				|

		52014PC0006

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Eiropas Nodarbinātības dienestu tīklu, darba ņēmēju piekļuvi mobilitātes pakalpojumiem un turpmāku darba tirgu integrāciju /* COM/2014/06 final - 2014/0002 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
1.1.        Priekšlikuma darbības
joma
Šī regulas priekšlikuma mērķis
ir uzlabot darba ņēmēju piekļuvi atbalsta pakalpojumiem
attiecībā uz darbaspēka mobilitāti ES iekšienē,
tādējādi atbalstot taisnīgu mobilitāti un palielinot
piekļuvi nodarbinātības iespējām visā
Savienībā.
Ar to tiek aizstāti noteikumi
attiecībā uz informācijas apmaiņu par darbvietām,
darba pieteikumiem un CV visās dalībvalstīs (“informācijas
apkopošana un izplatīšana”), kuri pašlaik ietverti Regulas (ES)
Nr. 492/2011[1]
II nodaļā un 38. pantā un kuru pamatā ir 46. pants
Līgumā par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”). Ar
to arī tiek izveidots Nodarbinātības dienestu EURES
tīkls, kura mērķis būs sniegt palīdzību darba
meklēšanas un darbā pieņemšanas jomā visās
dalībvalstīs. Pašlaik līdzīgs tīkls darbojas,
pamatojoties uz 2012. gadā pieņemtu Komisijas lēmumu[2]. Tāpēc
pēc šīs regulas pieņemšanas Komisija atcels iepriekš minēto
lēmumu par pašreizējā EURES tīkla darbību.
Līguma 45. pantā paredzēta
darba ņēmēju pārvietošanās brīvība
Savienībā, bet 46. pantā noteikti pasākumi, lai
nodrošinātu šo brīvību, jo īpaši, paredzot ciešu
sadarbību starp valstu nodarbinātības dienestiem (“VND”). Tāpat
Komisija nesen nāca klajā ar priekšlikumu izveidot VND tīklu[3], lai
padziļinātu sadarbību un savstarpējas
mācīšanās procesu, balstoties uz Līguma 149. pantu.
Tīkls aptvers plašāku mērķu un iniciatīvu loku,
paredzot dažādus stimulus, un tas papildinās šo priekšlikumu.
1.2.        Priekšlikuma pamatojums
Pārvietošanās brīvība ir
viena no četrām Eiropas Savienības pamatbrīvībām,
kā arī ES pilsonības galvenais elements. LESD 45. pantā
paredzēts, ka ES pilsoņiem ir tiesības pārvietoties uz citu
dalībvalsti nodarbinātības nolūkā.
Mobilitāte sniedz sociālos un
ekonomiskos ieguvumus. Augoša darbaspēka mobilitāte ES iekšienē
paplašinās nodarbinātības iespējas darba
ņēmējiem un palīdzēs darba devējiem labāk un
ātrāk aizpildīt brīvās darbvietas.
Tādējādi tiek veicināta tāda Eiropas darba tirgus
attīstība, kurā ir augsta līmeņa nodarbinātība
(LESD 9. pants).
Darbaspēka mobilitāte ES
iekšienē ir samērā zema, salīdzinot to ar darba tirgus
apjomu un ES aktīvo iedzīvotāju skaitu. Iepriekšējā ES27
gada mobilitāte bija 0,29 %, kas ir mazāka nekā
rādītāji Austrālijā (1,5 % starp 8 valstīm)
un ASV (2,4 % starp 50 valstīm)[4].
Ekonomiski aktīvi citā dalībvalstī ir tikai aptuveni 7,5 miljoni
darba ņēmēju no 241 miljona (t. i., 3,1 %), kas
veido Eiropas darbaspēku[5].
Pašlaik vienlaicīgi dažās dalībvalstīs ir augsti bezdarba
rādītāji, bet citās — liels brīvo darbvietu
skaits.
Ir ievērojami pieaudzis to darba
ņēmēju skaits, kuri pauž “stingru apņemšanos” doties
strādāt uz ārvalstīm (t. i., to darba
ņēmēju daļa, kuri plāno migrēt nākamo 12 mēnešu
laikā)[6].
Reģistrēšanās EURES liecina, ka pieaug to cilvēku skaits,
kuri meklē darbu pāri valstu robežām. EURES
portālā reģistrēto darba meklētāju skaits
laikposmā no 2007. gada līdz 2013. gada decembrim ir
pieaudzis no 175 000 līdz 1 200 000, atbilstoši nepalielinoties
darbaspēka mobilitātei.
Šobrīd vidēji tikai aptuveni 700 000 personas
gadā dodas strādāt uz citu dalībvalsti[7], bet aptauju
ekstrapolācijas liecina, ka nākamo 12 mēnešu laikā to
vēlētos darīt aptuveni 2,9 miljoni ES iedzīvotāju[8]. Tas ir ievērojams
mobilitātes potenciāls un problēma, kas jārisina ar EURES
tīkla palīdzību.
Ir vairāki iemesli, kāpēc
joprojām netiek izmantota darbaspēka mobilitāte ES iekšienē
un atsevišķi iedzīvotāji neīsteno savus nodomus
kļūt par mobiliem darba ņēmējiem. Aptaujas[9] liecina, ka
visbiežāk gaidāmās vai sastopamās praktiskās grūtības
ir saistītas ar attiecīgās valodas neprašanu un
grūtībām atrast darbu. ES var palīdzēt risināt
grūtības atrast darbu, palielinot informētību par
nodarbinātības iespējām visā Savienībā un
izstrādājot atbilstošus atbalsta pakalpojumus, lai veicinātu
pieņemšanu darbā ES iekšienē. Tas būs pastiprinātā
EURES tīkla uzdevums.
Lai gan EURES tīkla
darbībā ar 2012. gada lēmumā minēto Komisijas
iniciatīvu tika ieviestas dažas izmaiņas, tomēr kopš 1992. gada
nav grozīta II nodaļa Regulā (ES) Nr. 492/2011,
kas veido Eiropas tiesisko regulējumu attiecībā uz
informācijas par darbaspēka mobilitāti ES iekšienē
apkopošanu un izplatīšanu, kā arī apmaiņu starp
dalībvalstīm.
Ir jāveic visaptveroša
pārskatīšana, lai atspoguļotu jaunus mobilitātes veidus,
stingrākas prasības attiecībā uz taisnīgu
mobilitāti, to tehnoloģiju izmaiņas, kuras izmanto datu
apmaiņā par brīvām darbvietām, dažādus darbā
pieņemšanas kanālus, kurus izmanto darba meklētāji un darba
devēji, un citu darba tirgus starpnieku augošo nozīmi
līdzās valstu nodarbinātības dienestiem (VND) darbā
pieņemšanas pakalpojumu sniegšanā. Ar taisnīgu mobilitāti
saprot tādu mobilitāti, kura notiek brīvprātīgi un
ievērojot darba tiesības un darba standartus, kā arī darba
ņēmēju tiesības Savienībā.
Eiropadome 2012. gada 28. un 29. jūnija
secinājumos par Izaugsmes un nodarbinātības paktu atzinusi, ka
darbaspēka mobilitātes ES iekšienē veicināšana ir
politiskas steidzamības jautājums un ka, ņemot vērā
augstos bezdarba rādītājus, “EURES portāls būtu
jāizvērš par patiesu Eiropas darbā iekārtošanas un
darbā pieņemšanas rīku (..)”. Eiropadome 2012. gada 13. un
14. decembra secinājumos par 2013. gada izaugsmes aptauju un
jauniešu nodarbinātību aicināja Komisiju ierosināt jaunu EURES
regulu.
Komisija 2013. gada ziņojumā
par ES pilsonību[10]
apņēmās 2013. gadā izvirzīt iniciatīvu
modernizēt EURES, lai valstu līmenī palielinātu
nodarbinātības dienestu lomu un ietekmi un uzlabotu darbaspēka
mobilitātes koordinēšanu ES (2. darbība). EURES
modernizēšana ir minēta arī Komisijas 2013. gada 25. novembra
paziņojumā “Brīva ES pilsoņu un viņu ģimeņu
pārvietošanās: piecas darbības, lai panāktu uzlabojumu”[11] kā daļa no
darbības, kuras mērķis ir palīdzēt vietējām
iestādēm piemērot ES brīvas pārvietošanās
noteikumus (5. darbība).
Saskaņā ar lūgumu iepriekš
minētajos Eiropadomes 2012. gada 28. un 29. jūnija
secinājumos EURES tīkls tiks arī pakāpeniski
paplašināts, lai ietvertu mācekļa praksi un stažēšanos. Jaunu
cilvēku pieņemšanu darbā ES iekšienē atbalsta ar programmu
“Tava pirmā EURES darbavieta” (YfEJ). Šajā
shēmā ir apvienota pielāgota darba meklēšanas
palīdzība un finansiāls atbalsts ceļa izdevumu segšanai,
dodoties uz darba intervijām, kārtojot ar darbu saistītas lietas
u. c. Komisija plāno turpināt atbalstīt šādas
shēmas. Regulas priekšlikuma mērķis ir stiprināt arī nodarbinātības
dienestu spēju veidot partnerattiecības, lai nodrošinātu, ka ES
iekšienē darbā tiek pieņemts lielāks jaunu cilvēku
skaits. Lai nodrošinātu atbilstību esošajām
iniciatīvām ES līmenī, piemēram, Digitālo darbvietu lielā koalīcija un
Eiropas Māceklību alianse, EURES tīkls tiek aicināts
aktīvi popularizēt minēto iniciatīvu attīstību.
1.3.        EURES tīkla
trūkumi
Saskaņā
ar Nodarbinātības paketi[12]
Komisija 2012. gadā pieņēma lēmumu modernizēt un
stiprināt EURES tīklu[13].
Ar lēmumu tiek aizstāts Komisijas 2003. gada lēmums[14], un tā
mērķis ir izstrādāt stimulus, lai stiprinātu darba
piemeklēšanas, darbā iekārtošanas un darbā pieņemšanas
pasākumus pašreizējā EURES tīklā, cita
starpā, atverot to privātiem nodarbinātības dienestiem (“PrES”),
ciktāl tas iespējams, neveicot grozījumus juridiskajā
pamatā (Regula (ES) Nr. 492/2011). Komisijas Īstenošanas
lēmums 2012/733/ES stājās spēkā 2014. gada 1. janvārī.

Pierādījumi liecina, ka EURES
tīkls, kurā ir aptuveni 900 konsultantu un kopīga platforma
informācijas par brīvajām darbvietām apkopošanai un
izplatīšanai Eiropas līmenī – EURES portāls – ir
palīdzējis daudziem darba meklētājiem un darba
devējiem īstenot mobilitātes iespējas. Tie, kuri izmanto šo
instrumentu un tā piedāvātos pakalpojumus, parasti to
vērtē atzinīgi.
Tomēr ir acīm redzams, ka pašlaik
instruments nav pietiekami izstrādāts, lai turpinātu
atbalstīt taisnīgas mobilitātes veidus, ar kuriem
daļēji varētu novērst Eiropas darba tirgus nelīdzsvarotību,
īpaši ņemot vērā ES darba tirgus apjomu un problēmas
raksturu pašreizējā ekonomiskajā situācijā. EURES
tīkla darbībā ir noteikti šādi trūkumi:
–
nepilnīgs ES līmenī visām
dalībvalstīm pieejams brīvo darbvietu un CV apkopojums (darba
tirgus pārredzamība);
–
ierobežota darba piemeklēšanas spēja EURES
portālā, kurā Eiropas līmenī tiek apvienotas
brīvās darbvietas un CV; šā trūkuma cēlonis ir to datu
ierobežota sadarbspēja satura ziņā, kurus iesūta valstu
brīvo darbvietu sistēmas (automātiska darba piemeklēšanas
iespēja);
–
nevienmērīga piekļuve EURES
pakalpojumiem visā ES, jo darba meklētāji un darba devēji
nesaņem visu nepieciešamo informāciju par EURES
sistemātiski vai nesaņem turpmākas palīdzības
piedāvājumu pirmajā darbā pieņemšanas posmā
(integrēšana);
–
ierobežota palīdzības pieejamība
darba piemeklēšanas, darbā pieņemšanas un darbā
iekārtošanas jomā tiem darba meklētājiem un darba
devējiem, kuri pauduši interesi par darbaspēka mobilitāti ES
iekšienē, tostarp par piekļuves saņemšanu gan aktīviem
darba tirgus pasākumiem, gan informācijai un konsultācijām
sociālā nodrošinājuma jomā (atbalsta pakalpojumi);
–
neefektīva informācijas apmaiņa
starp dalībvalstīm par darbaspēka trūkumu un
pārpalikumu, kas kavē mērķtiecīgāku praktisku
sadarbību EURES tīklā (informācijas apmaiņa un
sadarbība).
1.4.        Priekšlikuma mērķi
Vispārīgais mērķis ir
padarīt EURES tīklu par efektīvu instrumentu ikvienam
darba meklētājam vai darba devējam, kas ir ieinteresēts
darbaspēka mobilitātē ES iekšienē. Konkrēti
priekšlikuma mērķi ir novērst iepriekš minētos
trūkumus šādā veidā:
–
ietvert EURES portālā gandrīz
visu brīvo darbvietu piedāvājumu, lai darba
meklētājiem visā Eiropā būtu tūlītēja
piekļuve vienām un tām pašām brīvajām
darbvietām, kopā ar plašu pieejamo CV apkopojumu, kuru darbā
pieņemšanai var izmantot reģistrētie darba devēji;
–
dot iespēju veikt automātisku darba
piemeklēšanu EURES portālā starp brīvajām
darbvietām un CV visās dalībvalstīs, pārtulkojot
portālu visās ES valodās un nodrošinot, ka tiek saprastas visas
valsts un nozaru līmenī iegūtās prasmes, kompetences,
kvalifikācijas un profesijas;
–
darīt pieejamu pamatinformāciju par EURES
tīklu visā Savienībā ikvienam darba meklētājam
vai darba devējam, kurš vēlas saņemt klienta pakalpojumus
attiecībā uz darbā pieņemšanu, un pastāvīgi
piedāvāt visām ieinteresētajām personām
piekļuvi EURES tīklam;
–
sniegt visām minētajām
ieinteresētajām personām palīdzību darba
piemeklēšanas, darbā iekārtošanas un darbā pieņemšanas
jomā, izmantojot EURES tīklu;
–
atbalstīt EURES tīkla
darbību, izmantojot informācijas apmaiņu par darbaspēka
trūkumu un pārpalikumu un darbību koordināciju visās
dalībvalstīs.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
REZULTĀTI
2.1.        Apspriešanās ar
dalībvalstīm
2012. gada lēmuma sākuma punkts
bija EURES tīkla novērtējums 2010. gadā[15]. Saistībā ar
2012. gada lēmuma sagatavošanas darbiem dalībvalstis ir
apspriedušās par pašreizējiem trūkumiem un par EURES
tīkla iespējamo turpmāko ievirzi. Oficiāla
apspriešanās ar Darba ņēmēju pārvietošanās
brīvības padomdevēju komiteju par lēmuma projektu notika 2012. gada
rudenī. Kopumā tika atzinīgi vērtēts lēmuma
galvenais mērķis, kas ir pārorientēt EURES
pakalpojumus no vispārējas informācijas un norādījumu
sniegšanas uz darba piemeklēšanu, darbā iekārtošanu un
darbā pieņemšanu. Visas dalībvalstis ir atbalstījušas ideju
par plānošanas periodu un kopīgiem EURES darbības
rādītājiem, lai palielinātu darbības rezultātu
pārredzamību, veicinātu informācijas apmaiņu un
uzlabotu darbību koordināciju.
Kopš tā laika atsevišķas
dalībvalstis ekspertu sanāksmēs ir skaidrojušas savu
nostāju attiecībā uz iespējamo īstenošanas
pasākumu darbības jomu, ņemot vērā valstu praksi un
ierobežojumus. Šo sanāksmju rezultātā tika panākta
vienošanās koriģēt pieeju attiecībā uz tīkla
atvēršanu citiem pakalpojumu sniedzējiem, kuri nav VND, lai dotu
dalībvalstīm vairāk laika un rīcības brīvību
partnerattiecību veidošanā valsts līmenī.
2.2.        Apspriešanās ar
speciālistiem
Pamatojoties uz iepriekš minēto
vispārīgo apspriešanos par EURES tīklu, 2013. gadā
tika izsūtītas aptaujas anketas, lai pārskatītu praksi, kas
saistīta ar piekļuvi brīvajām darbvietām valstu
līmenī, ar darba meklētāju un darba devēju
piekļuvi EURES tīklam un ar pasākumu organizēšanu
darba piemeklēšanas, darbā iekārtošanas un darbā
pieņemšanas jomā visā EURES tīklā. Ar
atbildēm uz šīm aptaujas anketām tika apstiprināti
Komisijas noteiktie trūkumi, jo tajās norādīts, ka
dalībvalstīs vērojamas atšķirības attiecībā
uz a) brīvajām darbvietām, par kurām apkopo un izplata
informāciju Eiropas līmenī (darba tirgus pārredzamība),
b) sākuma stāvokli, lai uzsāktu automātisku darba
piemeklēšanu, c) to, kā praksē saņemt piekļuvi EURES
tīklam (integrēšana), un d) reālo atbalsta pasākumu
sniegšanu.
2.3.      Ietekmes novērtējums
Saskaņā ar labāka tiesiskā
regulējuma politiku Komisija veica ietekmes novērtējumu par
iespējamām politikas alternatīvām noteikto trūkumu
novēršanai.
Dažādas politikas alternatīvas bija 1) saglabāt
status quo, 2) grozīt Regulu (ES) Nr. 492/2011
attiecībā uz Komisijas pilnvarām saistībā ar noteikumu
īstenošanu, 3) ieviest jaunu regulu ar pavisam jauniem noteikumiem un
4) ieviest jaunu regulu ar konkrētām Komisijas pilnvarām
paplašināt valsts un privāto nodarbinātības dienestu
sadarbību. Visi risinājumi tika izanalizēti, ņemot
vērā vispārīgo mērķi padarīt EURES
tīklu par efektīvu instrumentu ikvienam darba meklētājam
vai darba devējam, kas ir ieinteresēts darbaspēka
mobilitātē ES iekšienē.
Ietekmes novērtējumā tika
pierādīts, ka pirmais risinājums aizkavētu ar 2012. gada
lēmumu uzsākto reformu. Otrais risinājums dotu iespēju
Komisijai ierosināt atbilstošus pasākumus un turpināt
efektīvāka instrumenta izstrādes procesu, bet, ņemot
vērā ierobežojumus dažās dalībvalstīs, nebija
gaidāms, ka, negrozot pašu Regulu (ES) Nr. 492/2011, tiktu
nodrošināts lēmuma vēlamais iznākums. Otrais
risinājums arī pilnībā nenovērstu trūkumus
tādās jomās kā automātiska darba piemeklēšana,
integrēšana, atbalsta pakalpojumi un informācijas apmaiņa un
sadarbība. Tāpēc priekšroka tiek dota risinājumam, kas
ietver Regulas (ES) Nr. 492/2011 un 2012. gada lēmuma
aizstāšanu ar atsevišķu instrumentu, apvienojot abu instrumentu
noteikumus, kā arī novēršot visus trūkumus. Šajā
risinājumā tika noraidītas vairākas alternatīvas, jo
tās nav samērīgas ar konkrētajiem mērķiem.
Kopumā tika uzskatīts, ka ceturtajā risinājumā,
kurā trešo risinājumu papildinātu ar Komisijas pilnvarām
autonomi veidot partnerattiecības ar jauniem nodarbinātības
dienestiem EURES tīkla interesēs, tiek pārsniegtas
šajā posmā noteiktās vajadzības.
Ietekmes novērtējuma padome (“IAB”)
sniedza atzinumu par ietekmes novērtējuma projektu 2013. gada 5. decembrī.
IAB atzinums, kā arī galīgais ietekmes
novērtējums un tā kopsavilkums tiek publicēti kopā ar
šo priekšlikumu.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
3.1.        Juridiskais pamats
Šā priekšlikuma pamatā ir LESD 46. pants,
tas ir arī Regulas (ES) Nr. 492/2011 juridiskais pamats, kas
ļauj pieņemt regulas vai direktīvas saskaņā ar parasto
likumdošanas procedūru.
3.2.        Subsidiaritātes un
proporcionalitātes principi
Ierosinātās regulas ieviešanas nodomi
ir cieši saistīti ar LES 3. panta 3. punktā noteiktajiem
mērķiem, saskaņā ar kuriem Eiropas Savienība
izveidojusi iekšējo tirgu, pamatojoties uz sociālo tirgus ekonomiku
ar augstu konkurētspēju, ar nolūku panākt pilnīgu
nodarbinātību un sociālo attīstību, un LESD 9. pantu,
kurā paredzēta augsta līmeņa nodarbinātība,
garantēta atbilstoša sociālā aizsardzība, un LESD 45. pantu
(“tiesības pieņemt faktiskos darba piedāvājumu, kā
arī tiesības šajā nolūkā brīvi pārvietoties
dalībvalstu teritorijā”).
Atsevišķi konkrēti pasākumi
šajā priekšlikumā ir savstarpēji cieši saistīti. Tie cits
citu pastiprina un kopā veidotu EURES tīklu par tādu
instrumentu, kuru izvēlēsies ikviens darba meklētājs vai
darba devējs, kas ir ieinteresēts darbaspēka
mobilitātē ES iekšienē. Ciktāl šie pasākumi ietver
pašreizējo pārredzamības pienākumu paplašināšanu,
automātiskas darba piemeklēšanas veicināšanu,
vienlīdzīgas pieejas nodrošināšanu EURES tīklam
visā Savienībā, skaidrāku praktisko atbalsta pakalpojumu
noteikšanu un pašreizējās informācijas apmaiņas
kārtības paplašināšanu, tiktāl tos uzskata par
vispārīgu un līdzsvarotu reakciju uz dažādiem
trūkumiem pašreizējā sadarbības sistēmā. Minētie
pasākumi ir atbilstoši arī, ņemot vērā bezdarbnieku
stāvokli darba tirgū, darba meklētāju vajadzības
(“stingra apņemšanās”) un brīvo darbvietu un darbā
pieņemšanas tirgus (tehnoloģisko) attīstību.
Katrs atsevišķs pasākums ir per
se pamatots kā pasākums, ar kuru nodrošina darba
ņēmēju pārvietošanās brīvību, kas noteikta
Līguma 46. pantā. Katra pasākuma mērķis ir
uzlabot “valstu nodarbinātības dienestu ciešu sadarbību” (LESD 46. panta
a) punkts) un/vai izstrādāt “attiecīgu sistēmu”, lai
brīvās darbvietas saistītu ar darba pieteikumiem (LESD 46. panta
d) punkts).
Tā kā kopīgas sadarbības
sistēmas izveide starp organizācijām dažādās
dalībvalstīs ir priekšnoteikums, lai notiktu informācijas
apkopošana un izplatīšana par brīvajām darbvietām, darba
pieteikumiem un CV pāri robežām un tam sekojoša darba
ņēmēju iekārtošana darbā, atsevišķas
dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt priekšlikuma mērķus,
un tāpēc ir jārīkojas ES līmenī.
Saskaņā ar proporcionalitātes
principu šī regula nepārsniedz nepieciešamo, lai sasniegtu
izvirzītos mērķus. Attiecībā uz pārredzamību
jānorāda, ka dalībvalstis darīs pieejamas EURES
portālam tikai tās brīvās darbvietas un CV, kuras jau ir
pieejamas valstī. Automātiska darba piemeklēšana notiks,
izmantojot vienkāršus sadarbspējas rīkus un nevis
piemērojot kopēju klasifikācijas sistēmu valsts
līmenī. EURES pakalpojumu integrēšana
nodarbinātības dienestu reģistrācijas nodaļu
darbībā var notikt, sniedzot standarta informāciju
(tiešsaistē un/vai uz papīra), un tikai tiešas saziņas
gadījumos pēc mērķgrupas dalībnieku skaidra
pieprasījuma (t. i., ja ir pieprasījums pēc klientu
pakalpojumiem nodarbinātības dienestos). Atbalsta pakalpojumus var
sniegt valsts līmenī, izmantojot vairākus risinājumus un
kanālus, un to intensitāti un darbības jomu var noteikt
atkarībā no konkrētās darba meklētāju vai darba
dēvēju situācijas. Dalībvalstis sistemātiskāk
apmainīsies ar valstu informāciju par darbaspēka trūkumu un
pārpalikumu un ar to saistīto politiku, bet lēmumi par
minēto politiku ir ārpus regulas darbības jomas.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Šī
priekšlikuma pieņemšana neradīs īpašu ietekmi uz ES budžetu.
Jebkuras darbības, kuras veiks Eiropas Komisija attiecībā uz EURES
tīklu un kuru rezultātā būs vajadzīgi
cilvēkresursi un/vai finanšu resursi, attiecas uz tās regulas
darbības jomu, ar ko izveido Nodarbinātības un
sociālās inovācijas programmu (“EaSI”) (2014–2020)[16], un radušos izdevumus
segs no ikgadējā budžeta piešķīruma šai programmai.
Attiecībā
uz laikposmu no 2014. līdz 2020. gadam no šīs ES programmas
segs izdevumus par tādiem horizontālajiem pasākumiem kā EURES
portāls, kopīga apmācību programma,
mērķtiecīgas mobilitātes shēmas, piemēram, “Tava
pirmā EURES darbavieta” un Eiropas prasmju, kompetenču,
kvalifikāciju un profesiju klasifikācija (ESCO).
Attiecībā uz to pašu laikposmu dalībvalstīs
īstenojamām darbībām saistībā ar darbaspēka
mobilitāti ES iekšienē var saņemt finansējumu no Eiropas
Sociālā fonda.
5.           DETALIZĒTS PRIEKŠLIKUMA
IZKLĀSTS
5.1.        I nodaļa.
Vispārējie noteikumi
Šajā nodaļā noteikts
priekšlikuma priekšmets (1. pants) un tā galvenie jēdzieni (2. pants).

Priekšlikums vienotā sistēmā integrē
Regulas (ES) Nr. 492/2011 II nodaļu un 38. pantu un
Komisijas Lēmumu Nr. 2012/733/ES par EURES tīklu.
Visā priekšlikumā kā
mērķgrupa tiek minēti darba ņēmēji un darba
devēji. Darba ņēmēji tiek definēti, atsaucoties uz
pilsoņiem piešķirtajām tiesībām saskaņā ar
LESD 45. pantu. Šo noteikumu nolūkā darba ņēmēji
ir pilsoņi, kuri meklē darbu un kuriem ir tiesības pieņemt
un strādāt algotu darbu citas dalībvalsts teritorijā. Tie
var būt arī trešo valstu valstspiederīgie, kuri likumīgi
dzīvo dalībvalstī un kuriem ir tiesības strādāt,
ja vien viņi drīkst doties uz citu dalībvalsti.
Priekšlikumā
ir ietvertas arī to iedzīvotāju kategorijas, kas meklē
mācekļa prakses vai stažēšanās iespējas, kuras ietver
darba līguma slēgšanu. Lai ņemtu vērā Eiropadomes 2012. gada
28. un 29. jūnija lūgumu, daži EURES tīkla
dalībnieki jau neformāli pēta iespējas paplašināt EURES
tīkla darbības jomu, lai ietvertu mācekļa praksi un
stažēšanos. 2014. gada laikā sāksies
izmēģinājuma projekts, kurš ļaus dalībvalstīm
brīvprātīgi apmainīties ar piedāvājumiem un
pieteikumiem. Tā mērķis būtu pakāpeniski pilnveidot
informācijas, piedāvājumu un pieteikumu apmaiņu šajā
jomā situācijās, kuras nav paredzētas darba līgumos.
5.2.        II nodaļa. EURES
tīkla izveide
Ar šo nodaļu tiek izveidots EURES
tīkls (3. pants). Tajā paredzēta tīkla struktūra
(4. panta 1. punkts) un attiecīgie uzdevumi un pienākumi
a) Komisijai (Eiropas Koordinācijas birojs, 6. pants),
b) iestādēm, kurām dalībvalstis ir uzdevušas
piemērot regulu (valstu koordinācijas biroji, 7. pants), un
c) organizācijām, kuras piedalās EURES
tīklā kā pakalpojumu sniedzēji (EURES partneri, 9. pants).
Tā kā tas ir savstarpējas palīdzības tīkls, visas
minētās organizācijas uzņemas kopīgu atbildību (4. panta
2. punkts).
EURES tīkls
veicina vispārēju politikas mērķu sasniegšanu (5. pants).
Kā instruments, ar kuru atvieglo darbaspēka mobilitāti ES
iekšienē, tas ir viens no daudziem risinājumiem un
nostādnēm, kas sekmē augsta līmeņa
nodarbinātību.
8. pantā ir noteikta sistēma,
uz kuru pamatojoties katra atsevišķa dalībvalsts pilnvaros
organizācijas pievienoties EURES tīklam, lai kļūtu
par EURES partneriem, piemērojot kopīgus obligātos
kritērijus, kas noteikti pielikumā (8. panta 4. punkts).
Šī norma ir galvenais EURES tīkla dalībnieku skaita
palielināšanas instruments šajā priekšlikumā.
Mērķis ir izveidot elastīgu
mehānismu, kas dod iespēju dalībvalstīm (pakāpeniski)
iekļaut EURES tīklā tādu organizāciju daudzumu,
kādu tās uzskata par lietderīgu, lai sasniegtu EURES
tīkla mērķus:
–
pirmkārt, nav paredzēta pieteikuma
iesniedzējas organizācijas definīcija, tāpēc
piekļuvi varētu piešķirt lielam attiecīgu organizāciju
skaitam, tostarp privātiem vai trešiem nozares nodarbinātības
dienestiem, darba devēju organizācijām, arodbiedrībām,
tirdzniecības palātām un nevalstiskām
organizācijām, kuras atbalsta migrējošus darba
ņēmējus. Visas šīs organizācijas varētu
tādā vai citādā veidā veicināt darbaspēka
mobilitāti ES iekšienē;
–
otrkārt, tā kā uz dažu no
minēto organizāciju pilnvarām, juridisko statusu vai administratīvo
spēju var attiekties īpaši ierobežojumi, tām ir dota
iespēja izvēlēties piedalīties tikai konkrētās EURES
tīkla darbību daļās (9. panta 1. punkts);
–
treškārt, minētās organizācijas
var kļūt par EURES partneriem arī sadarbībā ar
citām organizācijām (8. panta 6. punkts).
Tādējādi sistēma dod plašu rīcības
brīvību partnerattiecību izveidē valstu līmenī un
ļauj pakāpeniski paplašināt ģeogrāfisko un tematisko
ietekmi, kā arī sniegt pakalpojumus valstu līmenī
atbilstīgi mobilitātes veidiem un vajadzībām.
8. panta 3. punktā
paredzētas tiesības, kuras var izmantot nodarbinātības
dienesti. Šīs tiesības var īstenot tikai tajā valstī,
kurā likumīgi darbojas attiecīgais nodarbinātības
dienests (teritorialitātes princips). Lai gan valsts
nodarbinātības dienestiem (VND) joprojām būs svarīga
nozīme EURES tīklā (10. pants), citu veidu
nodarbinātības dienestu pieteikumu izskatīšana būs katras
atsevišķas dalībvalsts ziņā. Ja dalībvalsts uzskata
par vajadzīgu, tā drīkst ieviest kritērijus, papildinot
pielikumā noteiktos kritērijus (8. panta 5. punkts).
Ar 11. pantu tiek izveidota vienota
pārvaldības iestāde, lai atvieglotu praktisku sadarbību
starp Komisiju un dalībvalstīm saistībā ar šo regulu.
5.3.        III nodaļa.
Pārredzamība
Šajā nodaļā noteikti īpaši
pasākumi attiecībā uz pārredzamību un automātisku
darba piemeklēšanu:
–
ietvert EURES portālā gandrīz
visu brīvo darbvietu piedāvājumu, lai darba
meklētājiem visā Eiropā būtu tūlītēja
piekļuve vienām un tām pašām brīvajām
darbvietām, kopā ar plašu pieejamo CV apkopojumu, kuru darbā
pieņemšanai var izmantot reģistrētie darba devēji (14., 15. un
17. pants);
–
dot iespēju veikt automātisku darba
piemeklēšanu EURES portālā starp brīvajām
darbvietām un CV visās dalībvalstīs, pārtulkojot
portālu visās ES valodās un nodrošinot, ka tiek saprastas valstu
līmenī iegūtās prasmes, kompetences, profesijas un
kvalifikācijas (16. pants).
Šīs nodaļas noteikumos tiek skaidri
atbalstīta pārredzamības principa attiecināšana uz
organizācijām, kas nav VND, tām brīvprātīgi
piedaloties EURES tīklā kā EURES partneriem.
Turklāt VND tiek mudināti veidot partnerattiecības ar citām
attiecīgajām organizācijām, izmantojot principu par vieglu
piekļuvi EURES portālam (15. panta 2. punkts), un
atvieglot informācijas nosūtīšanu valsts līmenī,
izveidojot valsts centru (15. panta 5. punkts).
Gandrīz visu brīvo darbvietu
piedāvājums
Pašlaik ne visas dalībvalstis dara
pieejamas EURES portālā visas brīvās darbvietas, kas
publicētas un pieejamas valsts līmenī. 14. panta 1. punkta
a) apakšpunktā paredzēts, ka dalībvalstis dara pieejamas EURES
portālā visas brīvās darbvietas, kuras publicētas
valstī, ar to paplašinot Regulas (ES) Nr. 492/2011 13. panta
darbības jomu.
Pirmkārt, tas nozīmē, ka tiek
likvidēti visi vispārējie administratīvie ierobežojumi
brīvo darbvietu informācijas nosūtīšanai uz EURES
portālu, piemēram, tie, kas saistīti ar līguma veidu un
ilgumu vai darba devēja nodomiem attiecībā uz darbā
pieņemšanu (14. panta 2. punkts).
Otrkārt, esošajam brīvo darbvietu
apkopojumam tiek pievienotas brīvās darbvietas, kas pieejamas
a) VND vietējā vai reģionālā līmenī,
bet līdz šim nav nosūtītas centralizēti vai darītas
pieejamas EURES portālā; b) no tādām
trešām pusēm kā privāti nodarbinātības dienesti,
kuri sniedz šo informāciju VND, pamatojoties uz esošajiem valstu nolīgumiem;
c) no EURES partneriem.
Ņemot vērā, ka
tehnoloģiskā attīstība tīmekļa
rāpuļprogrammu jomā ir notikusi samērā nesen un ka to
dalībvalstu skaits, kuras izmanto šos rīkus, ir neliels, kā
arī iespējamos datu aizsardzības jautājumus, šajā
posmā netiek paredzēts, ka dalībvalstis dara pieejamus EURES
portālam datus, kas iegūti ar tīmekļa
rāpuļprogrammām, saskaņā ar valstu tiesību
aktiem.
Plašs pieejamo darba pieteikumu un CV
apkopojums
Pašlaik Eiropas līmenī notiek
automātiska elektroniska apmaiņa ar CV vai citu darba
meklētāju profilu informāciju, neraugoties uz formulējumu
Regulas (ES) Nr. 492/2011 13. pantā. 14. panta 1. punkta
b) apakšpunktā paredzēts, ka nākotnē dalībvalstis
darīs pieejamus EURES portālam darba pieteikumus un CV, kas ir
pieejami valstī, ja persona būs devusi piekrišanu savu datu
nosūtīšanai EURES portālam.
Tas ietvers to datu nosūtīšanu EURES
portālam, kurus darba meklētājs būs darījis pieejamus
a) tieši VND, b) VND, noslēgto līgumu vai starp VND un
citiem nodarbinātības dienestiem pastāvošās datu
apmaiņas kārtības rezultātā, un c) EURES
partneriem. Tas ļaus EURES portālā
reģistrētajiem darba devējiem tieši piekļūt
plašākam CV apkopojumam.
Atbalsta mehānismi, lai
nodrošinātu darba meklētājiem un darba devējiem
piekļuvi tiešsaistē
Lai
atvieglotu darba meklētājiem un darba devējiem apmaiņu ar
darba pieteikumiem, CV un informāciju par brīvajām
darbvietām pāri robežām, tika ieviesti divi pienākumi:
a) 15. pantā paredzēts, ka VND un citi EURES
partneri uzlabo piekļuvi EURES portālam darba meklēšanas
portālos, kurus tie pārvalda, un b) 17. pantā
paredzēts, ka VND un citiem EURES partneriem, kuri
reģistrē datus, jāpiedāvā darba meklētājiem
un darba devējiem atbilstoša palīdzība, ja tie gribētu
individuāli reģistrēties arī EURES
portālā.
Automātiska darba piemeklēšana
Eiropas Komisija izstrādā Eiropas
prasmju, kompetenču, kvalifikāciju un profesiju klasifikāciju.
Tā kā tās galvenā funkcija ir darboties kā
automātiskam uz prasmēm balstītam darba piemeklēšanas
rīkam EURES portālā, minētā klasifikācija
nodrošinās datu pilnīgu sadarbspēju starp valstu darba
meklēšanas portāliem visā Eiropā.
No tehniskā viedokļa, lai
panāktu datu sadarbspēju automātiskas darba piemeklēšanas
vajadzībām, nav nepieciešama klasifikācijas sistēmu
saskaņošana. Lai ieviestu Savienības tiesību aktos atbilstošu
mehānismu, kas ļauj visām dalībvalstīm darba
meklēšanas portālos paredzēt automātisku darba
piemeklēšanas iespēju pāri valstu robežām, 16. pantā
noteikts, ka dalībvalsts veiks sākotnējo klasifikāciju
uzskaiti, lai saskaņotu tās ar minēto Eiropas
klasifikāciju. 16. panta 3. punktā noteikts izpildes
termiņš visām dalībvalstīm, pēc kura jānodrošina
visu nosūtīto datu sadarbspēja, ja tiek izmantoti tehniskie
standarti un paraugi (16. panta 5. punkts).
Atbildība par datu kvalitāti
Atbildība par brīvās darbvietas
kvalitāti, par sniegtās informācijas patiesumu un
atbilstību valsts tiesību normām un standartiem gulstas uz
tās organizācijas pleciem, kura šo informāciju darījusi
pieejamu EURES portālam. Lai portāla lietotājus
informētu par minēto atbildību, portālā izvietota
atbilstoša Komisijas atruna. 14. panta 4. punktā ir minēta
šādu valsts tiesību normu un standartu nepieciešamība, 14. panta
5. punktā ir noteikti sadarbības un informācijas
apmaiņas principi šajā nozarē un 14. panta 6. punktā
noteikts, ka datu avotam par brīvo darbvietu jābūt izsekojamam
(līdz organizācijai, kura šos datus darījusi pieejamus).
5.4.        IV nodaļa. Atbalsta
pakalpojumi
Šajā nodaļā noteikti īpaši
pasākumi attiecībā uz integrēšanu un atbalsta pakalpojumiem:

–
darīt pieejamu pamatinformāciju par EURES
tīklu visā Savienībā ikvienam darba meklētājam
vai darba devējam, kurš vēlas saņemt klienta pakalpojumus
attiecībā uz darbā pieņemšanu, un pastāvīgi
piedāvāt visām ieinteresētajām personām
piekļuvi EURES tīklam (19. pants un 20. panta 1. punkts);

–
palīdzēt katrai personai, kas ir
ieinteresēta darba piemeklēšanā, darbā
iekārtošanā un darbā pieņemšanā, izmantojot EURES
tīklu (20. panta 2.‒4. punkts, 21.‒23. pants).
Šīs nodaļas noteikumos skaidri
paredzēts, ka arī organizācijas, kas nav VND, drīkst sniegt
atbalsta pakalpojumus, tām brīvprātīgi piedaloties EURES
tīklā kā EURES partneriem. Turklāt VND tiek
mudināti veidot partnerattiecības, lai veicinātu saskaņotu
pakalpojumu paketes izveidi darba devējiem attiecībā uz
darbaspēka mobilitāti ES iekšienē (21. panta 4. punkts).

Principi

18. panta 1. un 2. punktā
attiecīgi ir ietverti principi, kuros paredzēts, ka
dalībvalstīm jānodrošina efektīva piekļuve EURES
tīklam savā teritorijā un ka tām jāizstrādā
saskaņota pieeja atbalsta pakalpojumiem, ņemot vērā
atbildību par pilnvaru piešķiršanas sistēmu EURES
partneriem, valsts koordinācijas biroja nevainojamu darbību un VND
nozīmi, kalpojot sabiedrības interesēm šajā jomā. 18. panta
3. punktā ir paredzēta risinājumu izvēlne pakalpojumu
sniegšanai katras dalībvalsts teritorijā.
18. panta 5. punktā ir ietverts
princips, kurā paredzēts, ka atbalsta pakalpojumiem darba
ņēmējiem ir jābūt bez maksas, lai gan par lielāko
daļu atbalsta pakalpojumu darba devējiem var iekasēt maksu
saskaņā ar valsts praksi (18. panta 6. punkts).
Integrēšana

Attiecīgi 19. pantā un 20. panta
1. punktā ir paredzēts, ka a) katrs darba ņēmējs
un darba devējs, kurš reģistrējies klientu pakalpojumiem
nodarbinātības dienestā ES, saņem nepieciešamo pamatinformācija
par to, kā EURES var viņam palīdzēt, un b) katrs
ieinteresētais darba ņēmējs tiek informēts par “EURES
piedāvājumu” attiecībā uz turpmāku palīdzību.

Atbalsta
pakalpojumi
Saskaņā ar pašreizējo praksi
organizācijas EURES tīklā tiek aicinātas sniegt
informācijas pakalpojumus, konsultācijas un padomus attiecīgi
darba meklētājiem un darba devējiem:
–
(..) palīdzēt darba
meklētājiem, kurus interesē darbs ārvalstīs, un sniegt
konsultācijas par piemērotām brīvām darbvietām,
kā arī palīdzēt sagatavot pieteikumus un CV
saskaņā ar ieteicamo Eiropas CV formātu. Darba
meklētājiem dod iespēju reģistrēt savu CV EURES
datubāzē;
–
(..) sniegt informāciju un darbinieku
meklēšanas pakalpojumus darba devējiem, kuri vēlas pieņemt
darbā darbiniekus no citām valstīm, tostarp padomus un
palīdzību, lai precizētu potenciālo pretendentu profilu. EURES
CV datubāze tiek popularizēta kā rīks, kas ļauj darba
devējiem piekļūt to personu lokam, kuras interesē darbs
ārvalstīs.
Ar 2012. gada lēmumu
dalībvalstis tika aicinātas galveno uzmanību pievērst darba
piemeklēšanai, darbā iekārtošanai un darbā
pieņemšanai.
Lai atbalstītu konsekventāku EURES
tīkla īstenošanu, ES tiesību aktos jānosaka, kādi
atbalsta pakalpojumi ir jāsniedz tiem darba meklētājiem un darba
devējiem, kuri ir ieinteresēti saņemt palīdzību
attiecībā uz darbaspēka mobilitāti ES iekšienē. 20.‒23. pantā
ir ietverts plašs pakalpojumu klāsts – pamatinformācija un
norādījumi, kā arī personalizētāka
palīdzība, tostarp attiecībā uz sociālo
nodrošinājumu un palīdzību pēc darbā pieņemšanas.

Īpaši
atbalsta pakalpojumi
Pārrobežu darba ņēmēji
saskaras ar īpašiem jautājumiem sociālā nodrošinājuma,
nodokļu un apdrošināšanas jomā, un tāpēc viņiem
ir vajadzīga īpaša palīdzība.
Attiecīgās dalībvalstis var
pieņemt lēmumu par sadarbības un pakalpojumu struktūru
izveidi pārrobežu reģionos, un atbalsta pakalpojumiem, kurus
šādas struktūras sniedz pārrobežu darba ņēmējiem,
ir jāietver a) centralizēti risinājumi attiecībā
uz informāciju par brīvajām darbvietām, darba pieteikumiem
un CV (15. panta 6. punkts); b) mērķtiecīga
pamatinformācija (19. panta 2. punkts); un
c) integrēta tiešsaistes piekļuve attiecībā uz
sociālo nodrošinājumu (23. panta 2. punkts) un
palīdzība un atsauces uz kompetentajām iestādēm
sociālā nodrošinājuma jautājumos (23. panta 3. punkts).

Viens no konkrētiem šo atbalsta
struktūru veidiem ir pārrobežu partnerattiecības.
Saskaņā ar dalībvalstu VND norādījumiem
atkarībā no reģionālā pārrobežu darba tirgus
vajadzībām dažādos partnerattiecību veidojumos var apvienot
valsts nodarbinātības dienestus, darba devēju un
arodbiedrību organizācijas, vietējās iestādes un citas
struktūras, kuras risina nodarbinātības un arodmācību
problēmas robežu reģionos. Ja pārrobežu reģionā notiek
liela pārrobežu svārstmigrācija vai vērojams nepārprotams
tās potenciāls, tajā jāveido īpaša atbalsta
struktūra.
Nediskriminējoša piekļuve
aktīvai darba tirgus politikai (ALMP)
24. pantā paredzēts princips,
ka attiecībā uz piekļuvi aktīvai darba tirgus politikai
netiek diskriminēti valstspiederīgie, kas dodas uz citām
dalībvalstīm, salīdzinājumā ar savas valsts
teritorijā mobiliem valstspiederīgajiem (vienlīdzīga
attieksme attiecībā uz izejošo mobilitāti). Regulas (ES)
Nr. 492/2011 5. pantā paredzēts, ka darba
ņēmēji, kuri meklē darbu dalībvalstī, saņem
to pašu palīdzību, kādu sniedz šīs dalībvalsts
valstspiederīgajiem (vienlīdzīga attieksme attiecībā
uz ienākošo mobilitāti).
5.5.        V nodaļa.
Saistība ar mobilitātes politiku
Šajā nodaļā noteikts īpašs
pasākums:
–
atbalstīt EURES tīkla
darbību, izmantojot informācijas apmaiņu par darbaspēka
trūkumu un pārpalikumu un darbību koordināciju visās
dalībvalstīs (25.‒30. pants).
Šīs nodaļas noteikumos skaidri
paredzēts, ka arī organizācijas, kas nav VND, drīkst
vākt un pārbaudīt informāciju, datus un
rādītājus, tām piedaloties EURES tīklā
kā EURES partneriem.
Vispārējais informācijas
apmaiņas un ziņojumu sniegšanas mērķis
Vispārējais šīs nodaļas
mērķis ir stiprināt esošo informācijas apmaiņas
kārtību EURES tīklā, kad tā paaugstina
konkrētu kolektīvo rezultātu kvalitāti un veicina
dalībvalstu politikas koordināciju.
Ar informācijas apmaiņu
saistītās darbības
Ar 25. pantu tiek pārņemts
noteikums, par kuru vienošanos panāca sarunu par ES
Nodarbinātības un sociālās inovācijas programmu (EaSI)
ietvaros. Tas palīdzēs EURES tīkla darbā
iekļaut uz mobilitātes plūsmām un veidiem attiecināmo
datu analīzi. Tā kā šis noteikums daudz labāk iederas EURES
regulā, tiek ierosināts atcelt attiecīgo pantu EaSI
programmā (skatīt 35. pantu).
26. pantā noteikts, ka
dalībvalstu pienākums ir dalīties ar to informāciju par
darba tirgu, kura attiecas uz darbaspēka mobilitāti ES iekšienē.
Tas palīdzēs dalībvalstīm saistīt darbības EURES
tīklā ar plašāku priekšstatu par mobilitātes politiku.
27. panta mērķis ir
mudināt visas organizācijas EURES tīklā, t. i.,
koordinācijas birojus, valsts nodarbinātības dienestus un citus EURES
partnerus, atklāti un aktīvi dalīties ar to pieejamo
informāciju par situāciju atsevišķā dalībvalstī,
kura varētu būt noderīga darba ņēmējiem, kas ir
ieinteresēti darbaspēka mobilitātē ES iekšienē.
Līdz šim minēto informāciju vāca tikai koordinācijas
biroji un tad nodeva EURES portālam. Ietverošāka un
augšupēja pieeja informācijas vākšanas procesam sniegs
priekšrocības darba ņēmējiem. Vajadzības
gadījumā rezultātu varētu konsolidēt saskaņotos
paraugos (27. panta 3. punkts).
Ar 28. pantu tiek pārņemta 2012. gada
lēmuma pieeja plānošanai. Informācijas apmaiņai par
plānotajām darbībām, resursiem un uzraudzību starp
valsts koordinācijas birojiem jāpalielina visa EURES tīkla
efektivitāte. Tas var veicināt sinerģiju un speciālu
kopīgu darbā pieņemšanas projektu izstrādi.
Ar ziņojumu sniegšanu saistītas
darbības
29. pantā ir noteikti veidi, kā
izvērtēt EURES tīkla darbības rezultātus.
30. panta mērķis ir
turpināt Regulas (ES) Nr. 492/2011 17. pantā noteikto
pieeju reizi divos gados sniegt ziņojumu par regulas II nodaļas
īstenošanu.
5.6.        VI nodaļa.
Nobeiguma noteikumi
31. pantā tiek skaidrots, ka visi
šajā regulā paredzētie pasākumi jāveic
saskaņā ar ES tiesību aktiem par personas datu aizsardzību
un to valsts īstenošanas pasākumiem. Tā kā Komisija,
darbodamās Eiropas Koordinācijas birojā, ir viena no
dalībniecēm, ir jāpilda arī Regula (EK) Nr. 45/2001.

32. pantā paredzēts ex-post
novērtējums par regulas ieviešanu.
33. un 34. pantā ir
paredzēti standarta noteikumi, kādi ir ES sekundārajos
tiesību aktos, kas attiecas uz LESD 290. un 291. panta
piemērošanu.
35. pantā ir paredzēti
noteikumi, kuri jāatceļ.
36. pantā uzsvērts, ka notiek
pārejas pasākumi saskaņā ar pievienošanās
līgumiem. Šo noteikumu piemēro Horvātijai.
2014/0002 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
par Eiropas Nodarbinātības dienestu
tīklu, darba ņēmēju piekļuvi mobilitātes
pakalpojumiem un turpmāku darba tirgu integrāciju
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 46. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc tiesību akta projekta
nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[17],
ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[18],

apspriedušies ar Eiropas Datu
aizsardzības uzraudzītāju,
rīkojoties saskaņā ar parasto
likumdošanas procedūru,
tā kā:
1)         Darba ņēmēju
pārvietošanās brīvība ir ES pilsoņu
pamatbrīvība, kas kā viens no Savienības iekšējā
tirgus balstiem ir nostiprināta Līguma par Eiropas Savienības
darbību (“Līgums”) 45. pantā. Tās īstenošana ir
precizēta ar Savienības tiesību aktiem, kuru mērķis ir
garantēt Savienības pilsoņiem un viņu ģimenes
locekļiem piešķirto tiesību pilnīgu īstenošanu.
2)         Turklāt darba
ņēmēju pārvietošanās brīvība ir arī
būtisks elements integrētāka Savienības darba tirgus
izveidē, kurā ir atļauta darba ņēmēju
mobilitāte, pārvietojoties no teritorijām ar augstu bezdarba
līmeni uz teritorijām, kurās ir vērojams darbaspēka
trūkums. Šī brīvība palīdz atrast darba
ņēmējus ar prasmēm, kas ir labāk piemērotas
brīvajām darbvietām, un novērst nepilnības darba
tirgū.
3)         Eiropas Parlamenta un
Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regulā (ES)
Nr. 492/2011 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos
Savienībā (kodificēta redakcija)[19]
noteikti mehānismi informācijas apkopošanai un izplatīšanai,
kā arī apmaiņai un Komisijas 2012. gada 26. novembra
Īstenošanas lēmumā 2012/733/ES ir paredzēti EURES (Eiropas
Nodarbinātības dienestu) tīkla darbības noteikumi
saskaņā ar minēto regulu. Šis tiesiskais regulējums ir
jāpārskata, lai atspoguļotu jaunus mobilitātes veidus,
stingrākas prasības taisnīgas mobilitātes jomā, to
tehnoloģiju izmaiņas, kuras izmanto datu apmaiņā par
brīvām darbvietām, dažādus darbā pieņemšanas
kanālus, kurus izmanto darba meklētāji un darba devēji, un
citu darba tirgus starpnieku augošo nozīmi līdzās valsts nodarbinātības
dienestiem (VND) darbā pieņemšanas pakalpojumu sniegšanā.
4)         Lai palīdzētu
darba ņēmējiem, uz kuriem attiecas tiesības brīvi
pārvietoties, efektīvi īstenot šīs tiesības,
saskaņā ar šo regulu palīdzība ir pieejama ikvienam
Savienības valstspiederīgajam, kuram ir tiesības pieņemt un
strādāt algotu darbu, un viņa ģimenes locekļiem
saskaņā ar Līguma 45. pantu. Dalībvalstis ikvienam
trešās valsts valstspiederīgajam, uz kuru saskaņā ar
Savienības vai valsts tiesību aktiem attiecas vienlīdzīgas
attieksmes princips, nodrošina tādu pašu piekļuvi šai jomai kā
savas valsts valstspiederīgajiem.
5)         Augošā
savstarpējā atkarība starp darba tirgiem prasa stiprināt
sadarbību starp nodarbinātības dienestiem, lai nodrošinātu
pārvietošanās brīvību visiem darba ņēmējiem,
izmantojot brīvprātīgu un taisnīgu darbaspēka
mobilitāti Savienībā saskaņā ar Līguma 46. panta
a) punktu; un tādēļ starp dalībvalstīm un
Komisiju būtu jāizveido kopīga sistēma sadarbībai
attiecībā uz darbaspēka mobilitāti Savienībā.
Šajā sistēmā būtu jāapvieno brīvās darbvietas
visā Savienībā un iespēja pieteikties uz šīm brīvajām
darbvietām (“informācijas apkopošana un izplatīšana”),
jānosaka, kādus saistītus atbalsta pakalpojumus var saņemt
darba ņēmēji un darba devēji, un jānodrošina
kopīga pieeja tās informācijas apmaiņai, kas nepieciešama
minētās sadarbības atvieglošanai.
6)         Izaugsmes un
nodarbinātības paktā Eiropadome lūdza izpētīt
iespēju EURES tīklā ietvert mācekļa praksi un
stažēšanos; mācekļa praksi un stažēšanos var iekļaut
šajā regulā, ja attiecīgās personas tiek uzskatītas
par darba ņēmējiem, atsaucoties uz tiesībām, kas
pilsoņiem piešķirtas saskaņā ar Līguma 45. pantu.
Ir jāizveido atbilstoša vispārējas informācijas
apmaiņa par mobilitāti attiecībā uz mācekļa
praksi un stažēšanos Savienībā un jāizstrādā
piemērota palīdzība šo amatu kandidātiem, balstoties uz informācijas
par šiem piedāvājumiem apkopošanas un izplatīšanas
mehānismu, ja šāda informācijas apkopošana un izplatīšana
tiek uzskatīta par iespējamu saskaņā ar attiecīgajiem
standartiem, kā arī pienācīgi ņemot vērā
dalībvalstu kompetenci.
7)         Savienībā ir jānodrošina
saskaņotāka informācijas apkopošana un izplatīšana,
atbalsta pakalpojumi un informācijas apmaiņa par darbaspēka
mobilitāti. Tāpēc paredzēts, ka EURES tīklu
veido kā kopīgas sistēmas sadarbībai starp
dalībvalstīm un Komisiju neatņemamu sastāvdaļu.
Būtu jānosaka uzdevumi un pienākumi tādām tīkla
darbībā iesaistītajām organizācijām kā
Eiropas Komisija (“Eiropas Koordinācijas birojs”), dalībvalstu
norīkotās iestādes darbībai valstu līmenī
(“valsts koordinācijas biroji”) un organizācijas, kuras palīdz
darba meklētājiem un darba devējiem (“EURES partneri”).
8)         Struktūrai
Savienības līmenī (“Eiropas Koordinācijas birojs”)
būtu jāveicina starpvalstu un pārrobežu sadarbība un
atbalsts visām EURES darbībā iesaistītajām
organizācijām, nodrošinot kopēju informāciju,
apmācību pasākumus, rīkus un norādījumus.
Šādai struktūrai arī būtu jābūt atbildīgai
par Eiropas Darba mobilitātes portāla (EURES portāls),
kopīgas IT platformas, izstrādi. Lai vadītu šo darbu,
apspriežoties ar dalībvalstīm, būtu jāizstrādā
daudzgadu darba programmas.
9)         Dalībvalstīm
būtu jāizveido koordinācijas biroji valstu līmenī, lai
sniegtu vispārēju atbalstu un palīdzību visām EURES
darbībā iesaistītajām organizācijām savā
teritorijā, jāatbalsta sadarbība ar kolēģiem
citās dalībvalstīs un ar Eiropas Koordinācijas biroju. Šiem
koordinācijas birojiem būtu jāuzdod risināt ar
brīvajām darbvietām saistītās sūdzības un
problēmas, kā arī pārbaudīt atbilstības
jautājumus attiecībā uz brīvprātīgu un
taisnīgu mobilitāti Savienībā.
10)       Sociālo partneru
līdzdalība EURES tīklā dod ieguldījumu
mobilitātes šķēršļu analīzē Savienībā,
kā arī veicina taisnīgu un brīvprātīgu
mobilitāti Savienībā, tostarp pārrobežu reģionos.
Tāpēc sociālo partneru pārstāvji Savienības
līmenī būtu jāiesaista vispārējā EURES
tīkla pārvaldības struktūrā, bet valstu darba
devēju organizācijas un arodbiedrības var pieteikties, lai
kļūtu par EURES partneriem.
11)       EURES tīkla
struktūra attiecībā uz organizācijām, kuras nav
minētas iepriekš, jāveido elastīgi, pielāgojoties
mainīgajam darbā pieņemšanas pakalpojumu tirgus tendencēm.
Dažādu nodarbinātības dienestu rašanās kopā ar
pārveidoto VND nozīmi attiecībā uz valsts darbā
pieņemšanas pakalpojumiem norāda, ka dalībvalstīm un
Eiropas Komisijai jāveic saskaņoti pasākumi, lai atvērtu EURES
tīklu kā galveno rīku Savienībā, kas sniedz darbā
pieņemšanas pakalpojumus ES iekšienē.
12)       Plašāka
līdzdalība EURES tīklā sniedz sociālas,
saimnieciskas un finansiālās priekšrocības. Tiek uzlabota
pakalpojumu sniegšanas efektivitāte, atvieglojot partnerattiecību
veidošanu, veicinot papildināmību un kvalitātes uzlabojumus.
Tiek palielināta EURES tīkla tirgus daļa, ciktāl
jauni dalībnieki dara pieejamas brīvas darbvietas, darba pieteikumus
un dzīvesgājuma aprakstus (“CV”). Starpvalstu un pārrobežu
sadarbība, kas ir galvenā EURES tīkla darbības
iezīme, varētu veicināt inovatīvu mācību un
nodarbinātības dienestu sadarbības veidu rašanos, tostarp
brīvo darbvietu un atbalsta pakalpojumu kvalitātes standartus.
Tādējādi palielinātos EURES tīkla nozīme,
kurš ir viens no svarīgākajiem dalībvalstīm un Eiropas
Komisijai pieejamiem rīkiem Savienībā, kas paredzēts
konkrētu pasākumu atbalstam, lai nodrošinātu augsta
līmeņa nodarbinātību Savienībā.
13)       Saskaņā ar savu
kompetenci attiecībā uz darba tirgus organizēšanu, dalībvalstīm
pašām būtu jābūt atbildīgām par organizāciju
pilnvarošanu līdzdalībai EURES tīklā,
kļūstot par EURES partneriem katra savā teritorijā.
Attiecībā uz pilnvarošanas procesu jāievēro kopīgi
obligātie kritēriji un ierobežots pamatnoteikumu kopums, lai
nodrošinātu pārredzamību un vienlīdzīgas iespējas
pievienoties EURES tīklam, neskarot elastīgumu, kas
nepieciešams, lai tiktu ņemti vērā dažādi valsts
nodarbinātības dienestu un citu darba tirgus dalībnieku
sadarbības modeļi un veidi dalībvalstīs.
14)       Viens no EURES
tīkla mērķiem ir atbalstīt taisnīgu darbaspēka
mobilitāti ES iekšienē, un tāpēc kopīgos
obligātajos kritērijos attiecībā uz organizāciju
pilnvarošanu pievienoties EURES tīklam būtu jāietver
prasība, ka šīs organizācijas apņemas pilnībā
ievērot piemērojamos darba standartus un tiesību aktu
prasības.
15)       Lai nodrošinātu, ka
starp esošo EURES tīkla darbību, kuras pamatā ir
ilgtermiņa sadarbība ar VND, un mērķi atvērt EURES
tīklu jaunām organizācijām ir atbilstošs līdzsvars,
būtu jānodrošina, ka VND ir īpaša vieta EURES
tīklā. Būtu jāievieš pārejas periods, pēc kura
arī uz VND līdzdalību pilnībā attiecas kopīgi
obligātie kritēriji. Dalībvalstīm būtu
jānodrošina, ka VND atbilst kopīgiem obligātajiem
kritērijiem un regulā paredzētajiem pienākumiem.
16)       Lai paziņotu darba
ņēmējiem un darba devējiem ticamu un aktuālu
informāciju par dažādiem darbaspēka mobilitātes aspektiem
Savienībā, EURES tīklam būtu jāsadarbojas ar
citām iestādēm, dienestiem un Savienības tīkliem, ar
kuriem atvieglo mobilitāti un informē iedzīvotājus par
Savienības tiesību aktos paredzētajām tiesībām,
piemēram, portālu “Tava Eiropa”, Eiropas jaunatnes portālu un SOLVIT,
organizācijām, kuras ir atbildīgas par profesionālo
kvalifikāciju atzīšanu, un iestādēm, kuras ir
atbildīgas par vienlīdzīgas attieksmes pret darba
ņēmējiem nodrošināšanu, analīzi, uzraudzību un
atbalstīšanu un kuras ir norīkotas saskaņā ar Eiropas
Parlamenta un Padomes Direktīvu ../2013/ES [par pasākumiem, ar
ko veicina darba ņēmējiem piešķirto tiesību
īstenošanu darba ņēmēju pārvietošanās
brīvības jomā].
17)       Lai īstenotu
tiesības uz pārvietošanās brīvību,
jāizstrādā instrumenti informācijas apkopošanas un
izplatīšanas atbalstam, t. i., informācijas apmaiņai par
brīvajām darbvietām, darba pieteikumiem un CV, padarot darba
tirgu pilnībā pieejamu gan darba ņēmējiem, gan darba
devējiem saskaņā ar Līguma 46. panta d) punktu,
un tāpēc Komisijai būtu jāizstrādā un jāvada
kopīga IT platforma Savienības līmenī. Šo tiesību
nodrošināšana nozīmē, ka darba ņēmējiem faktiski
tiek dota iespēja piekļūt nodarbinātības
iespējām visā Savienībā.
18)       Kopīgajai IT platformai,
kurā apvieno brīvās darbvietas un iespēju pieteikties uz
šīm brīvajām darbvietām, vienlaicīgi ļaujot darba
meklētājiem un darba devējiem automātiski saskaņot
datus ar dažādu kritēriju un līmeņu palīdzību,
būtu jāveicina tāds līdzsvars Savienības darba
tirgū, kurš radītu augsta līmeņa nodarbinātību un
palīdzētu izvairīties no nopietna dzīves un
nodarbinātības līmeņa apdraudējuma dažādos
reģionos un ražošanas nozarēs.
19)       Juridiskā atbildība
par kopīgajā IT platformā izvietotās informācijas
būtisko un tehnisko kvalitāti, jo īpaši attiecībā uz
datiem par brīvajām darbvietām, gulstas uz tās
organizācijas pleciem, kura šo informāciju darījusi pieejamu
saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem un/vai
dalībvalstu noteiktajiem standartiem. Komisijai būtu jāveicina
sadarbība, lai padarītu iespējamu jebkādas krāpšanas
vai ļaunprātīgas izmantošanas agrīnu atklāšanu
attiecībā uz informācijas apmaiņu Eiropas līmenī.
20)       Kopīga prasmju,
kompetenču, kvalifikāciju un profesiju klasifikācijas
sistēma ir viens no vissvarīgākajiem rīkiem, kas dod
iespēju Savienībā iesniegt darba pieteikumus tiešsaistē,
tāpēc ir jāattīsta sadarbība starp
dalībvalstīm un Eiropas Komisiju, lai nodrošinātu
sadarbspēju un automātisku darba piemeklēšanu pāri
robežām, tostarp veicot valstu klasifikācijas sistēmu
saskaņošanu. Šajā saistībā būtu jāizmanto
arī citi Eiropas formāti un rīki, ar kuriem nodrošina datu par
prasmēm un kvalifikācijām salīdzināmību un
pārredzamību, piemēram, Eiropas kvalifikāciju sistēma
un vienota kvalifikāciju un kompetenču pārredzamības
sistēma (Europass).
21)       Būtu jāizveido
kopīga pieeja tiem pakalpojumiem, kurus sniedz EURES
tīklā iesaistītās organizācijas (“atbalsta
pakalpojumi”), un iespēju robežās būtu jānodrošina, ka
darba ņēmējiem un darba devējiem, kuri meklē
palīdzību attiecībā uz darbaspēka mobilitāti ES
iekšienē, tiek piemērots vienlīdzīgas attieksmes princips,
neraugoties uz viņu atrašanās vietu Savienībā, un
tāpēc būtu jānosaka principi un noteikumi
attiecībā uz atbalsta pakalpojumu pieejamību atsevišķu
dalībvalstu teritorijā. Šī kopējā pieeja attiecas
arī uz mācekļa praksi un stažēšanos, kas uzskatīta par
darbu.
22)       Ja tiek nodrošinātas
plašākas un vispārīgākas darbaspēka mobilitātes
iespējas ES iekšienē, ieguvēji ir darba ņēmēji,
un tāpēc jāuzlabo EURES tīkla potenciāls, lai
sniegtu atbalstu darba ņēmējiem visā darba dzīves
ciklā, nodrošinot pārejas un karjeru.
23)       Atbalsta pakalpojumi
palīdzēs samazināt šķēršļus, ar kuriem saskaras
darba meklētāji, īstenojot savas darba ņēmēju
tiesības saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kā
arī efektīvāk izmantot visas darba iespējas, tādējādi
radot labākas individuālās nodarbinātības izredzes.
24)       Padziļināta
darbaspēka pieprasījuma izpratne attiecībā uz
profesijām, nozarēm un darba ņēmēju
vajadzībām dotu ieguldījumu darba ņēmēju
brīvas pārvietošanās tiesību īstenošanā
Savienībā, un tāpēc atbalsta pakalpojumos jāietver
kvalitatīva palīdzība darba devējiem, jo īpaši maziem
un vidējiem uzņēmumiem. Ciešas darba attiecības starp
nodarbinātības dienestiem un darba devējiem palielinās
brīvo darbvietu un darba piemeklēšanai piemēroto kandidātu krātuvi,
nodrošinās ceļu darba meklētājiem, īpaši no
neaizsargātām grupām, un uzlabos informāciju par darba
tirgu.
25)       Būtu jānosaka
visām dalībvalstīm kopīgi atbalsta pakalpojumi,
panākot vienprātību attiecībā uz dalībvalstu
veiksmīgu informācijas, konsultāciju un padomu sniegšanas praksi
darba meklētājiem un darba devējiem.
26)       Atbalsta pakalpojumi darba
ņēmējiem ir saistīti ar Savienības tiesību aktos
paredzētās darba ņēmēju pārvietošanās
brīvības, kas ir viena no pamatbrīvībām, īstenošanu,
un tiem būtu jābūt bez maksas. Tomēr atbalsta pakalpojumi
darba devējiem drīkst būt par maksu saskaņā ar valstu
praksi.
27)       Īpaša uzmanība
būtu jāpievērš mobilitātes atbalstīšanai
pārrobežu reģionos un pakalpojumu sniegšanai pārrobežu darba
ņēmējiem, kuri dzīvo vienā, bet strādā
citā dalībvalstī, risina ar dažādu valstu praksēm un
tiesību sistēmām saistītos jautājumus un saskaras ar
īpašiem administratīviem, juridiskiem un ar nodokļiem
saistītiem mobilitātes šķēršļiem. Dalībvalstis
var izveidot īpašas atbalsta struktūras, lai atvieglotu minēto
mobilitāti, šajās struktūrās EURES tīkla
ietvaros būtu jāņem vērā īpašās
vajadzības tādās jomās kā informācija,
norādījumi, pārrobežu darba piemeklēšana starp
darbaspēka pieprasījumu un piedāvājumu un no tā
izrietošā iekārtošana darbā.
28)       Darba tirgus
pārredzamība un atbilstoša darba piemeklēšanas spēja ir
darbaspēka mobilitātes priekšnoteikumi Savienībā.
Labāku līdzsvaru starp darbaspēka piedāvājumu un
pieprasījumu var panākt, izmantojot efektīvu sistēmu
Savienības līmenī, kurā notiek informācijas
apmaiņa par valstu un nozaru darbaspēka pārpalikumu un
trūkumu, kas būtu jāizveido starp Komisiju un
dalībvalstīm, lai pilnveidotu dalībvalstu mobilitātes
politiku un veidotu praktiskas sadarbības pamatu EURES
tīklā.
29)       Darba ņēmēju
pārvietošanās brīvība un augsta līmeņa
nodarbinātība ir cieši saistītas un rada vajadzību
dalībvalstīm pilnveidot mobilitātes politiku, kas veicina
labāku darba tirgus darbību Savienībā. Dalībvalstu
mobilitātes politika būtu jāuzskata par sociālās un nodarbinātības
politikas neatņemamu sastāvdaļu.
30)       Plānošanas periods
būtu jānosaka tā, lai tas atbalstītu darbību
koordināciju mobilitātes jomā Savienībā. Lai
dalībvalstu darbības plāni būtu efektīvi, tajos
būtu jāņem vērā dati par mobilitātes
plūsmām un veidiem, esošo un paredzamo darbaspēka trūkuma
un pārpalikuma datu analīze, darbā pieņemšanas prakse un
pieredze EURES tīklā, un tajos būtu jāietver
organizāciju rīcībā esošo resursu un rīku
pārskats dalībvalstīs, lai veicinātu darbaspēka
mobilitāti ES iekšienē.
31)       Valstu koordinācijas
birojiem, kuri rīkojas dalībvalstu vārdā, kopā ar
Eiropas Koordinācijas biroju būtu jāizmanto dalībvalstu
apmaiņa ar darbības plānu projektiem par attiecīgo plānošanas
periodu, lai novirzītu EURES tīkla resursus atbilstošām darbībām
un projektiem un tādējādi vadītu EURES tīklu
kā uz rezultātiem orientētu rīku, kas atbilst darba
ņēmēju vajadzībām saskaņā ar darba tirgus
dinamiku.
32)       Būtu jānosaka
kopīgi rādītāji, lai iegūtu atbilstošu
informāciju par EURES tīkla rezultātu izvērtējumu.
Ar šiem rādītājiem būtu jāpalīdz EURES
tīklā iesaistītajām organizācijām noteikt
rezultātus un novērtēt sasniegto progresu, ņemot
vērā visam EURES tīklam izvirzītos mērķus,
tostarp tā ieguldījumu saskaņotas nodarbinātības
stratēģijas īstenošanā atbilstīgi Līguma 145. pantam.

33)       Ja šajā regulā
paredzētie pasākumi ietver personas datu apstrādi, tie
jāveic saskaņā ar ES tiesību aktiem par personas datu
aizsardzību[20], kā arī to valsts īstenošanas pasākumiem.
34)       Šajā regulā ir
ievērotas pamattiesības un principi, kas noteikti Eiropas
Savienības Pamattiesību hartā, kā minēts Līguma
par Eiropas Savienību 6. pantā.
35)       Tā kā
dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt regulas mērķi,
proti, izstrādāt kopīgu sistēmu sadarbībai starp
dalībvalstīm, lai apvienotu brīvās darbvietas un
iespēju pieteikties uz šīm brīvajām darbvietām un
veicinātu līdzsvara sasniegšanu starp piedāvājumu un
pieprasījumu nodarbinātības tirgū, un minētās
rīcības mēroga un ietekmes dēļ šo mērķi var
labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var
pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas
Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu.
Saskaņā ar minētajā 5. pantā noteikto
proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos
pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

36)       Komisija saskaņā ar
Līguma 290. pantu būtu jāpilnvaro pieņemt
deleģētos aktus, lai nodrošinātu, ka tā var grozīt
dalībvalstīm noteiktos pienākumus pilnvarot organizācijas
pievienoties EURES tīklam, lai kļūtu par EURES
partneriem, un izstrādāt kopīgus rādītājus šo
organizāciju darbības izvērtēšanai, ņemot
vērā to piemērošanas laikā gūto pieredzi vai darba
tirgū radušās vajadzības. Ir īpaši svarīgi, ka
Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīko atbilstīgas
apspriešanās, tostarp ar ekspertiem. Komisijai, sagatavojot un
izstrādājot deleģētos aktus, jānodrošina
vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu
nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
37)       Komisijai būtu
jāpiešķir īstenošanas pilnvaras, lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus attiecībā uz to tehnisko standartu un
formātu īstenošanu, ko piemēro informācijas apkopošanai un
izplatīšanai, automātiskai darba piemeklēšanai, kā arī
attiecībā uz dalībvalstu starpā notiekošās
informācijas apmaiņas modeļiem un procedūrām. Šīs
pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011,
ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu
kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas
pilnvaru izmantošanu,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĒJIE NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets
1.           Regulas mērķis ir
veicināt darba ņēmēju pārvietošanās
brīvības īstenošanu Savienībā saskaņā ar
LESD 45. pantu, izstrādājot kopīgu sistēmu
sadarbībai starp dalībvalstīm un Komisiju.
2.           Pirmā punkta
nolūkā regulā paredzēti mērķi, principi un
noteikumi tādās jomās kā
(a)
sadarbība starp dalībvalstīm un
Komisiju attiecībā uz datu apmaiņu par brīvajām
darbvietām, darba pieteikumiem un CV un tai sekojoša darba
ņēmēju iekārtošana darbā;
(b)
dalībvalstu darbības un dalībvalstu
savstarpējas darbības, lai veicinātu līdzsvara sasniegšanu
starp piedāvājumu un pieprasījumu Savienības darba
tirgū ar nolūku nodrošināt augsta līmeņa
nodarbinātību;
(c)
Eiropas Nodarbinātības dienestu
tīkla darbība starp dalībvalstīm un Komisiju;
(d)
saistītie mobilitātes atbalsta
pakalpojumi darba ņēmējiem un darba devējiem.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā izmanto šādas
definīcijas:
(b)
“valsts nodarbinātības dienesti” ir
tādas dalībvalstu organizācijas, kā daļa no
attiecīgajām ministrijām, valsts organizācijām vai
sabiedrībām, kas ir publisko tiesību subjekti un kuras ir
atbildīgas par aktīvas darba tirgus politikas īstenošanu un
nodarbinātības pakalpojumu sniegšanu sabiedrības interesēs;

(c)
“nodarbinātības dienesti” ir ikviena juridiska
vai fiziska persona, kas likumīgi darbojas dalībvalstī un sniedz
darba meklētājiem ar darba atrašanu saistītus pakalpojumus un
darba devējiem ar darba ņēmēju pieņemšanu darbā
saistītus pakalpojumus;
(d)
"brīvā darbvieta"
nozīmē nodarbinātības piedāvājumu, tostarp
mācekļa praksi un stažēšanos, ko uzskata par darbu;
(e)
“informācijas apkopošana un izplatīšana”
ir informācijas par brīvajām darbvietām, darba pieteikumiem
un CV apmaiņa un apstrāde;
(f)
“kopīga IT platforma” ir IT
infrastruktūra un ar to saistītās platformas, kas
izstrādātas Eiropas līmenī, lai veiktu informācijas
apkopošanu un izplatīšanu;
(g)
darba ņēmēja “iekārtošana
darbā” pie darba devēja, ko veic nodarbinātības dienests,
vai darba ņēmēja “pieņemšana darbā” pie darba
devēja ir starpnieka pakalpojuma sniegšana starp piedāvājumu un
pieprasījumu, kura mērķis ir aizpildīt brīvo
darbvietu;
(h)
“pārrobežu darba ņēmējs” ir
ikviens darba ņēmējs, kurš strādā algotu darbu
dalībvalstī un dzīvo citā dalībvalstī, kurā
parasti atgriežas katru dienu vai vismaz reizi nedēļā.
II NODAĻA
EURES TĪKLA IZVEIDE
3. pants
Izveide
Ar šo regulu tiek izveidots Eiropas
Nodarbinātības dienestu tīkls (“EURES tīkls”).
4. pants
Struktūra, uzdevumi un kopīgie pienākumi
1.           EURES tīkls
ietver šādas organizāciju kategorijas:
(a)
Eiropas Komisija, kas, izmantojot Eiropas
Koordinācijas biroju, ir atbildīga par palīdzību EURES
tīklam darbību veikšanā;
(b)
EURES
dalībnieki — dalībvalstu norīkotas iestādes, kas ir
atbildīgas par šīs regulas piemērošanu attiecīgajā
dalībvalstī, t. i., valsts koordinācijas biroji;
(c)
EURES partneri —
organizācijas, kuras dalībvalstis ir pilnvarojušas sniegt valsts,
reģiona un/vai vietēja līmeņa atbalstu, apkopojot un
izplatot informāciju un piedāvājot atbalsta pakalpojumus darba
ņēmējiem un darba devējiem.
2.           Atbilstīgi attiecīgajiem
uzdevumiem un pienākumiem visas EURES tīklā
iesaistītās organizācijas, cieši sadarbojoties, aktīvi
nodrošina iespējas, kuras piedāvā darbaspēka
mobilitāte Savienībā, un cenšas uzlabot veidus un
līdzekļus, kā darba ņēmējiem un darba
devējiem izmantot šīs iespējas vietējā,
reģionālā, valsts un Eiropas līmenī.
5. pants
Mērķi
EURES tīkls paredzēts, lai
sekmētu šādu mērķu sasniegšanu:
(i)
veicināt to tiesību īstenošanu, kas
paredzētas LESD 45. pantā un noteikumos Eiropas Parlamenta un
Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regulā (ES)
Nr. 492/2011 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos
Savienībā[21];
(j)
saskaņotas stratēģijas
īstenošana attiecībā uz darbaspēku atbilstīgi LESD 145. pantam;

(k)
labāka darba tirgus darbība un
integrācija Savienībā;
(l)
augoša taisnīga un brīvprātīga
ģeogrāfiska un profesionāla mobilitāte Savienībā;
(m)
no darba tirgus izslēgtu personu
sociālā iekļaušana un integrācija.
6. pants
Eiropas Koordinācijas biroja pienākumi
1.           Eiropas Koordinācijas
birojs uzņemas šādus pienākumus:
(a)
noteikt saskaņotu sistēmu un sniegt
horizontālu atbalstu EURES tīklam, tostarp
i) sadarbībā ar citiem
attiecīgajiem Savienības informācijas, konsultāciju
dienestiem vai tīkliem un iniciatīvām pārvaldīt un
attīstīt Eiropas darba mobilitātes portālu (“EURES
portāls”) un saistītos IT pakalpojumus, tostarp sistēmas un
procedūras, lai apmainītos ar informāciju par brīvajām
darbvietām, darba pieteikumiem un CV un tādiem papilddokumentiem
kā kvalifikācijas apliecības u. c.;
ii) nodrošināt informācijas un
saziņas pasākumus;
iii) nodrošināt kopīgu
apmācības programmu EURES personālam;
iv) veicināt sadarbības tīklu
veidošanu, apmaiņu ar labāko praksi un savstarpēju
mācīšanos EURES tīklā;
(b)
analizēt ģeogrāfisko un
profesionālo mobilitāti;
(c)
izstrādāt atbilstošu sistēmu
sadarbībai un informācijas apkopošanai un izplatīšanai
Savienībā attiecībā uz mācekļa praksi un
stažēšanos saskaņā ar šo regulu;
(d)
veikt EURES darbības un tā nodarbinātības
rādītāju uzraudzību un novērtēšanu
sadarbībā ar EURES dalībniekiem.
2.           Daudzgadu darba programmas
tiek izstrādātas, apspriežoties ar 11. pantā minēto EURES
koordinācijas grupu.
7. pants
Valstu koordinācijas biroju pienākumi
1.           Katrs valsts
koordinācijas birojs ir atbildīgs par
(e)
sadarbību ar Komisiju un citām
dalībvalstīm informācijas apkopošanas un izplatīšanas jomā
saskaņā ar III nodaļu;
(f)
EURES darba
organizēšanu dalībvalstī, tostarp atbalsta pakalpojumu sniegšanu
saskaņā ar IV nodaļu;
(g)
attiecīgās dalībvalsts darbību
koordinēšanu iekšienē un ar citām dalībvalstīm
saskaņā ar V nodaļu.
2.           Valsts koordinācijas
birojs īsteno arī horizontālu atbalstu valsts līmenī,
kuru nodrošina Eiropas Koordinācijas birojs, kā minēts 6. pantā,
vajadzības gadījumā cieši sadarbojoties ar Eiropas
Koordinācijas biroju un citu valstu koordinācijas birojiem.
Minētās horizontālās atbalsta darbības ietver:
(h)
informācijas vākšanu un pārbaudi par
EURES partneriem, kuri darbojas no savas valsts teritorijas, par
darbībām, kā arī darba ņēmējiem un darba
devējiem sniegto atbalsta pakalpojumu apjomu, lai publicētu šo
informāciju, tostarp EURES portālā;
(i)
sagatavošanās kursu nodrošināšanu
saistībā ar EURES darbību, personāla atlasi
līdzdalībai kopējā apmācību programmā un
savstarpējos mācību pasākumos;
(j)
ar 28. un 29. pantu saistīto datu
vākšanu un analīzi.
3.           Ar nolūku publicēt,
tostarp EURES portālā, valsts koordinācijas birojs darba
ņēmēju un darba devēju interesēs pārbauda,
regulāri atjaunina un savlaicīgi izplata šādu valsts
līmenī pieejamo informāciju un norādījumus:
(k)
dzīves un darba apstākļi;
(l)
administratīvās procedūras
attiecībā uz nodarbinātību;
(m)
darba ņēmējiem piemērojamie
noteikumi;
(n)
mācekļa prakse un stažēšanās;
(o)
vajadzības gadījumā pārrobežu
darba ņēmēju stāvoklis, īpaši pārrobežu
reģionos.
Vajadzības gadījumā valsts
koordinācijas birojs var pārbaudīt un izplatīt
informāciju, sadarbojoties ar citiem informācijas un
konsultāciju dienestiem un tīkliem, kā arī ar
attiecīgajām iestādēm valstu līmenī, tostarp
tām, kas minētas 5. pantā [Eiropas Parlamenta un Padomes
Direktīva 2013/…/ES par pasākumiem, ar ko veicina darba
ņēmējiem piešķirto tiesību īstenošanu darba
ņēmēju pārvietošanās brīvības jomā][22].
4.           Valsts koordinācijas
birojs sniedz vispārēju atbalstu EURES tīklā
iesaistītajām organizācijām savā teritorijā
attiecībā uz sadarbību ar EURES kolēģiem
citās dalībvalstīs. Tas ietver atbalstu sūdzību gadījumos,
kas saistīti ar brīvajām darbvietām un pieņemšanu
darbā, izmantojot EURES, kā arī sadarbību ar
tādām valsts iestādēm kā darba inspekcijas.
5.           Valsts koordinācijas
birojs veicina sadarbību ar tādām ieinteresētajām
personām kā profesionālās orientācijas dienesti,
universitātes, tirdzniecības palātas un organizācijas,
kuras ir iesaistītas mācekļa prakses un stažēšanās
shēmās.
6.           Katra dalībvalsts
nodrošina, ka tās valsts koordinācijas birojs saņem
personālu un citus resursus, kas nepieciešami regulā noteikto
uzdevumu veikšanai.
7.           Valsts koordinācijas
biroju vada valsts koordinators, kurš ir 11. pantā minētās
koordinācijas grupas loceklis.
8. pants
EURES partneru pilnvarošana
1.           Katra dalībvalsts
izstrādā sistēmu, lai pilnvarotu EURES partnerus piedalīties
EURES tīklā, uzraudzītu to darbības un
atbilstību valsts un Savienības tiesību aktiem, piemērojot
šo regulu. Šī sistēma ir pārredzama, samērīga un
palīdz ievērot vienlīdzīgas attieksmes principu
attiecībā uz pieteikuma iesniedzējām
organizācijām un tiesību aktos paredzēto kārtību.

2.           Dalībvalstis
informē Eiropas Koordinācijas biroju par valstīs
ieviestajām sistēmām un attiecīgi EURES partneriem,
kurus tās pilnvarojušas piedalīties EURES tīklā.
3.           Ikviens
nodarbinātības dienests, kurš likumīgi darbojas
dalībvalstī, var pieprasīt, lai to pilnvaro piedalīties EURES
tīklā kā EURES partnerim šajā dalībvalstī
saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem nosacījumiem
un dalībvalstī izstrādāto sistēmu.
4.           EURES partneri ir
pilnvaroti piedalīties EURES tīklā saskaņā ar
pielikumā paredzētajiem kopīgajiem obligātajiem
kritērijiem.
5.           Kopīgi obligātie
kritēriji tiek piemēroti, neskarot papildu kritērijus vai
prasības, kuras dalībvalsts uzskata par vajadzīgu piemērot,
lai nodrošinātu pareizu nodarbinātības dienestiem piemērojamo
noteikumu izpildi un efektīvu darba tirgus politikas pārvaldību
savas valsts teritorijā. Lai nodrošinātu pārredzamību,
šādi kritēriji un prasības ir 1. punktā
minētās sistēmas neatņemama sastāvdaļa.
6.           EURES partneri var
ietvert citus EURES partnerus vai citas organizācijas, lai
kopā nodrošinātu atbilstību pielikumā minētajiem
kritērijiem. Šādos gadījumos papildu nosacījums
līdzdalībai EURES tīklā ir atbilstošu
partnerattiecību turpmāka pastāvēšana.
7.           Lai grozītu pielikumu,
Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētus aktus
saskaņā ar 33. pantā minēto procedūru.
8.           Komisija drīkst,
izmantojot īstenošanas aktus, apstiprināt paraugu, kurā apraksta
valsts sistēmu un dalībvalstu starpā notiekošās
informācijas apmaiņas procedūras valsts sistēmā. Komisija
pieņem šos īstenošanas aktus saskaņā ar 34. panta 2. punktā
minēto konsultēšanās procedūru.
9. pants
EURES partneru pienākumi
1.           Pieteikuma iesniedzējas
organizācijas var izvēlēties piedalīties EURES
tīklā saskaņā ar šādām darbībām:
(p)
papildināt brīvo darbvietu apkopojumu
saskaņā ar 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu;
(q)
papildināt darba pieteikumu un CV apkopojumu
saskaņā ar 14. panta 1. punkta b) apakšpunktu;
(r)
sniegt atbalsta pakalpojumus darba
ņēmējiem un darba devējiem saskaņā ar
IV nodaļu; vai
(s)
a)‒c) apakšpunktu kombinācija.
2.           EURES partneri
izraugās vienu vai vairākus tādus kontaktpunktus kā
darbā iekārtošanas un pieņemšanas biroji, informācijas
centri, pašapkalpošanās rīki u. c., kur darba
ņēmēji un darba devēji var saņemt atbalstu
attiecībā uz informācijas apkopošanu un izplatīšanu un/vai
piekļuvi atbalsta pakalpojumiem saskaņā ar šo regulu.
Kontaktpunkti var balstīties arī uz personāla apmaiņas
programmām, sadarbības koordinatoru nosūtīšanu vai ietvert
kopējas darbā iekārtošanas aģentūras.
3.           Kontaktpunktos skaidri
norāda, kādu atbalsta pakalpojumu apjomu tie sniedz darba
ņēmējiem un darba devējiem.
4.           Dalībvalstis drīkst
prasīt, lai EURES partneri dod ieguldījumu:
(t)
15. panta 5. punktā minētā
valsts centra darbībā, prasot maksu vai citā veidā;
(u)
26. un 27. pantā minētajā
informācijas apmaiņā;
(v)
28. pantā minētajā
plānošanas periodā;
(w)
datu vākšanā saskaņā ar 29. pantu.

Dalībvalstis pieņem lēmumu par
minētā ieguldījuma kārtību valsts sistēmā,
pamatojoties uz proporcionalitātes principu un ņemot vērā
tādus faktorus kā EURES partneru administratīvā
spēja un līdzdalības pakāpe EURES tīklā,
kā minēts 1. punktā.
10. pants
Valsts nodarbinātības dienestu nozīme
1.           Dalībvalstis var
deleģēt valsts nodarbinātības dienestiem
vispārējus uzdevumus vai darbības, kas saistītas ar darba
organizēšanu saskaņā ar šo regulu, piemēram, valsts
sistēmu attīstība un vadība EURES partneru
pilnvarošanai vai 20. pantā minētās pamatinformācijas
sagatavošana un izplatīšana.
2.           Dalībvalstis var
uzticēt 21.‒23. pantā minēto atbalsta pakalpojumu
sniegšanu valsts nodarbinātības dienestiem, ja tie piedalās EURES
tīklā vai nu kā EURES partneris, kas pilnvarots
saskaņā ar 8. pantu un šīs regulas pielikumu, vai kā EURES
partneris, pamatojoties uz 3. punktā minēto atbrīvojumu.
3.           Dalībvalstis drīkst
piemērot atbrīvojumu no 8. panta un šīs regulas pielikuma
īstenošanas pārskata ne vairāk kā piecus gadus no datuma,
kad šo regulu sāk piemērot, tiem valsts nodarbinātības
dienestiem, kuri piedalījušies EURES tīklā šīs
regulas spēkā stāšanās brīdī saskaņā ar
Komisijas Īstenošanas lēmumu Nr. 2012/733/ES un/vai
vajadzības gadījumā Komisijas Lēmumu Nr. 2003/8/EK.
Dalībvalstis informē Komisiju par piešķirtajiem
atbrīvojumiem.
11. pants
Koordinācijas grupa
1.           Koordinācijas grupas
sastāvā ietilpst Eiropas Koordinācijas biroja un valstu
koordinācijas biroju pārstāvji.
2.           Koordinācijas grupa
atbalsta šīs regulas īstenošanu, apmainoties ar informāciju un
izstrādājot norādījumus. Jo īpaši tā palīdz
sagatavot 14. panta 8. punktā un 16. panta 5. punktā
minēto tehnisko standartu projektus un formātus.
3.           Eiropas Koordinācijas
birojs organizē koordinācijas grupu sanāksmes un vada tās.
Tas aicina sociālo partneru
pārstāvjus Savienības līmenī apmeklēt šīs
sanāksmes.
12. pants
Kopīga identitāte un preču zīme
1.           Nosaukumu “EURES”
izmanto tikai darbībām, kas saistītas ar EURES tīklu
saskaņā ar šo regulu. To atveido ar standarta logotipu tāda
grafiska attēla veidā, ko apstiprinājis Eiropas
Koordinācijas birojs.
2.           Lai nodrošinātu
kopīgu vizuālo identitāti, visas EURES tīklā
iesaistītās organizācijas, kas minētas 3. pantā,
ar EURES tīklu un šo regulu saistītajās
darbībās izmanto šo EURES pakalpojumu zīmi, kā
arī tam raksturīgo logotipu, kas Iekšējā tirgus
saskaņošanas birojā (ITSB) reģistrēts kā Kopienas
preču zīme.
3.           EURES tīklā
iesaistītās organizācijas nodrošina, ka to sniegtā
informācija un reklāmas materiāli ir saskaņoti ar
kopējiem EURES tīkla veiktajiem informēšanas
pasākumiem un ar informāciju, kuru sniedz Eiropas Koordinācijas
birojs.
4.           Tikai Eiropas Koordinācijas
birojam ir tiesības piešķirt trešām pusēm atļauju
izmantot EURES logotipu, un par to birojs atbilstoši informē
attiecīgās organizācijas.
5.           EURES tīklā
iesaistītās organizācijas nekavējoties informē Eiropas
Koordinācijas biroju par visiem gadījumiem, kad trešās puses vai
trešās valstis ļaunprātīgi izmanto logotipu.
13. pants
Sadarbība
1.           Eiropas Koordinācijas
birojs veicina EURES tīkla sadarbību ar citiem Savienības
informācijas un konsultāciju dienestiem un tīkliem.
2.           Valsts koordinācijas biroji
sadarbojas ar 1. punktā minētajiem dienestiem un tīkliem
Savienības, valsts, reģionālā un vietējā
līmenī, lai panāktu sinerģiju un izvairītos no
pārklāšanās, un vajadzības gadījumā iesaista EURES
partnerus.
3.           Dalībvalstis cenšas
izstrādāt centralizētus risinājumus saziņai ar darba
ņēmējiem un darba devējiem attiecībā uz EURES
tīkla kopīgām darbībām un minētajiem dienestiem
un tīkliem.
III NODAĻA
KOPĪGA IT PLATFORMA
14. pants
Kopīgas IT platformas organizēšana
1.           Lai apkopotu
nodarbinātības piedāvājumus un nodarbinātības
pieteikumus, katra dalībvalsts EURES portālā dara
pieejamas:
(x)
visas valsts nodarbinātības dienestos
pieejamās brīvās darbvietas, kā arī brīvās
darbvietas, par kurām informē EURES partneri;
(y)
visus valsts nodarbinātības dienestos pieejamos
darba pieteikumus un CV, kā arī darba pieteikumus un CV, par kuriem
informē EURES partneri, ja attiecīgie darba
ņēmēji ir devuši piekrišanu darīt šo informāciju
pieejamu EURES portālā saskaņā ar 3. punktā
minētajiem nosacījumiem.
2.           Darot pieejamus datus par
brīvajām darbvietām EURES portālā,
dalībvalstis
(z)
nešķiro darba līgumus ne pēc to
veida un ilguma, ne pēc darba devēja nodomiem attiecībā uz
darbā pieņemšanu;
(aa)
drīkst izslēgt tās brīvās
darbvietas, kuras, ņemot vērā to veidu vai valsts tiesību
aktus, ir pieejamas tikai konkrētās valsts iedzīvotājiem.
3.           1. punkta
b) apakšpunktā minētā darba ņēmēju
piekrišana ir skaidra, nepārprotama, brīvprātīga,
konkrēta un pamatota. Darba ņēmēji drīkst katrā
laikā atsaukt savu piekrišanu un pieprasīt dzēst vai grozīt
jebkurus datus, kuri darīti pieejami. Darba ņēmēji var
izvēlēties no vairākiem risinājumiem, kā ierobežot
piekļuvi saviem datiem vai to konkrētām daļām.
4.           Dalībvalstu
rīcībā ir mehānismi un standarti, lai nodrošinātu datu
par brīvajām darbvietām un CV būtisko un tehnisko
kvalitāti.
5.           Tās apmainās ar
informāciju par 4. punktā minētajiem mehānismiem un
standartiem, kā arī par standartiem, kas attiecas uz datu
drošību un datu aizsardzību. Tās sadarbojas savstarpēji un
ar Eiropas Koordinācijas biroju, īpaši, ja tiek saņemtas
sūdzības, un gadījumos, kad brīvās darbvietas tiek
uzskatītas par neatbilstošām valsts tiesību aktu
piemērojamajiem standartiem.
6.           Tās nodrošina, ka datu
kvalitātes uzraudzības vajadzībām avoti var tikt izsekoti.
7.           Lai nodrošinātu
nodarbinātības piedāvājumu piemeklēšanu
nodarbinātības pieteikumiem, katra dalībvalsts sniedz 1. punktā
minēto informāciju, izmantojot vienotu sistēmu.
8.           Izmantojot īstenošanas
aktus, Komisija apstiprina nepieciešamos tehniskos standartus un formātus,
kuri paredzēti 7. punktā minētās vienotās
sistēmas izveidei. Komisija pieņem šos īstenošanas aktus
saskaņā ar 34. panta 3. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
15. pants
Piekļuve kopīgai IT platformai valsts līmenī
1.           Valsts
nodarbinātības dienesti nodrošina, ka visi to
pārvaldītie — centrālie, reģionālie vai
vietējie — darba meklēšanas portāli ir saistīti ar EURES
portālu un EURES portāls ir skaidri saskatāms un
izmantojams meklēšanas vajadzībām.
2.           Valsts
nodarbinātības dienesti cenšas panākt vienošanos ar citiem
nodarbinātības dienestiem, kuri darbojas dalībvalsts
teritorijā, lai nodrošinātu 1. punktā minētā
principa piemērojamību arī attiecībā uz šo dienestu
pārvaldītajiem tiešsaistes darba meklēšanas rīkiem.
3.           Dalībvalstis nodrošina,
ka iekšējos rīkos sociālajiem darbiniekiem, kurus pārvalda
dalībvalsts nodarbinātības dienesti, visas brīvās
darbvietas, darba pieteikumi un CV, kas darīti pieejami EURES portālā,
ir pieejami vienlīdzīgi ar valsts datiem šajos rīkos.
4.           Attiecīgie EURES
partneri arī piemēro 1. un 3. punktā minētos
principus saskaņā ar šo organizāciju izdarīto izvēli
atbilstīgi 9. panta 1. punktam.
5.           Dalībvalstis izveido
valsts centru, lai varētu pārsūtīt uz EURES
portālu informāciju par brīvajām darbvietām, darba
pieteikumiem un CV, ko pieejamu darījusi organizācija, kas vēlas
dalīties šajā informācijā ar EURES portālu.
6.           Dalībvalstis cenšas
izstrādāt centralizētus risinājumus saziņai ar
pārrobežu darba ņēmējiem un darba devējiem tajos
pārrobežu reģionos, kuros attiecīgās dalībvalstis
uzskata par vajadzīgu izveidot īpašas sadarbības un pakalpojumu
struktūras.
16. pants
Automātiska darba piemeklēšana, izmantojot kopīgu IT
platformu
1.           Komisija izstrādā
Eiropas prasmju, kompetenču, kvalifikāciju un profesiju
klasifikāciju. Šī klasifikācija ir rīks, kurš
paredzēts, lai atvieglotu darba pieteikumu iesniegšanu tiešsaistē
pāri robežām Eiropas Savienībā, veicot darba
piemeklēšanu, nosakot trūkstošās prasmes, atzīstot
kvalifikācijas un sniedzot profesionālās orientācijas
pakalpojumus EURES portālā.
2.           Dalībvalstis sadarbojas
cita ar citu un ar Eiropas Savienību, lai nodrošinātu
sadarbspēju starp valstu sistēmām un 1. punktā
minēto klasifikāciju.
3.           Tāpēc līdz 2017. gada
1. janvārim katra dalībvalsts veiks sākotnējo valsts,
reģionālo un nozaru klasifikāciju uzskaiti, lai saskaņotu
ar 1. punktā minēto klasifikāciju, un pēc uzskaites
izmantošanas uzsākšanas, pamatojoties uz Eiropas Koordinācijas biroja
lietojumprogrammu, to regulāri atjauninās, lai papildinātu ar
jaunākajiem darbā iekārtošanas pakalpojumiem.
4.           Komisija sniedz tehnisku
atbalstu dalībvalstīm, kuras aizstāj valsts klasifikāciju
ar 1. punktā minēto klasifikāciju.
5.           Izmantojot īstenošanas
aktus, Komisija apstiprina nepieciešamos tehniskos standartus un formātus,
kuri paredzēti 1. punktā minētās klasifikācijas
darbībai. Komisija pieņem šos īstenošanas aktus
saskaņā ar 34. panta 3. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
17. pants
Atviegloti piekļuves mehānismi darba ņēmējiem un
darba devējiem
1.           Valsts
nodarbinātības dienesti nodrošina, ka darba ņēmēji,
kas izmanto to pakalpojumus, lai darītu pieejamus darba pieteikumu un/vai
CV, var izvēlēties, ka attiecīgie nodarbinātības
dienesti palīdz minētajiem darba ņēmējiem
reģistrēties EURES portālā, izmantojot 15. panta
5. punktā minēto valsts centru.
2.           Valsts
nodarbinātības dienesti izveido līdzīgu mehānismu, lai
veicinātu reģistrēšanos kā darba devējam EURES
portālā, tiem darba devējiem, kuri izmanto šos pakalpojumus, lai
publicētu informāciju par brīvajām darbvietām valsts
līmenī vai nu tieši darba meklēšanas portālos, vai
citās dalībvalstu atbalstītās platformās.
3.           Attiecīgie EURES
partneri piemēros 1. un 2. punktā minētos principus
saskaņā ar izvēli, kuru organizācijas izdarījušas
atbilstīgi 9. panta 1. punktam.
4.           Darba ņēmēju
un darba devēju rīcībā ir piekļuve
vispārējai informācijai par to, kā, kad un kur viņi
var atjaunināt, pārskatīt vai atsaukt attiecīgos datus.
IV NODAĻA
ATBALSTA PAKALPOJUMI
18. pants
Principi
1.           Dalībvalstis nodrošina,
ka darba ņēmēji un darba devēji var saņemt piekļuvi
atbalsta pakalpojumiem valsts līmenī.
2.           Dalībvalstis atbalsta
saskaņotas pieejas izstrādi šādiem pakalpojumiem valsts
līmenī.
3.           Dalībvalstis nodrošina,
ka EURES partneri sniedz 20.‒23. pantā minētos
atbalsta pakalpojumus, izmantojot:
(bb)
attiecīgo dalībvalstu valsts
nodarbinātības dienestus saskaņā ar 10. pantu;
(cc)
organizācijas, par kuru rīcību ir
atbildīgi attiecīgās dalībvalsts valsts
nodarbinātības dienesti, pamatojoties uz deleģēšanu,
ārpakalpojuma izmantošanu vai speciāliem nolīgumiem, kas noslēgti
vai nu ar minētajiem valsts nodarbinātības dienestiem, vai ar
citām iestādēm par minēto organizāciju sniegtajiem
pakalpojumiem;
(dd)
vienu vai vairākus EURES partnerus vai
(ee)
a)‒c) apakšpunktu kombināciju.
4.           Katrā
dalībvalstī 20.‒23. pantā minētos atbalsta pakalpojumus
sniedz vismaz organizācijas, kas minētas 3. punkta a) vai b)
apakšpunktā.
5.           Atbalsta pakalpojumi darba
ņēmējiem, kā noteikts 20., 22. un 23. pantā,
un 17. panta 1. punktā minētā palīdzība
saistībā ar reģistrēšanos EURES portālā ir
bez maksas.
6.           Par 21. un 22. pantā
minētajiem atbalsta pakalpojumiem un par piekļuvi 17. panta 2. punktā
minēto palīdzību saistībā ar reģistrēšanos EURES
portālā no darba devējiem var iekasēt maksu. Maksa, kuru
iekasē par EURES pakalpojumiem un kuru piemēro citiem attiecīgo
organizāciju sniegtiem salīdzināmiem pakalpojumiem,
nedrīkst atšķirties.
7.           Attiecīgie EURES
partneri, izmantojot savus informācijas kanālus, skaidri informē
darba ņēmējus un darba devējus par sniegto atbalsta
pakalpojumu klāstu, par to, kur un kad šie pakalpojumi ir pieejami, un
saskaņā ar kādiem nosacījumiem tiek piešķirta
piekļuve. Šo informāciju publicē EURES portālā.

19. pants
Piekļuve pamatinformācijai
1.           Dalībvalstis nodrošina,
ka visi darba ņēmēji un darba devēji, kuri pieprasa klienta
pakalpojumus nodarbinātības dienestos, saņem
pamatinformāciju vai tiek informēti par valsts līmenī
pieejamo mobilitātes atbalstu, kas
(ff)
ietver informāciju vismaz par EURES
portāla un EURES tīkla esamību, attiecīgo EURES
partneru kontaktinformāciju valsts līmenī, informāciju par
to izmantotajiem darbā pieņemšanas kanāliem (e-pakalpojumi,
personalizēti pakalpojumi, kontaktpunktu atrašanās vieta) un
saitēm uz attiecīgām tīmekļa vietnēm; un
(gg)
ir viegli pieejama un tiek sniegta lietotājiem
draudzīgā veidā.
2.           Dalībvalstis
izstrādā speciālu informāciju pārrobežu darba
ņēmējiem tajos pārrobežu reģionos, kur
attiecīgās dalībvalstis uzskata par vajadzīgu izveidot
īpašas sadarbības un pakalpojumu struktūras.
3.           Eiropas Koordinācijas
birojs atbalsta pamatinformācijas izstrādi saskaņā ar šo
pantu un palīdz dalībvalstīm sniegt atbilstošu valodu
nodrošinājumu.
20. pants
Atbalsta pakalpojumi darba ņēmējiem
1.           Attiecīgie EURES
partneri aktīvi piedāvā piekļuvi šajā pantā
noteiktajiem pakalpojumiem visiem darba ņēmējiem, kuri meklē
nodarbinātības iespējas. Vajadzības gadījumā šo
piedāvājumu atkārto darba meklēšanas procesā.
2.           Ja darba
ņēmēji ir ieinteresēti turpmākas palīdzības
saņemšanā, attiecīgie EURES partneri sniedz
informāciju un norādījumus par atsevišķām
nodarbinātības iespējām un jo īpaši piedāvā
šādus pakalpojumus:
(hh)
sniegt informāciju par dzīves un darba
apstākļiem vai atsauces uz šo informāciju;
(ii)
sniegt informāciju par aktīva darba
tirgus pasākumiem un piekļuvi šādiem pasākumiem;
(jj)
vajadzības gadījumā sniegt
palīdzību darba pieteikumu un CV izstrādē, lai
nodrošinātu atbilstību 14. panta 8. punktā un 16. panta
5. punktā minētajiem Eiropas tehniskajiem standartiem un
formātiem;
(kk)
vajadzības gadījumā sniegt
palīdzību šādu darba piedāvājumu
augšupielādē valsts darba meklēšanas portālos un EURES
portālā;
(ll)
vajadzības gadījumā
atsevišķā rīcības plānā ietvert
iespējamā darbā iekārtošanas gadījuma kontroli ES
iekšienē;
(mm)
vajadzības gadījumā atsaukties uz
citiem EURES partneriem.
3.           Ja darba
ņēmēji ir ieinteresēti saņemt turpmāku palīdzību
un ir pamatota iespēja, ka tie tiks iekārtoti darbā ES
iekšienē, attiecīgie EURES partneri sniedz turpmāku
palīdzību darba meklēšanā, kas ietver tādus
pakalpojumus kā piemērotu brīvo darbvietu atlase,
palīdzība darba pieteikumu un CV izstrādē, tulkojumu
nodrošināšana un/vai skaidrojumu iegūšana par konkrētām
brīvajām darbvietām citās dalībvalstīs.
4.           Pēc tam, kad
saskaņā ar šo pantu sniegto pakalpojumu rezultātā darba
ņēmējs ir pieņemts darbā citā
dalībvalstī, attiecīgie EURES partneri sniedz attiecīgajai
personai to organizāciju kontaktinformāciju galamērķa
dalībvalstī, kuras var piedāvāt palīdzību
pēc darbā pieņemšanas.
21. pants
Atbalsta pakalpojumi darba devējiem
1.           Attiecīgie EURES
partneri sniedz informāciju un norādījumus tiem darba devējiem,
kuri ir ieinteresēti pieņemt darbā darba ņēmējus
no citām dalībvalstīm un jo īpaši piedāvā
šādus pakalpojumus:
(nn)
sniegt informāciju par īpašiem
noteikumiem, kurus piemēro, nodarbinot šādus darba
ņēmējus;
(oo)
veicināt EURES tīkla un EURES
portālā esošās CV datubāzes izmantošanu, lai ar šī
rīka palīdzību aizpildītu brīvās darbvietas;
(pp)
sniegt informāciju un norādījumus
par faktoriem, kuri var veicināt darba ņēmēju
pieņemšanu darbā, un to, kā atbalstīt viņu
integrāciju;
(qq)
vajadzības gadījumā sniegt
informāciju un norādījumus par atsevišķu brīvās
darbvietas darba prasību aprakstu, kurš būtu saprotams Eiropas
auditorijai;
(rr)
vajadzības gadījumā sniegt
palīdzību attiecībā uz brīvās darbvietas apraksta
atbilstību 14. panta 8. punktā un 16. panta 5. punktā
minētajiem Eiropas tehniskajiem standartiem un formātiem;
(ss)
vajadzības gadījumā sniegt
palīdzību attiecībā uz darba devēja
reģistrēšanu EURES portālā;
(tt)
vajadzības gadījumā atsaukties uz
citu EURES partneri.
2.           Ja darba devēji ir
ieinteresēti saņemt turpmāku palīdzību un ir pamatota
darbā iekārtošanas iespēja ES iekšienē, attiecīgie EURES
partneri sniedz turpmāku palīdzību, kas ietver tādus
pakalpojumus kā iepriekšēja piemērotu kandidātu atlase un
palīdzība tulkojumu nodrošināšanā un/vai skaidrojumu
iegūšanā par konkrētiem darba pieteikumiem.
3.           Pēc tam, kad
saskaņā ar šo pantu sniegto pakalpojumu rezultātā darba
ņēmējs no citas dalībvalsts ir pieņemts darbā,
attiecīgie EURES partneri sniedz attiecīgajam darba
devējam to organizāciju kontaktinformāciju, kuras var
piedāvāt palīdzību attiecībā uz jauno no
citām dalībvalstīm darbā pieņemto darba
ņēmēju integrāciju.
4.           Valsts
nodarbinātības dienesti cenšas slēgt nolīgumus ar citiem
nodarbinātības dienestiem, kas darbojas šīs dalībvalsts
teritorijā:
(uu)
lai kopīgi veicinātu darba devēju
reģistrēšanu EURES tīklā dalībvalsts
teritorijā un mudinātu viņus izmantot kopīgo Eiropas
informācijas apkopošanas un izplatīšanas platformu;
(vv)
lai apmainītos ar informāciju un
labāko praksi par atbalsta pakalpojumiem darba devējiem, kuri ir
ieinteresēti pieņemt darbā darba ņēmējus no
citām dalībvalstīm.
22. pants
Palīdzība pēc darbā pieņemšanas
1.           Attiecīgie EURES
partneri pēc darba ņēmēju un darba devēju
pieprasījuma sniedz vispārēju informāciju par
palīdzību pēc darbā pieņemšanas un par to, kur var
saņemt tādu palīdzību pēc darbā pieņemšanas
kā starpkultūru saskarsmes apmācība, valodu kursi un
integrācijas atbalsts.
2.           Atkāpjoties no 18. panta
5. punkta, EURES partneri var piedāvāt darba
ņēmējiem 1. punktā minēto palīdzību par
maksu.
23. pants
Atvieglota piekļuve pakalpojumiem un informācijai par sociālo
nodrošinājumu
1.           Dalībvalstis nodrošina
koordināciju starp šajā regulā paredzētajiem atbalsta
pakalpojumiem un pakalpojumiem, kurus kompetentās iestādes sniedz
sociālā nodrošinājuma jomā.
2.           1. punkta
nolūkā dalībvalstis atbalsta integrētas tiešsaistes
piekļuves izstrādi, kurai jākļūst par darba
ņēmēju, pārrobežu darba ņēmēju un darba
devēju galveno informācijas avotu.
3.           Pēc darba
ņēmēju, pārrobežu darba ņēmēju un darba
devēju pieprasījuma attiecīgie EURES partneri sniedz
vispārēju informāciju par sociālā nodrošinājuma
saņemšanas tiesībām un apņemas izskatīt konkrētas
informācijas pieprasījumus kompetentajām iestādēm un vajadzības
gadījumā citām iestādēm, kuras atbalsta darba
ņēmējus, kas īsteno savas tiesības saistībā
ar pārvietošanās brīvību.
24. pants
Piekļuve valsts darba tirgus pasākumiem
Dalībvalsts neierobežo piekļuvi
valsts darba tirgus pasākumiem tikai tāpēc, ka darba
ņēmējs vēlas saņemt šo palīdzību, lai
atrastu darbu citas dalībvalsts teritorijā.
V NODAĻA
SAISTĪBA AR MOBILITĀTES POLITIKU
25. pants
Informācijas apmaiņa par plūsmām un veidiem
Komisija un dalībvalstis uzrauga
darbaspēka mobilitātes plūsmas un veidus Savienībā,
pamatojoties uz Eurostat statistiku un pieejamajiem valstu datiem.
26. pants
Informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm
1.           Katra dalībvalsts
vāc un analizē informāciju par
(ww)
darbaspēka trūkumu un darbaspēka
pārpalikumu valsts un nozaru darba tirgū un to, kā ar
darbaspēka mobilitāti var risināt šos jautājumus;
(xx)
EURES darbībām
valsts līmenī;
(yy)
kopumā EURES tīkla vietu
darbā pieņemšanas pakalpojumu tirgū valsts līmenī.
2.           Valsts Koordinācijas
biroji ir atbildīgi par informācijas apmaiņu EURES
tīklā un kopīgas analīzes veikšanu.
3.           Ņemot vērā
informācijas apmaiņu un kopīgu analīzi, dalībvalstis
izstrādā mobilitātes politiku, kura kļūst par
nodarbinātības politikas neatņemamu sastāvdaļu.
Minētā mobilitātes politika nodrošina sistēmu, pamatojoties
uz kuru dalībvalstis veic 28. pantā minēto plānošanu.
4.           Eiropas Koordinācijas
birojs izveido procedūras un izstrādā praktisku
kārtību, lai atvieglotu informācijas apmaiņu starp valstu
koordinācijas birojiem un kopīgas analīzes veikšanu.
27. pants
Ar atbalsta pakalpojumiem saistītā informācijas apmaiņa
1.           Visas 4. pantā
minētās EURES tīklā iesaistītās
organizācijas dalās un apmainās ar informāciju par
stāvokli dalībvalstīs attiecībā uz dzīves un
darba apstākļiem, administratīvajām procedūrām un
noteikumiem, kurus piemēro darba ņēmējiem no citām
dalībvalstīm, tādējādi sniedzot norādījumus
darba devējiem un darba ņēmējiem.
2.           Tās arī dalās
un apmainās ar informāciju par stāvokli dalībvalstīs,
kas sniedz norādījumus pārrobežu darba ņēmējiem.
3.           Izmantojot īstenošanas
aktus, Komisija apstiprina informācijas apmaiņai nepieciešamos modeļus
un procedūras. Komisija pieņem šos īstenošanas aktus
saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto
konsultēšanās procedūru.
28. pants
Plānošana
1.           Katrs valsts
koordinācijas birojs izstrādā gada darba programmu EURES
tīklā iesaistītajām organizācijām dalībvalsts
teritorijā.
2.           Darba programmās nosaka:

(zz)
galvenās darbības, kuras jāveic
saskaņā ar šo regulu;
(aaa)
kopējos īstenošanas vajadzībām
piešķirtos cilvēkresursus un finanšu resursus;
(bbb)
plānoto darbību uzraudzības un
novērtēšanas kārtību.
3.           Valstu koordinācijas
biroji kopā ar Eiropas Koordinācijas biroju pārskata darba
programmu projektus pirms to pabeigšanas.
4.           Notiek apspriedes par darba
programmu projektiem ar EURES koordinācijas grupā
iesaistītajiem sociālo partneru pārstāvjiem Savienības
līmenī.
5.           Izmantojot īstenošanas
aktus, Komisija izstrādā plānošanai nepieciešamos paraugus un
procedūras. Komisija pieņem šos īstenošanas aktus
saskaņā ar 34. panta 2. punktā minēto
konsultēšanās procedūru.
29. pants
Datu vākšana un rādītāji
1.           Dalībvalstis nodrošina,
ka tiek ieviestas procedūras, lai izstrādātu un savāktu
datus par valsts līmenī veiktajām darbībām
saskaņā ar šādām kopīgo rādītāju
kategorijām:
(ccc)
EURES tīkla
sniegtā informācija un norādījumi, ņemot
vērā to, cik bieža ir EURES personāla saskarsme ar darba
ņēmējiem un darba devējiem;
(ddd)EURES darbības rezultātā notikušie darbā
iekārtošanas un darbā pieņemšanas gadījumi, ņemot
vērā brīvo darbvietu, darba pieteikumu un CV skaitu, kurus ir
izskatījis un apstrādājis EURES personāls, un
attiecīgi citā dalībvalstī darbā pieņemto darba
ņēmēju skaitu;
(eee)
klientu apmierinātības ar EURES
tīklu rādītāji, kas iegūti, veicot aptaujas.
2.           Eiropas Koordinācijas
birojs ir atbildīgs par datu vākšanu, kas saistīti ar EURES
portālu un sadarbības izveidi informācijas apkopošanas un
izplatīšanas jomā saskaņā ar šo regulu.
3.           Komisijai ir tiesības
pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 33. pantā
minēto procedūru, lai turpinātu izstrādāt kopīgus
rādītājus.
30. pants
Īstenošanas ziņojumi
Ņemot vērā informāciju,
kas savākta, kā minēts šajā nodaļā, Eiropas
Komisija reizi divos gados iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Reģionu
komitejai un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ziņojumu
par darbaspēka mobilitāti Savienībā un darba
ņēmējiem sniegtajiem pakalpojumiem, lai atvieglotu
pārvietošanās brīvības īstenošanu saskaņā ar
LESD 46. pantu.
VI NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
31. pants
Personas datu aizsardzība
Šajā regulā paredzētie
pasākumi jāveic saskaņā ar Savienības tiesību
aktiem par personas datu aizsardzību, jo īpaši saskaņā ar
Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā
uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti[23] un tās valsts
īstenošanas pasākumiem, kā arī saskaņā ar
Regulu (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību
attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs
un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti[24].
32. pants
Ex-post novērtējums
Eiropas Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam,
Padomei, Reģionu komitejai un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu
komitejai šīs regulas darbības un ietekmes ex-post
novērtējumu piecus gadus pēc tās stāšanās
spēkā.
Ziņojumam var pievienot tiesību aktu
priekšlikumus, ar ko groza šo regulu.
33. pants
Deleģēšanas īstenošana
1.           Pilnvaras pieņemt
deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā
pantā izklāstītos nosacījumus.
2.           Pilnvaras pieņemt 8. un
29. pantā minētos deleģētos tiesību aktus
Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku no šīs regulas spēkā
stāšanās dienas vai no jebkura cita likumdevēja noteiktā
datuma.
3.           Eiropas Parlaments vai Padome
jebkurā laikā var atsaukt 8. un 29. pantā minēto
pilnvaru deleģēšanu. Ar atcelšanas lēmumu pārtrauc
šajā lēmumā noteikto pilnvaru deleģēšanu. Tas
stājas spēkā nākamajā dienā pēc lēmuma
publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī vai turpat noteiktā citā dienā. Tas neskar
jau spēkā esošo deleģēto aktu darbības termiņu.
4.           Pieņemot
deleģētu aktu, Komisija vienlaikus paziņo par to Eiropas
Parlamentam un Padomei.
5.           Saskaņā ar 8. un
29. pantu pieņemts deleģētais akts stājas
spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais
akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne
Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma
beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par
savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai
Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
34. pants
Komitejas procedūra
1.           Komisijai palīdz EURES
komiteja, ko izveido ar šo regulu. Šī komiteja ir komiteja
Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 4. pantu.
3.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
35. pants
Atcelšana
1.           Ar šo tiek atcelti šādi
norādīto tiesību aktu noteikumi:
(fff)
II nodaļa un 38. pants Eiropas
Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa
Regulā (ES) Nr. 492/2011 par darba ņēmēju
brīvu pārvietošanos Savienībā;
(ggg)
23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes
2013. gada 11. decembra Regulā (ES) Nr. 1296/2013 par
Eiropas Savienības Nodarbinātības un sociālās
inovācijas programmu (“EaSI”) un ar kuru groza Lēmumu
Nr. 283/2010/ES, ar ko izveido Eiropas progresa mikrofinansēšanas
instrumentu nodarbinātībai un sociālajai iekļaušanai.
2.           Atsauces uz atceltajiem
tiesību aktiem uzskata par atsaucēm uz šo regulu.
36. pants
Piemērošana
Šo regulu piemēro
dalībvalstīm un to valstspiederīgajiem, neskarot
Regulas (ES) Nr. 492/2011 2. un 3. panta noteikumus.
37. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē,
Eiropas Parlamenta
vārdā —                        Padomes vārdā —
priekšsēdētājs                                                 priekšsēdētājs
[1]               ESOV L 141, 27.5.2011., 1. lpp.
[2]               Komisijas 2002. gada 23. decembra
Lēmums 2003/8/EK, ar ko īsteno Padomes Regulu (EEK)
Nr. 1612/68 attiecībā uz darba piedāvājumu un pieprasījumu
apkopošanu un apmierināšanu (OV L 5, 10.1.2003., 16. lpp.),
tika atcelts ar Komisijas 2012. gada 26. novembra Īstenošanas
lēmumu 2012/733/ES, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 492/2011
(ESOV L 328, 28.11.2012., 21. lpp.). Šis lēmums stāsies
spēkā 2014. gada 1. janvārī.
[3]               COM(2013) 430.
[4]               ESAO Eiropas Savienības
ekonomikas apskats, 2012. gada marts vai http://www.oecd-ilibrary.org/economics/oecd-economic-surveys-european-union-2012_eco_surveys-eur-2012-en
[5]               Šajā skaitlī ir ietverti darba
ņēmēji, kas uzturas vienā dalībvalstī, bet
strādā citā dalībvalstī (pārrobežu darba
ņēmēji).
[6]               EU Employment and Social Situation Quartely Review,
2013. gada jūnijs, izmantojot Gallup World aptaujas datus.
[7]               Kopējam darbaspēkam (241 miljons)
piemērojot gada rādītāju 0,29 % apmērā.
[8]               Kopējam darbaspēkam (241 miljons)
piemērojot Gallup Word aptaujas datus par to personu daļu,
kuras plāno migrēt nākamo 12 mēnešu laikā,
t. i., 1,2 % 2011. un 2012. gadā.
[9]               2009. gada īpašais Eirobarometrs 337
“Ģeogrāfiskā un darba tirgus mobilitāte”.
[10]             COM(2013) 269 final.
[11]             COM(2013) 837 final.
[12]             COM(2012) 173 final.
[13]             OV L 328, 28.11.2012., 21. lpp.
[14]             OV L 5, 10.1.2003., 16. lpp.
[15]             COM(2010) 731 galīgā
redakcija.
[16]             Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra
Regula (ES) Nr. 1296/2013 par Eiropas Savienības
Nodarbinātības un sociālās inovācijas programmu (“EaSI”)
un ar kuru groza Lēmumu Nr. 283/2010/ES, ar ko izveido Eiropas
progresa mikrofinansēšanas instrumentu nodarbinātībai un
sociālajai iekļaušanai, OV L 347, 20.12.2013., 238. lpp.
[17]             OV C, … , … lpp.
[18]             OV C, … , … lpp.
[19]             ESOV L 141, 27.5.2011., 1. lpp.
[20]             Jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada
24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību
attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu
apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.) un Eiropas Parlamenta
un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001
par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu
apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par
šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.).
[21]             ESOV L 141, 27.5.2011., 1. lpp.
[22]             COM(2013) 236 final.
[23]             OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.
[24]             OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.
PIELIKUMS

1.
Pakalpojumu sniegšana

1.
Atbilstoši mehānismi un procedūras, lai
pārbaudītu un nodrošinātu pilnīgu piemērojamo darba
standartu un juridisko prasību, tostarp tiesību aktu datu
aizsardzības jomā, kā arī brīvās darbvietas datu
kvalitātes prasību un standartu, ievērošanu.
2.
Pierādīta spēja sniegt pakalpojumus
un/vai veikt informācijas apkopošanu un izplatīšanu, kā
minēts šajā regulā, vajadzības gadījumā
saskaņā ar organizācijas izvēli.
3.
Spēja sniegt pakalpojumus, izmantojot
vairākkanālu iespējas, lai internetā būtu pieejama
vismaz organizācijas tīmekļa vietne.
4.
Spēja ieteikt darba ņēmējus un
darba devējus citiem EURES partneriem un/vai
organizācijām ar pieredzi darba ņēmēju brīvas
pārvietošanās jomā.
5.
Apstiprinājums ievērot principu par
bezmaksas EURES pakalpojumiem darba ņēmējiem.

2.
Dalība EURES tīklā

1.
Spēja nodrošināt savlaicīgu un
uzticamu datu piegādi.
2.
Saistības ievērot informācijas
apkopošanas un izplatīšanas, kā arī informācijas
apmaiņas tehniskos standartus un formātus saskaņā ar šo
regulu.
3.
Spēja un saistības sniegt
informāciju valsts koordinācijas birojam par pakalpojumu piegādi
un izpildi un saskaņā ar šo regulu.
4.
Nodrošināšana vai saistības
nodrošināt piemērotus cilvēkresursus, ņemot vērā
organizācijas kā EURES partneres ģeogrāfiskās
vai institucionālās pilnvaras.
5.
Saistības nodrošināt kvalitātes
standartus attiecībā uz personālu un reģistrēt
personālu kopējai apmācību programmai.