				|

		52011PC0838

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (PPI II) /* COM/2011/0838 galīgā redakcija - 2011/0404 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Šis priekšlikums būtu jāskata
saistībā ar visiem finanšu instrumentiem, kas ierosināti
2014.–2020. gada finanšu plānā, kā noteikts
paziņojumā „Budžets stratēģijai „Eiropa 2020”[1].
Paziņojumā ir noteikta budžeta stratēģija
attiecībā uz Eiropas Savienības ārējās
darbības instrumentiem, kas paredzēti 4. izdevumu
kategorijā (Globālā Eiropa), tostarp attiecībā uz
Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (PPI). Ņemot to
vērā, Komisija iepazīstina ar regulas projektu, kurā
noteikts jaunā PPI tiesiskais pamats, kā arī alternatīvo
scenāriju ietekmes novērtējums.
Līguma par Eiropas Savienību
49. pantā noteikts, ka jebkura Eiropas valsts, kas ievēro
Līguma 2. pantā minētās Eiropas Savienības
vērtības un apņemas tās sekmēt, var lūgt, lai to
uzņem par Savienības locekli.
Pēdējos 50 gadus Eiropas
Savienība vienlaikus ir veicinājusi gan integrāciju, gan
arī paplašināšanos, palielinot dalībvalstu skaitu no 6 līdz
27 dalībvalstīm pašreiz, un Eiropas Savienības
iedzīvotāju skaits no mazāk nekā 200 miljoniem ir
palielinājies līdz vairāk nekā 500 miljoniem. Veicot
pārskatīšanu[2] piecus gadus pēc
Eiropas Savienības piektās paplašināšanās kārtas
2004. gadā, tika secināts, ka pēdējās
paplašināšanās kārtas ir nodrošinājušas augstāku labklājības
līmeni visiem Eiropas Savienības pilsoņiem un padarījušas
Eiropu par spēcīgāku dalībnieci pasaules ekonomikā;
Eiropas Savienības institucionālajam un tiesiskajam pamatam, kā
arī kopējai politikai ir bijusi izšķiroša nozīme
panākumu nodrošināšanā; uzņēmēju un pilsoņu
ieguvumi ir bijuši nepārprotami; un paplašinātā Eiropas
Savienība ir bijusi labāk sagatavota esošo un nākotnes
problēmu risināšanai.
Pēdējo reizi Eiropas Savienības
paplašināšanās procesa turpināšanas pamatojums tika
apstiprināts Padomes 2010. gada 14. decembra secinājumos: „Paplašināšanās
nostiprina mieru, demokrātiju un stabilitāti Eiropā, kalpo ES
stratēģiskajām interesēm un palīdz ES labāk
sasniegt politikas mērķus svarīgās jomās, kas ir pamatā
ekonomikas atveseļošanai un noturīgai izaugsmei.” Padomes
secinājumos tika vairākkārt uzsvērts, ka, Lisabonas
līgumam stājoties spēkā, Eiropas Savienība var
turpināt īstenot savu paplašināšanās darba
kārtību un saglabāt stimulu padziļināt
integrāciju.
Pašreiz Eiropas Savienība ir sākusi
sarunas ar 5 kandidātvalstīm[3] un
4 potenciālajām kandidātvalstīm[4].
Paredzams, ka līdz 2014. gadam par dalībvalsti kļūs
tikai Horvātija. Sociāli ekonomiskie rādītāji liecina
par to, ka, izņemot Islandi, paplašināšanās procesā
iesaistīto valstu līmenis joprojām ir daudz zemāks par
vidējo līmeni Eiropas Savienībā un zemāks pat par
līmeni dalībvalstīs, kuru rādītāji ir
viszemākie. Ņemot vērā zemo sociāli ekonomiskās
attīstības līmeni, ir vajadzīgas lielas investīcijas,
lai tuvinātu šīs valstis Eiropas Savienības standartiem un lai
tās varētu uzņemties saistības, ko paredz dalība
Eiropas Savienībā, kā arī izturēt vienotā tirgus
radīto konkurences spiedienu. Turklāt šīm valstīm jābūt
gatavām risināt globālās problēmas, piemēram,
klimata pārmaiņu problēmu, un pievienoties Eiropas
Savienības centieniem šā sarežģītā jautājuma
risināšanā. Stratēģijā „Eiropa 2020” gudrai,
ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei mērķu
sasniegšana klimata pārmaiņu un atjaunojamu energoresursu jomā
ir viens no pieciem galvenajiem mērķiem. Eiropas Savienība
paļaujas uz zemas oglekļa emisijas izaugsmes modeli, un šī
nostāja jādara zināma citiem, tostarp īstenojot
paplašināšanās procesu.

Turklāt Rietumbalkānu valstis
joprojām ir salīdzinoši jaunas valstis, kas izveidotas pēc
bijušās Dienvidslāvijas sabrukuma. Jāturpina stiprināt
politisko stabilitāti, demokrātijas un cilvēktiesību
principu pilnīgu ievērošanu un labu pārvaldību, proti,
visas Eiropas Savienības pamatvērtības.
Šīs valstis pašas nespēj
īstenot visus centienus un segt visas izmaksas, kas saistītas ar
kritēriju izpildi, lai pievienotos Eiropas Savienībai.
Lielākajai daļai valstu trūkst iespēju pašām
finansēt institucionālās reformas un valsts investīcijas,
kas vajadzīgas, lai stabilizētu sabiedrību un ekonomiku un
virzītos uz ilgtspējīgu attīstību.
Tehnisko un finansiālo
palīdzību paplašināšanās procesā
iesaistītajām valstīm šobrīd nodrošina
Pirmspievienošanās palīdzības instruments (PPI)[5].
Šā instrumenta termiņš beigsies 2013. gada beigās.
Ņemot vērā iespējamo paplašināšanos nākotnē,
Eiropas Savienībai jāturpina piedāvāt
kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm
tehnisko un finansiālo palīdzību, lai atrisinātu
sarežģīto situāciju šajās valstīs un panāktu
ilgtspējīgu attīstību.
Jaunajam pirmspievienošanās instrumentam
arī turpmāk jābūt vērstam uz
paplašināšanās politikas īstenošanu, kas ir viena no Eiropas
Savienības ārējās darbības prioritātēm,
tādējādi palīdzot veicināt stabilitāti,
drošību un labklājību Eiropā. Šajā saistībā
jaunajam instrumentam arī turpmāk jāatbilst vispārējam
mērķim atbalstīt kandidātvalstis un potenciālās
kandidātvalstis, gatavojoties dalībai Eiropas Savienībā, un
palīdzēt pakāpeniski saskaņot to iestādes un ekonomiku
ar Eiropas Savienības standartiem un politiku, ņemot vērā
to īpašās vajadzības un pielāgojoties to
individuālajai paplašināšanās programmai. To darot, būtu
jāstiprina saistība starp finansiālo palīdzību un
vispārējo progresu pirmspievienošanās stratēģijas
īstenošanā.
Turklāt pirmspievienošanās
palīdzībai nākotnē jābūt
stratēģiskākai, efektīvākai un
mērķtiecīgākai nekā līdz šim un vērstai uz
ilgtspējīgākiem rezultātiem, palielinot šo valstu
gatavību dalībai Eiropas Savienībā. Jaunajam instrumentam
jābūt elastīgākam un jāparedz iespēja
piesaistīt lielāku finansējumu no citiem līdzekļu
devējiem vai privātā sektora, izmantojot inovatīvus
finansēšanas instrumentus, vienlaikus veicinot vienkāršošanu un
tāda administratīvā sloga mazināšanu, kas saistīts ar
finansiālās palīdzības pārvaldību.
Saskaņotība ar citām
politikas jomām
Paplašināšanās process paplašina
Eiropas Savienības iekšpolitiku, attiecinot to arī uz
saņēmējvalstīm. Tas cita starpā veicina
iekšējā tirgus, Eiropas tiesiskuma un brīvības telpas un
Eiropas energoapgādes un transporta tīklu paplašināšanu,
nodarbinātības iespēju uzlabošanu, prasmju pilnveidošanu,
izglītības un sociālo integrāciju, nabadzības
mazināšanu, vides aizsardzību un pārrobežu gaisa un ūdens
piesārņošanas novēršanu, pielāgošanos kopējai
lauksaimniecības politikai un kopējai zivsaimniecības politikai,
centienus dažādot energoresursu avotus[6], resursu
efektivitātes panākšanu, noturības pret katastrofām
uzlabošanu un risku novēršanu un pārvaldību, kā arī
integrētākas un stratēģiskākas pieejas panākšanu
jūrniecības politikai, zinātnes izcilībai un
digitālajai darba kārtībai. Turklāt atbilstība Eiropas
Savienības politikai un tiesību aktiem klimata jomā
nodrošinās saņēmējvalstīm ieguvumus, veicinot zemas
oglekļa emisijas attīstību un videi draudzīgākas
darbavietas reģionā, kas lielā mērā pakļauts
klimata pārmaiņu ietekmei.
Slēdzot stabilizācijas un
asociācijas nolīgumus un citus nolīgumus ar
kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm,
Eiropas Savienība aktīvi rosina paplašināšanās procesā
iesaistītās valstis izveidot konkurences režīmu.
Pirmspievienošanās palīdzība turpmāk tiks sniegta arī
tam, lai stiprinātu pētniecības un inovācijas spēju,
kā arī lai veicinātu informācijas un komunikāciju
tehnoloģiju (IKT) izplatību, kas savukārt sekmēs
inovācijas savienības izveidi, nodrošinās pamatu citu
stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu sasniegšanai un
veicinās atbilstību Eiropas Savienības tehniskajām
prasībām un standartiem daudzās citās politikas jomās
(piemēram, sabiedrības veselības, nodrošinātības ar
pārtiku, klimata un vides jomā, tostarp bioloģiskās
daudzveidības un ekosistēmu aizsardzības jomā).
Kā noteikts Stokholmas programmā,
drošības uzlabošana Eiropā ir viens no būtiskākajiem
jautājumiem Eiropas Savienības darba kārtībā.
Pirmspievienošanās finansiālās palīdzības labāka
stratēģiskā orientācija palīdzēs atbalstīt
paplašināšanās procesā iesaistītās valstis, lai
tās varētu novērst un apkarot organizēto noziedzību un
korupciju un stiprināt savu tiesībaizsardzības, robežu
pārvaldības un migrācijas kontroles spēju.
Paplašināšanās stiprina Eiropas
Savienību un padara to pamanāmāku starptautiskā
līmenī. Stājoties spēkā Lisabonas līgumam,
Eiropas Savienība savā rīcībā ieguva iespējas
palielināt savu ietekmi pasaulē. Šādu iespēju piemērs
ir Eiropas Savienības nozīme ANO Ģenerālās asamblejas
rezolūcijas par Kosovu pieņemšanā. Piektā paplašināšanās
kārta bija jauns stimuls Eiropas Savienības attiecībām ar
tās austrumu un dienvidu kaimiņvalstīm un rosināja to
meklēt iespējas attīstīt iniciatīvas Baltijas
jūras un Melnās jūras reģionā. Pievienošanās
process, kurā piedalās Rietumbalkānu valstis un Turcija,
paplašina Eiropas Savienības intereses un ietekmi Vidusjūras un
Melnās jūras reģionā, kā arī Donavas baseina
reģionā. Ja papildus pievienošanās procesam un saskaņā
ar Eiropas Savienības nostāju tiktu stiprināta Turcijas
nozīme reģionā, tas būtu ieguvums abām pusēm,
risinot jautājumus ne tikai Tuvo Austrumu un Dienvidkaukāza
reģiona, bet arī pasaules līmenī. Īstenojot
sadarbību, Eiropas Savienība un Turcija var uzlabot
energoapgādes drošību, risināt reģionālos konflikts un
novērst šķelšanos etnisku vai reliģisku iemeslu dēļ,
kā arī uzlabot sadarbību ar jūrniecību saistītu
jautājumu risināšanā, jo īpaši Melnās jūras
reģionā. Islandei un Eiropas Savienībai kopā var būt
liela nozīme energoapgādes, vides, klimata pārmaiņu,
jūrniecības un drošības jautājumu risināšanā
Arktikas reģionā.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM REZULTĀTI UN IETEKMES
NOVĒRTĒJUMI
Apspriešanās ar
ieinteresētajām personām par turpmāko
pirmspievienošanās palīdzību
Jaunā pirmspievienošanās
palīdzības instrumenta priekšlikuma pamatā ir tās
intensīvās apspriedes ar ieinteresētajām personām,
kuras tika sāktas konferencē „PPI — ilgtspējīgi
rezultāti un ietekme”, ko 2010. gada 6. un 7. decembrī
Briselē organizēja Komisija. Pēc konferences 2011. gada
pirmajā pusgadā apspriedes ar ieinteresētajām personām
tika organizētas vairākkārt, nodrošinot ievaddatus iepriekšējam
novērtējumam, kas bija vajadzīgs, izstrādājot
jauno pirmspievienošanās palīdzības instrumentu. Apspriedes
ietvēra:
·
tiešsaistes apsekojumu,
kura laikā tika iegūtas 338 atbildes no dalībvalstu
pārstāvjiem, kandidātvalstu un potenciālo
kandidātvalstu tām iestādēm un nevalstiskajām
ieinteresētajām personām, kas izmanto PPI palīdzību,
Komisijas dienestiem, līdzekļu devējiem un starptautiskajām
finanšu iestādēm, citām starptautiskajām
organizācijām, nevalstiskajām organizācijām (NVO),
pētniekiem, ekspertiem un interešu grupām;
·
mērķgrupu
diskusijas: proti, bija šādas mērķgrupas — viena augsta
līmeņa darba grupa, četras jaukta sastāva grupas,
kurās bija Komisijas ierēdņi un ārējās ieinteresētās
personas, trīs īpašas mērķgrupas jautājumos par PPI
palīdzību pārrobežu sadarbībai, reģionālajai
attīstībai, cilvēkresursu attīstībai un lauku attīstībai,
kā arī divas tikšanās ar dalībvalstu pārstāvjiem
tehniskajā komitejā, kas palīdz Komisijai īstenot
pirmspievienošanās palīdzību; un tikšanās ar
Rietumbalkānu iestādēm saistībā ar risinājumiem
pārrobežu sadarbībai nākotnē uz robežām starp
Rietumbalkānu valstīm;
·
apspriedes ar Komisijas
ierēdņiem Komisijas galvenajā mītnē un Eiropas
Savienības delegācijām saņēmējvalstīs,
struktūrām, kas saņēmējvalstīm sniedz tehnisko
palīdzību vai atbalstu politikas izstrādē,
saņēmējvalstu PPI koordinatoru biroju pārstāvjiem,
daudzpusējiem un divpusējiem līdzekļu devējiem,
starptautiskajām un reģionālajām organizācijām
(Apvienoto Nāciju Organizācijas aģentūrām,
Reģionālās sadarbības padomi, EDSO u. c.) un NVO
(Eiropas Stabilitātes iniciatīvu, Starptautisko Krīzes grupu,
Atvērtās sabiedrības fondu u. c.) Eiropas Savienības
līmenī;
·
darba grupas sanāksmi, kuru organizēja Komisija sadarbībā ar Eiropas
Savienības Ungārijas prezidentūru Zagrebā 10. un
11. maijā un kuras laikā tika paziņoti apspriežu
sākotnējie rezultāti un apspriesti ar visām PPI
ieinteresētajām personām.
Ieinteresēto personu apspriežu laikā
pausto viedokļu analīze parāda, ka ir izteikts atbalsts
šādām darbībām:
–
turpināt īstenot instrumentu, nodrošinot līdzīgu finansējuma līmeni un aptverot
gan institucionālo attīstību, gan arī sociāli
ekonomisko attīstību;
–
pielāgot palīdzību katras valsts vajadzībām un īpatnībām;
–
stiprināt nozaru pieeju, īstenojot saskaņotu plānošanas procesu
ilgtermiņā, lai izstrādātu stratēģisku
instrumentu līdzekļu devēju un privātā sektora
investīciju koordinēšanai;
–
ieviest daudzgadu plānošanu, aptverot nākamo daudzgadu finanšu shēmu un veicot
termiņa vidusposma pārskatīšanu, kā arī turpinot
attīstīt daudzgadu plānošanu arī pārejas
palīdzības un iestāžu veidošanas jomā, vienlaikus veicinot saņēmējvalstu
aktīvāku iesaistīšanos programmu izstrādē to
spēcīgāko valsts iestāžu vadībā, kas
atbildīgas par PPI koordināciju;
–
atbalstīt labu sniegumu, kura pamatā ir palīdzības izmantošana un
stratēģisko mērķu sasniegšana; stingrāk un
sistemātiskāk piemērot nosacījumu izpildes noteikumus
valstu, nozares stratēģijas un projektu līmenī;
–
nodrošināt piekļuvi dažādiem
palīdzības veidiem nevis atkarībā
no kandidātvalsts/potenciālās kandidātvalsts statusa, bet
pamatojoties uz gatavību izmantot palīdzību, kā arī
piemērot pakāpenisku pieeju palīdzības pārvaldības
decentralizācijai;
–
pārskatīt pašreizējo komponenšu
struktūru, tostarp nodrošināt labāku
politikas jomu koordināciju;
–
turpināt sadarbību ar
starptautiskajām finanšu institūcijām (SFI) un piesaistīt
SFI un citu līdzekļu devēju finansējumu;
–
pieņemt trīspusēju pieeju
uzraudzībai un novērtēšanai, vērtējot
progresu šādās jomās: i) virzība uz pievienošanos
Eiropas Savienībai, ii) valsts stratēģiju īstenošana
un iii) panāktie rezultāti programmu, nozaru un pasākumu
līmenī.
Iekšējās apspriedes par
turpmāko pirmspievienošanās palīdzību
Gatavojoties jaunā PPI pieņemšanai
pēc 2013. gada, Komisijā notika plašas diskusijas četros
palīdzības pārvaldībā iesaistītajos dienestos,
kā arī šo dienestu starpā, un tie ir — Paplašināšanās ģenerāldirektorāts,
Reģionu politikas ģenerāldirektorāts,
Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības
ģenerāldirektorāts un Lauksaimniecības un lauku
attīstības ģenerāldirektorāts, kā arī notika
diskusijas ar Eiropas Savienības delegācijām vai sadarbības
birojiem Islandē, Rietumbalkānos un Turcijā.
Visu ārējās darbības
instrumentu sabiedriskā apspriešana
Saistībā ar pirmspievienošanās
palīdzību notika arī plašāka sabiedriskā apspriešana
par turpmāko finansējumu Eiropas Savienības ārējai
darbībai, ko laikposmā no 2010. gada 26. novembra līdz
2011. gada 31. janvārim organizēja Komisija. Sabiedriskā
apspriešana tika veikta, tiešsaistē piedāvājot anketu un
izziņas materiālu „Kādu finansējumu izmantot Eiropas
Savienības ārējai darbībai pēc 2013. gada?”, ko
bija sagatavojusi Komisija un iesaistītās EĀDD struktūras.
Ārējā darbībā ieinteresētās personas sniedza
220 atbildes, kurās atspoguļojās struktūru un
viedokļu dažādība.
To atbilžu vidū, kuras īpaši
attiecās uz palīdzību attīstības jomā, bija
arī vairākas atbildes, kas bija saistītas arī ar
pirmspievienošanās palīdzību.
·
Lielākā daļa respondentu
apstiprināja, ka Eiropas Savienības intervences pasākumi
nodrošina būtisku pievienoto vērtību galvenajās
jomās, kuras atbalsta, izmantojot ārējai darbībai
paredzētos finanšu instrumentus[7]. Daudzi respondenti
Eiropas Savienības pievienoto vērtību minēja kā
galveno virzītājspēku nākotnē — Eiropas
Savienībai būtu jāizmanto sava salīdzinošā
priekšrocība, kas saistīta ar globālo klātbūtni,
plašās zināšanas, pārvalstiskais raksturs un koordinatores un
apjomradītu ietaupījumu veicinātājas funkcijas.
·
Gandrīz visi respondenti atbalstīja lielākā
mērā diferencētas pieejas izmantošanu, kas pielāgota
situācijai saņēmējvalstīs, pamatojoties uz skaidriem
kritērijiem un efektīvu datu apkopošanu kā iespēju
palielināt Eiropas Savienības finanšu instrumentu ietekmi.
·
Instrumentu vienkāršošanas jomā
attiecībā uz līdzsvaru starp ģeogrāfiskajiem un
tematiskajiem instrumentiem tika sniegti dažādi viedokļi par Eiropas
Savienības tematisko programmu pārskatīšanu un iespējamo to
skaita samazināšanu. Lielākā daļa respondentu atbalstīja
Eiropas Savienības instrumentu ģeogrāfiskās
elastības palielināšanu kā iespēju risināt
starpreģionālās problēmas.
Zināšanu
izmantošana
Paplašināšanās
ģenerāldirektorāts uzdeva veikt divus ekspertu
pētījumus, lai novērtētu intervences loģiku un apkopotu
pieredzi, kas gūta saistībā ar pašreizējo PPI programmu
(PPI konceptuālais novērtējums), kā arī lai sagatavotu
turpmākās pirmspievienošanās palīdzības laikposmam
pēc 2013. gada iepriekšēju novērtējumu. Abi
pētījumi ir pieejami Paplašināšanās ģenerāldirektorāta
tīmekļa vietnē šajā adresē:
http://ec.europa.eu/enlargement/how-does-it-work/financial-assistance/phare/evaluation/interim_en.htm.
Ietekmes
novērtējums
Izstrādājot jaunā
pirmspievienošanās instrumenta priekšlikumu, Komisija veica ietekmes
novērtējumu, izskatot turpmāk izklāstītos
risinājumus.
1. risinājums — „pārmaiņas neveikt”.
2. risinājums — „grozīt
spēkā esošo regulu”, izvēloties
kādu no šīm alternatīvām:
–
2.1. variants — „samazināt
piemērošanas jomu un saglabāt īstenošanas noteikumus”, pievēršot uzmanību tiesiskajām un
institucionālajām pārmaiņām, kas vajadzīgas, lai
nodrošinātu atbilstību pievienošanās kritērijiem,
neparedzot būtisku finansējumu publisko investīciju līdzfinansēšanai
sociāli ekonomiskās attīstības jomā;
–
2.2. variants — „saglabāt komponenšu
struktūru un likt lielāku uzsvaru uz investīcijām”, lai palielinātu sociāli ekonomisko ietekmi
saņēmējvalstīs un lai paātrinātu to gatavošanos
strukturālo, kohēzijas un lauku attīstības fondu
pārvaldībai;
–
2.3. variants — „saglabāt
piemērošanas jomu un koriģēt īstenošanas noteikumus”, aptverot gan atbilstību pievienošanās kritērijiem, gan
arī atbalstu sociāli ekonomiskajai attīstībai. Turklāt
pielāgot pašreizējā PPI struktūru un īstenošanas
modalitātes.
3. risinājums —
„izstrādāt jaunu instrumentu”. Šis
risinājums netika plašāk analizēts.
Dažādo risinājumu ekonomisko
ietekmi noteica, pamatojoties uz iespējamību, ka risinājumi
var: i) kavēt vai paātrināt paplašināšanos un
tādējādi nodrošināt pozitīvu paplašināšanās
ekonomisko ietekmi uz iekšējo tirgu; ii) saglabāt vai
samazināt Eiropas Savienības un dalībvalstu izmaksas
saistībā ar drošības pasākumiem un apdraudējumiem,
robežkontroli un nelikumīgu migrāciju; iii) ierobežot vai uzlabot
labākas ekonomiskās integrācijas iespējas, piemēram,
uzlabojot integrāciju Eiropas tīklos; iv) pozitīvi vai
negatīvi ietekmēt līdzekļu devēju un investoru
uzticību saņēmējvalstīm.
Dažādo risinājumu sociālo
ietekmi novērtēja, ņemot vērā iespējamo
ietekmi uz nabadzību un atstumtību paplašināšanās
procesā iesaistītajās valstīs saistībā ar
pievienošanās jomā panākto progresu un tādu
apstākļu radīšanu, kas ļauj uzlabot ekonomiskos
rādītājus un īstenot politikas pasākumus, kuri var
atrisināt šos jautājumus. Tika vērtēta arī ar
pievienošanos saistītās kavēšanās un risku iespējamā
ietekme uz tiesību apdraudējumiem taisnīguma un tiesiskuma
jomā saņēmējvalstīs.
Risinājumu ietekmi uz vidi
vērtēja, ņemot vērā iespējamību, ka, ja
paplašināšanās tiek kavēta vai apdraudēta, var
palielināties izmaksas vides jomā, jo, lai radītu salīdzinošo
priekšrocību saņēmējvalstīs, var tikt piemēroti
zemāki vides standarti un/vai kavētas liela apjoma investīcijas,
kas vajadzīgas, lai pielāgotos Eiropas Savienības acquis
vides jomā.
Tika noteikts, ka 2.1. variantam
var būt negatīva ietekme uz visiem aspektiem. Bija
gaidāms, ka 2.2. un 2.3. variantam būs pozitīva
ietekme salīdzinājumā ar 1. risinājumu, taču
atsevišķi aspekti tika vērtēti atšķirīgi. Tika
novērtēts, ka efektīvākām palīdzības
sniegšanas modalitātēm, ko paredz 2.3. variants,
palielinot instrumenta mērķtiecību, lietderību,
efektivitāti, līdzsvarotību un ietekmi, kopumā var būt
pozitīvāka ietekme nekā investīciju palielināšanai
sociāli ekonomiskās attīstības veicināšanai, ko paredz
2.2. variants.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
Paplašināšanās politikas pamatā
ir Līguma par Eiropas Savienību 21. pants, kurā noteikts,
ka „Savienības starptautiskās darbības
virzītājspēks ir principi, kuri ir iedvesmojuši tās
izveidi, attīstību un paplašināšanos un kuru tā tiecas
veicināt visā pasaulē, proti, demokrātija, tiesiskums,
universāls un nedalāms cilvēktiesību un
pamatbrīvību princips, cilvēka cieņas neaizskaramība,
vienlīdzības un solidaritātes princips, kā arī
Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un starptautisko
tiesību ievērošana”.
Pirmspievienošanās finansiālās
palīdzības tiesiskais pamats ir Līguma par Eiropas
Savienības darbību 212. panta 2. punkts.
Jaunā pirmspievienošanās
palīdzības instrumenta priekšlikums atbilst subsidiaritātes
principam un proporcionalitātes principam, kas noteikts Līguma par
Eiropas Savienību 5. pantā.
Ievērojot subsidiaritātes principu,
rīcība Eiropas Savienības līmenī nodrošina
nozīmīgu pievienoto vērtību, kas saistīta ar
vairākiem apsvērumiem.
–
Eiropas Savienības secīga
paplašināšanās pēc būtības ir kopīgs uzdevums,
kuru var veikt tikai Eiropas Savienības līmenī. Tikai
darbojoties kopā, dalībvalstis var izvirzīt pievienošanās
prasības jaunajām kandidātvalstīm. No Eiropas
Savienības budžeta sniegtā pirmspievienošanās
palīdzība ir paredzēta tam, lai palīdzētu
kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm
sagatavoties dalībai Eiropas Savienībā nākotnē — PPI
ir izveidots, lai pirms pievienošanās pārbaudītu valstu
spēju izpildīt saistības, ko paredz dalība Eiropas
Savienībā (piemēram, izveidot iestādes pēc
pievienošanās saņemtā Eiropas Savienības finansējuma
pārvaldīšanai un/vai pieņemt acquis un Eiropas
Savienības standartus). Neviens cits daudzpusējs vai divpusējs
instruments nevar nodrošināt tik visaptverošas iespējas, un
katrā ziņā tikai Eiropas Savienība var noteikt, kāda
palīdzība ir vajadzīga, lai sagatavotos acquis pārņemšanai.
–
Tā kā 27 dalībvalstis
īsteno kopēju politiku un stratēģijas, tikai Eiropas
Savienība ir pietiekami spēcīga, lai risinātu
globālās problēmas. Atsevišķu dalībvalstu darbība
var būt ierobežota un fragmentāra, un projekti bieži vien ir
pārāk mazi, lai panāktu būtiskas atšķirības
kādā jomā. Dalībvalstu darba pilnveidošana ar Eiropas
Savienības palīdzību nodrošina labāku koordināciju un
ļauj Eiropas Savienībai strādāt efektīvāk.
–
Pēdējos gados Eiropas Savienības
dalībvalstis samazina divpusējo palīdzību
kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm,
atzīstot, ka koordinēta rīcība Eiropas Savienības
līmenī ir efektīvāka. Aptuveni puse no Eiropas
Savienības kopējās finansiālās palīdzības
paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm
2009. gadā bija Eiropas Savienības budžeta līdzekļi.
Lielākā daļa daudzpusējo līdzekļu devēju
organizāciju ir pakāpeniski samazinājušas savu atbalstu, un
pārējās ir pielāgojušas savas programmas Eiropas
Savienības prioritātēm. Sadarbība ar Eiropas Savienību
ir arī izmaksu ziņā efektīvāka.
Administratīvās izmaksas ir zemākas nekā vidējās
administratīvās izmaksas galvenajiem līdzekļu
devējiem, kas sniedz divpusējo palīdzību.
–
Pirmspievienošanās palīdzība ir
ieguldījums Eiropas Savienības nākotnē, atbalstot
kaimiņvalstu stabilitāti un labklājību un efektīvi
nodrošinot kandidātvalstu spēju, pievienojoties Eiropas
Savienībai, īstenot acquis, tostarp pārvaldīt
struktūrfondu, kohēzijas, lauksaimniecības un lauku
attīstības, jūrniecības un zivsaimniecības
finansējumu un Savienības politiku. Tehniskā un
finansiālā palīdzība paātrina sagatavošanās
procesu un nodrošina stimulus nepieciešamai sabiedrības, tiesību sistēmas
un ekonomikas transformācijai. Šāds atbalsts palīdz sasniegt Eiropas
Savienības iekšpolitikas mērķus, rada iespējas Eiropas
Savienības uzņēmumiem un nodrošina reālu investīciju
atdevi. Ja nebūtu Eiropas Savienības aktīvās
līdzdalības un ciešās partnerības, ko paredz
pirmspievienošanās palīdzības sniegšana, tai noteikti būtu
jāiegulda vairāk līdzekļu, lai cīnītos pret
nelegālo migrāciju, aizsargātu Eiropas Savienības
ārējās robežas, nodrošinātu energoapgādes drošību
un nekaitīgas un drošas pārtikas importu saviem pilsoņiem un lai
cīnītos pret klimata pārmaiņām un piesārņojumu.

Atbilstīgi proporcionalitātes
principam ierosinātajā regulā paredzēts vienīgi tas,
kas nepieciešams tās mērķu sasniegšanai.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Eiropas Komisija savā 2011. gada
jūnija paziņojumā „Budžets stratēģijai
„Eiropa 2020”” ierosināja jaunajam pirmspievienošanās
palīdzības instrumentam laikposmā no 2014. līdz
2020. gadam atvēlēt EUR 14 110 100 000
(pašreizējās cenās).
Plašāk izstrādāts priekšlikuma
finansiālās ietekmes atspoguļojums ir sniegts tiesību akta
finanšu pārskatā, kas pievienots šim priekšlikumam. Paredzamās
budžeta saistības* pa gadiem ir sniegtas šajā tabulā.
 Pirmspievienošanās palīdzības instruments || 2014.  || 2015. || 2016.  || 2017. || 2018.  || 2019.  || 2020.  || 2014.–2020.
 1898,0 || 1935,9 || 1974,6 || 2014,1 || 2054,4 || 2095,5 || 2137,4 || 14 110,1
* Pašreizējās
cenās miljonos EUR.
Lai nodrošinātu paredzamību,
finansējums darbībām augstākās izglītības
jomā trešās valstīs, īstenojot programmu „Erasmus
visiem”, tiks nodrošināts atbilstīgi Eiropas Savienības
ārējās darbības mērķiem, piešķirot
finansējumu divām daudzgadu programmām, kas attiecīgi
aptver tikai pirmos 4 gadus un pārējos 3 gadus. Šis
finansējums tiks paredzēts PPI daudzgadu indikatīvajos
stratēģijas dokumentos atbilstīgi iesaistīto valstu noteiktajām
vajadzībām un prioritātēm. Ja iestājas nopietni neparedzēti
apstākļi vai tiek veiktas būtiskas politikas
pārmaiņas, atvēlēto finansējumu var
pārskatīt atbilstīgi Eiropas Savienības
ārējām prioritātēm. Izmantojot šādu
finansējumu, piemēro noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes
Regulā (ES) Nr. [--], ar ko izveido programmu „Erasmus visiem”[8].
Arī turpmāk — līdz tiks veiktas
korekcijas, kas paredzētas 11. panta 2. daļā Padomes
Regulā, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam,
— tiks sniegta palīdzība Kipras turku kopienai. Šī
finansiālā palīdzība arī turpmāk tiks
nodrošināta saskaņā ar 2006. gada 27. februāra
Regulu (EK) Nr. 389/2006, ar ko izveido finansiāla atbalsta
instrumentu, lai veicinātu Kipras turku kopienas ekonomisko attīstību.
Finansiālās vajadzības Kipras turku kopienas atbalstam tiks
segtas no kopējiem piešķīrumiem, kas atvēlēti
Pirmspievienošanās palīdzības instrumentam.
5.           IZVĒLES ELEMENTI
Vienkāršošana
Komisijas prioritāte šajā
jaunajā regulā, tāpat kā pārējās
programmās daudzgadu finanšu shēmā (DFS), ir vienkāršot
regulatīvo vidi un veicināt Savienības palīdzību
saņēmējvalstīm un saņēmējreģioniem,
pilsoniskās sabiedrības organizācijām u. c.
Šis priekšlikums nodrošina vienkāršošanu,
galvenokārt pilnveidojot komponenšu struktūru galvenajās
politikas jomās. Tas nozīmē instrumenta tiesiskā
regulējuma un jauno īstenošanas noteikumu vienkāršošanu,
pilnveidojot nosacījumus. Nediferencēta pieeja palīdzībai
katrā politikas jomā, kas saistīta ar komponenšu struktūras
pilnveidošanu, nozīmē to, ka turpmāk instrumenta tiesiskajā
pamatā saņēmējvalstis nebūs jānorāda
atsevišķi. Tāpēc turpmāk vairs nebūs
jāīsteno apgrūtinošā procedūra, lai parādītu
saņēmējvalsts statusa maiņu, tādējādi saīsinot
laikposmu no politisko lēmumu par finansiālo palīdzību
pieņemšanas līdz to faktiskai īstenošanai. Līdzīgi
arī tiks ievērojami vienkāršotas procesuālās
prasības, kas jāizpilda, lai jauna valsts, kas kļuvusi par
Eiropas Savienības potenciālo kandidātvalsti, tiktu
iekļauta palīdzības saņēmēju vidū.
Dažādi Komisijas dienesti arī
turpmāk būs atbildīgi par palīdzības
pārvaldību un īstenošanu dažādās politikas jomās.
Taču, vienkāršojot vairākus aspektus, tostarp īstenošanas
progresa ciešāku kopīgo uzraudzību saņēmējvalstīs,
un samazinot akreditācijas procedūru skaitu, kā
arī piešķirot pārvaldības pilnvaras, tiks uzlabota
koordinācija, komunikācija un īstenošana uz vietas. Komisijas
darbību saskaņotības uzlabošanai būtu ievērojami
jāsamazina saņēmējvalstīm radītās
koordinācijas izmaksas un slogs, izmantojot dažādus
komunikācijas kanālus un procedūras.
Priekšlikumā arī paredzēts, ka
stratēģiskie lēmumi par palīdzības sniegšanu tiek
pieņemti, pamatojoties uz visaptverošiem valsts un starpvalstu
stratēģijas dokumentiem, kas aptver visu jaunās finanšu
shēmas periodu (2014.–2020. gadu), un attiecībā uz šiem
lēmumiem vienu reizi veic termiņa vidusposma pārskatīšanu,
aizstājot pašreizējo triju gadu plānošanas cikla sistēmu,
kas paredz, ka orientējošie plānošanas dokumenti tiek
pārskatīti katru gadu. Tādējādi visām
iesaistītajām ieinteresētajām personām tiks
samazināts administratīvais slogs, kas saistīts ar katra
dokumenta ikgadējo pārskatīšanu un iespējamām
korekcijām. Līdzīgi arī visu iesaistīto personu
administratīvā sloga mazināšanu un ātrāku
palīdzības sniegšanu nodrošinās daudzgadu plānošanas
ieviešana attiecībā uz pārejas un spēju veidošanas
palīdzību.
Lielāka vienkāršošana būtu
jānodrošina arī nozares pieejas ieviešanai attiecībā uz
palīdzības piešķiršanu attiecīgajām nozarēm, ja
ir nodrošināti atbilstīgi apstākļi. Papildus
palīdzības efektivitātes un ietekmes uzlabošanai šāda
pieeja ļautu samazināt projektu/līgumu skaitu,
tādējādi mazinot administratīvo slogu, kas saistīts ar
projektu/līgumu pārvaldību. Ja apstākļi to
pieļauj, nozaru pieeja var nodrošināt arī budžeta atbalsta
izmantošanu, vēl vairāk samazinot administratīvo slogu
salīdzinājumā ar projekta atbalstu.
Atsevišķos īstenošanas noteikumos
tiks paredzēti sīki izstrādāti nosacījumi par
kopīgu uzraudzību un akreditācijas procedūrām. Šie
nosacījumi nodrošinās pārrobežu sadarbības starp
kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm
turpmāku vienkāršošanu, radot lielāku saskaņotību
starp programmu izstrādi un īstenošanu un struktūrfondu pieeju.
Vienkāršošana
un elastīgas procedūras jaunās regulas īstenošanā
ļaus ātrāk pieņemt īstenošanas pasākumus un
sniegt Eiropas Savienības palīdzību. Turklāt Finanšu
regulas, jo īpaši tādu speciālo noteikumu
pārskatīšana, kas attiecas uz ārējām
darbībām, palīdzēs veicināt pilsoniskās sabiedrības
organizāciju un mazo uzņēmumu dalību finansēšanas
programmās, piemēram, vienkāršojot noteikumus, samazinot
dalības izmaksas un paātrinot atbalsta piešķiršanas
procedūras. Īstenojot šo regulu, Komisija izmantos vienkāršotas
procedūras, kas paredzētas jaunajā Finanšu regulā.
Priekšlikuma
īpašo noteikumu sīks skaidrojums
Kopumā šis priekšlikums un plānotie
īstenošanas noteikumi paredz veikt vairākas pārmaiņas
instrumenta struktūrā un tā īstenošanas
modalitātēs (papildus iepriekš minētajai vienkāršošanai).
1.
Tiks nodrošināta palīdzības
sniegšanas lielāka saskaņotība, stratēģiskā
ietekme un orientācija uz rezultātiem:
·
īstenojot politikas jomas, pamatojoties
uz visaptverošiem daudzgadu valstu (un vairāku saņēmēju)
stratēģijas dokumentiem, kuru izstrādē ņemtas
vērā paplašināšanās stratēģijas politiskās
prioritātes un tvērums katrā politikas jomā, paredzēta
visu nepieciešamo iestāžu izveide, atbilstība acquis un
darbības ieguldījumu jomā. Piemērošanas joma tiks noteikta,
pamatojoties uz vajadzību novērtējumu, un pielāgota
situācijai valstī;
·
stiprinot saskaņoto nozaru
stratēģiju (līdz)finansēšanu, kas
atšķirībā no atsevišķiem projektiem veicina politikas
mērķu sasniegšanu, tādējādi atsakoties no projektiem,
kas finansēti tikai no piešķīrumiem, un palielinot to projektu
daļu, kas finansēti no atbalsta nozaru līmenī (tostarp
palielinot nozaru budžeta atbalstu konkrētām politikas jomām,
pamatojoties uz efektīviem un mērķtiecīgiem nosacījumu
izpildes noteikumiem). Taču tiks
saglabāts atbalsts atbilstības acquis nodrošināšanai,
izmantojot projektiem paredzēto atbalstu vai citas īstenošanas
modalitātes, piemēram, īpašus instrumentus, ja šādu
atbalstu neparedz visaptverošās nozaru stratēģijas;
·
lielākā mērā
sistematizējot daudzgadu plānošanu arī
attiecībā uz politikas mērķiem saistībā ar
pārejas palīdzību un palīdzību iestāžu
veidošanā (piemēram, valsts pārvaldes reformu, tieslietu
sistēmas reformu īstenošanai u. c.), atbalstot saistīto
nozaru stratēģiju efektīvu īstenošanu un saistīto
mērķu sasniegšanu;
·
paredzot, ka finansiālā
palīdzība ir lielākā mērā tieši atkarīga
no nosacījumu izpildes attiecībā uz labāku
pārvaldību un saņēmējvalstu spēju
uzņemties arvien lielāku atbildību. Tiks ieviesti
elastīguma elementi, lai nodrošinātu jaunās vajadzības un
stimulus snieguma uzlabošanai.
2.
Palīdzības sniegšana kļūs elastīgāka un tiks pielāgota
vajadzību nodrošināšanai:
·
īstenojot nediferencētu pieeju
palīdzībai (neatkarīgi no kandidātvalsts vai
potenciālās kandidātvalsts statusa), taču nosakot
atšķirīgu piemērošanas jomu vai intensitāti, pamatojoties
uz vajadzībām un tehniskajām un administratīvajām
iespējām. Saņēmējvalstu vajadzības būs
sākumpunkts, lai noteiktu nozares/politikas jomas, kurām
jāsniedz palīdzība;
·
paredzot progresīvāku,
pakāpenisku pieeju finansiālās palīdzības
pārvaldībai, kura nosaka, ka pārvaldību veic Komisija
vai saņēmējvalsts un ka Komisija veic vai neveic iepriekšēju
kontroli atkarībā no pieviešanās statusa/izredzēm,
nozares/politikas jomas, kurai sniedz atbalstu, un administratīvajām,
tehniskajām un pārvaldības iespējām. Pārvaldības struktūru un
procedūru izveide, kas norāda uz struktūrām un procedūrām,
kuras jāizveido pēc pievienošanās, arī turpmāk
būtu mērķis attiecīgajās nozarēs, gatavojoties
dalībai Eiropas Savienībā;
·
saistot dažādos pārvaldības
posmos panākto progresu ar politiskajām prioritātēm, pamatojoties uz progresa ziņojumiem, sarunu kritēriju
izpildi vai asociācijas nolīgumu īstenošanas rezultātu
izklāstu;
·
palielinot prioritāšu savstarpējo
elastīgumu, lai nodrošinātu, ka palīdzība ir
lielākā mērā orientēta uz rezultātiem,
ļaujot vienai politikas jomai atvēlēto finansējumu
novirzīt citai jomai un paredzot iespēju pārnest gada
beigās atlikušo finansējumu uz nākamo gadu, ja šādu
rīcību pieļauj jaunā Finanšu regula.
3.
Palīdzība tiks izmantota lietderīgāk un efektīvāk:

·
turpinot inovatīvu finanšu instrumentu
noteikšanu un izmantošanu, piesaistot vairāk privātā
finansējuma un izvērtējot iespēju izmantot sinerģiju
ar inovatīviem finanšu instrumentiem, kas izstrādāti
iekšpolitikas īstenošanai, pamatojoties uz koordinētu pieeju un saskaņotiem
noteikumiem par Eiropas Savienības budžeta izmantošanu šādu
instrumentu finansēšanai;
·
kā daļu no virzības uz lielāku
atbalstu nozaru līmenī, uzlabojot sadarbību ar citiem
līdzekļu devējiem un starptautiskajām un citām finanšu
iestādēm stratēģiskā līmenī, vienojoties
par politikas prioritātēm un skaidrāku pienākumu
dalīšanu;
·
turpinot atbalstīt
reģionālās programmas/projektus, kas nodrošina pievienoto
vērtību, veicinot zināšanu un pieredzes apmaiņu, politikas
saskaņošanu, vienošanos par kopīgām prioritātēm un
savstarpējās uzticības veidošanu. Reģionālās
programmas var arī uzlabot politikas efektivitāti, piemēram,
šādās jomās: transports, enerģētika, vides
aizsardzība, klimata pārmaiņas, statistika, cīņa pret
organizēto noziedzību un migrācija;
·
pilnveidojot noteikumus par iepirkumu
mērķsadarbības atbalsta jomā un ieviešot
mehānismus, lai nodrošinātu iesaistīto ekspertu
piemērotību, vienlaikus nodrošinot iespēju iegūt
finansējumu no īpaša instrumenta, lai reaģētu uz
vajadzībām, tiklīdz tās rodas.
Deleģētie akti
Ņemot
vērā to, ka diskrecionārie politiskie lēmumi par pieteikuma
iesniedzēju valstu statusu jāpieņem citā līmenī,
tiek ierosināts nodrošināt, ka saņēmējvalstu
sarakstā, kas pievienots ierosinātās regulas pielikumā,
izdarītie grozījumi paredz šādu lēmumu pieņemšanu ar
deleģēto aktu saskaņā ar Līguma par Eiropas
Savienības darbību 290. pantu, jo attiecīgie grozījumi
faktiski neietekmēs regulas būtību.
Tiek arī
ierosināts Komisijai deleģēt pilnvaras pieņemt sīki
izstrādātus noteikumus, ar ko ievieš vienotus noteikumus
ierosinātās regulas īstenošanai, jo īpaši attiecībā
uz pārvaldības struktūrām un procedūrām.
Šādi noteikumi ir vajadzīgi, lai papildinātu kopīgos
noteikumus un procedūras Savienības instrumentu īstenošanai
ārējās darbības jomā, ko paredz Kopējā
īstenošanas regula. Izstrādājot šādus noteikumus, būtu
jāņem vērā gūtā pieredze saistībā ar
iepriekšējā pirmspievienošanās palīdzības instrumenta
pārvaldību un īstenošanu un jāpielāgojas
situācijas maiņai saņēmējvalstīs.
2011/0404 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
par pirmspievienošanās palīdzības
instrumentu (PPI II)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 212. panta
2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc tiesību akta projekta
nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[9],
ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[10],
rīkojoties saskaņā ar parasto
likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam,
Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu padomei un Reģionu
komitejai „Budžets stratēģijai „Eiropa 2020”[11]
Komisija nosaka budžeta stratēģiju Savienības
ārējās darbības instrumentiem, tostarp
Pirmspievienošanās palīdzības instrumentam (PPI).
(2)
Tā kā 2013. gada
31. decembrī beigsies termiņš Padomes 2006. gada
17. jūlija Regulai (EK) Nr. 1085/2006, ar ko izveido
Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (PPI)[12],
un lai uzlabotu Savienības ārējās darbības
efektivitāti, laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam būtu
jāsaglabā ārējās palīdzības plānošanas
un sniegšanas regulējums. Savienības paplašināšanās
politiku jāturpina atbalstīt, izmantojot īpašu finanšu
instrumentu. Tāpēc jāatjauno Pirmspievienošanās
palīdzības instruments (PPI).
(3)
Līguma par Eiropas Savienību
49. pantā noteikts, ka jebkura Eiropas valsts, kas respektē
cilvēka cieņu, brīvību, demokrātiju,
vienlīdzību, tiesisku un cilvēktiesības, var lūgt, lai
to uzņem par Savienības locekli.
(4)
Eiropas valsts, kas vēlas pievienoties
Savienībai, var kļūt par dalībvalsti tikai tad, kad tā
apliecinājusi, ka atbilst dalības kritērijiem, kas noteikti
Eiropadomes 1993. gada jūnija sanāksmē
Kopenhāgenā, ar nosacījumu, ka pievienošanās
nepārsniedz Savienības spēju integrēt jauno dalībvalsti.
Minētie kritēriji attiecas uz to iestāžu stabilitāti, kas
nodrošina demokrātiju, tiesiskumu, cilvēktiesību
ievērošanu, minoritāšu tiesību ievērošanu un
aizsardzību, ekonomikas attīstību, kurai jābūt
pietiekamai, lai izturētu konkurences spiedienu iekšējā
tirgū, un uz spēju uzņemties ne tikai tiesības, bet
arī pienākumus saskaņā ar Līgumiem.
(5)
Pievienošanās procesa pamatā ir
objektīvi kritēriji un principa piemērošana, kas paredz
vienlīdzīgu attieksmi pret visām pieteikuma
iesniedzējām valstīm. Virzība uz pievienošanos ir
atkarīga no pieteikuma iesniedzējas valsts spējas veikt nepieciešamās
reformas, lai pielāgotu savu politisko, institucionālo, tiesisko,
administratīvo un ekonomisko sistēmu Savienības noteikumiem,
standartiem, politikai un praksei.
(6)
Eiropas Savienības Padome ir
piešķīrusi kandidātvalsts statusu Islandei, Melnkalnei,
Bijušajai Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikai un Turcijai. Tā
ir apstiprinājusi Eiropas perspektīvu Albānijai, Bosnijai un
Hercegovinai, Serbijai, kā arī Kosovai[13],
kuras tiek uzskatītas par potenciālajām
kandidātvalstīm.
(7)
Finansiālā palīdzība
saskaņā ar šo regulu būtu jāpiešķir gan
kandidātvalstīm, gan arī potenciālajām
kandidātvalstīm (turpmāk „saņēmējvalstis”), kas
norādītas šīs regulas pielikumā, neatkarīgi no to
statusa.
(8)
Palīdzību saskaņā ar šo regulu
būtu jāsniedz atbilstīgi paplašināšanās politikas
regulējumam, ko Savienība noteikusi katrai
saņēmējvalstij, kura minēta Komisijas ikgadējā
paplašināšanās dokumentu kopumā, kas iekļauti
stabilizācijas un asociācijas nolīgumos, un Eiropas vai
pievienošanās partnerībā paredzētajos progresa
ziņojumos un paplašināšanās stratēģijā.
Palīdzībai jābūt vērstai galvenokārt uz
ierobežotu skaitu politikas jomu, kas palīdzēs
saņēmējvalstīm stiprināt demokrātiskās
iestādes un tiesiskumu, īstenot reformas tiesu sistēmā un
valsts pārvaldē, ievērot pamattiesības un veicināt
dzimumu līdztiesību un diskriminācijas novēršanu.
Palīdzībai būtu arī jāveicina
saņēmējvalstu ekonomiskā un sociālā
attīstība, atbalstot gudras, ilgtspējīgas un
iekļaujošas izaugsmes darba kārtību saskaņā ar
stratēģiju „Eiropa 2020”, un pakāpeniska atbilstības
nodrošināšana Kopenhāgenas kritērijiem. Būtu
jāstiprina saistība starp finansiālo palīdzību un
vispārējo progresu, kas panākts pirmspievienošanās
stratēģijas īstenošanā.
(9)
Kandidātvalstīm un
potenciālajām kandidātvalstīm jābūt labāk
sagatavotām risināt globālās problēmas, piemēram,
problēmas, kas saistītas ar ilgtspējīgu attīstību
un klimata pārmaiņām, un jāpielāgojas Savienības
centieniem risināt šos jautājumus. Savienības
palīdzībai saskaņā ar šo regulu būtu
jāpalīdz paaugstināt ar klimatu saistīto izdevumu daļu
Savienības budžetā vismaz līdz 20 %.
(10)
Komisijai un dalībvalstīm būtu
jānodrošina palīdzības atbilstība prasībām,
saskaņotība un savstarpējā papildināmība, jo
īpaši regulāri apspriežoties un bieži apmainoties ar informāciju
palīdzības sniegšanas cikla dažādos posmos.
(11)
Lai nodrošinātu pievienošanās procesa un
saskaņā ar šo regulu sniegtās finansiālās un
tehniskās palīdzības saskaņotību un lai sasniegtu
pievienošanās programmā noteiktos mērķus, Komisijai
jāizveido vienota stratēģiskā sistēma Pirmspievienošanās
palīdzības instrumenta izmantošanai. Šajā sistēmā cita
starpā būtu jāiekļauj to galveno pasākumu
uzskaitījums, kurus var atbalstīt saskaņā ar šo regulu, un
finansējuma piešķiršanas kritēriji. Vienotajai
stratēģiskajai sistēmai jābūt atsauces materiālam
valsts un starpvalstu stratēģijas dokumentu izstrādē.
(12)
Palīdzības mērķi būtu
jānosaka valsts un starpvalstu stratēģijas dokumentos, ko
sadarbībā ar saņēmējvalstīm noteikusi Komisija
Savienības daudzgadu finanšu shēmas laikam, pamatojoties uz to
īpašajām vajadzībām un paplašināšanās programmu.
Stratēģijas dokumentos būtu jānosaka politikas jomas,
kurās jāsniedz palīdzība, neskarot budžeta
lēmējiestādes prerogatīvas, kā arī paredzamie
līdzekļu piešķīrumi sadalījumā pa politikas
jomām un pa gadiem, tostarp paredzamie ar klimatu saistītie izdevumi.
Būtu jāparedz pietiekams elastīgums, lai nodrošinātu
jaunās vajadzības un sniegtu stimulus snieguma uzlabošanai.
Stratēģijas dokumentiem būtu jānodrošina
saskaņotība un atbilstība saņēmējvalstu centieniem,
kas atspoguļoti to valsts budžetā, kā arī, tos
izstrādājot, būtu jāņem vērā citu
līdzekļu devēju sniegtais atbalsts. Lai ņemtu
vērā iekšējos un ārējos apstākļus, daudzgadu
indikatīvie stratēģijas dokumenti būtu atbilstīgi
jāpārskata.
(13)
Savienības interesēs ir
palīdzēt saņēmējvalstīm to centienos īstenot
reformas sistēmās, lai tās pielāgotu Savienības
sistēmām. Tā kā dalībvalstis nevar pilnīgi
sasniegt šīs regulas mērķi un tā kā to var labāk
sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt
pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā
noteikts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā.
Saskaņā ar minētajā pantā noteikto
proporcionalitātes principu šīs regulas darbības jomā ietverts
tikai tas, kas vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai.
(14)
Lai šajā regulā varētu ātri atspoguļot
Padomes pieņemto politisko lēmumu rezultātus, pilnvaras
pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
darbību 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai, kas
atjaunina saņēmējvalstu sarakstu šīs regulas
pielikumā.
(15)
Lai gan Eiropas Parlamenta un Padomes ...
Regulā (ES) Nr. .../...[14] (turpmāk
„Kopējā īstenošanas regula”) ir noteikti kopīgi noteikumi
un procedūras attiecībā uz ārējai darbībai
paredzēto Savienības instrumentu īstenošanu, Komisijai būtu
arī jāpiešķir deleģētās pilnvaras pieņemt
sīkāk izstrādātus noteikumus, ar ko nosaka vienotus
nosacījumus šīs regulas īstenošanai, jo īpaši
attiecībā uz pārvaldības struktūrām un
procedūrām. Izstrādājot šādus noteikumus, būtu
jāņem vērā gūtā pieredze saistībā ar
iepriekšējā pirmspievienošanās palīdzības instrumenta
pārvaldību un īstenošanu un jāpielāgojas
situācijas maiņai saņēmējvalstīs.
(16)
Saistībā ar minētajiem
deleģētajiem aktiem ir īpaši būtiski, lai Komisija
sagatavošanās darbā veiktu pienācīgu apspriešanos, tostarp
ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot
deleģētos aktus, būtu vienlaikus arī jānodrošina
laikus veikta un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana
Eiropas Parlamentam un Padomei.
(17)
Sniedzot palīdzību, būtu
jāturpina izmantot struktūras un instrumentus, kas
pirmspievienošanās procesā ir attaisnojušies. Pāreja no
pirmspievienošanās finansējuma tiešas pārvaldības, ko veic
Komisija, uz decentralizētu pārvaldību, kas deleģēta
saņēmējvalstīm, jāveic pakāpeniski un ņemot
vērā saņēmējvalstu iespējas.
(18)
Ar PPI vienoto stratēģisko
sistēmu un stratēģijas dokumentiem saistītās
īstenošanas pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko
nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles
mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru
izmantošanu[15]. Ņemot
vērā minēto īstenošanas aktu būtību, jo
īpaši to orientāciju uz politiku vai to finansiālo ietekmi,
pārbaudes procedūra jāizmanto, lai pieņemtu šādus
aktus, izņemot tehniskos īstenošanas pasākumus ar nelielu
finansiālu ietekmi.
(19)
To komiteju kompetencē, kuras izveido
saskaņā ar šo regulu, jābūt arī aktiem, kas
saistīti ar iepriekšējā pirmspievienošanās
palīdzības instrumenta īstenošanu un finansiālās palīdzības
sniegšanu Kipras turku kopienai.
(20)
Ja saņēmējvalsts pārkāpj
principus, kas ir Savienības dibināšanas pamatā, vai nepilda
saistības, kas paredzētas attiecīgajos nolīgumos, kuri
noslēgti ar Savienību, vai nespēj panākt pietiekamu
progresu attiecībā uz pievienošanās kritērijiem, Padomei,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, jāspēj veikt atbilstīgus
pasākumus, lai atrisinātu situāciju.
(21)
Ņemot vērā šajā regulā
paredzētās palīdzības mērķus un apmēru,
pirms tās pieņemšanas būtu jāapspriežas ar Eiropas
Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Reģionu komiteju.
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Vispārīgais mērķis
Pirmspievienošanās palīdzības
instrumenta (turpmāk „PPI”) mērķis ir atbalstīt
pielikumā norādītās kandidātvalstis un
potenciālās kandidātvalstis (turpmāk „saņēmējvalstis”)
to politisko, institucionālo, tiesisko, administratīvo, sociālo
un ekonomisko reformu īstenošanā, kas vajadzīgas, lai
tuvinātu valstis Savienības vērtībām un
pakāpeniski pielāgotos Savienības noteikumiem, standartiem,
politikai un praksei nolūkā pievienoties Eiropas Savienībai.
2. pants
Konkrētie mērķi
1.
Palīdzību saskaņā ar šo regulu
sniedz, lai sasniegtu šādus konkrētus mērķus
atbilstīgi katras saņēmējvalsts vajadzībām un
tās individuālajai paplašināšanās programmai:
(a)
atbalsts politiskajām reformām inter
alia:
i)        demokrātisko iestāžu un
tiesiskuma stiprināšanai, tostarp tiesiskuma īstenošanai;
ii)       cilvēktiesību un
pamatbrīvību veicināšanai un aizsardzībai, minoritāšu
tiesību labākai ievērošanai, dzimumu vienlīdzības
veicināšanai, diskriminācijas novēršanai un preses brīvības
nodrošināšanai, kā arī labu kaimiņattiecību
veicināšanai;
iii)      cīņai pret korupciju un
organizēto noziedzību;
iv)      valsts pārvaldes reformai un labai
pārvaldībai;
v)       pilsoniskās sabiedrības un
sociālā dialoga attīstībai;
vi)      samierināšanai, miera un uzticības
veidošanas pasākumiem;
(b)
atbalsts ekonomiskajai, sociālajai un
teritoriālajai attīstībai, lai panāktu gudru,
ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, inter alia veicot
šādus pasākumus:
i)        sasniedzot Savienības standartus
ekonomikā un ekonomikas pārvaldībā;
ii)       īstenojot ekonomikas reformas, kas
vajadzīgas, lai izturētu konkurences spiedienu un tirgus spēkus
Savienībā, cenšoties sasniegt mērķus ekonomikas,
sociālajā un vides jomā;
iii)      veicinot nodarbinātību un
attīstot cilvēku kapitālu;
iv)      veicinot sociālo un ekonomisko
iekļautību, jo īpaši minoritāšu un neaizsargātu
iedzīvotāju grupu vidū;
v)       attīstot fizisko kapitālu,
uzlabojot sadarbību ar Savienību un reģionālajiem
tīkliem;
(c)
saņēmējvalstu spējas
stiprināšana izpildīt saistības, kas izriet no dalības Eiropas
Savienībā, atbalstot pakāpenisku pielāgošanos
Savienības acquis communautaire, strukturālajiem,
kohēzijas, lauksaimniecības un lauku attīstības fondiem un
politikai un to pieņemšanu, īstenošanu un izpildi;
(d)
reģionālā integrācija un
teritoriālā sadarbība, Regulas (ES) Nr. [...], ar ko
izveido Eiropas Kaimiņattiecību instrumentu[16],
darbības jomā iekļaujot saņēmējvalstis,
dalībvalstis un attiecīgā gadījumā trešās
valstis.
2.
Progresu virzībā uz šā panta
1. punktā noteikto konkrēto mērķu sasniegšanu
vērtē, pamatojoties uz rādītājiem, kas inter alia
aptver šādus aspektus:
–
progresu demokrātijas, tiesiskuma,
cilvēktiesību un pamattiesību ievērošanas jomā, tiesu
sistēmā un administratīvās spējas līmeņa
paaugstināšanā;
–
progresu ekonomisko reformu īstenošanā,
sociālās un ekonomiskās attīstības
stratēģiju pamatotības un efektivitātes uzlabošanā,
progresu virzībā uz gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu
izaugsmi, tostarp izmantojot PPI atbalstītas publiskās
investīcijas;
–
tiesību aktu kopumu, kas saskaņots ar acquis;
progresu ar Savienību saistītu institucionālo reformu
īstenošanā, tostarp pāreju uz tādas palīdzības
decentralizētu pārvaldību, kas sniegta saskaņā ar šo
regulu;
–
reģionālās un teritoriālās
sadarbības iniciatīvu nozīmi un tirdzniecības plūsmu
attīstību.
Rādītājus izmanto, lai
attiecīgā gadījumā uzraudzītu, novērtētu un
pārskatītu sniegumu.
3. pants
Politikas jomas
1.
Palīdzību saskaņā ar šo regulu
galvenokārt sniedz šādās politikas jomās:
(a)
pārejas procesam, virzoties uz dalību
Savienībā, un spēju veidošanai;
(b)
reģionālai attīstībai;
(c)
nodarbinātības, sociālās
politikas jomas un cilvēkresursu attīstībai;
(d)
lauksaimniecībai un lauku
attīstībai;
(e)
reģionālai un teritoriālai
sadarbībai.
2.
Palīdzība šā panta
1. punktā minētajās politikas jomās ir paredzēta,
lai saņēmējvalstis sasniegtu 1. pantā noteikto
vispārīgo mērķi un 2. pantā noteiktos
konkrētos mērķus.
3.
Palīdzība 1. punkta
b)–d) apakšpunktā minētajās politikas jomās inter
alia var ietvert tādu pasākumu finansēšanu, kas noteikti
Eiropas Parlamenta un Padomes GGGG/DD/MM Regulā (ES) Nr. XXX/201X
par īpašiem noteikumiem attiecībā uz Eiropas
Reģionālās attīstības fondu un mērķi
„Ieguldījums izaugsmei un nodarbinātībai”[17],
Eiropas Parlamenta un Padomes GGG/DD/MM Regulā (ES) Nr. XXX/201X par
Kohēzijas fondu[18], Eiropas Parlamenta un
Padomes GGGG/DD/MM Regulā (ES) Nr. XXX/201X par Eiropas
Sociālo fondu[19], Eiropas Parlamenta un
Padomes GGGG/DD/MM Regulā (ES) Nr. XXX/201X par
īpašiem noteikumiem par atbalstu no Eiropas Reģionālās
attīstības fonda saistībā ar Eiropas teritoriālās
sadarbības mērķi[20] un Eiropas Parlamenta un
Padomes GGGG/DD/MM Regulā (ES) Nr. XXXX/201X par atbalstu lauku
attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku
attīstībai (ELFLA)[21].
4.
Palīdzību politikas jomā, kas
noteikta 1. punkta e) apakšpunktā, var izmantot, lai
finansētu starpvalstu vai horizontālos pasākumus, kā
arī pārrobežu, starptautiskus un starpreģionālus
sadarbības pasākumus.
4. pants
Atbilstība, saskaņotība un savstarpējā
papildināmība
1.
Finansiālā palīdzība
saskaņā ar šo regulu atbilst Savienības politikai. Tā
atbilst nolīgumiem starp Savienību un
saņēmējvalstīm noslēgtajiem nolīgumiem un
ievēro to daudzpusējo nolīgumu saistības, kuros
Savienība ir līgumslēdzēja puse.
2.
Komisija, dalībvalstis un Eiropas
Investīciju banka nodrošina atbilstību starp palīdzību, kas
sniegta saskaņā ar šo regulu, un citiem Savienības,
dalībvalstu un Eiropas Investīciju bankas sniegtās
palīdzības veidiem.
3.
Komisija un dalībvalstis nodrošina to
attiecīgo palīdzības programmu koordināciju, lai, sniedzot
palīdzību, palielinātu efektivitāti un lietderību un
lai novērstu divkāršo finansēšanu atbilstīgi noteiktajiem
principiem darbības koordinācijas stiprināšanai
ārējās palīdzības jomā un politikas un
procedūru saskaņošanai. Koordinācija ietver regulāras
apspriedes un biežu informācijas apmaiņu dažādos
palīdzības sniegšanas posmos, jo īpaši nozares līmenī,
un koordinācija ir būtisks posms dalībvalstu un Savienības
plānošanas procesos.
4.
Lai palielinātu palīdzības
sniegšanas efektivitāti un lietderību un lai novērstu
divkāršo finansēšanu, Komisija sadarbībā ar
dalībvalstīm veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu
labāku koordināciju un savstarpējo papildināmību ar
daudzpusējām un reģionālām organizācijām un
struktūrām, piemēram, ar starptautiskām finanšu
iestādēm, Apvienoto Nāciju Organizācijas aģentūrām,
fondiem un programmām, kā arī ar līdzekļu
devējiem ārpus Savienības.
5.
Gatavojot, īstenojot un uzraugot
palīdzību saskaņā ar šo regulu, Komisija
būtībā īsteno sadarbību ar
saņēmējvalstīm. Ja nepieciešams, partnerībā
iesaista kompetentās valsts, reģionālās un
vietējās iestādes, ekonomiskos un sociālos partnerus,
pilsonisko sabiedrību un nevalstiskos dalībniekus.
II NODAĻA
STRATĒĢISKĀ PLĀNOŠANA
5. pants
PPI vienotā stratēģiskā sistēma
1.
Komisija izstrādā pirmspievienošanās
palīdzības instrumenta vienoto stratēģisko sistēmu.
PPI vienotā stratēģiskā sistēma ļauj atbilstoši
paplašināšanās politikas prioritātēm noteikt
pamatdarbības, kuras var saņemt palīdzību saskaņā
ar šo regulu.
2.
PPI vienotā stratēģiskā
sistēma inter alia nosaka:
(a)
kritērijus, kas jāpiemēro,
piešķirot līdzekļus saņēmējvalstīm, kā
arī starpvalstu un teritoriālās sadarbības pasākumus;
(b)
darbības veidus, ko var finansēt,
izmantojot PPI;
(c)
PPI pārvaldības un īstenošanas
kopējās pamatnostādnes.
3.
Komisija apstiprina PPI vienoto
stratēģisko sistēmu un jebkuru tās pārskatīšanu,
ievērojot Kopējās īstenošanas regulas 15. panta
3. punktā noteikto pārbaudes procedūru.
6. pants
Stratēģijas dokumenti
1.
Palīdzību saskaņā ar šo regulu
sniedz, pamatojoties uz valsts vai starpvalstu indikatīvajiem
stratēģijas dokumentiem (turpmāk „stratēģijas
dokumenti”), ko Komisija, īstenojot partnerību ar
saņēmējvalsti vai iesaistītajām valstīm,
pieņēmusi uz Savienības daudzgadu finanšu shēmas laiku.
2.
Stratēģijas dokumentos nosaka
atbilstīgu politikas jomu kopumu, kā noteikts 3. pantā, kas
saņem finansiālo palīdzību saskaņā ar šo regulu,
lai parādītu vajadzības un prioritātes atbilstīgi
2. pantā minētajiem mērķiem, 5. pantā
minētai PPI vienotai stratēģiskai sistēmai un
attiecīgā gadījumā atbilstīgi valsts
stratēģijai.
3.
Stratēģijas dokumentos ietver
Savienības finansējuma paredzamo sadalījumu pa politikas
jomām, ja vajadzīgs, un pa gadiem saskaņā ar
5. pantā minētās PPI vienotās
stratēģiskās sistēmas noteiktajiem kritērijiem.
Finansējuma paredzamajā sadalījumā pienācīgi
ņem vērā saņēmējvalstu vajadzības,
finansējuma apguves spēju un administratīvās spējas.
Finansējuma paredzamais sadalījums arī ļauj nodrošināt
jaunas vajadzības un iekļaut iniciatīvas saņēmējvalstu
snieguma uzlabošanai attiecībā uz daudzgadu indikatīvajās
stratēģijās noteiktajiem mērķiem.
4.
Stratēģijas dokumentus pārskata
termiņa vidusposmā un veic atbilstīgas korekcijas. Pēc
Komisijas ierosinājuma tās var pārskatīt jebkurā
laikā.
5.
Komisija pieņem stratēģijas
dokumentus un to pārskatītās versijas saskaņā ar
Kopējās īstenošanas regulas 15. panta 3. punktā
minēto pārbaudes procedūru.
III NODAĻA
ĪSTENOŠANA
7. pants
Vispārīgās pamatnostādnes
Savienības palīdzību
saskaņā ar šo regulu īsteno, izmantojot programmas un
pasākumus, kā noteikts Kopējās īstenošanas regulas 2.
un 3. pantā, un saskaņā ar īpašiem noteikumiem, ar ko
nosaka vienotus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, jo
īpaši attiecībā uz pārvaldības struktūrām un
procedūrām, ko Komisija pieņem saskaņā ar šīs
regulas 10. un 11. pantu. Parasti palīdzību sniedz,
īstenojot gada vai daudzgadu valsts vai starpvalstu programmas, kas
noteiktas saskaņā ar 6. pantā minētajiem
stratēģijas dokumentiem un ko izstrādājušas
saņēmējvalstis un/vai attiecīgā gadījumā
Komisija.
8. pants
Pamatnolīgumi un papildu nolīgumi
1.
Komisija un saņēmējvalstis
slēdz pamatnolīgumus par palīdzības īstenošanu.
2.
Vajadzības gadījumā papildu
nolīgumus par palīdzības īstenošanu var slēgt starp
Komisiju un saņēmējvalsti vai tās īstenošanas
iestādēm.
9. pants
Horizontālie noteikumi
1.
Pienācīgi pamatotos apstākļos
un lai nodrošinātu Savienības finansējuma saskaņotību
un efektivitāti vai lai veicinātu reģionālo sadarbību,
Komisija var nolemt attiecināt 7. pantā minētās
programmas un pasākumus arī uz valstīm, teritorijām un
reģioniem, kuri citādi nebūtu tiesīgi saņemt
finansējumu saskaņā ar 1. pantu, ja īstenojamai
programmai vai pasākumam ir globālas, reģionālas vai
pārrobežu iezīmes.
2.
Eiropas Reģionālās
attīstības fonds nodrošina ieguldījumu saskaņā ar šo
regulu izveidotajām programmām vai pasākumiem pārrobežu
sadarbībai starp saņēmējvalstīm un
dalībvalstīm. Eiropas Reģionālās attīstības
fonda ieguldījuma apmēru nosaka saskaņā ar 4. pantu
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. ... par
īpašiem noteikumiem attiecībā uz Eiropas
Reģionālās attīstības fonda atbalstu Eiropas
teritoriālās sadarbības mērķim. Šīs regulas
noteikumi attiecas uz minētā ieguldījuma izmantošanu.
3.
Ja nepieciešams, PPI var izmantot tādu
starpnacionālu un starpreģionālo sadarbības programmu vai
pasākumu īstenošanai, kuri izveidoti un īstenoti saskaņā
ar Regulas (ES) Nr. ... [par īpašiem noteikumiem
attiecībā uz Eiropas Reģionālās attīstības
fonda atbalstu Eiropas teritoriālās sadarbības mērķim]
noteikumiem un kuros piedalās PPI saņēmējvalstis.
4.
Ja nepieciešams, PPI var izmantot tādu
pārrobežu sadarbības programmu vai pasākumu īstenošanai,
kuri izveidoti un īstenoti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un
Padomes Regulu (ES) Nr. ..., ar ko paredz vispārējos noteikumus
Eiropas Kaimiņattiecību instrumenta izveidošanai, un kuros
piedalās PPI saņēmējvalstis.
IV NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
10. pants
Pilnvaru deleģēšana Komisijai
Komisijai piešķir pilnvaras pieņemt
deleģētos aktus saskaņā ar 11. pantu, lai grozītu
šīs regulas pielikumu un lai Kopējā īstenošanas regulā
iekļautu īpašus noteikumus, ar ko nosaka vienotus nosacījumu
šīs regulas īstenošanai.
11. pants
Komisijai deleģēto pilnvaru īstenošana
1.
Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus
Komisijai piešķir saskaņā ar šā panta noteikumiem.
2.
Pilnvaru deleģēšana Komisijai ir
spēkā šīs regulas darbības laikā.
3.
Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā
laikā var atsaukt pilnvaru deleģēšanu. Lēmums par pilnvaru
deleģēšanas atsaukšanu pārtrauc attiecīgajā
lēmumā minēto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums par
pilnvaru deleģēšanas atsaukšanu stājas spēkā
nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai
vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Lēmums
neietekmē citu spēkā esošu deleģēto aktu
spēkā esamību.
4.
Nekavējoties pēc deleģētā
akta pieņemšanas Komisija vienlaikus paziņo par to Eiropas
Parlamentam un Padomei.
5.
Deleģētais akts stājas
spēkā, ja divu mēnešu laikā pēc akta paziņošanas
Eiropas Parlaments un Padome nav izteikuši iebildumus pret deleģēto
aktu vai ja pirms šā termiņa beigām Eiropas Parlaments un Padome
ir informējuši Komisiju par to, ka ir nolēmuši neizteikt iebildumus.
Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo periodu var
pagarināt par diviem mēnešiem.
12. pants
Komiteja
1.
Komisijai palīdz PPI komiteja.
Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES)
Nr. 182/2011 izpratnē.
2.
Saistībā ar programmām, kas attiecas
uz 3. panta b) un c) apakšpunktā minētajām
politikas jomām un ko netieši īsteno saņēmējvalstis,
Komisijai palīdz Fondu koordinācijas komiteja, kas minēta
143. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes ...
Regulā (ES) Nr. [...], ar ko paredz kopīgus noteikumus
par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas
Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu
lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības
fondu, uz kuriem attiecas vienotais stratēģiskais satvars, un
vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās
attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu
un atceļ Regulu (EK) Nr. 1083/2006[22].
Saistībā ar programmām, kas attiecas uz 3. panta
d) apakšpunktā minēto politikas jomu un ko netieši īsteno
saņēmējvalstis, Komisijai palīdz Lauku attīstības
komiteja, kas minēta 91. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes ...
Regulā (ES) Nr. [...] par atbalstu lauku
attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku
attīstībai (ELFLA)[23]. Šādos
gadījumos PPI komiteju nekavējoties informē par citas(-u)
komitejas(-u) sniegto atzinumu.
3.
Šā panta 1. un 2. punktā
minētās komitejas ir kompetentas piemērot tiesību aktus un
izpildīt saistības saskaņā ar 2006. gada
17. jūlija Regulu (EK) Nr. 1085/2006, ar ko izveido
Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu[24].
Turklāt PPI komiteja ir kompetenta piemērot arī 3. pantu
2006. gada 27. februāra
Regulā (EK) Nr. 389/2006, ar ko izveido finansiāla
atbalsta instrumentu, lai veicinātu Kipras turku kopienas ekonomisko
attīstību, un ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2667/2000
par Eiropas Rekonstrukcijas aģentūru[25].
13. pants
Savienības atbalsta pārtraukšana
Neskarot
noteikumus par atbalsta pārtraukšanu, kas paredzēti partnerības
un sadarbības nolīgumos ar partnervalstīm un reģioniem, ja
saņēmējvalsts neievēro demokrātijas un tiesiskuma
principu, cilvēktiesības, minoritāšu tiesības un
pamatbrīvības vai saistības, kas noteiktas attiecīgajos
nolīgumos ar Savienību, vai ja progress virzībā uz
pievienošanās kritēriju izpildi ir nepietiekams, izņemot
īpašas steidzamības gadījumus, Savienība aicina
saņēmējvalsti piedalīties apspriedēs, lai rastu
abām pusēm pieņemamu risinājumu. Ja, apspriežoties ar
saņēmējvalsti, nevar rast abām pusēm pieņemamu
risinājumu vai ja apspriedes tiek atteiktas vai īpašas
steidzamības gadījumos, Padome var veikt atbilstīgus
pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
215. panta 1. punktu, kas var ietvert Savienības
palīdzības pilnīgu vai daļēju pārtraukšanu.
Eiropas Parlamentu pilnīgi un nekavējoties informē par visiem
šajā saistībā pieņemtiem lēmumiem.
14. pants
Finanšu atsauces summa
1.           Finanšu atsauces summa
šīs regulas īstenošanai laikposmā no 2014. līdz
2020. gadam ir EUR 14 110 100 000
(pašreizējās cenās). Līdz 3 % no finanšu atsauces
summas piešķir pārrobežu sadarbības programmām starp
saņēmējvalstīm un Eiropas Savienības
dalībvalstīm.
2.           Budžeta
lēmējiestāde apstiprina gada apropriācijas Savienības
daudzgadu finanšu shēmas ietvaros.
3.           Kā noteikts „Erasmus
visiem” regulas 13. panta 2. punktā, lai veicinātu
augstākās izglītības starptautisko dimensiju, no
dažādiem ārējo darbību instrumentiem (Attīstības
sadarbības instrumenta, Eiropas kaimiņattiecību instrumenta,
Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta, Partnerības
instrumenta un Eiropas Attīstības fonda) tiks piešķirta
indikatīva summa aptuveni EUR 1 812 100 000
mācību mobilitātes darbībām uz un no valstīm
ārpus ES, kā arī sadarbībai un politiskajam dialogam ar šo
valstu iestādēm/institūcijām/organizācijām. Šo
fondu izmantošanai piemēros „Erasmus visiem” regulas noteikumus.
Finansējumu nodrošinās, izmantojot divas
daudzgadu programmas, kas attiecīgi aptver tikai pirmos četrus gadus
un pārējos trīs gadus. Finansējums tiks atspoguļots šo
instrumentu indikatīvajā daudzgadu plānošanā atbilstīgi
attiecīgo valstu identificētajām vajadzībām un prioritātēm.
Piešķīrumus var pārskatīt iepriekš neparedzētu
būtisku apstākļu vai svarīgu politisko pārmaiņu
gadījumā atbilstīgi ES ārpolitikas prioritātēm.
15. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā
trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada
1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas
Parlamenta vārdā —                       Padomes
vārdā —
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
PIELIKUMS
–
Albānija
–
Bosnija un Hercegovina
–
Islande
–
Kosova*
–
Melnkalne
–
Serbija
–
Turcija
–
Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas
Republika

*Saskaņā ar ANO DPR
Nr. 1244/1999.
TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA
FINANŠU PĀRSKATS
1.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
              1.1.    Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums
              1.2.    Attiecīgā(-s)
politikas joma(-s) ABM/ABB struktūrā
              1.3.    Priekšlikuma/iniciatīvas
būtība
              1.4.    Mērķi

              1.5.    Priekšlikuma/iniciatīvas
pamatojums
              1.6.    Ilgums
un finansiālā ietekme
              1.7.    Paredzētie
pārvaldības veidi
2.           PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
              2.1.    Uzraudzības
un ziņošanas noteikumi
              2.2.    Pārvaldības
un kontroles sistēma
              2.3.    Krāpšanas
un pārkāpumu apkarošanas pasākumi
3.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS
PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME
              3.1.    Attiecīgā(-s)
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija(-s) un budžeta izdevumu
pozīcija(-s)
              3.2.    Paredzamā
ietekme uz izdevumiem
              3.2.1. Paredzamās
ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums
              3.2.2. Paredzamā
ietekme uz darbības apropriācijām
              3.2.3. Paredzamā
ietekme uz administratīvajām apropriācijām
              3.2.4. Saderība ar
kārtējo daudzgadu finanšu shēmu
              3.2.5. Trešo personu
dalība finansējumā
              3.3.    Paredzamā ietekme uz
ieņēmumiem
TIESĪBU
AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS

1.
PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS STRUKTŪRA
1.1.
Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums

Pirmspievienošanās
palīdzības instruments (PPI)

1.2.
Attiecīgā(-s) politikasjoma (-s)
ABM/ABB struktūrā[26]

Paplašināšanās

1.3.
Priekšlikuma/iniciatīvas būtība

x Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu
darbību
¨ Priekšlikums/iniciatīvas attiecas uz jaunu
darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma projektu /
sagatavošanas darbību[27]
¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz esošas
darbības pagarināšanu
¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz darbību,
kas pārveidota jaunā darbībā

1.4.
Mērķi
1.4.1.
Komisijas daudzgadu stratēģiskie
mērķi, kurus plānots sasniegt ar priekšlikumu/iniciatīvu

Paplašināšanās
politikas vispārējais mērķis ir īstenot Līguma
par Eiropas Savienību 49. pantu, kas piedāvā Eiropas
perspektīvu visām Eiropas valstīm, kuras ievēro Eiropas Savienības
pamatvērtības un apņemas tās sekmēt.
Paplašināšanās
politika veicina stabilitāti, drošību un labklājību
Eiropā un palielina Eiropas Savienības nozīmi
starptautiskajā arēnā.
Paplašināšanās
politika palīdz nostiprināt demokrātiju un tiesiskumu
Eiropā. Tā uzlabo ekonomiskās iespējas un palielina Eiropas
Savienības nozīmi globālo problēmu, piemēram,
problēmu, kas saistītas ar klimata pārmaiņām,
konkurētspēju un finanšu tirgu regulējumu un uzraudzību,
risināšanā un palīdz mobilizēt kopīgos spēkus,
lai sasniegtu stratēģijas „Eiropa 2020” mērķus.
Pievienošanās process ir spēcīgs stimuls politisko un ekonomisko
reformu īstenošanai.
Ciešāka
integrācija, ko veicina paplašināšanās process, arī
palīdz Eiropas Savienībai sasniegt savus mērķus
vairākās jomās, kas ir būtiskas sociālajai un
ekonomikas reformai, lai panāktu gudru, ilgtspējīgu un
iekļaujošu izaugsmi, tostarp tādās jomās kā
enerģētika, transports, vides aizsardzība, noturība pret
katastrofām un centieni klimata pārmaiņu jomā. Jauni
pieteikumi dalībai Eiropas Savienībā liecina par Savienības
pievilcības spēku un tā nozīmi stabilitātes,
drošības un labklājības veicināšanā.
Eiropas
Savienības paplašināšanās politika ļauj īstenot
rūpīgi pārvaldītu procesu, kurā laikā
kandidātvalstis un potenciālās kandidātvalstis tuvinās
Eiropas Savienībai atbilstīgi to politisko un ekonomisko reformu
īstenošanas tempam, kā arī atbilstīgi to spējai
uzņemties pienākumus, ko uzliek dalība Eiropas
Savienībā, ievērojot Kopenhāgenas kritērijus.
Rietumbalkānu valstīs būtiskākais jautājums
joprojām ir reģionālā sadarbība, un tas ir
stabilizācijas un asociācijas procesa galvenais aspekts.
Pēc tam,
kad Padome nolemj sākt pievienošanās sarunas ar pieteikuma
iesniedzēju valsti, šīs valsts progresu attiecībā uz
Eiropas standartu ievērošanu atspoguļo atvērtajās un
slēgtajās acquis sarunu sadaļās.
Paplašinātā
Eiropas Savienība pēdējos piecos gadus ir parādījusi
spēju sadarboties, lai risinātu būtiskās problēmas, ar
kurām tā saskaras. Progress, kas šajā laikposmā
panākts, īstenojot reformas paplašināšanās procesā
iesaistītajās valstīs, ir ļāvis tām
virzīties cauri pievienošanās procesa vairākiem secīgiem
posmiem.
Eiropas
Savienības paplašinās procesa norises ātrumu lielā
mērā nosaka tas, cik lielas spējas uzņemties
dalībvalsts saistības ir tai valstij, kas vēlas pievienoties.
Tas nozīmē, ka jāveic ilgstošas reformas, kā arī
leģislatīvi un institucionāli pielāgojumi, kas rada
uzticību un ir pārliecinoši. Ja attiecīgās valstis
ievēro noteiktos standartus, jo īpaši standartus, kas saistīti
ar demokrātiju, tiesiskumu un pamattiecībām un
brīvībām, Eiropas Savienība ir apņēmusies
sadarboties ar tām, lai sāktu nākamos procesa posmus.
Tiek
piedāvāts viens integrēts pirmspievienošanās instruments
kā paplašināšanās stratēģijas finanšu
pīlārs, kas aptver visas iekšpolitikas dimensijas un tematiskos
jautājumus.
Mērķis
ir nodrošināt, ka galu galā kandidātvalstis un
potenciālās kandidātvalstis ir pilnīgi sagatavojušās
pievienoties Eiropas Savienībai. Galvenā uzmanība tiek
pievērsta labai pārvaldībai, administratīvajām
spējām, sociāli ekonomiskai attīstībai,
reģionālai sadarbībai, acquis pieņemšanai un
īstenošanai un gatavībai nodrošināt iekšpolitikas
pārvaldību, pievienojoties Eiropas Savienībai. Instruments tiks
īstenots, izmantojot valstij / vairākiem saņēmējiem
paredzētas programmas, kas saskaņotas ar saņēmējvalstīm,
kā arī struktūrfondus, Kohēzijas fondu un Eiropas
Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), tostarp
pārorientējot tos uz publisko preču nodrošināšanu.
Turklāt
paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm
nepieciešamības gadījumā arī turpmāk būs pieejami
politiskie un finansiālie instrumenti, kas paredzēti krīzes
problēmu risināšanai (makrofinansiālā palīdzība,
Stabilitātes instruments).

1.4.2.
Konkrētie mērķi un attiecīgie
ABM/ABB pasākumi

Konkrētie mērķi:
(a)
politisko reformu atbalsts;
(b)
             atbalsts ekonomiskajai, sociālajai un teritoriālajai
attīstībai un reformām, kas vērstas uz
ilgtspējīgu, gudru un iekļaujošu izaugsmi;
(c)
saņēmējvalstu spējas
palielināšana uzņemties pienākumus, ko paredz dalība
Eiropas Savienībā, atbalstot pakāpenisku pielāgošanos acquis
communautaire, kā arī acquis pieņemšanu,
īstenošanu un izpildi, tostarp gatavošanos Eiropas Savienības
struktūrfondu, Kohēzijas fonda, lauksaimniecības un lauku
attīstības fondu īstenošanai un pārvaldībai;
(d)
reģionālā integrācija un
teritoriālā sadarbība.
Attiecīgie
ABM/ABB pasākumi
04.06. Pirmspievienošanās
palīdzības instruments (PPI) — cilvēkresursu attīstība
05 05. Pirmspievienošanās
pasākumi lauksaimniecības un lauku attīstības jomā
13. 05. Pirmspievienošanās
pasākumi saistībā ar struktūrpolitiku
22. 02. Paplašināšanās
process un stratēģija
22. 04. 02. Informācijas
un komunikācijas programmas trešām valstīm

1.4.3.
Paredzamais (-ie) rezultāts (-i) un
ietekme

Norādīt priekšlikuma/iniciatīvas
vēlamo ietekmi uz saņēmējiem/mērķgrupām.
Jaunais pirmspievienošanās instruments arī turpmāk
būs vērsts uz paplašināšanās politikas īstenošanu,
kas ir viena no Eiropas Savienības ārējās darbības
prioritātēm, tādējādi palīdzot veicināt
stabilitāti, drošību un labklājību Eiropā. Šajā
saistībā jaunais instruments arī turpmāk būs
atbilstīgs vispārējam politikas mērķim atbalstīt
kandidātvalstis un potenciālās kandidātvalstis, tām
gatavojoties dalībai Eiropas Savienībā, un palīdzēs
pakāpeniski saskaņot to sistēmas/ekonomiku ar Eiropas
Savienības standartiem un politiku, ņemot vērā to
īpašās vajadzības un pielāgojoties to individuālajai
paplašināšanās programmai.
Attiecībā uz sasniedzamajiem rezultātiem un ietekmi
jaunais instruments risinās šādus jautājumus:
i) attīstības atšķirības/problēmas
saņēmējvalstīs; ii) ierobežotā spēja
novērst šādas atšķirības/problēmas ar saviem resursiem
un vājās valsts iestādes un/vai zemās
administratīvās spējas saņēmējvalstīs, un
iii) atšķirību mazināšana dalībvalstu starpā,
veicot šādas darbības:
i)          izveidojot labāk funkcionējošas
demokrātiskas iestādes, jo īpaši tāpēc, lai
nodrošinātu tiesiskuma un cilvēktiesību ievērošanu un
minoritāšu integrāciju; mazinot korupciju un organizēto
noziedzību; īstenojot valsts pārvaldes reformas un
modernizāciju;
ii)         ieviešot Eiropas Savienības standartus
ekonomikā un ekonomikas pārvaldībā; uzlabojot spēju
konkurēt Savienības tirgū; paaugstinot nodarbinātības
līmeni, palielinot kvalificētus cilvēkresursus un mazinot
sociālās atšķirības; palielinot pētniecības un
inovācijas spēju;
iii)         tiesību aktus pakāpeniski pielāgojot
Eiropas Savienības acquis, kā arī pieņemot un
izpildot tos; uzlabojot spēju īstenot un pārvaldīt Eiropas
Savienības struktūrfondus, lauksaimniecības un lauku
attīstības fondus; palielinot līdzdalību
izvēlētajās Eiropas Savienības programmās un aģentūrās;
iv)        uzlabojot ekonomisko integrāciju reģionā,
tostarp attīstot pārrobežu energoapgādes un transporta
infrastruktūru, veidojot ciešākas un dziļākas
kaimiņattiecības starp saņēmējvalstīm un ar
Eiropas Savienību.
Progresa panākšana virzībā uz šiem konkrētajiem
politikas mērķiem ļaus īstenot arī plašākus
Eiropas Savienības politikas pamatdokumentus, piemēram,
stratēģiju „Eiropa 2020”, Eiropas Savienības tiesību
aktu kopumu klimata un enerģētikas jomā un iniciatīvu
„Inovāciju Savienība”.

1.4.4.
Rezultātu un ietekmes rādītāji

Norādīt
priekšlikuma/iniciatīvas īstenošanas uzraudzībā izmantojamos
rādītājus.
Progresu virzībā uz jaunā instrumenta konkrētajiem
mērķiem var novērtēt, pamatojoties uz trim galvenajiem
makrorādītājiem:
·
progresu pievienošanās kritēriju
izpildē (atvērtās/slēgtās pievienošanās sarunu
sadaļas) vai pozitīvi rezultāti asociācijas nolīgumu
īstenošanā, kas cita starpā atspoguļoti pozitīvos
progresa ziņojumos, ar apsekojumiem pamatotos rādījumos, ko
apkopojušas atzītas starptautiskās organizācijas,
tādās jomās kā valdības darba efektivitāte,
politiskā stabilitāte un vardarbības neesamība, kā
arī tiesiskums;
·
sociāli ekonomisko vērtējumu, kas izteikts, izmantojot ietekmes rādītājus,
piemēram, ANO Attīstības programmas tautas attīstības
rādītāju kā vispārēju labklājības,
bezdarba līmeņa, ārvalstu tiešo investīciju plūsmu un
tirdzniecības rādītāju;
·
reģionālo sadarbību un
integrāciju, ko izsaka ar apsekojumiem pamatotos
rādījumos, kas norāda uz drošības un stabilitātes
līmeni (tendencēm), politisko, ekonomisko un kultūras
mijiedarbību.
Būtiski mērķi un sasniegumi, kas saistīti ar šiem makrorādītājiem,
cita starpā var būt šādi: pieteikuma saņemšana dalībai
Eiropas Savienībā, Komisijas pozitīva atzinuma pieņemšana
par pieteikumu vai ieteikums piešķirt kandidātvalsts statusu,
ieteikums sākt pievienošanās sarunas, sarunu sadaļu
atvēršana vai provizoriska slēgšana, pievienošanās sarunu
slēgšana, noteikta Kopenhāgenas kritēriju izpildes
līmeņa sasniegšana, vīzu režīma liberalizācijas un
atpakaļuzņemšanas līguma stāšanās spēkā, PPI
palīdzības pārvaldības tiesību nodošana,
atteikšanās no PPI palīdzības pārvaldības
iepriekšējas pārbaudes, muitas/tirdzniecības līguma
stāšanās spēkā un tirdzniecības
šķēršļu/tehnisko barjeru likvidēšana, dalība
reģionālajās iniciatīvās, divpusējo
jautājumu atrisināšana un progress virzībā uz
integrāciju Eiropas tīklos.
Praktiskā līmenī progresu var novērtēt
attiecībā uz darbības mērķiem, kas atbilst
i)–iv) apakšpunktā minētajiem jaunā pirmspievienošanās
instrumenta konkrētajiem mērķiem. Darbības mērķi
ietver šādus mērķus:
(a)
uzlabot izpratni par demokrātiju un tiesu sistēmu,
kā arī par cilvēktiesībām un diskriminācijas
novēršanu; samazināt tiesās neizskatīto lietu skaitu un
pamattiesību pārkāpumus; palielināt
tiesībaizsardzības iespējas un vispārējās
administratīvās spējas, samazināt kadru mainību;
(b)
izstrādāt atbilstīgas un
efektīvas sociālās un ekonomiskās attīstības
stratēģijas; uzlabot strādājošo prasmes un
kvalifikācijas līmeni un uzlabot pakalpojumus darba tirgū;
atbalstīt publiskās investīcijas; pēc pievienošanās
Eiropas Savienībai izveidot tās struktūrfondu, Kohēzijas
fonda un lauku attīstības fondu pārvaldības
struktūras, panākot pārvaldības funkciju akreditāciju
un nodošanu;
(c)
uzlabot tiesisko regulējumu; saskaņot
tiesību aktus ar acquis, izveidot un stiprināt iestādes
un tiesībaizsardzības struktūras; pievienoties Eiropas
Savienības programmām un stiprināt dalību tajās;
(d)
veicināt ciešāku sadarbību.
Darbības mērķi būs jāpielāgo
situācijai katrā saņēmējvalstī un jānosaka
plānošanas dokumentos, pamatojoties uz konstatētajām
problēmām.
Arī veicot iepriekšēju novērtējumu, ir
uzsvērta nepieciešamība nodrošināt sīki
izstrādātas pamatnostādnes un attīstīt spējas
saņēmējvalstīs sistemātiski apkopot attiecīgos
datus, kas būs vajadzīgi, lai novērtētu progresu
praktiskā līmenī. Iepriekšējās
paplašināšanās kārtās ir secināts, ka lielāka
prioritāte jāpiešķir uzraudzībai un vērtēšanai
programmu līmenī un „ar pierādījumiem pamatotas” politikas
izstrādei jaunajās dalībvalstīs. Arī pārejai uz
līdzekļu sadalījumu, kura pamatā ir sniegums un
nosacījumu izpilde, kā arī vajadzības, būtu jāveicina
līdzīga tendence kandidātvalstīs un potenciālajās
kandidātvalstī.
Attiecībā uz klimata jautājumu iekļaušanu tiks
izveidota uzraudzības sistēma, lai noteiktu, kur programmas veicina
pasākumu īstenošana klimata vai energoefektivitātes jomā,
lai Eiropas Savienība varētu skaidri noteikt, cik liela tās
izdevumu daļa ir saistīta ar šādiem jautājumiem. Tiks
noteikti skaidri kritēriji, uzraudzības un ziņošanas noteikumi.
Tiks veikta ar klimata jautājumiem saistīto izdevumu uzraudzība,
pamatojoties uz izstrādātajām ESAO metodēm (tā
dēvētiem „Rio politikas rādītājiem”). Atbilstīgi
plašākam Komisijas iekļaušanas mērķim, lai
novērtētu progresu tādu jautājumu iekļaušanā, kas
saistīti ar bioloģisko daudzveidību un pārtuksnešošanos,
tiks piemērots arī ESAO APK rādītājs.
Veicot turpmāku uzraudzību un novērtēšanu, būs
jāņem vērā, ka rezultāti un ietekme
saņēmējvalstīs atšķirsies, ņemot vērā
to atšķirības un dažādās vajadzības un nostājas
ceļā uz pievienošanos Eiropas Savienībai. Tā kā
instrumenta īstenošana turpināsies vienlaikus ar politisko sarunu
procesu un citiem intervences pasākumiem saistībā ar
pievienošanos, būs sarežģīti noteikt progresu, ko
nodrošinājis tieši instruments, ja nu vienīgi konkrētu
pasākumu līmenī. Daudzus no iecerētās programmas „rezultātiem”,
piemēram, progresu pievienošanās politisko kritēriju
izpildē, būs grūti novērtēt pēc
būtības — instrumenta mērķus zināmā
mērā var palīdzēt sasniegt gan
saņēmējvalstij piešķirtais statuss, gan arī Eiropas
Savienības finansiālā palīdzība.

1.5.
Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums
1.5.1.
Īstermiņa vai ilgtermiņa
vajadzības

Palīdzības saņēmēji ir kandidātvalstis un
potenciālās kandidātvalstis dalībai Eiropas
Savienībā, proti, Rietumbalkānu valstis, Islande un Turcija.
Eiropas
Komisija 1999. gadā noteica redzējumu attiecībām starp
Eiropas Savienību un Rietumbalkānu valstīm, atsakoties no
iepriekšējās reģionālās pieejas un pārejot uz
jauno stabilizācijas un asociācijas procesu (SAP). SAP
mērķis ir ne tikai politiskā un ekonomiskā stabilitāte
un reģionālā sadarbība, bet tajā pakāpeniski ir
iekļauti arī paplašināšanās instrumenti, lai reģiona
valstis tuvinātu Eiropas Savienības vērtībām un
standartiem.
Feiras
Eiropadomes sanāksmē 2000. gada jūnijā tika
atzīts, ka Rietumbalkānu valstis, kas piedalās SAP, ir Eiropas
Savienības „potenciālās kandidātvalstis”. Šo valstu Eiropas
perspektīva tika apstiprināta arī Saloniku Eiropadomes
sanāksmē 2003. gada jūnijā, pieņemot „Saloniku
Darba kārtību Rietumbalkānu valstīm”. Šī darba
kārtība joprojām ir stūrakmens Eiropas Savienības
politikai attiecībā uz šo reģionu. Eiropas Savienības un
Rietumbalkānu ministru sanāksmē Sarajevā 2010. gada
2. jūnijā Eiropas Savienība atkārtoja savu
apņemšanos atbalstīt Rietumbalkānu valstu Eiropas
perspektīvu un uzsvēra, ka šo valstu nākotne ir Eiropas
Savienībā.
No tām
valstīm, kuras sākotnēji iesaistījās SAP,
Horvātija, Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika un
nesen arī Melnkalne ir ieguvušas kandidātvalstu statusu, taču
Albānija, Bosnija un Hercegovina, Kosova[28] un Serbija ir
potenciālās kandidātvalstis. Citu valstu starpā, kurām
tika piedāvāta perspektīva pievienoties Eiropas Savienībai,
bija Turcija, kura pieteicās dalībai jau 1987. gadā un
kurai pieteikuma iesniedzējas valsts statusu piešķīra
1999. gadā, un Islande, kura pieteicās dalībai
2009. gadā un kurai kandidātvalsts statusu piešķīra
2010. gadā.
Trīs
galvenās prasības, kas jāizpilda, lai pievienotos Eiropas
Savienībai, ir noteiktas secinājumos Eiropadomes Kopenhāgenas
sanāksmē, kas notika 1993. gadā, (tā sauktie
„Kopenhāgenas kritēriji”). Tie ir:
i) to
iestāžu stabilitāte, kas garantē demokrātiju, tiesiskumu,
cilvēktiesības un minoritāšu tiesību ievērošanu un
aizsardzību;
ii)
funkcionējošas tirgus ekonomikas esamība, kā arī spēja
izturēt konkurences un tirgus spēku spiedienu Savienībā; un
iii) spēja
uzņemties pienākumus, ko uzliek dalība Eiropas
Savienībā, kā arī stingri virzīties uz
politiskās, ekonomiskās un monetārās savienības
mērķiem.
Arī
sanāksmē Madridē 1995. gadā Eiropadome atsaucās
uz nepieciešamību „radīt nosacījumus šo valstu (kandidātvalstu)
pakāpeniskai un harmoniskai integrācijai, jo īpaši —
attīstot tirgus ekonomiku, pielāgojot pārvaldes struktūru
un radot stabilu ekonomisko un monetāro vidi”.
Pirms
sākt sarunas par dalību Eiropas Savienībā,
potenciālajām dalībvalstīm ir jāizpilda Kopenhāgenas
kritēriji. Lai saņēmējvalstis atbilstu pievienošanās
kritērijiem, ir jāīsteno būtiski centieni gan
attiecībā uz publiskajām investīcijām, gan arī
pieeju padziļinātām zināšanām un pieredzei. Eiropas
Savienības atbalsts ir paredzēts, lai palīdzētu
kandidātvalstīm nodrošināt atbilstību šiem
kritērijiem.

1.5.2.
Eiropas Savienības iesaistīšanās
pievienotā vērtība

Paplašināšanās politika ir daļa no ārējās
darbības un veicina kopējo mērķu sasniegšanu
saistībā ar globālo problēmu risināšanu, globālo
reakciju un globālo vadību.
Eiropas Savienības secīga paplašināšanās pēc
būtības ir kopīgs uzdevums, kuru var veikt tikai Eiropas
Savienības līmenī. Tikai darbojoties kopā,
dalībvalstis var izvirzīt pievienošanās prasības
jaunajām kandidātvalstīm. Pirmspievienošanās
palīdzība, ko nodrošina no Eiropas Savienības budžeta, tiek
sniegta, lai palīdzētu kandidātvalstīm /
potenciālajām kandidātvalstīm sagatavoties dalībai
Eiropas Savienībā nākotnē. PPI ir izveidots, lai pirms
pievienošanās pārbaudītu valstu spēju izpildīt
saistības, ko paredz dalība Eiropas Savienībā
(piemēram, izveidot iestādes pēc pievienošanās
saņemtā Eiropas Savienības finansējuma
pārvaldīšanai un/vai pieņemt acquis un Eiropas
Savienības standartus). Neviens cits daudzpusējs vai divpusējs
instruments nevar nodrošināt tik visaptverošas iespējas, un
katrā ziņā tikai Eiropas Savienība var noteikt, kāda
palīdzība ir vajadzīga, lai sagatavotos acquis pārņemšanai.
Pirmspievienošanās palīdzība ir ieguldījums Eiropas
Savienības nākotnē, atbalstot kaimiņvalstu stabilitāti
un labklājību un efektīvi nodrošinot kandidātvalstu
spēju, pievienojoties Eiropas Savienībai, īstenot acquis.
Tehniskā un finansiālā palīdzība paātrina
sagatavošanās procesu un nodrošina stimulus nepieciešamajai
sabiedrības, tiesību sistēmas un ekonomikas
transformācijai. Šāds atbalsts palīdz sasniegt Eiropas
Savienības iekšpolitikas mērķus, rada iespējas Eiropas
Savienības uzņēmumiem un nodrošina reālu investīciju
atdevi. Ja nebūtu Eiropas Savienības aktīvās
līdzdalības un ciešās partnerības, ko paredz
pirmspievienošanās palīdzības sniegšana, tai noteikti būtu
jāiegulda vairāk līdzekļu, lai cīnītos pret
nelegālo migrāciju, lai aizsargātu Eiropas Savienības
ārējās robežas, lai nodrošinātu energoapgādes
drošību un nekaitīgas un drošas pārtikas importu saviem
pilsoņiem un lai cīnītos pret klimata pārmaiņām
un piesārņojumu.
Pēdējos gados Eiropas Savienības dalībvalstis
samazina divpusējo palīdzību kandidātvalstīm un
potenciālajām kandidātvalstīm, atzīstot, ka
koordinēta rīcība Eiropas Savienības līmenī ir
efektīvāka. Aptuveni puse no Eiropas Savienības
kopējās finansiālās palīdzības
paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm
2009. gadā bija Eiropas Savienības budžeta līdzekļi.
Lielākā daļa daudzpusējo līdzekļu devēju
organizāciju ir pakāpeniski samazinājušas savu atbalstu, un
pārējās ir pielāgojušas savas programmas Eiropas
Savienības prioritātēm. Jānorāda, ka, ņemot
vērā īpašos attīstības mērķus un ietekmi, pirmspievienošanās
palīdzība tiek uzskatīta arī par Eiropas Savienības
oficiālo attīstības palīdzību (OAP).

1.5.3.
Līdzīgas līdzšinējās
pieredzes rezultātā gūtās atziņas

PPI termiņa vidusposma konceptuālajā
novērtējumā, kuru pabeidza
2011. gada februārī un kurā galvenā uzmanība tika
pievērsta PPI stratēģiskajai sistēmai (daudzgadu
indikatīviem plānošanas dokumentiem, DIPD) un plānošanai
(galvenokārt tehniskās palīdzības un iestāžu
veidošanas komponentei), tika vērtēta intervences loģika un
palīdzības rezultāti (faktiskie vai gaidāmi), jo īpaši
attiecībā uz stratēģiskās sistēmas nozīmi,
efektivitāti, lietderību, ietekmi un ilgtspējību.
Attiecībā uz intervences loģiku (proti,
palīdzības plānošanu un organizēšanu)
novērtējumā tika secināts, ka DIPD ir galvenie
plānošanas dokumenti, kas nosaka galveno virzienu un liek uzsvaru uz plānošanas
procesu, kā arī tas, ka DIPD noteikti ir piemērotāki
nekā līdzvērtīgi plānošanas dokumenti, kas tika
izstrādāti iepriekš īstenotajām pirmspievienošanās
palīdzības programmām. Veicot novērtējumu, tika
secināts arī tas, ka laika gaitā ir uzlabojusies DIPD un
plānošanas dokumentos noteikto mērķu un rādītāju
kvalitāte. Tomēr tika ieteikts turpināt veikt uzlabojumus.
Novērtējumā tika secināts, ka PPI nodrošināja
labus un būtiskus rezultātus. Tika konstatēts, ka
lielākā efektivitāte panākta ar acquis
saistītajās jomās, taču īpaši problemātiskas bija
vairākas horizontālās jomas, piemēram, valsts
pārvaldes reformu īstenošana. Saņēmējvalstu
finansiālās vajadzības, jo īpaši infrastruktūras
jomā, noteikti pārsniedza pieejamo PPI (un citu līdzekļu
devēju) finansējumu. Tāpēc būtiskākais nākotnes
uzdevums ir efektīvi izmantot PPI finansējumu un turpināt
pildīt citu finansējuma avotu piesaistes funkciju. Tika secināts
arī, ka projekti kopumā bija vērsti uz Eiropas Savienības
pievienošanās prasību izpildi, taču iestāžu veidošanai
paredzētās palīdzības piešķiršana mazākam skaitam
prioritāro jomu vēl vairāk paaugstinātu efektivitāti
un ietekmi. Veicot novērtējumu, tika secināts, ka
līdzekļu devēju koordinēšanas un palīdzības
saskaņošanas mehānismi bija labi izstrādāti un ka
noteicošais aspekts ietekmes un ilgtspējības panākšanai bija
saņēmējvalstu reformu programmu esamība un
saņēmējvalstu administrēšanas spēja, kas
jāstiprina.
Novērtējumā tika secināts, ka daudzgadu/nozaru
pieejai (UNBP)[29] attiecībā uz
plānošanu un programmu izstrādi būtu jāveicina
prioritāšu noteikšana un palīdzības secīga
piešķiršana, līdzekļu devēju koordinācija, kā
arī saņēmējvalstu atbildības līmeņa
paaugstināšanās.
Pirmo astoņu PPI pārrobežu sadarbības programmu
starpposma novērtējums, kas sastāv
no diviem posmiem, Rietumbalkānu valstīs tika pabeigs 2011. gada
maijā. Veicot novērtējumu, tika secināts, ka
ieinteresētās personas uzskata, ka labākas
kaimiņattiecības ir programmu īstenošanas rezultāts un labākām
kaimiņattiecībām ir ļoti liela nozīme sadarbībai
nākotnē; tika secināts arī, ka bija izveidojušies
atbilstīgi apstākļi sadarbības stiprināšanai. Veicot
novērtējumu, tika ieteikts stiprināt sociāli ekonomisko
analīzi, izmantojot jaunāku statistikas bāzi, sniedzot
labāku kritēriju skaidrojumu, kā arī labāk
saskaņojot statistikas jomas. Tika ieteikts arī pilnveidot un
vienkāršot piemērošanas noteikumu kopumu un novērtēšanas
procedūru.
Tika veikti iepriekšēji
novērtējumi darbības programmām, kas vērstas uz
reģionu, cilvēkresursu un lauku attīstību, lai
atbalstītu un pilnveidotu programmu izstrādes procesu.
Attiecībā uz visām programmām tika ieteikts
padziļināt analīzi, pamatojoties uz kuru nosaka programmu
ievirzi, kā arī turpināt uzlabot sniegumu, rezultātus un
ietekmes novērtējumus. Pašreiz tiek veikti starpposma
novērtējumi.
Veicot iepriekšēju novērtējumu pirmspievienošanās
finanšu instrumentiem laikposmam pēc 2013. gadā, tika
secināts, ka ir pamatots iemesls turpināt finansiālo
palīdzību Eiropas Savienības līmenī, atbalstot
paplašināšanās procesu. Bija skaidri redzams, ka jānodrošina nepārtrauktība
attiecībā uz pašreizējo instrumentu, jo jau tiek veidotas
struktūras un sistēmas, kas vajadzīgas Eiropas Savienības
palīdzības pārvaldīšanai. Taču, ņemot
vērā atšķirības saņēmējvalstu starpā
(sociāli ekonomiskās atšķirības, atšķirības to
iestāžu veidošanā un valsts pārvaldē un
atšķirības attiecībā uz pievienošanās
perspektīvu), apspriedēs tika ieteikts palīdzības
piešķiršanā izmantot individuālāku pieeju,
vienkāršotus īstenošanas noteikumus, nodrošināt lielāku
elastīgumu un labāku stratēģisko orientāciju,
kā arī daudzgadu plānošanas sistēmiskāku
izmantošanu.

1.5.4.
Saderība un iespējamā sinerģija
ar citiem attiecīgajiem instrumentiem

Priekšlikums paredz saglabāt specializētu un integrētu
pirmspievienošanās palīdzības instrumentu kā paplašināšanās
stratēģijas finanšu pīlāru, kas aptver visus iekšpolitikas
aspektus un tematiskās jomas, jo paplašināšanās politikas
galvenais mērķis ir palīdzēt partneriem pakāpeniski
pārņemt acquis, un Eiropas Savienības attiecības ar
kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm
aptver gandrīz visas tematiskās jomas (labklājību,
drošību, tirdzniecību, cilvēktiesības u. c.). Lai
nodrošinātu saskaņotību, efektivitāti, lietderību un
ietekmi, iekšpolitikas jomas un tematiskās jomas būtu
jāiekļauj atbilstīgās valstu stratēģijās un
jārealizē, īstenojot valstu, vairāku
saņēmēju vai pārrobežu programmas, kas saskaņotas ar
saņēmējvalstīm. Atbilstīgi Eiropas Savienības
attīstības politikas saskaņotības nodrošināšanas
programmai, tā kā PPI aptver visas iekšpolitikas jomas, labāk
var ņemt vērā iekšpolitikas ārējo ietekmi uz
pirmspievienošanās procesā iesaistītajām valstīm
saistībā ar Eiropas Savienības attīstības
mērķiem. Tas ir īpaši svarīgi tādās jomās
kā tirdzniecība, klimata pārmaiņas, migrācija vai
enerģētika.
Taču, ja to pieļauj attiecīgās darbības
būtība (proti, tehniskās iezīmes, globālais
tvērums pretstatā primārajam pievienošanās
mērķim), ja saņēmējvalsts neievēro Eiropas
pamatvērtības (piemēram, cilvēktiesības) vai ja
iekšpolitikas instrumentam ir īpaši nozīmīga ārējā
dimensija, paplašināšanās procesā iesaistītajā
reģionā var izmantot arī citus instrumentus (piemēram,
Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu, Instrumentu
sadarbībai kodoldrošības jomā, Stabilitātes un
makrofinansiālās palīdzības instrumentu, Eiropas
Infrastruktūras savienošanas instrumentu un citus).

1.6.
Ilgums un finansiālā ietekme

x Ierobežota ilguma
priekšlikums/iniciatīva
x      Priekšlikums/iniciatīva stājas spēkā
2014. gada 1. janvārī
x      Finansiālā ietekme no 2014. gada
1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim
¨ Neierobežota ilguma
priekšlikums/iniciatīva
–
Īstenošana ar sākšanas periodu no YYYY
līdz YYYY,
–
pēc kura turpinās normāla
darbība.

1.7.
Paredzētie pārvaldības veidi[30]

ý Komisijas īstenota centralizēta
tieša pārvaldība
ý Centralizēta netieša pārvaldība, izpildes uzdevumus deleģējot:
–
ý         izpildaģentūrām
–
¨         Kopienu izveidotām struktūrām[31]
–
ý         valstu publiskā sektora struktūrām /
struktūrām, kas veic valsts pārvaldes uzdevumu
–
¨         personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas
darbības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību
V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā
Finanšu regulas 49. panta nozīmē
ý Dalīta pārvaldība ar dalībvalstīm — Eiropas Savienības dalībvalstu
pārvaldības iestādes īstenos pārrobežu sadarbības
programmas starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un PPI
saņēmējvalstīm, nodrošinot dalītu pārvaldību
ý Decentralizēta pārvaldība ar trešām valstīm
ý Kopīga pārvaldība ar starptautiskām organizācijām — kopīgā
pārvaldībā galvenokārt iesaistītas starptautiskās
finanšu iestādes (piemēram, EIB, ERAB, Pasaules Banka, Eiropas
Padomes attīstības banka), kā arī nepieciešamības
gadījumā specializētās ANO aģentūras.
Ja norādīts vairāk nekā
viens pārvaldības veids, lūdzu, sniegt plašāku
informāciju sadaļā „Komentāri”.
Komentāri
Regulas galīgais mērķis ir nodrošināt, ka
palīdzība tiek pārvaldība,
saņēmējvalstīm pilnīgi uzņemoties atbildību,
proti, īstenojot decentralizētu pārvaldību. Taču šis
mērķis tiks īstenots pakāpeniski, jo
saņēmējvalstu administratīvā spēja turpina
attīstīties un ir izpildīti nosacījumu pārvaldības
funkcijas nodošanai. Sākotnējos posmos Komisija saglabās
pārvaldības kontroli un/vai uzticēs īstenošanu
specializētām struktūrām, nepieciešamības
gadījumā īstenojot netiešu vai kopīgu pārvaldību.
Centralizēta pārvaldība būs galvenais starpvalstu programmu
pārvaldības veids.
Īstenojot pasākumus, tiks izmantota arī kopīgā
pārvaldība, iesaistot starptautiskās un Eiropas finanšu
iestādes, lai piesaistītu papildu finansējumu, jo īpaši
tāpēc, lai veiktu investīcijas nepieciešamajā
sociālajā vai ekonomikas infrastruktūrā.
Visbeidzot teritoriālās sadarbības mērķu
sasniegšanai arī turpmāk tiks izmantota dalīta
pārvaldība, iesaistot Eiropas Savienības dalībvalstis.

2.
PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.
Uzraudzības un vērtēšanas noteikumi

Norādīt biežumu un nosacījumus.
Atšķirībā no pašreizējās situācijas tiks
stiprināti uzraudzības un vērtēšanas noteikumi,
lielāku uzmanību pievēršot rezultātiem. Saskaņā
ar šiem noteikumiem tiks noteikti īpaši, izmērāmi un sasniedzami
mērķi, kā arī attiecīgie rādītāji.
Eiropas Komisijas uzraudzības un vērtēšanas
sistēmas jau tagad ir vairāk orientētas uz rezultātiem.
Sistēmu darbību nodrošina gan iekšējais personāls, gan
arī ārējie speciālisti. Projektu vadītāji Eiropas
Savienības delegācijās un galvenajā mītnē
pastāvīgi uzrauga projektu un programmu īstenošanu, izmantojot
dažādas metodes, tostarp, kad vien iespējams, veicot
apmeklējumus uz vietas. Uzraudzība nodrošina vērtīgu
informāciju par progresu, tā palīdz vadītājiem noteikt
faktiskās un iespējamās problēmas un, ja nepieciešams,
laikus veikt koriģējošus pasākumus.
Turklāt tiek slēgti līgumi ar neatkarīgiem
ārējiem ekspertiem, lai novērtētu Eiropas Savienības
ārējo darbību rezultātus, izmantojot dažādas papildu
sistēmas. Šie novērtējumi veicina pārskatatbildību un
ļauj uzlabot šobrīd īstenotos intervences pasākumus; tie
ļauj arī gūt atziņas no līdzšinējās
pieredzes, sniedzot informāciju turpmākās politikas un
darbību izstrādē. Izmantotie rīki atbilst starptautiski atzītiem
ESAO EPK vērtēšanas kritērijiem, tostarp
attiecībā uz (iespējamo) ietekmi.
Komisija arī atbalsta saņēmējvalstis to centienos
attīstīt savu spēju uzraudzīt un novērtēt
finansējuma izlietojumu. Jaunais instruments paredz, ka atbildība par
uzraudzību un vērtēšanu vēl vairāk tiks
deleģēta saņēmējvalstīm. Ja palīdzību
saņēmējvalsts vārdā pārvaldīs Komisija,
galvenā atbildība par uzraudzību un vērtēšanu arī
turpmāk būs Komisijai. No otras puses, ja
saņēmējvalstis pašas uzņemas atbildību par palīdzības
pārvaldību (decentralizētā pārvaldība), Komisija
uzņemsies galvenokārt uzraudzības funkciju (izņemot
attiecībā uz iepriekšējiem novērtējumiem un
paveiktā novērtējumiem) un galvenā atbildība paliks
saņēmējvalstij.
Uzraudzības ziņojumi projektu līmenī par panākto progresu plānu īstenošanā, jo
īpaši attiecībā uz: i) līgumu slēgšanu / dotāciju
piešķiršanu un ii) rezultātu panākšanu. Projektu
vadītājiem palīdz arī uz rezultātiem vērsta
uzraudzības (ROM) sistēma, kas nodrošina koncentrētu un
aktuālu informāciju par parauga intervences pasākumu
kvalitāti. Izmantojot stingri strukturētas un standartizētas
metodes, neatkarīgi ROM eksperti sniedz vērtējumus, kuros
uzsvērtas projekta priekšrocības un trūkumi, kā arī
sniedz ieteikumus efektivitātes uzlabošanai.
Papildus uzraudzībai novērtēšanu projektu
līmenī var veikt arī Eiropas Savienības delegācijas
vai funkcionējoši dienesti, kas atbildīgi par projektu vadību.
Projektu līmenī veikto novērtējumu uzdevums ir
papildināt esošās uzraudzības sistēmas, un tiem būtu
jānodrošina sīkāk izstrādāta padziļināta
analīze. Šiem novērtējumiem būtu arī jāpalīdz
projektu vadītājiem uzlabot īstenotos intervences pasākumus
vai apstiprināt to rezultātus un ilgtspējību.
Nozaru un programmu līmenī uzraudzības komitejas, kuras kopīgi vada saņēmējvalstu un Komisijas
pārstāvji, nodrošina struktūru progresa novērtēšanai
attiecībā uz plānu izpildi. Šīs komitejas savā
darbā izmanto gan uzraudzības ziņojumos, gan arī
novērtējumos sniegtos secinājumus. Izmantojot jauno instrumentu,
tiks stiprināta uzraudzības komiteju nozīme gan
kandidātvalstīs, gan arī potenciālajās kandidātvalstīs,
lai nodrošinātu, ka finansiālās palīdzības
īstenošana pienācīgi veicina politisko dialogu un ka komiteju
secinājumi un ieteikumi tiek sistemātiskāk ievēroti un
izpildīti.
Novērtējumu veikšanu līmenī, kas ir augstāks
par projektu līmeni (proti, nozaru, programmu,
stratēģiskajā, tematiskajā u. c. līmenī),
galvenokārt vada Komisijas dienesti. Lai veicinātu atbildību un
spēju veidošanu, dažu novērtējumu, jo īpaši starpposma novērtējumu,
veikšana, kuras uzdevums ir nodrošināt informāciju lēmumu
pieņemšanas procesā, tiek pakāpeniski deleģēta
saņēmējvalstīm.
Novērtējumu rezultātus vai kopsavilkumos sniegtos
secinājumus kā daļu no PPI gada ziņojuma regulāri
paziņo PPI komitejai, Padomei un Eiropas Parlamentam un publicē
Komisijas mājas lapā.

2.2.
Pārvaldības un kontroles sistēma
2.2.1.
Apzinātie riski

PPI
darbības videi ir raksturīgi šādi riski, kas apdraud instrumenta
mērķu sasniegšanu:
–
PPI būtībā ir paredzēts
īstenošanai, izmantojot decentralizētu pārvaldību, kā
daļa no gatavošanās dalībai Eiropas Savienībā.
Tāpēc riska līmenis ir augstāks, jo instrumenta galvenais
pārvaldītājs (Komisija) nav tieši atbildīgs par
decentralizētās sistēmas pārvaldītāja
īstenošanas struktūru;
–
īstenošanas vidē regulāri veiktas
pārmaiņas, kas saistītas ar pievienošanās procesu,
piemēram, pāreja no centralizētas pārvaldības uz
decentralizētu, atteikšanās no iepriekšējas kontroles, izvirza
neparasti augstas prasības attiecībā uz organizatorisko
koordinēšanu, kā arī personāla pielāgošanās
spēju, mācībām un spriestspēju, jo tās
savukārt regulāri rada pārmaiņas Komisijas
sākotnējā iekšējās kontroles un organizatoriskajā
sistēmā;
–
potenciālo saņēmējvalstu
daudzveidība ar savām atšķirīgajām iekšējās
kontroles sistēmām un spējām var sadrumstalot un
tādējādi samazināt Komisijas rīcībā esošos
resursus, kas paredzēti instrumenta īstenošanas atbalstam un
uzraudzībai;
–
institucionālo un administratīvo
spēju trūkums saņēmējvalstīs var paildzināt
decentralizācijas procesu, apdraudot atvēlētā
finansējuma laikus izmantošanu, un/vai radīt problēmas un
kavēšanos individuālu intervences pasākumu izstrādē un
īstenošanā;
–
datu trūkums par pirmspievienošanās
palīdzības rezultātiem un ietekmi un
saņēmējvalstīs pieejamo datu sliktā kvalitāte var
negatīvi ietekmēt Komisijas spēju sagatavot ziņojumus un
uzņemties atbildību par rezultātiem;
–
ekonomiskās/politiskās problēmas var
radīt sarežģījumus un kavēšanos intervences pasākumu
izstrādē un īstenošanā, jo īpaši
saņēmējvalstīs, kurās iestādes ir izveidotas
tikai nesen un joprojām ir nestabilas;
–
neatrisināti konstitucionālie,
institucionālie jautājumi un robežjautājumi
saņēmējvalstīs un starp tām var apturēt galveno
palīdzības projektu īstenošanu un novest pie lieliem
līdzekļu zaudējumiem;
–
administratīvo izdevumu segšanai
paredzētu aizdevumu trūkums var radīt resursu nepietiekamību
instrumenta pienācīgai pārvaldībai.

2.2.2.
Paredzētās kontroles metodes

PPI
īstenošanā iesaistīto ģenerāldirektorātu
iekšējās kontroles/pārvaldības process ir
izstrādāts tā, lai nodrošinātu pietiekamas garantijas
attiecībā uz instrumenta darbības efektivitātes,
lietderības un ekonomijas mērķu sasniegšanu, finanšu
pārskatu ticamību un atbilstību attiecīgajam tiesiskajam un
procesuālajam regulējumam.
Lai
nodrošinātu Paplašināšanās ģenerāldirektorāta
darbību efektivitāti, lietderību un ekonomiju (un lai pazeminātu
augsto riska līmeni pirmspievienošanās vidē), papildus Komisijas
politikas izstrādes un stratēģiskās plānošanas procesa
visiem elementiem, iekšējās revīzijas sistēmai un
citām Komisijas iekšējās kontroles standartu prasībām
minētais ģenerāldirektorāts (citi PPI īstenošanā
iesaistītie ģenerāldirektorāti izmanto līdzīgus
vai nedaudz atšķirīgus kontroles noteikumus, kas optimizēti, lai
nodrošinātu pāreju uz Eiropas Savienības struktūrfondu un
lauksaimniecības fondu kontroles sistēmu) turpinās piemērot
individuāli pielāgotu finansiālās palīdzības
pārvaldības sistēmu visu tā pārvaldīto
instrumentu īstenošanā, kas noteikta regulāri
atjauninātā iekšējās kontroles stratēģijas
dokumentā. Sistēmā būs iekļauta:
–
decentralizēta pārvaldība, ko
nodrošina valstu īstenošanas aģentūras un kas paredz, ka
Komisija nodod pārvaldības pilnvaras pēc tam, kad tā
rūpīgi noteikusi stingrus pārvaldības standartus un
novērtējusi tos, proti, veikusi visaptverošas sistēmu
revīzijas;
–
Eiropas Savienības delegāciju veiktas
iepriekšējas pārbaudes attiecībā uz visām
palīdzības programmām, kas apstiprinātas valstu
īstenošanas sistēmās, līdz attiecīgās
sistēmas tiek atzītas par atbilstīgām, lai droši atteiktos
no šādām iepriekšējām pārbaudēm; šāds valstu
sistēmu novērtēšanas ziņojums cita starpā ietver
noraidīto programmu īpatsvara tendences;
–
valstu īstenošanas sistēmu skaidras
pamatnostādnes attiecībā uz finansiālo atbildību un
atbildību attiecībā uz rezultātiem Komisijas
pastarpināti deleģētajam kredītrīkotājam
(direktoram), piešķirot deleģētā
kredītrīkotāja statusu, tostarp attiecībā uz
ziņošanu par pārkāpumiem, valsts kredītrīkotāja
ikgadējo ticamības deklarāciju un valsts revīzijas
iestādes revīzijas atzinumu;
–
programma, kurā paredzētas
apakšsistēmu revīzijas, ko veic Komisijas revidenti, lai
pārbaudītu pastāvīgu atbilstību pārvaldības
standartiem pēc pārvaldības pilnvaru nodošanas;
–
noteiktās grāmatojumu noskaidrošanas
procedūras, tostarp papildu pārbaudes, un strukturēta finanšu
korekciju politika valstu un Komisijas revidentu atklāto darījumu un
sistēmisko kļūdu izlabošanai;
–
pilnvaru pārvaldīt lielāko daļu
pirmspievienošanās palīdzības nodošana Eiropas Savienības
delegācijām attiecīgajā jomā, līdz
pārvaldības pilnvaras var nodot valstu īstenošanas
aģentūrām;
–
skaidras pamatnostādnes par finansiālo
atbildību par pārvaldības funkcijām, ko galvenās
mītnes pastarpināti deleģētais
kredītrīkotājs (direktors) pastarpināti deleģējis
Eiropas Savienības delegācijām;
–
Eiropas Savienības delegāciju
ticamības apliecinājumu iegūšanas stratēģijas
izstrāde un ikgadēja pārskatīšana
–
regulāra ziņošana — ES delegācijas
sniedz ziņojumus galvenajai mītnei (pastarpināti
deleģēto kredītrīkotāju/vadības ziņojumus)
par palīdzības īstenošanu un ticamības apliecinājumu
iegūšanas stratēģijām, tostarp pastarpināti
deleģēto kredītrīkotāju/delegāciju
vadītāju ikgadējo ticamības deklarāciju;
–
regulāras delegāciju — gan
delegāciju, kas uzrauga decentralizētu īstenošanu, gan arī
deleģēto delegāciju — iekšējās revīzijas;
–
pabeigtu programmu pēckontrole, lai
pārliecinātos par to, ka visi pārvaldības un kontroles
sistēmu līmeņi atbilst noteiktajiem standartiem;
–
efektīvas mācību programmas
nodrošināšana gan galvenās mītnes, gan arī delegāciju
personālam;
–
būtisks atbalsts galvenajai
mītnei/delegācijām un metodiskie materiāli (tostarp izmantojot
internetu);
–
projekta un programmas cikla pārvaldības
metodoloģija, tostarp:
–
kvalitātes uzlabošanas rīki intervences
pasākuma plānošanai, tā īstenošanas metodes,
finansēšanas mehānisms, pārvaldības sistēma,
novērtēšana un īstenošanas partneru atlase u. c.,
–
programmu un projektu pārvaldības,
uzraudzības un ziņošanas rīki efektīvas īstenošanas
nodrošināšanai, tostarp regulāra ārējā projektu
uzraudzība uz vietas;
–
nozīmīgas novērtēšanas un
revīzijas komponentes.
Paplašināšanās
ģenerāldirektorāts turpinās ievērot augstākos
grāmatvedības un finanšu pārskatu sagatavošanas standartus, lai
nodrošinātu, ka tā ārējie revidenti (Eiropas Revīzijas
palātas) pastāvīgi var sniegt atzinumus bez piezīmēm,
un izmantos Komisijas grāmatvedības sistēmu (ABAC), kuras
pamatā ir uzkrāšanas princips, kā arī īpašus
mehānismus ārējās palīdzības jomā,
piemēram, Kopējo RELEX informācijas sistēmu (CRIS).

Attiecībā
uz atbilstību attiecīgajam tiesiskajam un procesuālajam
regulējumam kontroles metodes ir aprakstītas
1.3. sadaļā (Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas
pasākumi).

2.2.3.
Paredzēto kontroles pasākumu izmaksas un
ieguvumi
2.2.3.1.
Kontroles pasākumu izmaksas

Kontroles
sistēma, kas ierosināta jaunajam PPI instrumentam, būtiski
neatšķiras no sistēmas, ko izmanto, īstenojot pašreizējo
instrumentu. Tāpēc arī tās izmaksu struktūra būs
līdzība. Tomēr gaidāms, ka instrumenta
pārstrādāšana zināmā mērā samazinās
atbilstības kļūdu rašanās iespējamību. Šādu
rezultātu būtu jānodrošina tādiem aspektiem kā
elastīgāka plānošana, kas optimizē projektu atlasi, un
inovatīvu finansēšanas instrumentu plašāka izmantošana
(piemēram, piesaistot starptautiskās finanšu iestādes un citus
līdzekļu devējus).
Paredzētās
kontroles pasākumu izmaksas, kas norādītas turpmāk
tekstā, ir aprēķinātas, pamatojoties uz
pašreizējām cenām un uz šādiem pieņēmumiem:
–
pašreizējais personāla skaits PPI
īstenošanā iesaistītajos ģenerāldirektorātos
attiecīgajā periodā būs stabils;
–
vidējās izmaksas uz vienu ierēdni ir
EUR 127 000 (divreiz lielākas izmaksas ierēdņiem,
kurus norīko darbā Eiropas Savienības delegācijās);
–
vidējās ar līgumdarbinieku
saistītās izmaksas ir EUR 64 000.
Nav
iekļautas izmaksas, kas radušās valsts sistēmā
valstīs, kuras īsteno PPI, izmantojot decentralizētu
pārvaldību. Jāņem vērā, ka būtisku daļu
no investīciju un mācību izmaksām, kas radušās,
izveidojot šādas sistēmas, sedz no PPI darbības izdevumiem.
 Kopējās PPI pārvaldības un kontroles izmaksas gadā (personāls: finansējums piešķirts programmai vai budžeta pārvaldībai un krāpšanas apkarošanai) Nemainīgās izmaksas (darbības izmaksu pašreizējā un plānotajā līmenī) Paplašināšanās ģenerāldirektorāta ierēdņi galvenajā mītnē Paplašināšanās ģenerāldirektorāta līgumdarbinieki galvenajā mītnē Ierēdņi ES delegācijās Līgumdarbinieki ES delegācijās Ar vietējiem darbiniekiem saistītās izmaksas, ar līgumdarbiniekiem saistītās vietējās izmaksas un citas pastāvīgo delegāciju izmaksas PPI īstenošanā iesaistīto citu ģenerāldirektorātu ierēdņi un līgumdarbinieki PPI īstenošanā iesaistīto citu ģenerāldirektorātu ārējie darbinieki ES delegācijās Mainīgās izmaksas (paredzētās izmaksas, pamatojoties uz pašreizējām kopējām gada izmaksām) Nolīgtās revīzijas un pēckontroles izmaksas Nolīgto vērtēšanas pakalpojumu izmaksas Nolīgto uzraudzības pakalpojumu izmaksas (ROM) Revīzijas sertifikāti (pasūtījušas saņēmējvalstis) Kontroles pasākumi uz vietas un citi nolīgtie papildu kontroles pasākumi, kas ir daļa no finanšu ķēdes pārbaudēm          Kopējās (PPI) kontroles izmaksas gadā || Miljonos EUR     11,2 7,3 9,4 6,5 28,5   2,0 6,0 1,0 3,0 2,0 2,0 0,8     79,7
Tabulā
norādītas izmaksas ir pārvaldības un kontroles izmaksas, un
to kopējā summa ir aptuveni EUR 80 miljoni vai
aptuveni 4 % no kopējiem plānotajiem izdevumiem
2014.–2020. gadā. Šīs izmaksas ietver visas instrumenta
pārvaldības struktūras izmaksas no tā plānošanas un
programmu izstrādes līdz īstenošanai. Izmantojot šaurāku
kontroles definīciju un iekļaujot tikai tādu pārbaužu
izmaksas, kas tieši ietekmē darījumu likumību, kopējās
izmaksas samazinātos par aptuveni EUR 30 miljoniem, proti, to
summa būtu aptuveni EUR 50 miljoni (aptuveni 2,5 % no
plānotajiem gada izdevumiem 2014.–2020. gadā).
Pēdējās
piecās rindās ir norādītas mainīgās izmaksas. To
gada kopsumma būs atkarīga no kontroles pasākumu
intensitātes, ko savās ticamības apliecinājumu
iegūšanas stratēģijās nosaka pastarpināti
deleģētie kredītrīkotāji. Kontroles pasākumu
intensitāti nosaka visu neizpildīto līgumu
rūpīgāks risku novērtējums, ņemot vērā
pieejamos budžeta resursus. Tabulā norādītās gada kopsummas
ir aprēķinātas, pamatojoties uz pašreizējo praksi.
Nosakot
mainīgās izmaksas, ir piemērotas šādas aptuvenās
vidējās vienotās izmaksas atsevišķiem nolīgtiem
kontroles pasākumiem:
revīzijas
sertifikāti:
            aptuvenās
vidējās revīzijas izmaksas uz dotāciju ir 0,2 % no
līgumsummas;
            aptuvenās
vidējās revīzijas izmaksas uz vienu pakalpojumu līgumu ir
0,1% no līgumsummas;
pēckontroles
pasākumi:
            pēckontroles,
kas aptver pakārtotos darījumus par kopējo summu vidēji
EUR 22 miljoni (EUR 17 miljoni ir ES finansējums),
vidējās izmaksas ir
EUR 50 000 (EUR 2300–3000 uz katru revīzijai
pakļauto miljonu);
kontroles
pasākumi uz vietas:
            vidējās
izmaksas pakalpojumu līgumiem, kas aptver pakārtotos darījumus
par kopējo summu EUR 175 miljoni, ir EUR 75 000
(EUR 430 uz katru pārbaudīto miljonu).

2.2.3.2.
Kontroles ieguvumi

Kontroles sistēma,
ko izmanto pirmspievienošanās un PPI programmu kontrolei, ir
pastāvīgi nodrošinājusi, ka kļūdu koeficients
nepārsniedz 2 % no izdevumiem. Līdz 2010. gada beigām
kopējie atgūtie līdzekļi no pabeigtām programmām,
izmantojot decentralizēto pārvaldību, bija
EUR 29 miljoni no kopējās revīzijai
pakļautās summas, proti, EUR 3500 miljoniem (0,82 %).
Viena no
iespējām, ko var izmantot, lai novērtētu esošās
kontroles sistēmas nodrošināto ieguvumu decentralizētas
pārvaldības sistēmā, ir izmantot noraidīto programmu
īpatsvara rādītājus un tendences. Tā kā valstu
sistēmas attīstās un var tikt apsvērta iespēja
atteikties no iepriekšējas iepirkuma darījumu kontroles, veicot
šādu iepriekšēju pārbaudi, Eiropas Savienības
delegācijas noraidīto programmu īpatsvaram būtu
jāsamazinās līdz ļoti zemam līmenim.
Valstī,
kas šobrīd tuvojas mērķim pievienoties Eiropas Savienībai,
(Horvātijā) noraidīto programmu īpatsvars
2010. gadā ir pazeminājies līdz 14–20 %
(atkarībā no programmas veida). Valstī, kurai vēl ir
diezgan daudz jāpaveic, lai varētu apsvērt iespēju
ļaut atteikties no iepriekšējas kontroles, (Turcijā)
noraidīto programmu īpatsvars ir no 19 % līdz pat
vairāk nekā 60 %.
Programmas var
noraidīt vairāku iemeslu dēļ — bieži vien, bet ne
vienmēr, pamatojoties uz likumības un pareizības
apsvērumiem. Pieņemot, ka puse programmu tiek noraidītas
pareizības apsvēruma dēļ, pēc pieredzes var pamatoti
secināt, ka iepriekšēja kontrole uz iepirkumu pamatotā
sistēmā ļauj samazināt kļūdu līmeni,
sākot ar 10–30 %, līdz mazāk nekā 2 %. Šajā
saistībā nav ņemtas vērā atšķirības, kas
varētu rasties, ja analīze tiktu veikta, nevis pamatojoties uz
programmu skaitu, bet uz programmu budžetu. Tomēr var pieņemt, ka
pašreizējā kontroles sistēma decentralizētas
pārvaldības sistēmā ir pietiekami līdzsvarota, lai
nodrošinātu, ka kļūdu koeficients atbilst Komisijas
sākotnējam kontroles mērķim, proti, ne vairāk kā
2 % kļūdu.
Lai gan PPI ir
izstrādāts tā, lai pēc iespējas drīzāk
notiktu pāreja uz decentralizētu pārvaldību,
centralizētas pārvaldības izmaksas var veidot būtisku PPI
kopējo izmaksu daļu, ja pārvaldības pilnvaru nodošana
vienlaikus tiek kavēta vairākās valstīs. Šāda
situācija izveidojās 2010. un 2011. gadā un, visticamāk,
saglabāsies līdz 2013. gadam.
Paplašināšanās
ģenerāldirektorāts, izmantojot centralizētu un kopīgu
pārvaldību, 2010. gadā koriģēja
350 maksājumus (veicot izdevumu atskaitīšanu vai atgūšanu)
par kopējo summu vidēji EUR 6 miljoni. Tas ir aptuveni
1 % no kopējiem centralizēti veiktiem maksājumiem 2010. gadā,
un šo rādītāju var izmantot kā aptuvenu
rādītāju ieguvumam, ko nodrošinājušas papildu
pārbaudes finanšu ķēdes pārbaužu ietvaros un papildus
tām.
Līdzīgi
kā decentralizētas pārvaldības sistēmā, šis
pieņēmums atbilst pieņēmumam, ka kontroles struktūra,
ko šobrīd izmanto PPI kontrolei, ir pietiekami līdzsvarota
attiecībā uz noteikto iekšējās kontroles mērķi.

2.2.3.3.
Paredzamais līmenis neatbilstībai
piemērojamiem noteikumiem

Revīzijas
palāta līdz 2006. gadam darījumus saskaņā ar
pirmspievienošanās instrumentu pastāvīgi novērtēja
kā darījumus bez būtiskām kļūdām
(kļūdu koeficients zemāks par 2 %), tādējādi
apstiprinot pārvaldības nostāju attiecībā uz
izmantotās kontroles sistēmas efektivitāti.
No
2007. gada Revīzijas palāta pārstāja veikt
pirmspievienošanās instrumenta darījumu revīziju, izmantojot
atsevišķu, pilnīgi reprezentatīvu paraugu. Kopš tā laika
Revīzijas palāta pirmspievienošanās instrumenta darījumus
vērtē kopā ar visiem pārējiem ārējās
palīdzības instrumentu darījumiem. Tāpēc kopš
2007. gada nav iespējams veikt tieši pirmspievienošanās
politikas jomas un kontroles sistēmas statistisku ekstrapolāciju.
Kopumā
Revīzijas palāta ir konstatējusi, ka kopš 2007. gada
ārējās palīdzības instrumentu kopējais
kļūdu koeficients ir 2–5 %.
Ņemot
vērā apsvērumus, kas minēti 2.2.3.2. sadaļā,
ir pamats gaidīt, ka izmantotā pirmspievienošanās instrumenta
kontroles sistēma nodrošina pareizu līdzsvaru starp kontroles
izmaksām un ieguvumiem un ka tai būtu jānodrošina
iekšējās kontroles mērķa, proti, mazāk nekā
2 % kļūdu no kopējiem izdevumiem, konsekventa sasniegšana
nākotnē.
Turklāt
jaunajā instrumentā ierosinātajiem elementiem, kas nodrošina
vienkāršošanu un lielāku elastīgumu, būtu jāpamato šis
pieņēmums, jo minētie elementi mazina atbilstības
kļūdu rašanās iespējamību.
Taču
radīsies jauni riski, jo turpmākajos gados pārvaldības
pilnvaras tiks nodotas valstīm ar salīdzinoši vājām
administratīvajām spējām.
Pat ja ir
sarežģīti noteikt instrumenta struktūras uzlabojumu un jauno
risku kopējo ietekmi, ir pamats pieņemt, ka kopējais
iekšējās kontroles mērķis būs diapazonā, kas
atbilst pašreizējiem rezultātiem.
Nobeigumā
var konstatēt, ka kontroles sistēma šķiet pietiekami
līdzsvarota. Paredzot sagatavot sīki izstrādātus kontroles
plānus, kas iekļauti pārvaldītāju uz risku
pamatotās ikgadējās ticamības apliecinājumu
iegūšanas stratēģijās, sistēma ļauj
palielināt vai samazināt mainīgās izmaksas, ja to prasa
mainīgā risku struktūra, nodrošinot stabilu izmaksu un ieguvumu
līdzsvaru.
Taču
vispārējā kontroles sistēma, visticamāk, būs
ļoti jutīga pret negatīvām nemainīgo kontroles izmaksu
pārmaiņām, jo īpaši tāpēc, ka netiek
ierosināts šīs izmaksas palielināt vienlaikus ar
kopējām izmaksām.

2.3.
Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas
pasākumi

Norādīt esošos vai plānotos
krāpšanas un pārkāpumu novēršanas un aizsardzības
pasākumus.
Ņemot
vērā to, ka Paplašināšanās
ģenerāldirektorāts veic darbību riskantā vidē,
tā sistēmām jābūt gatavām iespējamām
atbilstības kļūdām darījumos un laikus jāparedz
novēršanas, atklāšanas un korekcijas pasākumi iepirkuma un
maksājumu procedūrās. Tas nozīmē, ka praktiski
Paplašināšanās ģenerāldirektorāta atbilstības
kontroles pasākumos galvenā uzmanība tiks pievērsta
būtiskām iepriekšējām pārbaudēm, ko attiecībā
uz iepirkuma darījumiem veiks Komisijas dienesti, kā arī
sistemātiskām decentralizētu maksājumu sistēmu
revīzijām, neaprobežojoties tikai ar Finanšu regulā noteiktajiem
finanšu interešu aizsardzības pasākumiem. Paplašināšanās
ģenerāldirektorāta atbilstības nodrošināšanas sistēma
sastāv no šādām būtiskām komponentēm:
– preventīviem
pasākumiem:
            – palīdzības
pārvaldības personāla obligātajām
pamatmācībām, aptverot ar krāpšanu saistītos
jautājumus;
            – pamatnostādņu,
tostarp Praktiskās rokasgrāmatas par līgumu slēgšanu, un
pārvaldības instrukciju, kas iekļautas Paplašināšanās
ģenerāldirektorāta Kontroles stratēģiskajā
sistēmā, pieejamības nodrošināšanas (arī
internetā);
            – valstu
īstenošanas iestāžu iepriekšējas revīzijas pirms
pārvaldības pilnvaru nodošanas, tostarp novērtējuma
veikšanas, lai nodrošinātu, ka iestādēs, kas pārvalda
attiecīgo finansējumu, tiek īstenoti atbilstīgi
krāpšanas apkarošanas pasākumi, lai novērstu un atklātu
krāpšanu Eiropas Savienības finansējuma
pārvaldībā;
            – saņēmējvalstī
pieejamo krāpšanas apkarošanas mehānismu iepriekšējas
izvērtēšanas kā daļas no publiskā finansējuma pārvaldības
atbilstības kritēriju novērtējuma budžeta atbalsta
saņemšanai (proti, stingras apņemšanās cīnīties pret
krāpšanu un korupciju, atbilstīgām kontroles iestādēm,
pietiekamai tiesu iestāžu kapacitātei un efektīviem
reaģēšanas un sankciju mehānismiem);
            – visu
valsts līmenī slēgto iepirkuma līgumu iepriekšējas
kontroles, no kuras iespējams atteikties pēc tam, kad
nodrošināta valsts sistēmu atbilstība stingriem
pārvaldības un kontroles kritērijiem;
– pārkāpumu
atklāšanas un korektīviem pasākumiem:
            – iepriekšējām
darījumu pārbaudēm, ko veic Komisijas dienesti;
            – iekšējām
un ārējām revīzijām un pārbaudēm, tostarp
revīzijām, ko veic Eiropas Revīzijas palāta;
            – retrospektīvām
pārbaudēm un līdzekļu atgūšanas pasākumiem.
Turklāt,
ja pastāv aizdomas, ka pieļauts tīšs pārkāpums
(krāpšana), Paplašināšanās ģenerāldirektorāta
rīcībā ir citi, tostarp šādi pasākumi:
            – maksājumu
termiņa atlikšana un paziņošana iestādei;
            – īpašas
mērķa revīzijas (ad hoc revīzija /
revīzija tiesvedības vajadzībām);
            – agrās
brīdināšanas sistēma un līgumu stingrāka
uzraudzība;
            – līguma
darbības apturēšana/pārtraukšana;
            – atbalsta
atņemšanas procedūra;
            – ar
finansējumu saistīto pakalpojumu sniegšanas pieprasījumu
apturēšana, ko veic valstu fondi;
            – pārvaldības
pilnvaru nodošanas apturēšana vai atcelšana.
Paplašināšanās
direktorāts turpinās izstrādāt savu krāpšanas
apkarošanas stratēģiju atbilstīgi Komisijas 2011. gada
24. jūnijā pieņemtajai jaunajai krāpšanas apkarošanas
stratēģijai (CAFS).

3.
PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ
IETEKME
3.1.
Attiecīgā(-s) daudzgadu finanšu
shēmas izdevumu kategorija(-s) un budžeta izdevumu pozīcija(-s)

–
Esošās budžeta izdevumu pozīcijas
Sarindotas pa
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta
pozīcijām.
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izdevumu veids || Iemaksas
 Numurs [Apraksts] || dif./nedif.[32] || no EBTA[33] valstīm || no kandidātvalstīm[34] || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta izpratnē
 4. izdevumu kategorija || 04 01 04 13 Pirmspievienošanās palīdzības instruments (PPI) – Cilvēkresursu elements – administratīvās pārvaldības izdevumi || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 04 06 01 Pirmspievienošanās palīdzības instruments (PPI) – Cilvēkresursu attīstība || Dif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 05 01 04 03 Pirmspievienošanās palīdzība politikas jomā „Lauksaimniecība un lauku attīstība” (IPARD) – administratīvās pārvaldības izdevumi || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 05 05 02 Pirmspievienošanās programma lauku attīstībai (IPARD) || Dif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 13 01 04 02 Pirmspievienošanās palīdzības instruments (PPI) – reģionālās attīstības elements – administratīvās pārvaldības izdevumi || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 13 05 02 Pirmspievienošanās palīdzības instruments (PPI) – Reģionālās attīstības elements || Dif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 13 05 03 01 Pārrobežu sadarbība (PRS) — ieguldījumi no 1.b apakšpozīcijas || Dif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 13 05 03 02 Kandidātvalstu un potenciālo kandidātvalstu pārrobežu sadarbība un dalība struktūrfondu starptautiskajās un starpreģionālajās sadarbības programmās – iemaksa no 4. izdevumu kategorijas || Dif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 01 04 01 Pirmspievienošanās palīdzība – administratīvās pārvaldības izdevumi || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 01 04 04 Tehniskās palīdzības un informācijas apmaiņas biroja (TAIEX) pirmspievienošanās darbība – administratīvās pārvaldības izdevumi || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 01 04 30 Izglītības, audiovizuālās joma un kultūras izpildaģentūra – iemaksa no 4. izdevumu kategorijas programmām politikas jomā „Paplašināšanās” || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 01 Pārejas posma un iestāžu veidošanas atbalsts kandidātvalstīm || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || JĀ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 02 Pārejas posma un iestāžu veidošanas atbalsts potenciālajām kandidātvalstīm || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || JĀ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 03 Pagaidu civilās pārvaldes Rietumbalkānos || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 04 01 Pārrobežu sadarbība (PRS) starp PPI valstīm un dalība ERAF starpvalstu/starpreģionālās programmās un ENPI jūras baseina programmās || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 04 02 Pārrobežu sadarbība (PRS) ar dalībvalstīm || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 06 Tehniskās palīdzības un informācijas apmaiņas biroja (TAIEX) pārejas posma darbība || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 07 01 Reģionālās un horizontālās programmas || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 07 02 Savienības atbalsta rezultātu novērtējums, kontroles un revīzijas pasākumi || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 10 02 Informācija un komunikācija trešām valstīm || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 22 02 07 03 Finansiālais atbalsts Kipras turku kopienas ekonomiskās attīstības veicināšanai || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 4. izdevumu kategorija || 32 04 11 Enerģētikas kopiena || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
–
No jauna veidojamās budžeta pozīcijas
Sarindotas pa
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta
pozīcijām.
PPI II budžets tiks veidots
saskaņā ar Finanšu regulas 41. pantu. Lai gan šim tiesību
aktam atvēlēto kopējo finansējumu izmanto
paplašināšanās politikas īstenošanai, attiecīgo
pasākumu pārvaldību kopīgi veic Paplašināšanās
ģenerāldirektorāts, Reģionu politikas
ģenerāldirektorāts, Nodarbinātības, sociālo lietu
un iekļautības ģenerāldirektorāts un
Lauksaimniecības un lauku attīstības
ģenerāldirektorāts. Katram no šiem dienestiem ir
jāuzņemas atbildība par savu(-ām) politikas jomu(-ām),
neskarot Paplašināšanās ģenerāldirektorāta
vispārējo koordinatora funkciju.
Šajā saistībā PPI II
atvēlētais kopējais finansējums tiks sadalīts
politikas jomām, nodrošinot atbilstīgu kompleksu politiku un
ņemot vērā saņēmējvalstu vajadzības un
kopēju vienošanos četru ģenerāldirektorātu
starpā. Lai nodrošinātu stratēģisko dokumentu un budžeta
efektīvu īstenošanu, nepieciešamības gadījumā būs
iespējama finansējuma pārvietošana starp politikas jomām,
vienojoties ar dienestu, kas atbildīgs par attiecīgo politikas jomu.
Lai efektīvi un iedarbīgi pabeigtu
palīdzības sniegšanas procesu, tiks nodrošināta
vienmērīga pāreja no PPI uz PPI II.
Lai nodrošinātu atbilstību budžeta
līdzekļu sadalei par darbības jomām un
pārvaldības principiem, sīki izstrādāta budžeta
struktūra tiks ierosināta 2014. gada budžetā.

3.2.
Paredzamā ietekme uz izdevumiem
3.2.1.
Paredzamās ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums

Miljonos
EUR (3 zīmes aiz komata)
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || 4 || Globālā Eiropa
 ĢD: AGRI/ELARG/EMPL/EMPL/REGIO ||   ||   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || KOPĀ
  Darbības apropriācijas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 22 02 Finansiālā palīdzība kandidātvalstīm / potenciālajām kandidātvalstīm 04 06 01 Cilvēkresursi 05 05 02 Lauku attīstība 13 05 02 Reģionālā attīstība 13 05 03 PRS 32 04 11 Enerģētikas kopiena     || Saistības || (1) || 1842,5 || 1879,4 || 1917,0 || 1955,3 || 1994,4 || 2034,3 || 2075,6 || 13 698,6
 Maksājumi[35] || (2) || 368,5 || 1112,9 || 1872,2 || 1909,6 || 1947,8 || 1986,8 || 2026,6 || 11 224,4
 22 02 07 03 Finansiālais atbalsts Kipras turku kopienas ekonomiskās attīstības veicināšanai[36]   || Saistības || (1a) || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm ||
 Maksājumi || (2a) || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm ||
 Administratīvās apropriācijas, kas tiek finansētas no konkrētu programmu piešķīrumiem[37] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 22 01 04 01/04/30 04 01 04 13 05 01 04 03 13 01 04 02     ||   || (3) || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 KOPĀ — ĢD ELARG/AGRI/EMPL/REGIO apropriācijas || Saistības || =1+1a +3 || 1898,0 || 1935,9 || 1974,6 || 2014,1 || 2054,4 || 2095,5 || 2137,4 || 14 110,1
 Maksājumi || =2+2a +3 || 423,9 || 1169,4 || 1929,8 || 1968,4 || 2007,8 || 2048,0 || 2088,5 || 11 635,8
  KOPĀ — Darbības apropriācijas || Saistības || (4) || 1842,5 || 1879,4 || 1917,0 || 1955,3 || 1994,4 || 2034,3 || 2075,6 || 13 698,6
 Maksājumi || (5) || 368,5 || 1112,9 || 1872,2 || 1909,6 || 1947,8 || 1986,8 || 2026,6 || 11 224,4
  KOPĀ — Administratīvās apropriācijas, ko finansē no īpašo programmu piešķīrumiem || (6) || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 4. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || =4+ 6 || 1898,0 || 1935,9 || 1974,6 || 2014,1 || 2054,4 || 2095,5 || 2137,4 || 14 110,1
 Maksājumi || =5+ 6 || 423,9 || 1169,4 || 1929,8 || 1968,4 || 2007,8 || 2048,0 || 2088,5 || 11 635,8
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || 5 || Administratīvie izdevumi
Miljonos
EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || KOPĀ
 ĢD: ELARG/AGRI/REGIO/EMPL ||
  Cilvēkresursi || 27,0 || 26,1 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 181,5
  Citi administratīvie izdevumi || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 5,3
 KOPĀ — ĢD: ELARG/AGRI/REGIO/EMPL ||   || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || (Saistību summa = maksājumu summa) || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
Miljonos
EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017.  || 2018.  || 2019.  || 2020.  || KOPĀ
 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 1.–5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || 1925,7 || 1962,7 || 2001,1 || 2040,6 || 2080,9 || 2122,0 || 2163,9 || 14 296,8
 Maksājumi || 451,7 || 1196,2 || 1956,3 || 1994,9 || 2034,2 || 2074,4 || 2114,9 || 11 822,6

3.2.2.
Paredzamā ietekme uz darbības
apropriācijām

Ņemot
vērā nākamo plānošanas posmu, kura rezultātus mēs
nevaram prognozēt, pašreiz izmaksas nav skaidri nosakāmas vai ir
mainīgas. Tāpēc šobrīd nav iespējams aprēķināt
vienības izmaksas. Rezultātus nevar izteikt tikai skaitļos, jo
progresu vērtē, ņemot vērā valstu progresu
ceļā uz pievienošanos Eiropas Savienībai. Izdevumu un
vienības izmaksu aprēķini tiks sniegti, pamatojoties uz
vajadzību novērtējumu pēc tam, kad tiks sagatavoti un
apstiprināti valsts un starpvalstu stratēģijas dokumenti.
¨      Priekšlikums/iniciatīva neparedz darbības
apropriāciju izmantošanu
ý      Priekšlikums/iniciatīva paredz darbības
apropriāciju izmantošanu

3.2.3.
Paredzamā ietekme uz
administratīvajām apropriācijām
3.2.3.1.
Kopsavilkums

¨      Priekšlikums/iniciatīva neparedz administratīvo
apropriāciju izmantošanu
x      Priekšlikums/iniciatīva paredz administratīvo
apropriāciju izmantošanu šādi:
Piezīme: 5. izdevumu kategorijā
iekļauti dati, kas attiecas uz ELARG ĢD un ES delegācijām
un AGRI/REGIO/EMPL ĢD. 4. izdevumu kategorijā iekļauti
dati, kas attiecas uz ELARG/EMPL/AGRI/REGIO ĢD.
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018. || 2019. || 2020. || KOPĀ
 Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Cilvēkresursi || 27,0 || 26,1 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 181,5
 Citi administratīvie izdevumi || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 5,3
 Starpsumma — daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
 Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS[38] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Cilvēkresursi || 49,9 || 50,9 || 52,0 || 53,0 || 54,1 || 55,1 || 55,7 || 370,6
 Citi administratīvie izdevumi || 5,5 || 5,6 || 5,7 || 5,8 || 5,9 || 6,1 || 6,2 || 40,8
 Starpsumma — ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 KOPĀ || 83,2 || 83,3 || 84,1 || 85,3 || 86,4 || 87,6 || 88,3 || 598,2

3.2.3.2.
             Paredzamās cilvēkresursu vajadzības

¨      Priekšlikums/iniciatīva neparedz cilvēkresursu
izmantošanu
ý      Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu
izmantošanu šādi:
Piezīme: 5. izdevumu kategorijas
pozīcijā „Darbinieki” iekļauti dati, kas attiecas uz
ELARG ĢD un ES delegācijām, AGRI/EMPL/REGIO ĢD
galvenajām mītnēm, kā arī ir ņemta vērā
darbavietu skaita samazināšana, kas saistīta ar Horvātijas
delegāciju pakāpenisku likvidāciju.
4. izdevumu kategorijā iekļauti
dati, kas attiecas uz ELARG/EMPL/AGRI/REGIO ĢD.
Paredzamais apjoms izsakāms veselos skaitļos (vai
maksimāli ar vienu zīmi aiz komata)
   || 2014. || 2015. || 2016. || 2017. || 2018.  || 2019.  || 2020.
  Štatu saraksta amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki) ||
 22 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 108,0 || 107,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0
 04 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 10,9 || 10,9 || 10,5 || 10,5 || 10,5 || 10,5 || 10,5
 05 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9
 13 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 13 || 13 || 13 || 13 || 13 || 13 || 13
 22 01 01 02 (Delegācijas)[39] || 46,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0
 22 01 05 01 (Netiešā pētniecība) || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p.
 10 01 05 01 (Tiešā pētniecība) || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p.
  Ārštata darbinieki (izsakot ar pilnslodzes ekvivalentu — FTE)[40] ||
 22 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || 18,6 || 18,5 || 18,3 || 18,1 || 18,1 || 18,1 || 18,1
 04 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || - || - || - || - || - || - || -
 05 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9
 13 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5
 22 01 02 02 (CA, INT, JED, LA un SNE delegācijās) || 17,7 || 17,5 || 17,3 || 17,2 || 17,2 || 17,2 || 17,2
 22 01 04 01/04 [41] || – galvenajā mītnē[42] || 102,3 || 100,1 || 98 || 96 || 93,9 || 91,9 || 90
 –                         delegācijās || 399,5 || 400,6 || 401,7 || 402,8 || 403,9 || 404,9 || 405,9
 04 01 04 13 delegācijās || 13,2 || 13,3 || 13,3 || 13,3 || 13,4 || 13,4 || 13,4
 05 01 04 03 delegācijās || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5
 13 01 04 02 delegācijās || 39,7 || 39,8 || 39,9 || 40,0 || 40,1 || 40,2 || 40,3
 22 01 05 02 (CA, INT, SNE — Netiešā pētniecība) || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p.
 10 01 05 02 (CA, INT, SNE — Tiešā pētniecība) || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p.
 Citas budžeta pozīcijas (precizēt) || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p. || n.p.
 KOPĀ || 789,3 || 781 || 777,3 || 776,2 || 775,3 || 774,5 || 773,7
Cilvēkresursu
vajadzības tiks nodrošinātas, izmantojot attiecīgā
ģenerāldirektorāta darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti
konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir
pārgrupēti attiecīgajā
ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā
izmantojot vadošajam ģenerāldirektorātam gada budžeta sadales
procedūrā piešķirtos papildu resursu un ņemot
vērā budžeta ierobežojumus.
Veicamo uzdevumu
apraksts
 Ierēdņi un pagaidu darbinieki || Finansiālās palīdzības plānošana, programmu izstrāde, pārvaldība un uzraudzība
 Ārštata darbinieki || Finansiālās palīdzības plānošana, programmu izstrāde, pārvaldība un uzraudzība

3.2.4.
             Saderība ar daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam

ý      Priekšlikums/iniciatīva atbilst daudzgadu finanšu
shēmai 2014.–2020. gadam.
¨      Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu,
jāpārplāno attiecīgā izdevumu kategorija daudzgadu
finanšu shēmā.
Paskaidrot,
kas tieši jāpārplāno, norādot attiecīgās budžeta
pozīcijas un atbilstīgās summas.
¨      Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpiemēro
elastības instruments vai jāpārskata daudzgadu finanšu
shēma.[43]
Paskaidrot,
kas jādara, norādot attiecīgās izdevumu kategorijas un
budžeta pozīcijas, kā arī atbilstīgās summas.

3.2.5.
             Trešo personu iemaksas

ý      Priekšlikums/iniciatīva neparedz trešo personu
līdzfinansējumu.
¨      Priekšlikums/iniciatīva paredz šādu
līdzfinansējumu:
Apropriācijas
miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   || Gads N || Gads N+1 || Gads N+2 || Gads N+3 || Norādīt tik gadus, cik vajadzīgs, lai parādītu ietekmes ilgumu (sk. 1.6. punktu) || Kopā
 Norādīt līdzfinansētāju struktūru ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — Līdzfinansējuma apropriācijas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.3.
Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem

ý      Priekšlikums/iniciatīva finansiāli neietekmē
ieņēmumus.
¨      Priekšlikums/iniciatīva finansiāli ietekmē:
¨      pašu resursus
¨      dažādus ieņēmumus
Miljonos
EUR (3 zīmes aiz komata)
 Budžeta ieņēmumu pozīcija || Kārtējā budžeta gadā pieejamās apropriācijas || Ietekme uz priekšlikumu/iniciatīvu[44]
 Gads N || Gads N+1 || Gads N+2 || Gads N+3 || Ievietot tik aiļu, cik vajadzīgs, lai parādītu ietekmes ilgumu (sk. 1.6. punktu)
 ... pants ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Attiecībā uz īpaši novirzāmiem
dažādiem ieņēmumiem norādīt attiecīgo(-ās)
izdevumu pozīciju(-as).
Norādīt ietekmes uz ieņēmumiem
aprēķināšanas metodi.
[1]               Komisijas 2011. gada 29. jūnija
paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un
sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Budžets
stratēģijai „Eiropa 2020””,
COM(2011)500 galīgā redakcija.
[2]               Komisijas 2009. gada 20. februāra
paziņojums Padomei, Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu
komitejai, Reģionu komitejai un Eiropas Centrālajai bankai „Pieci
gadi kopš ES paplašināšanās — ekonomikas sasniegumi un
grūtības”.
[3]               Horvātija, Bijusī Dienvidslāvijas
Maķedonijas Republika, Islande, Melnkalne un Turcija.
[4]               Albānija, Bosnija un Hercegovina, Serbija, kā
arī Kosova saskaņā ar ANO DPR 1244/99.
[5]               Padomes 2006. gada 17. jūlija
Regula (EK) 1085/2006.
[6]               Komisijas 2011. gada 7. septembra
paziņojums par energoapgādes drošību un starptautisko
sadarbību — „ES enerģētikas politika: attiecību veidošana
ar partneriem ārpus mūsu robežām”, COM(2011) 539.
[7]               Proti, miers un drošība, nabadzības
mazināšana, humānā palīdzība, investīcijas
stabilitātes un izaugsmes nodrošināšanā kaimiņvalstīs
un paplašināšanās procesā iesaistītajās valstīs,
globālo problēmu risināšana, Eiropas Savienības un
starptautisko standartu un vērtību veicināšana un atbalsts
izaugsmei un konkurētspējai ārvalstīs.
[8]               OV L , , . lpp.
[9]               OV C , , . lpp.
[10]               OV C , , . lpp.
[11]               Komisijas 2011. gada 29. jūnija
paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un
sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Budžets
stratēģijai „Eiropa 2020””,
COM(2011)500 galīgā redakcija.
[12]               OV L 210, 31.7.2006., 82. lpp.
[13]               Saskaņā ar ANO DPR Nr. 1244/1999.
[14]               OV L , , . lpp.
[15]               OV L 55, 28.2.2011, 13. lpp.
[16]               OV L , , . lpp.
[17]               OV L , , . lpp.
[18]             OV L , , . lpp.
[19]             OV L , , . lpp.
[20]             OV L , , . lpp.
[21]             OV L , , . lpp.
[22]             OV L , , . lpp.
[23]             OV L , , . lpp.
[24]             OV L 210, 31.7.2006., 82.–93. lpp.
[25]             OV L 65, 7.3.2006., 5. lpp.
[26]             ABM — budžeta vadība pa darbības
jomām, ABB — budžeta līdzekļu sadale pa darbības
jomām.
[27]             Kā noteikts Finanšu regulas 49. panta
6. punkta a) vai b) apakšpunktā.
[28]             Saskaņā ar ANO DPR Nr. 1244/1999.
[29]             Nozaru pieeja attiecībā uz palīdzības
plānošanu un programmu izstrādi pamatojas uz valstu nozaru
stratēģiju, tā paredz apvienot dažādu līdzekļu
devēju finansējumu, un tās uzdevums ir sasniegt plašākus
politikas mērķus.
[30]             Plašāka informācija par pārvaldības
veidiem un atsauces uz Finanšu regulu ir pieejamas BudgWeb tīmekļa
vietnē http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[31]             Kā noteikts Finanšu regulas 185. pantā.
[32]             Dif. — diferencētās apropriācijas; nedif. —
nediferencētās apropriācijas.
[33]             EBTA — Eiropas Brīvās tirdzniecības
asociācija.
[34]             Kandidātvalstis un attiecīgā
gadījumā potenciālās kandidātvalstis no
Rietumbalkāniem.
[35]             Maksājumi, kas saistīti tikai ar jauno PPI
instrumentu.
[36]             Kamēr nav veiktas korekcijas, kuras paredzētas
11. pantā Padomes Regulā, ar ko nosaka daudzgadu finanšu
shēmu 2014.–2020. gadam, finansiālās vajadzības Kipras
turku kopienas atbalstam sedz no kopējiem piešķīrumiem, kuri
atvēlēti pirmspievienošanās palīdzības instrumentam.
[37]             Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES
programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi
(kādreizējās „BA” pozīcijas), netiešā
pētniecība, tiešā pētniecība.
[38]             Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES
programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi
(kādreizējās „BA” pozīcijas), netiešā
pētniecība, tiešā pētniecība.
[39]             Tostarp 5 FTE PPI palīdzības
sniegšanas pabeigšanai un uzraudzībai Horvātijā
2014. gadā.
[40]             CA — līgumdarbinieki, INT —
pagaidu darbinieki (Intérimaire), JED — jaunākie eksperti
delegācijās (Jeune Expert en Délégation), LA —
vietējie darbinieki, SNE — valstu norīkotie eksperti.
[41]             Saskaņā ar robežlielumiem attiecībā uz
ārštata darbiniekiem, ko finansē no darbības
apropriācijām (kādreizējām „BA” pozīcijām).
                Šajā budžeta
pozīcijā ir iekļauts arī finansējums 22 FTE
palīdzības īstenošanai Kipras turku kopienai, kā arī
palīdzības uzraudzībai un pakāpeniskai pārtraukšanai.
Šā finansējuma sniegšana tiks pārtraukta un pārcelta uz
attiecīgo budžeta pozīciju pēc tam, kad tiks veiktas korekcijas,
kuras paredzētas 11. panta otrajā daļā Padomes
Regulā, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam.
[42]             Galvenokārt struktūrfondi, Eiropas
Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas
Zivsaimniecības fonds (EZF).
[43]             Sk. Iestāžu nolīguma 19. un
24. punktu.
[44]             Norādītajām tradicionālo pašu resursu
(muitas nodokļi, cukura nodevas) summām jābūt neto
summām, t. i., bruto summām, no kurā atskaitītas
iekasēšanas izmaksas 25 % apmērā.