līdz 31. decembrim

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 194. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Statūti Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā (IPEEC) (“Nolīgums”) stājās spēkā 2009. gada 24. maijā, un Savienība tos noslēdza ar Padomes Lēmumu 2009/954/EK
                  4
               .

               (2)Saskaņā ar Nolīguma 7.1. punktu IPEEC dalībnieki var nolemt tā termiņu pagarināt. Pienācīgā struktūra, kurā IPEEC dalībniekiem lemt par Nolīguma termiņa pagarināšanu, ir politikas komiteja, jo tā ir IPEEC plenārstruktūra, ko veido tās dalībnieku augsta līmeņa pārstāvji un kam uzticēts noteikt IPEEC vispārējo satvaru un rīcībpolitikas.

               (3)IPEEC dalībnieki, izņemot Savienību, politikas komitejas 2019. gada 21. februāra sanāksmē apstiprināja IPEEC statūtu termiņa pagarināšanu uz laiku no 2019. gada 24. maija līdz 31. decembrim.

               (4)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz IPEEC statūtu termiņa pagarināšanu, jo šā termiņa pagarināšana Savienībai būtu saistoša.

               (5)Lai panāktu sinerģiju energoefektivitātes jomā, IPEEC dalībnieki apsver iespēju pašreizējos IPEEC pasākumus un Starptautiskās Enerģētikas aģentūras (IEA) energoefektivitātes pasākumus apvienot vienā energoefektivitātes centrā. IPEEC statūtu termiņa īslaicīga pagarināšana ir iecerēta kā pagaidu pasākums, kas dotu vajadzīgo laiku šāda energoefektivitātes centra izveidei, reizē nodrošinot, ka IPEEC pasākumi turpinātu darboties un tos bez pārrāvumiem pārņemtu jaunais energoefektivitātes centrs.

               (6)No darbības viedokļa pagarinājums līdz 2019. gada 31. decembrim nodrošinātu arī turpmāku IPEEC darba programmas īstenošanu un pamatpakalpojumus IPEEC dalībniekiem. Tie ietver energoefektivitātes darbu G20 paspārnē, kas šogad ietvers pasākumus, kuri plānoti pēc IPEEC pašreizējā pilnvaru termiņa (2019. gada 24. maijs) beigām. Ir ņemta vērā arī līdzekļu pieejamība pagarinājuma periodā veicamajiem pasākumiem, jo IPEEC sekretariāts pašlaik saņem ieguldījumus par visu 2019. kalendāro gadu, un pasākumus, atlikušo personālu un līdzekļus, ja tādi būtu, varētu pārņemt jaunais energoefektivitātes centrs.

               (7)Tāpēc būtu svarīgi IPEEC statūtu termiņu īslaicīgi pagarināt, lai izvairītos no IPEEC darbības pēkšņas izbeigšanas 2019. gada 24. maijā. Saskaņā ar IPEEC statūtu 3.4. punktu galīgais lēmums par pagarinājumu IPEEC dalībniekiem jāpieņem vienprātīgi, un pēc politikas komitejas sanāksmes 2019. gada 21. februārī tiek gaidīts Padomes Lēmums par nostāju,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Savienības vārdā ieņemama šāda nostāja:

               (1)apstiprināt IPEEC statūtu termiņa pagarināšanu uz laiku no 2019. gada 24. maija līdz 31. decembrim;

               (2)piekrist Starptautiskās Enerģētikas aģentūras (IEA) valdes lēmumam turpināt IPEEC sekretariāta darbību IEA paspārnē līdz 2019. gada 31. decembrim, pamatojoties uz Memorandu par to, ka IPEEC sekretariātu veidos IEA paspārnē;

               (3)atbalstīt administratīvo IPEEC pārveidi par jaunu energoefektivitātes centru, it sevišķi attiecībā uz darba grupu, līdzekļu un IPEEC sekretariāta personāla pārcelšanu.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes 2009. gada 30. novembra Lēmums 2009/954/EK par to, ka Eiropas Kopiena paraksta un noslēdz “Statūtus Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā (IPEEC)” un “Memorandu par to, ka sekretariātu Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā veidos Starptautiskās enerģētikas aģentūras paspārnē” (OV L 330, 16.12.2009., 37. lpp.).

                     (2)

                        Padomes 2009. gada 30. novembra Lēmums 2009/954/EK (OV L 330, 16.12.2009., 37.–47. lpp.).

                     (3)

                        Eiropas Savienības Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums, Vācija pret Padomi, Lieta C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61. līdz 64. punkts.

                     (4)

                        Padomes 2009. gada 30. novembra Lēmums 2009/954/EK par to, ka Eiropas Kopiena paraksta un noslēdz “Statūtus Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā (IPEEC)” un “Memorandu par to, ka sekretariātu Starptautiskajai partnerībai sadarbībai energoefektivitātes jomā veidos Starptautiskās enerģētikas aģentūras paspārnē” (OV L 330, 16.12.2009., 37. lpp.).