				|

		52013PC0260

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par dzīvnieku veselību /* COM/2013/0260 final - 2013/0136 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PAMATOJUMS UN MĒRĶIS
Dzīvnieku veselība ir svarīgs
jautājums visiem Eiropas iedzīvotājiem. Jautājumu padara
nozīmīgu tā saistība ar tādiem aspektiem kā
sabiedrības veselība, pārtikas nekaitīgums un
nodrošinātība ar pārtiku, turklāt to aktualizē
ekonomiskās izmaksas, ko var radīt dzīvnieku slimību
uzliesmojumi, un dzīvnieku labturības apsvērumi, arī tas,
kā slimību kontroles pasākumi var ietekmēt dzīvnieku
labturību.
Turklāt šis priekšlikums, kas, ņemot
vērā arī ieinteresēto personu gaidas attiecībā uz
administratīvā sloga mazināšanu, tiecas vienkāršot
līdzšinējo tiesisko regulējumu, atspoguļo lietpratīga
regulējuma prioritātes[1].

Visbeidzot, priekšlikums atspoguļo tādas
Komisijas prioritātes kā stratēģijā “Eiropa 2020”[2] izvirzītais gudras
izaugsmes mērķis, jo aktīvi profilakses pasākumi un
elastīgāka riska pārvaldība sekmē nozares
noturību.
Problēmas analīze
Līdzšinējais ES tiesiskais
regulējums dzīvnieku veselības jomā aptver gandrīz
50 pamatdirektīvas un pamatregulas un apmēram 400 sekundāros
tiesību aktus; daži no šiem tiesību aktiem pieņemti jau
tālajā 1964. gadā.
Komisija 2004. gadā sāka
ārēju izvērtēšanu, lai pamatīgi pārskatītu
rezultātus, kas gūti ES darbībā dzīvnieku
veselības jomā, un tādējādi 2007. gadā tika
izstrādāta jauna Dzīvnieku veselības stratēģija.
Mūsu līdzšinējā politika bija
jāpārvērtē vairāku kombinētu apstākļu
dēļ:
        spēkā esošās politikas svarīgākie
elementi ir pieņemti galvenokārt laikā no 1988. līdz
1995. gadam, kad Eiropas Kopienā bija divpadsmit dalībvalstis;
        ir radušies jaunu uzdevumi. Ir parādījušās
jaunas slimības, kuras pirms desmit gadiem nebija zināmas, bet citas,
piemēram, mutes un nagu sērga, infekciozais katarālais drudzis
un putnu gripa, nesenā pagātnē likušas risināt jaunus
uzdevumus, atgādinot, ka šīs slimības vēl joprojām
rada nopietnu apdraudējumu;
        radikāli mainījušies arī tirdzniecības
apstākļi: dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu
tirdzniecības apjoms gan ES iekšienē, gan ar trešām
valstīm, ir krietni audzis;
        ir būtiski attīstījušās zinātne,
tehnoloģijas un institucionālā sistēma.
Attiecībā uz spēkā esošajiem
tiesību aktiem ir identificētas vairākas problēmas. Dažas
ir saistītas ar vispārīgo politisko pieeju, proti:
–
spēkā esošā Kopienas dzīvnieku
veselības politika (CAHP) ir ārkārtīgi
sarežģīta;
–
trūkst vispārīgas
stratēģijas;
–
nepietiekama uzmanība ir pievērsta
slimību profilaksei, sevišķi nepieciešama ir augstāka
biodrošība.
Citas problēmas ir saistītas ar
konkrētiem aspektiem spēkā esošo tiesību aktu
darbībā, precīzāk,
–
jautājumiem, kas saistīti ar
Savienībā notiekošo tirdzniecību ar dzīviem
dzīvniekiem.
Gan vispārīgās, gan
konkrētās problēmas vai nu tiek risinātas ar šo
tiesību aktu vai arī tiks risinātas ar tā
deleģētajiem aktiem un īstenošanas aktiem.
Priekšlikuma mērķi
Dzīvnieku veselības tiesību akts ir
tiesiskais regulējums, kas balsta 2007. gadā publicēto ES
dzīvnieku veselības stratēģiju. Stratēģijā
ir iezīmēti šādi vispārīgi mērķi:
        augstā
līmenī nodrošināt sabiedrības veselību un
pārtikas nekaitīgumu, cilvēkiem iespējami samazinot
bioloģiska un ķīmiska riska biežumu,
        veicināt
dzīvnieku veselību, novēršot/samazinot dzīvnieku
slimību sastopamību, un tādējādi atbalstot
lauksaimniecību un lauku ekonomiku,
        uzlabot ekonomikas
izaugsmi/kohēziju/konkurētspēju, nodrošinot preču
brīvu apgrozību un dzīvnieku pārvietošanu
samērīgā apjomā,
        veicināt
tādas lauksaimniecības metodes un tādu dzīvnieku
labturību, kas novērš ar dzīvnieku veselību saistītus
draudus un mazina ietekmi uz vidi, atbalstot ES ilgtspējīgas
attīstības stratēģiju.
Šā Dzīvnieku veselības tiesību
akta konkrētie mērķi ir:
        iedibināt
vienotu, vienkāršotu, pārredzamu un skaidru tiesisko regulējumu,
kurā ir sistemātiski izklāstīti reglamentējošas
iejaukšanās mērķi, tvērums un principi; kura pamatā ir laba pārvaldība un
kurš atbilst starptautiskiem (piem., OIE) standartiem; kurā galvenā uzmanība ir
pievērsta ilgtermiņa profilakses pasākumiem un kurā notiek
sadarbība ar visām attiecīgajām ieinteresētajām
personām;
        iepazīstināt
ar vispārīgiem pamatprincipiem, kas paver iespēju
vienkāršotam tiesiskam regulējumam, kurš ļauj būt gataviem
jauniem izaicinājumiem, proti, ātri reaģēt gadījumos,
kad sastopam no jauna radušās slimības, vienlaikus nodrošinot tikpat
kvalitatīvu reaģēšanu, kā paredzēts
līdzšinējos tiesību aktos;
        nodrošināt
tiesību aktu horizontālo principu konsekvenci dzīvnieku
veselības, dzīvnieku labturības un pārtikas drošuma
jomās, kā arī plašākā ES klimata pārmaiņu
politikas, kopējās lauksaimniecības politikas un
ilgtspējības politikas kontekstā;
        iespējami
mazināt dzīvnieku slimību ietekmi uz dzīvnieku
veselību un sabiedrības veselību, dzīvnieku labturību,
ekonomiku un sabiedrību, dalībvalstu un ES līmenī
pastiprinot informētību par slimībām, gatavību
reaģēt uz to izplatīšanos un uzlabojot uzraudzības un
ārkārtas gadījumu reaģēšanas sistēmas;
        augstā
līmenī aizsargājot dzīvnieku veselības un
sabiedrības veselības aizsardzību un atbalstot
stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus, nodrošināt
dzīvnieku un dzīvniekcilmes produktu iekšējā tirgus
netraucētu darbību.
Šā Dzīvnieku veselības tiesību
akta operacionālie mērķi ir:
        dzīvnieku
veselības politikas centrā integrēt jaunu pieeju, kuras
pamatā ir profilakse un orientēšanās uz stimuliem;
        nodrošināt
skaidru un līdzsvarotu funkciju un pienākumu sadalījumu starp
kompetentajām iestādēm, ES iestādēm,
lauksaimniecības nozari, dzīvnieku īpašniekiem un citiem;
        par ES darbības
pamatu likt slimību kategorizēšanu;
        paredzēt
iedarbīgus mehānismus ātrai reaģēšanai slimību
gadījumos, arī attiecībā uz jaunām
problēmām, piemēram, slimībām, kas radušās no
jauna;
        nodrošināt
rezultatīvu gatavību ārkārtas situācijām un agru
reaģēšanu dzīvnieku slimību un zoonožu gadījumā,
arī vakcīnu atbilstīgu izmantošanu;
        tehnisku
apsvērumu un citu apsvērumu dēļ iespējami ieviest
vienkāršotas procedūras, ņemot vērā mazo zemnieku
saimniecību un mikrouzņēmumu īpatnības un
iespējami izvairoties no nepamatota administratīva sloga un
izmaksām;
        gādāt, ka
jaunais tiesiskais regulējums nodrošina pietiekamu elastību, lai
būtu iespējams netraucēti pielāgoties turpmākajām
norisēm zinātnē un tehnikā;
        samazināt
tirdzniecības traucējumu risku, cenšoties atbilstīgā
līmenī nodrošināt konverģenci ar attiecīgiem
starptautiskiem standartiem, vienlaikus gādājot, lai tiktu stingri
ievēroti augsti standarti dzīvnieku veselības jomā.
2.           ATTIECĪGĀS
TIESĪBU NORMAS
Juridiskais pamats
Līguma par Eiropas Savienības
darbību (LESD) 43., 114. un 168. pants ir juridiskais pamats ES
likumdošanas pasākumiem dzīvnieku veselības jomā, jo šie
pasākumi ir būtiska daļa ES lauksaimniecības,
sabiedrības veselības, patērētāju tiesību
aizsardzības, tirdzniecības un vienotā tirgus politikā.
–
43. pants ir pamats ES likumdošanas
pasākumiem, kas attiecas uz kopējo lauksaimniecības politiku.
Šis pants ir kļuvis par pamatu arī veterinārās jomas
tiesību aktiem, jo no juridiskā viedokļa tiek uzskatīts, ka
CAHP ir daļa no kopējās lauksaimniecības politikas,
tādējādi uz to attiecas tās pašas likumdošanas
procedūras un administratīvās procedūras.
–
114. pants ir juridiskais pamats
iekšējā tirgus darbības izveidošanai un tā darbības
nodrošināšanai un ar tiesību aktiem paredzētu noteikumu,
regulējuma un administratīvo darbību saskaņošanai šajā
jomā.
–
168. pantā par veselības
aizsardzību minēta cilvēku veselības aizsargāšana no
visiem apstākļiem, kas tai varētu kaitēt, arī no
apstākļiem, kas saistīti ar dzīvnieku veselību. Ar
koplēmuma procedūru šā panta ietekmē pieņēma
arī veterināros pasākumus, kuru tiešs mērķis ir
sabiedrības veselības aizsargāšana.
Saskanība ar citām ES politikas
jomām
Šī dzīvnieku veselības tiesību
aktu pakete mijiedarbojas ar dzīvnieku labturības, pārtikas
nekaitīguma, sabiedriskās veselības, dzīvnieku uztura,
veterināro zāļu, vides aizsardzības, oficiālo
kontroļu, kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) un
kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) tiesisko
regulējumu
Saikne ar citiem paketes priekšlikumiem
Priekšlikums ietilpst paketē, kurā ir
četri pārstrādāti tiesību akti, kas saistīti ar
dzīvnieku veselību, augu veselību, augu reproduktīvā
materiāla kvalitāti un augu, dzīvnieku, pārtikas un
dzīvnieku barības oficiālo kontroli.
Oficiālo kontroļu regulas
pārskatīšana paver iespēju izmantot dzīvnieku
veselības aizsardzības nolūkos, konsekventāk veidojot
oficiālās kontroles kvalitatīvāku saderību ar dzīvnieku
veselības regulējumu.
3.           SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE
Subsidiaritāte
No labas dzīvnieku veselības
gūstams ne vien privāts labums, tā ir arī sabiedrisks
labums, kas sniedz lielākus ieguvumus sabiedrībai. Tā kā
daudzas dzīvnieku slimības ir pārnēsājamas,
kopumā lielāku labumu sniegs vienota pieeja, nevis atsevišķu
darbību virkne.
Ir vispāratzīts, ka ir vērtīgi
izmantot saskaņoto ES pieeju, un tā ir palīdzējusi
samazināt administratīvo slogu operatoriem, tirgotājiem,
veterinārārstiem un ar veterinārijas jomu saistītām
nozarēm. Šai pieejai ir bijusi būtiska nozīme vienotā
tirgus izveidošanā, ar to ir noteikti saskaņoti dzīvnieku
veselības nosacījumi un veicināta veiksmīga KLP
darbība, tādējādi sekmējot tirdzniecību ar
dzīvniekiem un dzīvniekcilmes produktiem (gaļu, pienu utt.) ES
iekšienē.
Nesen notikušu dzīvnieku slimību
uzliesmojumu laikā ir kļuvis redzams, kādas priekšrocības
ir saskaņotiem noteikumiem par dzīvnieku slimību ES
līmeņa profilaksi, paziņošanu, kontroli un izskaušanu. Tas,
kā tika reaģēts uz šīm krīzēm, apliecināja
ES spēju ātri reaģēt, ierobežojot slimību
izplatīšanos un to ietekmi samazinot līdz minimumam. Lielākoties
to nodrošinājusi saskaņota pieeja slimību kontrolei, arī
finansiālas kompensācijas par zaudējumiem, kas lauku
saimniecībām radušies slimību izskaušanas pasākumu
dēļ. Turklāt, ņemot vērā vienotā tirgus
dimensiju, kādas slimības nekontrolēšana vienā no
dalībvalstīm var smagi ietekmēt Savienības veselības
statusu un graut tās eksportspēju. Šo dažādo elementu konteksts
pamato ES rīcību, jo ir skaidrs, ka šos mērķus neviena
dalībvalsts nevar apmierinoši sasniegt viena pati un ka konsekventa pieeja
iedarbīgāk un efektīvāk tiktu panākta Eiropas
Savienības līmenī.
Proporcionalitāte

Ar Dzīvnieku veselības tiesību aktu
tiek iedibināts dzīvnieku slimību profilakses, kontroles un
izskaušanas vispārīgs regulējums. Šā regulējuma pamats
ir noteikumi, kas orientēti uz iznākumu, tas vairās no sīki
izstrādātiem priekšrakstiem un dalībvalstīm atvēl
rīcības brīvību reglamentēt vai –
nepieciešamības gadījumā – noteikt sīkāk
izstrādātus tiesību aktus, tādējādi nodrošinot,
ka noteikumi tiek elastīgi pielāgoti nacionāliem,
reģionāliem vai vietējiem apstākļiem. No otras puses,
ir nepieciešams, lai tirdzniecības noteikumi līdz zināmai
pakāpei būtu sīki izstrādāti un precīzi, kas
mazinātu risku, ka operatori un kompetentās iestādes tos
īsteno dažādi, attiecīgi kropļojot konkurenci un,
iespējams, pietiekami saskanīgu pieeju slimību apkarošanā.
Tāpēc Dzīvnieku veselības tiesību akts cenšas
panākt līdzsvaru, lai nepieciešamā darbība tiktu veikta
samērīgi.
4.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMI
Apspriešanās process
Dzīvnieku veselības tiesību akts ir
tapis ilgstoša izsvērtas analīzes procesa rezultātā.
2004. gadā Komisija sāka
neatkarīgu izvērtēšanu par Kopienas dzīvnieku
veselības politikas (CAHP)[3]
sniegumu iepriekšējos desmit gados un tās saskanību ar
citām ES rīcībpolitikām. Mērķis bija
apzināt, kurus CAHP elementus būtu iespējams vēl
pilnveidot, un piedāvāt risinājumus, kā šos uzlabojumus sasniegt.

Cita starpā CAHP
izvērtējumā bija ieteikts izstrādāt vienotu
dzīvnieku veselības stratēģiju, kas novērstu, ka
politika tiek izstrādāta fragmentāri, reaģējot uz
krīzēm. Rezultātā tapa ES dzīvnieku veselības
stratēģija 2007.–2013. gadam (AHS) “Profilakse ir
labāka nekā ārstēšana”[4].
AHS ir paredzēts
pieņemt “vienotu dzīvnieku veselības tiesisko regulējumu,
kurā lielāka uzmanība būtu pievērsta nevis sodiem, bet
stimuliem, kurš atbilstu citām ES rīcībpolitikām un būtu
tuvināts starptautiskiem standartiem”, un kurā “būtu
definēti un integrēti spēkā esošo tiesību aktu
kopīgie principi un prasības.” Eiropas Parlaments[5], Padome[6] un Eiropas Ekonomikas un
sociālo lietu komiteja[7]
uz Komisijas paziņojumu par jauno stratēģiju reaģēja,
atzinīgi vērtējot šo iniciatīvu. Vēlāk
stratēģijas īstenošanas rīcības plānā[8] tika apstiprināts, ka
“stratēģijas mērķis ir izstrādāt ES
Dzīvnieku veselības tiesību aktu.”
Jau no procesa sākuma tajā cieši
iesaistītas ir galvenās ieinteresētās personas,
dalībvalstu kompetentās iestādes, starptautiskās
organizācijas un tirdzniecības partneri, un tiem ir bijusi
būtiska nozīme apspriešanā. Turklāt vairākos
gadījumos saskaņā ar Komisijas standartiem ir notikusi
apspriešanās ar ekonomiski un sociāli ieinteresētām
personām, piemēram, ar Eiropas asociācijām, kas
interesējas par dzīvnieku veselību un labturību, un ar
ieinteresētām sabiedrības aprindām.
5.           PRIEKŠLIKUMA ELEMENTI
I daļa: Vispārīgie noteikumi
Dzīvnieku veselības tiesību
aktā ir noteikti ES tiesību aktu vispārīgie principi
attiecībā uz labu dzīvnieku veselību. Tajā ir
apvienoti dzīvnieku veselības pasākumi, kas attiecas uz
sauszemes dzīvniekiem un ūdensdzīvniekiem.
I daļā paredzēts arī
slimības prioritizēt un veidot to sarakstus, un tam var būt
būtiska ietekme. Pirmo reizi būs iespējams, pamatojoties uz
zinātni un pierādījumiem, sistemātiski prioritizēt
Savienības resursus.
Pirmo reizi ir skaidri noteikts, kādi
pienākumi ir visiem dažādajiem dalībniekiem (piemēram,
operatoriem, veterinārārstiem un lolojumdzīvnieku
turētājiem), kam ir būtiska nozīme dzīvnieku
veselības sargāšanā. Turklāt operatoriem un dzīvnieku
speciālistiem tagad nepieciešams apgūt pamatzināšanas par
dzīvnieku veselību un ar to saistītiem jautājumiem.
II daļa. Paziņošana,
uzraudzība, izskaušanas programmas, slimībbrīvums
II daļā ir paskaidroti
pienākumi attiecībā uz paziņošanu un uzraudzību,
arī dzīvniekveselības apmeklējumiem. Tā paskaidro
operatoru, kompetento iestāžu un citu pienākumus attiecībā
uz dzīvnieku veselības stāvokļa uzraudzību
Savienībā. Jaunajā sistēmā sinerģiju starp
uzraudzību, ko veic dažādie jomas dalībnieki, iespējams
labāk izmantot, lai nodrošinātu, ka uzraudzības resursus izmanto
iespējami produktīvi un izmaksu ziņā efektīvi.
Šajā ziņā vēl viena
būtiska izmaiņa ir tāda, ka tagad varēs plašāk izmantot
nodalījumus, kas patlaban ir atļauts tikai pasākumos, kuri ir
saistīti ar putnu gripu, un akvakultūrā. Tādējādi
tiek padarīti elastīgāki riska griezumā vērtēti
slimību kontroles pasākumi, paverot iespēju noteiktos
apstākļos turpināt pārvietošanu un tirdzniecību.
III daļa. Gatavība reaģēt uz slimību
izplatīšanos, informētība par slimībām un to kontrole
III daļā ir saglabāta prasība
dalībvalstīm izstrādāt ārkārtas situāciju
plānus, kas paredzēti reaģēšanai uz noteiktām
slimībām, un praktizēties to īstenošanā.
Šajā priekšlikumā skaidri formulēts
un saskanīgs tiesiskais regulējums ir noteikts vakcinēšanai.
Ir paredzēti antigēnu, vakcīnu un
reaģentu banku lietošanas noteikumi.
Pavisam nedaudz mainot līdzšinējo
sistēmu, kuras darbību vērtē atzinīgi, ir
paredzēti noteikumi par kontrolpasākumiem, kas jāveic, ja rodas
aizdomas par noteiktām slimībām vai ja ir apstiprināti to
uzliesmojumi,
IV daļa. Prasības
attiecībā uz reģistrēšanu, apstiprināšanu,
izsekojamību un pārvietošanu
IV daļa ir sadalīta trijās sadaļās,
kurās paredzēti atsevišķi noteikumi par sauszemes
dzīvniekiem, ūdensdzīvniekiem un citiem dzīvniekiem. Tos ir
nepieciešams apsvērt atsevišķi, jo attiecīgās ražošanas
metodes un epidemioloģija atšķiras. Sadaļās par
ūdensdzīvniekiem un sauszemes dzīvniekiem ir noteikti
pasākumi, kas atvieglo dzīvnieku un novietņu
identificējamību un izsekojamību. Ļoti liela nozīme
slimības uzliesmojuma laikā ir dzīvnieku izsekojamībai, jo
tā ļauj izprast slimības epidemioloģiju, un to
iespējams labāk kontrolēt. Šīs sadaļas paver arī
tādu iespēju, ka vairāk dzīvnieku reģistrē un tos
izseko elektroniski, tādējādi tiek sekmēti
vienkāršošana un labāks regulējums, un, izmantojot tehniskus
līdzekļus, mazināts administratīvais slogs. Tikai
ņemot vērā varbūtējus turpmākus noteikumus
tādam gadījumam, ja attiecībā uz citiem dzīvniekiem
rodas jauni riski, ir ieviesta trešā sadaļa par citiem
dzīvniekiem.
V daļa. Ievešana Savienībā
un eksportēšana
V daļā, lai novērstu
slimību ievazāšanos, ir noteikti standarti un prasības
trešām valstīm, kas uz Savienību sūta tādus
dzīvniekus, reproduktīvos produktus, dzīvnieku izcelsmes
produktus un citu materiālu, kas var pārnēsāt
dzīvnieku slimības. Tajā ir noteiktas arī eksporta
prasības. Praktiski nav paredzēts mainīt līdzšinējos
tiesību aktus, kuru darbību vērtē atzinīgi.
VI daļa. Ārkārtas
pasākumi
Ārkārtas pasākumiem ir būtiska
nozīme slimības situācijas pārvaldībā.
VI daļā ir paredzētas ārkārtas gadījumu
procedūras, kuru ievērošana nodrošina ātru un konsekventu
Savienības reaģēšanu. Līdzšinējos tiesību aktos,
kuru darbību vērtē ļoti atzinīgi, paredzēti tikai
daži praktiski grozījumi.
VII daļa. Nobeiguma un pārejas
noteikumi
Nobeiguma un pārejas noteikumos ir
izklāstītas nacionālās tiesību normas, nosacījumi
attiecībā uz deleģēto aktu pieņemšanu, atcelšanu un
citas vajadzīgas juridiskas normas.
6.           IETEKME UZ BUDŽETU
Šajā priekšlikumā ir paredzēti tikai tādi izdevumi,
ko jau aptver finanšu pārskats par pārtikas aprites ķēdes,
dzīvnieku veselības un labturības, un augu veselības un
augu reproduktīvā materiāla jomas kopējo finanšu satvaru.
2013/0136 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
par dzīvnieku veselību
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta
2. punktu, 114. panta 3. punktu un 168. panta
4. punkta b) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[9],

ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[10],

saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Pārnēsājamas
dzīvnieku slimības un šo slimību kontrolei nepieciešamie
pasākumi var radīt postošas sekas atsevišķiem dzīvniekiem,
dzīvnieku populācijām, dzīvnieku turētājiem un
ekonomikai.
(2)       Kā liecina nesena
pieredze, pārnēsājamas dzīvnieku slimības var
būtiski ietekmēt arī sabiedrības veselību,
piemēram, tas attiecas uz putnu gripu un salmonellu.
(3)       Turkāt
nelabvēlīgas mijiedarbības ietekme ir vērojama
bioloģiskās daudzveidības, klimata pārmaiņu un citos
vides aspektos. Klimata pārmaiņas var ietekmēt jaunu
slimību rašanos, jau pastāvošu slimību izplatīšanos un
slimības ierosinātāju un vektoru ģeogrāfisko
sadalījumu, un tas attiecas arī uz slimībām, kas skar
savvaļas dzīvās būtnes.
(4)       Lai Savienībā
nodrošinātu augstus dzīvnieku veselības un sabiedrības
veselības standartus, lauksaimniecības un akvakultūras nozaru
racionālu attīstību un lai kāpinātu ražīgumu, dzīvnieku
veselības noteikumi būtu jāparedz Savienības līmenī.
Šie noteikumi ir vajadzīgi arī kā atbalsts, pabeidzot
iekšējā tirgus veidošanu un novēršot infekcijas slimību
izplatīšanos.
(5)       Līdzšinējie
Savienības dzīvnieku veselības tiesību akti ir vesela
virkne saistītu un savstarpēji radniecīgu pamataktu, ar kuriem
ir paredzēti dzīvnieku veselības noteikumi, kas attiecas uz
tirdzniecību Savienības iekšienē, dzīvnieku un produktu
ievešanu Savienībā, slimību izskaušanu, veterinārajām
kontrolēm, slimību paziņošanu un finansiālo atbalstu
attiecībā uz dažādām dzīvnieku sugām, taču
ar tiem nav nodrošināts vispārējs tiesiskais regulējums,
kas noteiktu visā nozarē saskaņotus principus.
(6)       Savienības
Dzīvnieku veselības stratēģijā (2007–2013) ir
postulēts “Profilakse ir labāka nekā ārstēšana”, un
Komisija to pieņēma 2007. gada 19. septembra
paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un
sociālo lieto komitejai un Reģionu komitejai[11]. Tās mērķis ir
pievērst lielāku uzmanību profilakses pasākumiem,
slimību uzraudzībai, slimību kontrolei un pētniecībai,
lai samazinātu saslimstību ar dzīvnieku slimībām un
reālās situācijās līdz minimumam samazinātu to
uzliesmojumu ietekmi. Stratēģijā ierosināts pieņemt
“vienotu un vienkāršotu dzīvnieku veselības jomas tiesisko
regulējumu”, tiecoties uz konverģenci ar starptautiskajiem
standartiem un tai pat laikā nodrošinot, ka stingri ievēro augstus
standartus dzīvnieku veselības jomā.
(7)       Šīs regulas
mērķis ir īstenot minētajā Dzīvnieku
veselības stratēģijā uzņemtās saistības un
izklāstīto redzējumu, arī principu “viena veselība” un
ar vienotu, vienkāršotu un elastīgu dzīvnieku veselības
jomas normatīvo bāzi Savienībai nostiprināt vienotas
dzīvnieku veselības politikas tiesisko regulējumu
(8)       Dzīvnieki ir
pakļauti daudzveidīgām infekcijas slimībām un
slimībām, kas nav infekcijas slimības. Daudzas slimības ir
ārstējamas, ietekmē tikai atsevišķo attiecīgo
dzīvnieku vai arī neizplatās uz citiem dzīvniekiem vai uz
cilvēkiem. Savukārt pārnēsājamas slimības, to
ietekmei izpaužoties populācijas līmenī, var plašāk skart
dzīvnieku veselību un sabiedrības veselību. Šajā
regulā paredzētajiem dzīvnieku veselības noteikumiem
būtu jāattiecas tikai uz pēdējām slimībām.
(9)       Šos dzīvnieku
veselības noteikumus ir būtiski paredzēt, ņemot
vērā saikni starp dzīvnieku veselību un sabiedrības
veselību, vidi, pārtikas un dzīvnieku barības
nekaitīgumu, nodrošinātību ar pārtiku un ekonomikas,
sociālās jomas un kultūras griezumu.
(10)     Padomes 1994. gada
22. decembra Lēmums 94/800/EK par daudzpusējo sarunu
Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto
nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos,
kas ir tās kompetencē[12],
toreizējās Eiropas Kopienas vārdā attiecībā uz
tās kompetencē esošo daļu apstiprināja Līgumu par
Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kā
arī nolīgumus, kas izklāstīti minētā līguma
1., 2. un 3. pielikumā – to vidū ir Līgums par
sanitāro un fitosanitāro pasākumu piemērošanu (SPS
līgums). SPS līgums, liedzot pret
PTO dalībvalstīm vērst patvaļīgu vai nepamatotu
diskrimināciju, reglamentē, kā izmanto cilvēku, dzīvnieku
vai augu izdzīvošanai vai veselībai nepieciešamos pasākumus. Ja
pastāv starptautiski standarti, tos nepieciešams izmantot par pamatu.
Tomēr dalībvalstīm ir tiesības noteikt pašām savus
attiecīgus standartus, ja vien šādi standarti ir zinātniski pamatoti.

(11)     Dzīvnieku veselības
griezumā SPS līgumā attiecībā uz
starptautiskajai tirdzniecībai paredzētajiem dzīvnieku
veselības nosacījumiem ir minēti Pasaules Dzīvnieku
veselības organizācijas (OIE) standarti. Lai mazinātu
tirdzniecības traucējumu risku, ES pasākumiem
attiecībā uz dzīvnieku veselību būtu jātiecas
attiecīgā līmenī tuvināties OIE standartiem.
(12)     Īpašos
apstākļos, kad pastāv būtisks risks dzīvnieku
veselībai vai sabiedrības veselībai, taču pārliecinošs
zinātnisks viedoklis nav sniegts, SPS līguma 5. panta
7. punkts, kas Savienības vajadzībām ir interpretēts
Komisijas 2000. gada 2. februāra paziņojumā par
piesardzības principu[13],
minētā līguma dalībvalstij paver iespēju uz
attiecīgas pieejamas informācijas pamata apstiprināt pagaidu
pasākumus. Šādos apstākļos PTO dalībvalstīm tiek
prasīts iegūt papildinformāciju, kas nepieciešama, lai
objektīvāk izvērtētu risku, un saprātīgā
laika periodā pasākumu attiecīgi pārskatīt.
(13)     Tāds riska
novērtējums, uz kura balstās šajā regulā
paredzētie pasākumi, būtu jāpamato ar pieejamajiem
zinātniskajiem pierādījumiem un jāveic neatkarīgi,
objektīvi un pārredzami. Būtu pienācīgi
jāņem vērā arī atzinumi, ko sniedz Eiropas
Pārtikas nekaitīguma iestāde, kas izveidota ar Eiropas
Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulas (EK) Nr.
178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu
vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas
nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar
pārtikas nekaitīgumu[14],
22. panta 1. punktu
(14)     Eiropas Parlamenta un Padomes
2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1069/2009, ar ko
nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz
dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem,
kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ
Regulu (EK) Nr. 1774/2002[15],
lai novērstu un iespējami samazinātu riskus, ko sabiedrības
veselībai un dzīvnieku veselībai rada konkrēti
dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti un atvasināti produkti, un jo
īpaši lai aizsargātu pārtikas un dzīvnieku barības
ķēdes drošumu, attiecībā uz minētajiem produktiem
paredz gan sabiedrības veselības, gan dzīvnieku veselības
noteikumus. Lai Savienības tiesību aktos novērstu
pārklāšanos, šī regula dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem
un atvasinātiem produktiem būtu jāpiemēro tikai tādos
gadījumos, kur Regulā (EK) Nr. 1069/2009 konkrēti
noteikumi nav paredzēti un kur ir iesaistīts dzīvnieku
veselībai radītais risks. Piemēram,
Regula (EK) Nr. 1069/2009 nereglamentē to, kā ar
dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem
rīkoties saistībā ar slimību kontroles pasākumiem,
tādēļ minētos jautājumus pienācīgi aptver
šī regula.
(15)     Turklāt konkrēti
noteikumi attiecībā uz pārnēsājamām
dzīvnieku slimībām, arī slimībām, ko
iespējams pārnēsāt uz cilvēkiem (“zoonozēm”), jau
ir noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija
Regulā (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu
transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei
un apkarošanai[16],
Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra
Direktīvā 2003/99/EK par zoonožu un zoonožu
ierosinātāju uzraudzību, ar kuru groza Padomes Lēmumu
90/424/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 92/117/EEK[17], un Eiropas Parlamenta un
Padomes 2003. gada 17. novembra Regulā (EK)
Nr. 2160/2003 par salmonellas un dažu citu pārtikā sastopamu
zoonozes īpašu izraisītāju kontroli[18] un konkrēti noteikumi
attiecībā uz cilvēku infekcijas slimībām –
Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 24. septembra
Lēmumā Nr. 2119/98/EK par epidemioloģiskās
uzraudzības un infekcijas slimību kontroles tīkla izveidošanu
Kopienā[19].
Minētajiem aktiem pēc šīs regulas pieņemšanas būtu
jāpaliek spēkā. Attiecīgi, lai izvairītos no
jebkādas Savienības tiesību aktu pārklāšanās,
šī regula zoonozēm būtu jāpiemēro tikai tiktāl,
ciktāl konkrēti noteikumi jau nav paredzēti minētajos citos
Savienības tiesību aktos.
(16)     Savvaļas dzīvnieku
populācijās sastopamās slimības var negatīvi
ietekmēt lauksaimniecības un akvakultūras nozares,
sabiedrības veselību, vidi un bioloģisko daudzveidību.
Tādēļ ir lietderīgi, lai šīs regulas darbības
jomā minētajos gadījumos ietilptu savvaļas dzīvnieki,
gan kā šādu slimību iespējamie upuri, gan kā to
vektori.
(17)     Dzīvnieku slimības
tiek pārnēsātas ne tikai tiešā saskarē starp
dzīvniekiem un starp dzīvniekiem un cilvēkiem. Tās
plašāk izplatās arī ar ūdens un gaisa sistēmu
starpniecību, ar tādiem vektoriem kā kukaiņi vai ar
mākslīgajā apsēklošanā, olšūnu donēšanā
vai embriju pārstādīšanā izmantoto sēklu,
olšūnām un embrijiem. Slimību ierosinātājus var
saturēt arī pārtika un citi dzīvnieku izcelsmes produkti,
piemēram, āda, kažokādas, spalvas, rags un jebkādi citi
materiāli, kas atvasināti no kāda dzīvnieka
ķermeņa. Turklāt slimības
ierosinātājus var izplatīt dažādi citi objekti,
piemēram, transportlīdzekļi, aprīkojums, lopbarība un
siens un salmi. Tāpēc iedarbīgi ir tādi dzīvnieku
veselības noteikumi, kas aptver visus infekcijas ceļus un
jebkādu materiālu, kas ar tiem ir saistīts.
(18)     Dzīvnieku slimības
var nelabvēlīgi ietekmēt dzīvnieku sugu izplatību
savvaļā, tādējādi kaitējot bioloģiskajai
daudzveidībai. Tāpēc uz mikroorganismiem, kas izraisa
dzīvnieku slimības, var attiecināt invazīvo svešzemju sugu
definīciju, kas sniegta ANO Konvencijā par bioloģisko
daudzveidību. Šajā regulā paredzētajos pasākumos
arī ir ņemta vērā bioloģiskā daudzveidība,
un tādējādi šai regulai būtu jāaptver tādas
dzīvnieku sugas un tādi slimību ierosinātāji (arī
tie, kas definēti kā invazīvas svešzemju sugas), kuriem ir
nozīme šīs regulas aptverto slimību
pārnēsāšanā vai kurus tās skar.
(19)     Savienības tiesību
aktos, kas pieņemti pirms šīs regulas, sauszemes sugām un
ūdensdzīvniekiem ir paredzēti atšķirīgi dzīvnieku
veselības noteikumi. Padomes 2006. gada 24. oktobra
Direktīvā 2006/88/EK par akvakultūras dzīvniekiem un
to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām,
kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību
profilaksi un kontroli[20]
ir paredzēti konkrēti noteikumi par ūdensdzīvniekiem.
Tomēr labas dzīvnieku veselības pārvaldības galvenie
principi lielākoties ir piemērojami abām dzīvnieku sugu
grupām. Tāpēc šīs regulas darbības jomai būtu
jāaptver gan sauszemes dzīvnieki, gan ūdensdzīvnieki, un
attiecīgā gadījumā tajā šie dzīvnieku
veselības noteikumi ir saskaņoti. Tomēr dažos aspektos,
piemēram, novietņu reģistrēšanā un
apstiprināšanā un dzīvnieku izsekojamībā un to
pārvietošanā Savienībā, šī regula turas pie senāk
izraudzītās pieejas, proti, sauszemes dzīvnieku un
ūdensdzīvnieku vide attiecīgi atšķiras un tātad
atšķiras arī prasības to veselības saglabāšanai,
tāpēc šiem dzīvniekiem paredzēti atšķirīgi
dzīvnieku veselības noteikumu kopumi.
(20)     Savienības tiesību
aktos, kas pieņemti pirms šīs regulas, un jo sevišķi Padomes
1992. gada 13. jūlija Direktīvā 92/65/EEK, ar ko
paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz
tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un
importu Kopienā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības
prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri
minēti Direktīvas 90/425/EEK pielikumā[21], arī ir paredzētas
dzīvnieku veselības pamatprasības, kas attiecas uz citām
dzīvnieku sugām, kuras nav reglamentētas citos Savienības
tiesību aktos, piemēram, uz reptiļiem, abiniekiem, jūras
zīdītājiem un citiem dzīvniekiem, kas nav ne
ūdensdzīvnieki, ne sauszemes dzīvnieki saskaņā ar
šīs regulas definīciju. Cilvēkiem vai citiem dzīvniekiem
šādas sugas parasti nerada nozīmīgu veselības
apdraudējumu, un tāpēc tām dzīvnieku veselības
noteikumus vai nu vispār nepiemēro, vai piemēro tikai nedaudzus.
Lai izvairītos no nevajadzīga administratīvā sloga un
izmaksām, šajā regulā būtu jāturas pie senāk
izraudzītās pieejas, proti, noteikt tiesisko regulējumu
attiecībā uz sīki izstrādātiem dzīvnieku
veselības noteikumiem, kas reglamentē šādu dzīvnieku un to
produktu pārvietošanu un kas paredzami, ja saistītie riski to prasa.
(21)     Lolojumdzīvnieku
turēšana, arī dekoratīvu ūdensdzīvnieku turēšana
mājsaimniecībās un nekomerciālos dekoratīvos
akvārijos gan telpās, gan ārpus tām, kopumā ir
mazāks veselības risks nekā dzīvnieku citāda
turēšana vai pārvietošana lielākā apjomā,
piemēram, tā, kā pieņemts lauksaimniecībā.
Tāpēc uz šādiem dzīvniekiem nav lietderīgi
attiecināt vispārīgās prasības par
reģistrēšanu, lietvedību un pārvietošanu
Savienībā, jo tādējādi rastos neattaisnots
administratīvs slogs un izmaksas. Tāpēc prasības
attiecībā uz reģistrēšanu un lietvedību, nebūtu
attiecināmas uz lolojumdzīvnieku turētājiem. Turklāt
būtu jāparedz konkrēti noteikumi par lolojumdzīvnieku
nekomerciālu pārvietošanu Savienības iekšienē.
(22)     Dažas noteiktas dzīvnieku
grupas, kam šajā regulā paredzēti konkrēti dzīvnieku
veselības noteikumi, to plašā tvēruma dēļ vajag
iekļaut sugu sarakstā pielikumā. Tas attiecas uz nagainu
zīdītāju grupu, ko klasificē par nagaiņiem.
Minēto sarakstu, turpmāk, iespējams, vajadzēs mainīt
tādu iemeslu dēļ kā taksonomiski grozījumi,
zinātnes attīstība vai zinātniski pamatoti tehniski
atjauninājumi. Līdzīgi sakarā ar norisēm
sabiedrībā vai mainītiem lolojumdzīvnieku turēšanas
ieradumiem, iespējams, vajadzēs pielāgot lolojumdzīvnieku
sugu sarakstu, jo īpaši, ja minētie dzīvnieki
pārnēsā slimības. Tāpēc, lai būtu
ņemtas vērā šādas maiņas, saskaņā ar
Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus
attiecībā uz lolojumdzīvnieku un nagaiņu sarakstiem
šīs regulas I un II pielikumā.
(23)     Profilaksi un kontroli
attiecībā uz visām pārnēsājamām
dzīvnieku slimībām nav iespējams veikt ar
reglamentējošu pasākumu palīdzību un tas arī
nebūtu jādara, piemēram, slimība var būt
pārāk plaši izplatīta, var trūkt diagnostisku rīku vai
arī privātais sektors slimību kontroles pasākumus var veikt
neatkarīgi. Pārnēsājamu slimību profilakses un
kontroles reglamentējošie pasākumi var izraisīt svarīgas
ekonomiskas sekas attiecīgajās nozarēs un traucēt tirdzniecību.
Tāpēc ir būtiski veikt tikai samērīgus un
nepieciešamus pasākumus, piemēram, ja slimība ir būtisks
dzīvnieku veselības vai sabiedrības veselības risks vai
rada aizdomas par šādu risku.
(24)     Turklāt katrai
pārnēsājamai dzīvnieku slimībai būtu
jāparedz individuāli pielāgoti profilakses un kontroles
pasākumi, lai būtu ņemts vērā tās unikālais
epidemioloģiskais raksturojums un tās sekas. Tāpēc katrai
slimībai būtu jāpiemēro individuāli profilakses un
kontroles noteikumi.
(25)     Kas attiecas uz
pārnēsājamām dzīvnieku slimībām,
slimības stāvoklis parasti saistās ar klīniskām vai patoloģiskām
infekcijas izpausmēm. Tomēr šajā regulā, kuras
mērķis ir kontrolēt, kā izplatās noteiktas
pārnēsājamas dzīvnieku slimības, un tās izskaust,
slimības definīcijai vajadzētu būt plašākai, lai
tā aptvertu citus slimības ierosinātāja
pārnēsātājus.
(26)     Dažas
pārnēsājamas dzīvnieku slimības viegli neizplatās
uz citiem dzīvniekiem vai uz cilvēkiem un tādējādi
nerada plaša mēroga zaudējumus ekonomikai vai bioloģiskajai
daudzveidībai. Tāpēc tās nopietni neapdraud dzīvnieku
vai sabiedrības veselību Savienībā, un
tādējādi, ja ir vēlēšanās, pret tām var
vērsties ar dalībvalsts līmeņa noteikumiem.
(27)     Kas attiecas uz
pārnēsājamām dzīvnieku slimībām, uz
kurām Savienības līmenī noteiktus pasākumus
neattiecina, bet no kurām dažas privātajam sektoram vietējā
līmenī kaut kādā ziņā ir ekonomiski
nozīmīgas, ar dalībvalstu kompetento iestāžu
palīdzību šo slimību profilakses un kontroles darbības
būtu jāveic vietējā līmenī, piemēram,
jāapstiprina pašreglamentējoši pasākumi vai
jāizstrādā prakses kodeksi.
(28)     Pretstatā
pārnēsājamām dzīvnieku slimībām, kas
aprakstītas 26. un 27. apsvērumā, ļoti viegli
pārnēsājamas dzīvnieku slimības var bez
grūtībām izplatīties pāri robežām un, ja tās
turklāt ir zoonozes, var arī ietekmēt sabiedrības
veselību un pārtikas nekaitīgumu. Tāpēc šai regulai
būtu jāaptver ļoti viegli pārnēsājamas
dzīvnieku slimības un zoonozes.
(29)     Komisijas paziņojuma
Eiropas Parlamentam un Padomei “Rīcības plāns pret pieaugošajiem
draudiem, ko rada mikrobu rezistence”[22]
5. darbībā ir uzsvērta šīs regulas nozīme
profilaksē un attiecīgi gaidāmā mazākā
antibiotiku lietošana. Mikroorganismi kļūst arvien rezistentāki
pret antimikrobiāliem līdzekļiem, uz kuriem tie agrāk
reaģējuši. Šī rezistence sarežģī infekcijas
slimību ārstēšanu cilvēkiem un dzīvniekiem.
Tādēļ ar mikroorganismiem, kam izstrādājusies
rezistence pret antimikrobiāliem līdzekļiem, būtu
jādarbojas tā, it kā šie mikroorganismi būtu
pārnēsājamas slimības un tādējādi būtu
šīs regulas darbības jomā.
(30)     Ar konkrētām
slimībām vai sugām saistīti jauni apdraudējumi jo
īpaši var izvērsties tāpēc, ka mainās vide, klimats,
lopkopības un lauksaimniecības tradīcijas, taču mainās
arī sociālā joma. Zinātnes progress var pavērt arī
jaunas zināšanas un vairot informētību par jau esošām
slimībām. Turklāt mūsdienās svarīgas
slimības un sugas nākotnē var kļūt marginālas.
Tāpēc šīs regulas darbības jomai vajadzētu būt
plašai un paredzētajos noteikumos galvenā uzmanība būtu
jāpievērš slimībām, kas būtiski ietekmē
sabiedrību. Ar Eiropas Komisijas atbalstu OIE ir
izstrādājusi slimību prioritizācijas un
kategorizācijas sistēmu, nākot klajā ar pētījumu
par “Prioritāro dzīvnieku slimību, arī uz cilvēkiem
pārnēsājamu slimību, sarakstu izstrādi un
kategorizēšanu”[23]
un šādai darbībai paredzētu rīku. Ar šo regulu
Savienības tiesību aktos būtu jāievieš minētā
pieeja.
(31)     Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai
attiecībā uz pārnēsājamām dzīvnieku
slimībām Savienības līmenī, ir nepieciešams
izstrādāt saskaņotu sarakstu ar pārnēsājamām
dzīvnieku slimībām (“sarakstā norādītām
slimībām”). Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz
šāda saraksta noteikšanu būtu jāpiešķir Komisijai.
(32)     Turpmāk var
parādīties no jauna radušās slimības, kas var nopietni
apdraudēt sabiedrības veselību vai dzīvnieku veselību
un ietekmēt veselību, ekonomiku vai vidi. Pēc tam, kad
šādas slimības novērtētas un pieņemti pagaidu
ārkārtas pasākumi, attiecīgā gadījumā var
būt nepieciešams ātri reaģēt un šādas slimības
papildus citām norādīt sarakstā. Tāpēc būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus
saskaņā ar steidzamības procedūru tādos
pienācīgi pamatotos gadījumos, kad pastāv riski
sabiedrības vai dzīvnieku veselībai.
(33)     Sarakstā
norādīto slimību pārvaldībā būs nepieciešama
dažāda pieeja. Attiecībā uz dažām ļoti
lipīgām slimībām, kas patlaban Savienībā nav
sastopamas, ir nepieciešami stingri pasākumi, lai tās
nekavējoties izskaustu, tikko tās parādījušās.
Attiecībā uz citām slimībām, kas kādās
Savienības teritorijas daļās jau varētu būt
sastopamas, ir nepieciešama obligāta vai brīvprātīga izskaušana.
Abos gadījumos ir lietderīgi noteikt dzīvnieku un produktu
pārvietošanas ierobežojumus, piemēram, aizliegt pārvietošanu uz
skartām teritorijām un no tām vai arī pirms
nosūtīšanas gluži vienkārši veikt testēšanu. Citos
gadījumos varētu būt lietderīgi tikai uzraudzīt
slimības gadījumu sadalījumu, neveicot papildu pasākumus.
Konkrētāk, tā varētu rīkoties attiecībā uz
slimību, kura ir no jauna radusies slimība un par kuru ir ierobežota
informācija.
(34)     Būtu jānoteic
kritēriji, kuri nodrošinātu, ka to, kā
pārnēsājamās dzīvnieku slimības norāda
sarakstā šīs regulas vajadzībām, nosaka, ņemot
vērā visus attiecīgos aspektus, un pēc kuriem noteiktu,
kā regulā noteiktos slimību profilakses un kontroles noteikumus
piemēro tā, lai nodrošinātu saskanību un konsekvenci. Lai
nodrošinātu, ka tiek ņemti vērā tehnikas progress,
zinātnes sasniegumi un attiecīgo starptautisko standartu maiņas,
attiecībā uz minēto kritēriju iespējamu grozīšanu
būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu.
(35)     Profilakses un kontroles
noteikumi, kas šajā regulā paredzēti konkrētai
pārnēsājamai dzīvnieku slimībai, būtu
jāpiemēro dzīvnieku sugām, kas var pārnēsāt
attiecīgo slimību, būdamas pret to uzņēmīgas vai
funkcionējot par tās vektoriem. Lai šīs regulas īstenošanai
nodrošinātu vienādus nosacījumus, ir nepieciešams izveidot
saskaņotu sarakstu ar sugām, kurām Savienības
līmenī būtu jāpiemēro pasākumi
attiecībā uz konkrētām sarakstā
norādītām slimībām (“sarakstā norādītas
sugas”), un tādējādi būtu jāpiešķir Komisijai
īstenošanas pilnvaras noteikt šādu sarakstu.
(36)     Pamatojoties uz to, cik
nozīmīga ir katra sarakstā norādītā slimība,
kādā līmenī vērojama tās ietekme, kā
Savienībā sadalās tās gadījumi, kāda ir tās
izplatība un saslimstība ar to un kādi slimību profilakses
un kontroles pasākumi attiecībā uz minēto sarakstā
norādīto slimību ir pieejami, ikvienai sarakstā
norādītai slimībai būtu saskanīgi un konsekventi
jāpiemēro atsevišķa šajā regulā paredzēta
konkrētu slimības profilakses un kontroles noteikumu kategorija.
(37)     Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai
attiecībā uz slimību profilakses un kontroles pasākumiem,
kas piemērojami sarakstā norādītām slimībām,
ir nepieciešams paredzēt, kā šajā regulā paredzētie
noteikumi ir piemērojami sarakstā norādītām
slimībām Savienības līmenī. Tādējādi
būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras
paredzēt, kādi noteikumi attiecināmi uz konkrētām
sarakstā norādītām slimībām.
(38)     Ar dzīvniekiem
strādājoši operatori, dzīvnieku speciālisti un
lolojumdzīvnieku turētāji vislabāk var novērot to
pārziņā esošo dzīvnieku veselību un produktu
veselīgumu un gādāt par šo veselību un veselīgumu.
Tādēļ viņiem vajadzētu būt primāri
atbildīgiem par slimību profilakses un kontroles pasākumiem, ko
attiecībā uz slimību izplatību veic to dzīvnieku
vidū un tajos produktos, kuri ir nosaukto personu pārziņā.
(39)     Biodrošība ir viens no
operatoriem un citām ar dzīvniekiem strādājošām
personām galvenajiem pieejamajiem profilakses rīkiem, ar ko
novērš, ka kādā dzīvnieku populācijā vai no
tās ieviešas, izvēršas un izplatās pārnēsājamas
dzīvnieku slimības. Biodrošības nozīme ir atzīta
arī ietekmes novērtējumā, kas attiecas uz ES Dzīvnieku
veselības tiesību akta pieņemšanu un tā iespējamo
ietekmi. Lai nodrošinātu, ka operatori, dzīvnieku speciālisti un
lolojumdzīvnieku turētāji izmanto pietiekami elastīgus
biodrošības pasākumus, ka šie pasākumi ir pielāgoti
tā, lai atbilstu attiecīgajam ražošanas veidam un dzīvnieku
sugām vai kategorijām, un ka tajos ir ņemti vērā
vietējie apstākļi un tehniskas norises, būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras attiecībā uz
biodrošības papildprasībām un sīkāk
izstrādātām prasībām pieņemt aktus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 290. pantu.
(40)     Biocīdiem, piemēram,
veterinārai higiēnai vai pārtikai un dzīvnieku barībai
atvēlētām teritorijām paredzētiem dezinficējošiem
līdzekļiem, insekticīdiem, repelentiem vai rodenticīdiem,
ir svarīga nozīme biodrošības stratēģijās gan
saimniecību līmenī, gan dzīvnieku pārvadāšanas laikā.
Tādēļ būtu jāuzskata, ka tie attiecas uz
biodrošību.
(41)     Zināšanas par
dzīvnieku veselību, tostarp par slimību simptomiem, slimību
sekām un iespējamiem profilakses līdzekļiem, arī par
biodrošību, ārstēšanu un kontroli, ir rezultatīvas dzīvnieku
veselības pārvaldības priekšnosacījumi un ir būtiski
nepieciešami, nodrošinot dzīvnieku slimību agrīnu
konstatēšanu. Tāpēc operatoriem un citiem dzīvnieku
speciālistiem būtu jāapgūst attiecīgas zināšanas.
Šādas zināšanas var apgūt ar dažādiem līdzekļiem,
piemēram, formālā izglītībā, taču arī
ar nozarē pastāvošo lauksaimniecības konsultatīvo dienestu
sistēmas starpniecību vai neformālā
apmācībā, kurā vērtīgu ieguldījumu var dot
dalībvalsts un Eiropas līmeņa lauksaimnieku organizācijas
un citas organizācijas. Šādi alternatīvi zināšanu apguves
veidi būtu jāatzīst arī šajā regulā.
(42)     Veterinārārstiem un
ūdensdzīvnieku veselības speciālistiem ir
izšķirīga nozīme visos dzīvnieku veselības
pārvaldības aspektos, un šajā regulā būtu
jāparedz vispārīgi noteikumi par to uzdevumiem un
pienākumiem.
(43)     Veterinārārstu
izglītība un profesionālā kvalifikācija nodrošina, ka
tie ir apguvuši zināšanas, prasmes, iemaņas un kompetences, kas cita
starpā nepieciešamas slimību diagnosticēšanai un dzīvnieku
ārstēšanai. Turklāt dažās dalībvalstīs
vēsturisku iemeslu dēļ vai arī tādēļ, ka
trūkst ūdensdzīvnieku slimībās specializējušos
veterinārārstu, pastāv īpaša profesija “ūdensdzīvnieku
veselības speciālists”. Šie speciālisti parasti nav
veterinārārsti, taču praktizē ūdensdzīvnieku
ārstēšanu. Tāpēc šai regulai būtu jāievēro
to dalībvalstu lēmums, kas atzīst šo profesiju. Šādos
gadījumos konkrētajā darba jomā uz ūdensdzīvnieku
veselības speciālistiem būtu jāattiecina tādi paši
pienākumi un saistības kā uz veterinārārstiem.
Šāda pieeja saskan ar OIE Ūdensdzīvnieku veselības
kodeksu.
(44)     Lai nodrošinātu, ka
veterinārārsti un ūdendzīvnieku veselības
speciālisti, kas veic darbības, kuras ir šīs regulas
darbības jomā, ir pietiekami kvalificēti un pienācīgi
apmācīti, attiecībā uz šo personu kvalifikāciju un
apmācību būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
darbību 290. pantu.
(45)     Profilaksē un
kontrolē, kas attiecas uz pārnēsājamām dzīvnieku
slimībām, galveno dalībnieku vidū ir dalībvalstis, konkrētāk,
to kompetentās iestādes, kuras atbildīgas par dzīvnieku
veselību. Kompetentajai iestādei dzīvnieku veselības
jomā ir svarīga nozīme attiecībā uz uzraudzību,
izskaušanu, slimību kontroles pasākumiem, ārkārtas
situāciju plānu izstrādi, un attiecībā uz to, kā
ar veterināro sertifikātu izsniegšanas starpniecību sekmē
dzīvnieku pārvietošanu un starptautisko tirdzniecību.
Dalībvalstis šajā regulā paredzētos pienākumus
varēs veikt tikai tad, ja tām visā teritorijā būs
pieejami pietiekami finanšu, infrastruktūras un personāla resursi,
arī laboratoriju kapacitāte un speciālās zināšanas
zinātnē un citās attiecīgās jomās.
(46)     Ierobežoto resursu
dēļ kompetentā iestāde nevar vienmēr veikt visas
darbības, ko tai prasīts veikt saskaņā ar šo regulu.
Tāpēc ir nepieciešams paredzēt juridisku pamatu, uz kāda šo
darbību veikšanu deleģēt veterinārārstiem.
Gādājot par nepieciešamajiem nosacījumiem tam, kā visā
Savienībā vispārīgi piemēro slimību profilakses
un kontroles pasākumus, attiecībā uz to, kā minēto
darbību veikšanu deleģē veterinārārstiem, un uz to,
kāda apmācība tiem atbilstīga, būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu.
(47)     Dzīvnieku veselības
optimālu pārvaldību iespējams panākt tikai sadarbībā
ar dzīvnieku turētājiem, operatoriem, citām
ieinteresētajām personām un tirdzniecības partneriem. Lai
nodrošinātu to atbalstu, lemšanas procedūras un šajā regulā
paredzēto pasākumu veikšanu ir nepieciešams organizēt skaidri un
pārredzami. Tāpēc kompetentajai iestādei būtu
attiecīgi jārīkojas, lai nodrošinātu, ka sabiedrība
pastāvīgi ir informēta, jo īpaši tad, ja ir
saprātīgs pamats aizdomām, ka dzīvnieki vai produkti var
būt risks dzīvnieku vai sabiedrības veselībai, un ja lieta
skar sabiedrības intereses.
(48)     Lai novērstu, ka
slimības ierosinātāji izkļūst no laboratorijām,
institūtiem un citām telpām, kurās notiek darbs ar
slimību ierosinātājiem, ir ļoti svarīgi, lai
tajās tiktu veikti atbilstīgi biodrošības, biodrošuma un
bionorobežošanas pasākumi. Tādēļ šajā regulā
būtu jāparedz drošuma pasākumi, kas jāievēro šādu
slimības ierosinātāju, vakcīnu un citu bioloģiskas
cilmes produktu apstrādāšanā vai pārvietošanā. Šim
pienākumam būtu jāattiecas arī uz jebkuru juridisku vai
fizisku personu, kas ir iesaistīta šādā darbībā. Lai
nodrošinātu, ka darbībās ar ļoti lipīgiem
bioloģiskiem aģentiem, vakcīnām un citiem bioloģiskas
cilmes produktiem ievēro drošuma standartus, attiecībā uz
drošuma pasākumiem šādās laboratorijās, institūtos un
kompleksos un uz šo slimību ierosinātāju pārvietošanu
būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu.
(49)     Iedarbīgā
slimību kontrolē liela nozīme ir agrīnai konstatēšanai
un skaidrai slimību paziņošanas un ziņošanas ķēdei.
Lai panāktu iedarbīgu un ātru reaģēšanu, jebkādas
aizdomas vai apstiprinājums par noteiktas sarakstā
norādītas slimības uzliesmojumu būtu nekavējoties
jāpaziņo kompetentajai iestādei. Šādiem paziņošanas
pienākumiem būtu jāattiecas uz jebkuru fizisku un juridisku
personu, lai būtu nodrošināts, ka neviens slimības uzliesmojums
nepaliek nepamanīts.
(50)     Veterinārārsti ir
nozīmīgi dalībnieki slimību izpētē un veido
būtisku saikni starp operatoriem un kompetento iestādi.
Tāpēc anomālas mirstības un citu nopietnu ar
slimībām saistītu problēmu gadījumā vai tad, ja
bez noskaidrota cēloņa būtiski krītas ražīgums,
operatoram par to būtu jāziņo veterinārārstiem.
(51)     Lai nodrošinātu šādu
rezultatīvu un efektīvu paziņošanu un lai noskaidrotu
dažādus ar anomālu mirstību un citām nopietnām
slimību pazīmēm saistītos apstākļus,
attiecībā uz kritērijiem, pēc kuriem noteic, kad
iestājušies apstākļi, kuros vajadzīga paziņošana, un,
attiecīgā gadījumā, attiecībā uz
tālākas izmeklēšanas noteikumiem būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt deleģētos
aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu.
(52)     Attiecībā uz
noteiktām sarakstā norādītām slimībām ir
būtiski svarīgi, lai par slimībām tiktu nekavējoties
paziņots Komisijai un citām dalībvalstīm. Šāds
Savienības paziņojums dos iespēju kaimiņvalstīm vai
citām skartām dalībvalstīm nepieciešamības
gadījumā veikt piesardzības pasākumus. Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus šāda Savienības paziņojuma
īstenošanai, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas
pilnvaras.
(53)     No otras puses,
attiecībā uz dažām slimībām tūlītēja
paziņošana un rīcība nav nepieciešama. Šādos
gadījumos, lai kontrolētu slimības situāciju un
attiecīgā gadījumā veiktu slimību profilakses un
kontroles pasākumus, būtiski nozīmīgi ir vākt un ziņot
ar šo slimību sastopamību saistīto informāciju.
Minētā ziņošanas prasība var attiekties arī uz
slimībām, par kurām jāveic Savienības paziņošana,
bet par kurām ir nepieciešama papildu informācija, lai varētu
veikt iedarbīgus slimības profilakses un kontroles pasākumus.
Lai nodrošinātu, ka vajadzīgajā termiņā savāc
pareizu informāciju un datus, kas nepieciešami katras konkrētās
slimības izplatības novēršanai vai kontrolēšanai, attiecībā
uz jautājumiem, kas jāpaziņo, būtu Komisijai
jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar
Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu.
(54)     Svarīgs slimību
paziņošanas un ziņošanas nolūks ir uzticamu, pārredzamu un
pieejamu epidemioloģisku datu ģenerēšana. Savienības
līmenī būtu jāizveido datorizēta informācijas sistēma,
kurā produktīvi vāktu un pārvaldītu uzraudzības
datus, kas attiecas uz sarakstā norādītajām
slimībām un attiecīgā gadījumā uz
slimībām, kuras radušās no jauna, vai patogēniem, kuri ir
rezistenti pret antimikrobiāliem līdzekļiem. Slimību
paziņošanu un ziņošanu Savienībā un starptautiskā
līmenī saplūdinot vienā procesā (OIE WAHIS/WAHID
datubāze), sistēmai būtu jāveicina datu optimāla
pieejamība, jāatvieglo apmaiņa ar tiem un jāmazina
administratīvais slogs dalībvalstu kompetentajām
iestādēm. Būtu jānodrošina arī saskanība ar
informācijas apmaiņu saskaņā ar
Direktīvu 2003/99/EK[24].

(55)     Lai slimību
paziņošanas un ziņošanas noteikumu īstenošanai
Savienībā nodrošinātu vienādus nosacījumus, būtu
jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras, kas attiektos uz
tādu slimību saraksta noteikšanu, kuras reglamentē šajā
regulā paredzētie Savienības noteikumi par paziņošanu un
ziņošanu, un uz slimību paziņošanai un ziņošanai
nepieciešamo procedūru, formu, datu un informācijas apmaiņas
iedibināšanu.
(56)     Uzraudzība ir
svarīgs slimību kontroles politikas elements. Ar to būtu
jānodrošina, ka pārnēsājamas dzīvnieku slimības
agrīni konstatē un efektīvi paziņo, tādējādi
nodrošinot, ka nozare un kompetentā iestāde, ja tas praktiski
iespējams, var laikus īstenot slimības profilakses un kontroles
pasākumus un slimības izskaušanu. Turklāt uzraudzībai
vajadzētu informēt par dzīvnieku veselības statusu
katrā dalībvalstī un Savienībā,
tādējādi pamatojot slimībbrīvumu un atvieglojot
tirdzniecību ar trešām valstīm.
(57)     Operatori savus dzīvniekus
novēro regulāri un vislabāk spēj konstatēt
anomālu mirstību vai citus nopietnus slimību simptomus.
Tādējādi jebkāda uzraudzība balstās uz
operatoriem un tiem ir būtiska nozīme kompetentās iestādes
veiktajā uzraudzībā.
(58)     Lai nodrošinātu ciešu
sadarbību un informācijas apmaiņu operatoru un
veterinārārstu vai ūdensdzīvnieku veselības
speciālistu vidū un lai papildinātu uzraudzību, ko veic
operatori, novietnēm atbilstoši ražošanas veidam un citiem būtiskiem
faktoriem būtu jāpiemēro dzīvniekveselības apmeklējumi.
Lai ar dažāda veida novietnēm saistītajiem riskiem
nodrošinātu samērīgu uzraudzību, par to, kādi
novietnēs ir dzīvniekveselības apmeklējumu kritēriji
un apmeklējumu saturs, būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas
Savienības darbību 290. pantu.
(59)     Ir būtiski
nozīmīgi, lai kompetentajai iestādei būtu sistēma, kas
paredzēta sarakstā norādītajām slimībām
piemērotajai uzraudzībai. Gadījumos, kur būtu
jāvērtē veselības risks, ko var radīt no jauna
radusies slimība, un šādai novērtēšanai jāsavāc
epidemioloģiskie dati, šādi būtu jārīkojas arī
attiecībā uz slimībām, kas radušās no jauna.
Gādājot, lai resursi tiktu izmantoti optimāli, informācija
būtu jāvāc, ar to būtu jāapmainās un tā
jāizmanto iespējami produktīvi un efektīvi.
(60)     Uzraudzības metodika,
biežums un intensitāte būtu jāpielāgo katrai
konkrētajai slimībai un tajā būtu jāņem
vērā konkrētais uzraudzības mērķis,
dzīvnieku veselības statuss attiecīgajā reģionā
un jebkāda operatoru veikta papildu uzraudzība.
(61)     Dažos gadījumos
atkarībā no slimības epidemioloģiskā profila un
attiecīgajiem riska faktoriem var būt nepieciešams ieviest
strukturētu uzraudzības programmu. Minētajā
gadījumā dalībvalstīm ir lietderīgi
izstrādāt epidemioloģiski pamatotas uzraudzības programmas.
Attiecībā uz uzraudzības plānojumu, uz kritērijiem,
pēc kuriem oficiāli apstiprina uzliesmojumus, attiecībā uz
to, kā definē minēto slimību gadījumus, un
attiecībā uz prasībām, kas skar uzraudzības programmu
saturu, tajās iekļaujamo informāciju un programmu
piemērošanas periodu, būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas
Savienības darbību 290. pantu.
(62)     Lai veicinātu
koordināciju dalībvalstu vidū un nodrošinātu, ka
minētās uzraudzības programmas atbilst Savienības
mērķiem, programmas būtu jāiesniedz Komisijai un
dalībvalstīm, lai tās informētu. Turklāt
dalībvalstij, kas īsteno uzraudzības programmu, būtu
Komisijai jāiesniedz arī regulāri ziņojumi par
minētās uzraudzības programmas rezultātiem. Lai
uzraudzības programmu īstenošanai nodrošinātu vienādus
nosacījumus, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas
pilnvaras izveidot to slimību sarakstu, uz kurām attiecas
uzraudzības programmas, un iedibināt saskaņotas procedūras,
formātus, datu un informācijas apmaiņu.
(63)     Attiecībā uz
dalībvalstīm, kuras nav brīvas no sarakstā
norādītām slimībām, uz ko attiecas šajā
regulā paredzētie izskaušanas pasākumi, vai par kurām nav
zināms, ka tās būtu no šīm slimībām brīvas,
būtu jāizvirza prasība izveidot obligātas izskaušanas programmas
šo slimību izskaušanai, ja izskaušana Savienībā ir
obligāta, vai jāpaver iespēja izveidot
brīvprātīgas izskaušanas programmas šo slimību izskaušanai,
ja šāda izskaušana Savienībā ir paredzēta, bet nav
obligāta. Lai visā Savienības teritorijā nodrošinātu
vienādus nosacījumus vispārīgai piemērošanai,
šādām obligātām vai brīvprātīgām
izskaušanas programmām ir jāparedz saskaņotas prasības. Lai
nodrošinātu rezultatīvu slimību izskaušanu, attiecībā
uz slimības kontroles stratēģiju mērķiem,
obligātajās vai brīvprātīgajās izskaušanas
programmās paredzētajiem slimību kontroles pasākumiem un
šādu programmu prasībām būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par
Eiropas Savienības darbību 290. pantu.
(64)     Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus slimību izskaušanas programmu
īstenošanai, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas
pilnvaras noteikt procedūras, ar ko saskaņā šādas
programmas iesniedz, snieguma rādītājus un ziņošanu.
(65)     Turklāt, lai
nodrošinātos šādu sarakstā norādītu slimību ievazāšanos
no citām Savienības daļām vai no trešām valstīm
vai teritorijām, vajadzētu paredzēt iespēju, ka
dalībvalstis paziņo, ka visa to teritorija, tās zonas vai
nodalījumi ir brīvi no vienas vai vairākām sarakstā
norādītajām slimībām, uz kurām attiecas noteikumi
par obligātām vai brīvprātīgām izskaušanas
programmām. Šim nolūkam būtu jāiedibina skaidra
saskaņota procedūra, paredzot arī statusam “brīvs no
slimības” nepieciešamos kritērijus. Lai nodrošinātu, ka
Savienībā statusa “brīvs no slimības” atzīšanu īsteno
vienādos apstākļos, ir nepieciešams, ka šādu statusu
“brīvs no slimības” apstiprina oficiāli, un
tādējādi būtu jāatvēl Komisijai īstenošanas
pilnvaras apstiprināt šādu statusu.
(66)     OIE nodalījumu
veidošanas jēdzienu ir ieviesusi Sauszemes dzīvnieku veselības
kodeksā un Ūdensdzīvnieku veselības kodeksā (OIE
kodeksos). Pirms šīs regulas pieņemtajos Savienības tiesību
aktos minētais jēdziens ir atzīts tikai konkrētām
dzīvnieku sugām un slimībām, kas norādītas
specifiskos Savienības tiesību aktos, proti, attiecībā uz
putnu gripu un ūdensdzīvnieku slimībām. Šai regulai
būtu jāparedz iespēja nodalījumu sistēmu izmantot
citām dzīvnieku sugām un slimībām. Lai paredzētu
sīki izstrādātus nosacījumus attiecībā uz
nodalījumu atzīšanu, noteikumus par to apstiprināšanu un tiem
izvirzītās prasības, būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas
Savienības darbību 290. pantu.
(67)     Tāpēc, lai
informētu tirdzniecības partnerus un atvieglotu tirdzniecību,
dalībvalstīm vajadzētu panākt, ka šo valstu teritorijas,
zonas un nodalījumi, kas brīvi no slimības, ir publiski
zināmi.
(68)     Lai paredzētu sīki
izstrādātus statusa “brīvs no slimības” atzīšanas
nosacījumus, attiecībā uz šāda statusa iegūšanas
kritērijiem, pierādījumiem, kas nepieciešami, lai pamatotu
slimībbrīvumu, attiecībā uz īpašiem slimību
profilakses un kontroles pasākumiem, ierobežojumiem, sniedzamo
informāciju, atkāpēm un nosacījumiem attiecībā uz
statusa “brīvs no slimības” uzturēšanu, apturēšanu,
atsaukšanu vai atjaunošanu, būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar 290. pantu.
(69)     Lai nodrošinātu, ka
statusa “brīvs no slimības” iegūšanas procedūras
īsteno ar vienādiem nosacījumiem, būtu jāpiešķir
Komisijai īstenošanas pilnvaras noteikt, kurām sarakstā
norādītajām slimībām var piemērot
nodalījumus, un paredzēt sīkāk izstrādātus
noteikumus par pieteikumu iesniegšanas formu un informācijas apmaiņu.
(70)     Ja ir tādu dzīvnieku
populācija, kas ir pilnīgi bez imunitātes un
uzņēmīgi pret noteiktām sarakstā
norādītām slimībām, tad ir nepieciešams
pastāvīga informētība par slimībām un
slimībgatavība. Ārkārtas situāciju plāni
pagātnē ir apliecinājuši, ka ir izšķirīgi svarīgs
rīks ar slimībām saistītu ārkārtas situāciju
veiksmīgā kontrolēšanā. Lai nodrošinātu, ka
slimību ārkārtas situāciju kontrolēšanai ir pieejams
šis iedarbīgais un efektīvais rīks, ko var elastīgi
pielāgot ārkārtas situācijām, attiecībā uz
sīki izstrādātām prasībām un nosacījumiem,
ko izvirza ārkārtas situāciju plāniem, būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu.
(71)     Pagātnes krīzes
dzīvnieku veselības jomā ir apliecinājušas
priekšrocības, kādas piemīt konkrētām, sīki
izstrādātām un ātri īstenotām
pārvaldības procedūrām, kas paredzētas ar
slimībām saistītām ārkārtas situācijām.
Šādām organizatoriskām procedūrām būtu
jānodrošina ātra un rezultatīva reaģēšana un
jānodrošina, ka visu iesaistīto personu, jo īpaši kompetento
iestāžu un ieinteresēto personu, veikumu labāk koordinē.
(72)     Lai nodrošinātu, ka
ārkārtas situāciju plāni ir izmantojami reālās
ārkārtas situācijās, sistēmas ir būtiski
izmēģināt un pārbaudīt, vai tās darbojas.
Šādā nolūkā dalībvalstu kompetentajām
iestādēm sadarbībā ar kaimiņos esošo dalībvalstu
un trešo valstu un teritoriju kompetentajām iestādēm, ja tas ir
praktiski īstenojams un atbilstīgi, būtu jāveic
modelējošas mācības.
(73)     Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus ārkārtas situāciju plānu
īstenošanai un modelējošām mācībām, būtu
jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras paredzēt šo
plānu un mācību praktiskas īstenošanas noteikumus.
(74)     Profilaksē un
kontrolē, ko attiecina uz pārnēsājamām dzīvnieku
slimībām, liela nozīme ir veterinārām zālēm,
piemēram, vakcīnām, hiperimūnserumiem un antimikrobiāliem
līdzekļiem. ES Dzīvnieku veselības tiesību akta
pieņemšanai paredzētajā ietekmes novērtējumā
īpaši akcentēts, ka vakcīnām ir liela nozīme kā
dzīvnieku slimību profilakses, kontroles un izskaušanas
līdzeklim.
(75)     Tomēr kontroles
stratēģijās attiecībā uz dažām
pārnēsājamām dzīvnieku slimībām ir
prasīts, lai noteiktas veterināras zāles būtu aizliegts
lietot vai to lietošana būtu ierobežota, jo, šīs zāles lietojot,
pavājinātos šo stratēģiju iedarbīgums. Piemēram,
hiperimūnserumi vai antimikrobiāli līdzekļi var maskēt
slimības izpausmes, tos lietojot, var būt neiespējami
konstatēt slimības ierosinātāju vai tie var kavēt
ātru diferenciāldiagnostiku, tādējādi apdraudot
slimības pareizu konstatēšanu.
(76)     Tomēr dažādām
sarakstā norādītām slimībām šādas kontroles
stratēģijas var būtiski atšķirties. Tādējādi
šajā regulā būtu jāparedz noteikumi, kā lietot
veterinārās zāles sarakstā norādīto slimību
profilakses un kontroles vajadzībām, un saskaņoti kritēriji,
ko ņem vērā, lemjot, vai lietot vakcīnas,
hiperimūnserumus un antimikrobiālus līdzekļus un kā to
darīt. Lai nodrošinātu elastīgu pieeju un ņemtu
vērā dažādu sarakstā norādītu slimību
īpatnības un iedarbīgas ārstēšanas pieejamību,
attiecībā uz ierobežojumiem, aizliegumiem vai pienākumiem
noteiktu veterināru zāļu lietošanā noteiktu sarakstā
norādītu slimību kontroles vajadzībām būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt deleģētos
aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu. Steidzamā gadījumā, lai novērstu no jauna
rodošos riskus, kas var postoši ietekmēt dzīvnieku veselību vai sabiedrības
veselību, ekonomiku, sabiedrību vai vidi, būtu jāparedz
iespēja šādus pasākumus pieņemt saskaņā ar
steidzamības procedūru.
(77)     Ievērojot
secinājumus, kas sniegti Eksperta atzinumā par
svarīgākajām dzīvnieku slimībām
paredzētām vakcīnu un/vai diagnostikas līdzekļu
bankām[25],
būtu vajadzīgs pavērt iespēju Savienībai un
dalībvalstīm izveidot antigēnu, vakcīnu un diagnostikas
reaģentu rezerves tādām sarakstā norādītām
slimībām, kas nopietni apdraud dzīvnieku veselību vai
sabiedrības veselību. Savienības antigēnu, vakcīnu un
diagnostikas reaģentu bankas izveidošana sekmētu Savienības
mērķus dzīvnieku veselības jomā, darot iespējamu
ātru un rezultatīvu reaģēšanu tad, kad rodas vajadzība
pēc tās resursiem, un uzskatāma par ierobežotu resursu
efektīvu izmantojumu.
(78)     Lai nodrošinātu ātru
un rezultatīvu reaģēšanu, attiecībā uz šādu banku
izveidošanu un pārvaldīšanu un to darbības drošuma standartiem
un prasībām būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
darbību 290. pantu. Tomēr šajā regulā nav nebūtu
jāparedz noteikumi par slimību profilakses un kontroles pasākumu
finansēšanu, arī ne par vakcinēšanu.
(79)     Lai nodrošinātu
Savienības antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu banku
resursu lietderīgu sadalīšanu ārkārtas
situācijās, būtu jānoteic prioritāras piekļuves
kritēriji šiem resursiem.
(80)     Ar bioterorismu un
agroterorismu saistītu drošības apsvērumu dēļ noteikta
sīkāk izstrādāta informācija par Savienības
antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu bankām būtu
jāuzskata par klasificētu informāciju un to būtu
jāaizliedz publicēt.
(81)     Lai Savienības
antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu banku
pārvaldīšanai nodrošinātu vienādus nosacījumus,
būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras
paredzēt sīki izstrādātos noteikumos par to, kuri
bioloģiskas cilmes produkti iekļaujami šādās bankās un
uz kādām slimībām tie attiecas, un sīki
izstrādātus noteikumus par vakcīnu, antigēnu un
diagnostikas reaģentu krājumiem, daudzumu, glabāšanu,
piegādēm, uz tiem attiecināmām procedurālām un
tehniskām prasībām un to, cik bieži Komisijai tiek iesniegta
informācija un kāds ir tās saturs.
(82)     Ja noticis tādas
sarakstā norādītas slimības uzliesmojums, par kuru uzskata,
ka tā Savienībā rada augstu risku dzīvnieku veselībai vai
sabiedrības veselībai, ir nepieciešams nekavējoties veikt
slimību kontroles pasākumus šīs sarakstā
norādītās slimības izskaušanai, lai aizsargātu
dzīvnieku veselību un sabiedrības veselību un
attiecīgās nozares.
(83)     Operatoriem, dzīvnieku
speciālistiem un lolojumdzīvnieku turētājiem vajadzētu
būt primāri atbildīgiem par kontroli un profilaksi
attiecībā uz pārnēsājamām dzīvnieku
slimībām. Ja ir aizdomas par ļoti lipīgām
slimībām vai ja šādas slimības ir apstiprinātas, tiem
būtu nekavējoties jārīkojas.
(84)     Kompetentajai iestādei
vajadzētu būt atbildīgai par to, lai tiktu sākti pirmie
izmeklējumi, kas apstiprinātu vai izslēgtu tādas ļoti
lipīgas sarakstā norādītas slimības uzliesmojumu, par
kuru uzskata, ka tā Savienībā rada augstu risku dzīvnieku
veselībai vai sabiedrības veselībai.
(85)     Kompetentajai iestādei
būtu jānosaka provizoriski slimību kontroles pasākumi, lai
novērstu sarakstā minētās slimības iespējamo
izplatīšanos, un jāveic epidemioloģiska izmeklēšana.
(86)     Tiklīdz sarakstā
norādīta slimība ir apstiprināta, kompetentajai
iestādei būtu jāveic nepieciešamie slimību kontroles
pasākumi, attiecīgā gadījumā izveidojot ierobežojumu
zonas, lai minēto slimību izskaustu un novērstu tās
tālāku izplatīšanos.
(87)     Sarakstā
norādītas slimības sastopamība savvaļas
dzīvniekiem var radīt risku sabiedrības veselībai un
turēto dzīvnieku veselībai. Tādēļ
nepieciešamības gadījumā būtu jāparedz īpaši
noteikumi attiecībā uz savvaļas dzīvniekiem
paredzētiem slimību kontroles un izskaušanas pasākumiem.
(88)     Attiecībā uz
sarakstā norādītām slimībām, kuras nav ļoti
lipīgas un kurām piemēro obligātu izskaušanu, būtu
jāīsteno slimību kontroles pasākumi, kas novērstu
minēto sarakstā norādīto slimību izplatīšanos, jo
īpaši uz apgabaliem, kas nav inficēti. Tomēr
salīdzinājumā ar pasākumiem, kas piemērojami
visbīstamākajām sarakstā norādītajām
slimībām, pasākumiem var būt mazāks mērogs vai
tie var būt atšķirīgi. Tādēļ ar šo regulu
attiecībā uz šīm slimībām būtu jāparedz
īpaši noteikumi. Dalībvalstīm, kam ir brīvprātīga
izskaušanas programma, arī būtu jāīsteno šādi
slimību kontroles pasākumi. Tomēr slimību kontroles
pasākumu līmenim un intensitātei vajadzētu būt
samērīgiem ar attiecīgo slimību un tajos būtu
jāņem vērā minētās sarakstā
norādītās slimības profils, tās gadījumu sadalījums
un tās nozīmīgums dalībvalstij, kuru slimība skar, un
visai Savienībai.
(89)     Lai nodrošinātu, ka
operatori, lolojumdzīvnieku turētāji un kompetentās
iestādes rezultatīvi piemēro šajā regulā
paredzētos slimību kontroles pasākumus, ņemot
vērā, kādas ir slimību kontroles pasākumu
īpatnības attiecībā uz konkrētām sarakstā
norādītām slimībām un iesaistītajiem riska
faktoriem, attiecībā uz sīki izstrādātiem slimību
kontroles pasākumiem gadījumā, ja novietnēs, citās
vietās un ierobežojumu zonās rodas aizdomas par kādu
sarakstā norādītu slimību vai ja to apstiprina, būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 290. pantu.
(90)     Lai paredzētu
iespēju, ka gadījumā, ja minētā riska novēršanai
ar šo regulu noteiktie slimību kontroles pasākumi nav pietiekami vai
arī nav piemēroti, Komisija pieņem īpašus slimību
kontroles pagaidu pasākumus, būtu jāpiešķir Komisijai
īstenošanas pilnvaras attiecībā uz īpašu slimības
kontroles pasākumu noteikšanu uz ierobežotu laiku.
(91)     Noteiktus
pārvadātājus un novietnes, kas tur sauszemes dzīvniekus vai
rīkojas ar reproduktīvajiem produktiem, vai tos pārvadā, ir
nepieciešams reģistrēt, lai kompetentās iestādes
varētu veikt attiecīgu uzraudzību un profilaktiski novērst,
kontrolēt un izskaust pārnēsājamas dzīvnieku
slimības.
(92)     Ja noteikta tipa novietne,
kurā tur sauszemes dzīvniekus vai kurā darbojas ar
reproduktīviem produktiem vai tos glabā, rada īpašu
dzīvnieku veselības risku, tai vajadzētu piemērot
nosacījumu par kompetentās iestādes apstiprinājumu.
(93)     Lai izvairītos no
nepamatota administratīvā sloga un izmaksām jo īpaši
mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), vajadzētu, lai
reģistrācijas un apstiprināšanas sistēmas dalībvalstis
var elastīgi pielāgot vietējiem un reģionāliem
apstākļiem un ražošanas modeļiem.
(94)     Lai samazinātu
administratīvo slogu, reģistrēšana un apstiprināšana, ja
vien iespējams, būtu jāintegrē reģistrēšanas vai
apstiprināšanas sistēmā, ko dalībvalstis var būt jau izveidojušas
citiem nolūkiem.
(95)     Operatori nepastarpināti
pazīst dzīvniekus, kas ir to aprūpē. Tāpēc tiem
būtu jāuztur atjaunināti pieraksti ar informāciju, kas ir
būtiska dzīvnieku veselības stāvokļa
novērtēšanai, izsekojamībai un epidemioloģiskai
izmeklēšanai, ko veic, ja ir sastopama sarakstā norādīta
slimība. Minētajiem pierakstiem vajadzētu būt kompetentajai
iestādei viegli pieejamiem.
(96)     Lai nodrošinātu, ka
atjaunināta informācija par reģistrētām novietnēm
un pārvadātājiem, un par apstiprinātām novietnēm
ir publiski pieejama, kompetentajai iestādei būtu jāizveido un
jāuztur šādu novietņu un pārvadātāju
reģistrs. Būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu
pieņemt aktus attiecībā uz informāciju, kam jābūt
novietņu un pārvadātāju reģistrā, un attiecībā
uz lietvedības prasībām saistībā ar dokumentējamo
informāciju, atkāpēm no lietvedības prasībām un
konkrētajām papildu prasībām, kas attiecas uz reproduktīvajiem
produktiem.
(97)     Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus to prasību īstenošanai, kas šajā
regulā paredzēti attiecībā uz novietņu
reģistrēšanu un apstiprināšanu un attiecībā uz
lietvedību un reģistriem, būtu jāpiešķir Komisijai
īstenošanas pilnvaras paredzēt noteikumus par informēšanas
pienākumiem, atkāpēm un citiem noteikumiem un reģistru un
pierakstu darba specifikācijām un formām.
(98)     Efektīva
izsekojamība ir svarīgs slimību kontroles politikas elements.
Vajadzētu būt ieviestām identifikācijas un
reģistrācijas prasībām, kas konkrēti atbilst
dažādajām turēto sauszemes dzīvnieku sugām un reproduktīvajiem
produktiem, tādējādi palīdzot iedarbīgāk
īstenot šajā regulā paredzētos slimību profilakses un
kontroles noteikumus. Turklāt ir svarīgi paredzēt iespēju
izveidot identifikācijas un reģistrācijas sistēmu
sugām, kurām šādi noteikumi patlaban nav paredzēti, vai
tādos gadījumos, kuros tas nepieciešams sakarā ar
apstākļu un risku maiņu.
(99)     Lai nodrošinātu
izsekojamību un identifikācijas un reģistrācijas
sistēmas netraucētu darbu un nodrošinātu izsekojamību,
attiecībā uz pienākumiem, kas saistīti ar datubāzēm,
kompetentās iestādes nozīmēšanu, sīki
izstrādātām identificēšanas un reģistrēšanas
prasībām attiecībā uz dažādām dzīvnieku
sugām un dokumentiem, būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas
Savienības darbību 290. pantu.
(100)   Ir lietderīgi
samazināt administratīvo slogu un izmaksas un nodrošināt
sistēmas elastīgumu tādos apstākļos, kur prasības
attiecībā uz izsekojamību iespējams sasniegt ar citiem,
nevis šajā regulā izklāstītajiem līdzekļiem.
Tāpēc Komisijai vajadzētu būt pilnvarotai
attiecībā uz atkāpēm no identifikācijas un
reģistrācijas prasībām pieņemt deleģētos
aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu.
(101)   Lai nodrošinātu
vienādus apstākļus attiecībā uz identifikācijas
un reģistrācijas sistēmas īstenošanu un izsekojamību,
būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras pieņemt
noteikumus, kas saistīti ar datubāžu tehniskajām
specifikācijām, identifikācijas līdzekļiem,
dokumentiem un formātiem, termiņiem un atkāpju kritērijiem
attiecībā uz šādām sistēmām.
(102)   Svarīgs rīks, ar kuru
novērš pārnēsājamas dzīvnieku slimības
ievazāšanos un izplatīšanos, ir izmantot ierobežojumus
attiecībā uz tādu dzīvnieku un produktu pārvietošanu,
kas šo slimību var pārnēsāt. Tomēr ierobežota
dzīvnieku un produktu pārvietošana var nopietni ietekmēt
ekonomiku un radīt traucējumus iekšējā tirgū.
Tāpēc šādi ierobežojumi būtu jāpiemēro tikai tad,
ja tie attiecībā uz saistītajiem riskiem ir nepieciešami un
samērīgi. Šī pieeja saskan ar principiem, kas ir noteikti SPS
līgumā un OIE starptautiskajos standartos.
(103)   Šajā regulā
noteiktās vispārīgās prasības, piemēram,
tādas kā aizliegums pārvietot dzīvniekus no novietnes,
kurā ir anomāla mirstība vai citi slimību simptomi ar
nenoskaidrotu cēloni, vai tādas kā uz transportēšanu
attiecināmas profilakses prasības, būtu jāpiemēro
jebkādai dzīvnieku pārvietošanai.
(104)   Tiesiskajā
regulējumā, kas patlaban ir noteikts Savienības tiesību
aktos par sauszemes dzīvnieku pārvietošanu, ir paredzēti
saskaņoti noteikumi, kas galvenokārt reglamentē sauszemes
dzīvnieku un attiecīgo produktu pārvietošanu no vienas
dalībvalsts uz citu, vajadzīgās prasības par
pārvietošanu dalībvalstu teritorijā ļaujot noteikt dalībvalstīm.
ES Dzīvnieku veselības tiesību akta ietekmes
novērtējumā pašreizējā situācija ir
detalizēti salīdzināta ar risinājumu, kurā
Savienības līmenī būtu saskaņoti arī noteikumi
par pārvietošanu dalībvalstu iekšienē. Tika secināts, ka
būtu jāsaglabā līdzšinējā pieeja, jo pilnīgi
saskaņot jebkādu pārvietošanu būtu ļoti sarežģīti
un ieguvumi no vieglākas pārvietošanas no vienas dalībvalsts uz
citu neatsver iespējamo nelabvēlīgo ietekmi uz spēju
kontrolēt slimības.
(105)   Uz dzīvniekiem, ko
pārvieto no vienas dalībvalsts uz citu, attiecas dzīvnieku
veselības pamatprasību kopums. Konkrētāk, dzīvniekus
nevar pārvietot no novietnēm, kurās vērojama anomāla
mirstība vai tādas slimības pazīmes, kuras cēlonis nav
zināms. Tomēr ar tādu iemeslu kā (pat anomāla)
mirstība, kura saistīta ar zinātniskām
procedūrām, kas atļautas ar Eiropas Parlamenta un Padomes
2010. gada 22. septembra Direktīvu 2010/63/ES par
zinātniskiem mērķiem izmantojamo dzīvnieku aizsardzību[26], un kurai nav ar sarakstā
norādītām slimībām saistīts infekciozas dabas
cēlonis, nevarētu liegt pārvietot zinātniskiem
mērķiem paredzētus dzīvniekus.
(106)   Tomēr šai regulai
būtu jānodrošina elastība, kas atvieglotu tādu sauszemes
dzīvnieku sugu un kategoriju pārvietošanu, kuri attiecībā
uz sarakstā norādītu slimību izplatīšanu pāri dalībvalstu
robežām rada mazu risku. Turklāt būtu jāparedz papildu
atkāpju iespējas gadījumos, kur dalībvalstis vai operatori
veiksmīgi īsteno, piemēram, tādus alternatīvus riska
mazināšanas pasākumus kā augsta līmeņa biodrošība
un iedarbīgas uzraudzības sistēmas.
(107)   Nagaiņi un mājputni
ir ekonomiski ļoti nozīmīgas dzīvnieku sugu grupas, uz
kurām konkrētas ar pārvietošanu saistītas prasības ir
attiecinātas Savienības tiesību aktos, kas pieņemti pirms
šīs regulas, proti, Padomes 1964. gada 26. jūnija
Direktīvā 64/432/EEK par dzīvnieku veselības
problēmām, kas ietekmē liellopu un cūku tirdzniecību
Kopienā[27],
Padomes 1991. gada 28. janvāra
Direktīvā 91/68/EEK par dzīvnieku veselības
prasībām, kas ietekmē aitu un kazu tirdzniecību
Kopienā[28],
Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvā 2009/156/EK
par dzīvnieku veselības prasībām attiecībā uz
zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu un importu no trešām
valstīm[29],
Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvā 2009/158/EK par
dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē
mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to
ievešanu no trešām valstīm[30],
un daļēji Padomes 1992. gada 13. jūlija
Direktīvā 92/65/EEK, ar ko paredz dzīvnieku veselības
prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas,
olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem
neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas
īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425/EEK
A(I) pielikumā[31].
Galvenie šādu sugu pārvietošanas noteikumi būtu jāparedz
šajā regulā. Sīkāk izstrādātas prasības, kas
lielākoties ir atkarīgas no tā, kādas slimības
dažādās dzīvnieku sugas vai kategorijas var
pārnēsāt, būtu jāreglamentē vēlākos
Komisijas aktos, ņemot vērā attiecīgo slimību, sugu un
kategoriju īpatnības.
(108)   Tā kā nagaiņu un
mājputnu savākšanas operācijās rodas īpaši augsts
slimību risks, ir lietderīgi šajā regulā paredzēt
konkrētus noteikumus, kas aizsargātu iesaistīto dzīvnieku
veselību un novērstu, ka izplatās pārnēsājamas
dzīvnieku slimības.
(109)   Atkarībā no
sarakstā norādītajām slimībām un sarakstā
minētajām sugām ir nepieciešams noteikt konkrētas
dzīvnieku veselības prasības, kas attiecas uz noteiktām
citām dzīvnieku sugām, kuras nav turēti nagaiņi un
mājputni. Uz šīm sugām attiecināmi noteikumi bija
paredzēti arī tiesiskajā regulējumā, ko piemēroja
pirms šīs regulas, un jo īpaši Direktīvā 92/65/EEK.
Minētā direktīva paredz konkrētus pārvietošanas
noteikumus dzīvnieku sugām, kurās ietilpst bites, kamenes,
pērtiķi, suņi un kaķi utt., un tādēļ šajā
regulā būtu jāparedz arī juridiskais pamats tādu
deleģēto aktu un īstenošanas aktu pieņemšanai, ar ko
šīm dzīvnieku sugām paredz konkrētus pārvietošanas
noteikumus.
(110)   Norobežotās
novietnēs, ko parasti izmanto laboratorijas dzīvnieku vai
zooloģiskā dārza dzīvnieku turēšanai, parasti
augstā līmenī ievēro biodrošību, ir
labvēlīgs un labi kontrolēts veselības statuss un
pārvietošana tajās notiek mazāk vai arī tā notiek
tikai šādu novietņu slēgtajā lokā. Ar norobežotu
novietņu [nodalītu uzņēmumu] statusu, uz ko operatori var
brīvprātīgi pieteikties, pirmoreiz iepazīstināja
Direktīva 92/65/EEK, kurā ir paredzēti apstiprināšanas
noteikumi un prasības un pārvietošanas prasības
attiecībā uz apstiprinātām iestādēm,
institūtiem un centriem. Minētā sistēma šīm novietnēm
paver iespēju savstarpēji mainīties ar dzīvniekiem,
pārvietošanai izvirzot mazāk prasību un vienlaikus norobežoto
novietņu lokā nodrošinot veselības garantijas.
Tādēļ operatori to ir kopumā pieņēmuši un izmanto
par brīvprātīgu izvēli. Tāpēc šajā
regulā ir lietderīgi saglabāt norobežoto novietņu principu
un paredzēt arī noteikumus par pārvietošanu starp
minētajām novietnēm.
(111)   Zinātniskiem
mērķiem, piemēram, pētniecībai un diagnostikai, un jo
īpaši mērķiem, attiecībā uz kuriem dota atļauja
saskaņā ar Direktīvu 2010/63/ES, var būt nepieciešams pārvietot
dzīvniekus, kas neatbilst vispārīgajām dzīvnieku
veselības prasībām, kuras noteiktas šajā regulā, un
kas rada augstāku dzīvnieku veselības risku. Šāda veida
pārvietošanu nevajadzētu aizliegt vai nepamatoti ierobežot ar šīs
regulas noteikumiem, jo tas varētu kavēt citos aspektos atļautu
pētniecības darbību un bremzēt zinātnes virzību.
Tomēr šajā regulā ir būtiski paredzēt noteikumus, lai
nodrošinātu, ka šo dzīvnieku pārvietošana notiek droši.
(112)   Modelis, pēc kāda
pārvieto cirka dzīvniekus, zooloģiskos dārzos turētus
dzīvniekus, izstādēm paredzētus dzīvniekus un
vairāku citu veidu dzīvniekus, bieži vien atšķiras no citu
turētu sugu pārvietošanas modeļiem. Būtu īpaši
jāapsver, kā Savienības noteikumus par pārvietošanu pielāgot
attiecībā uz šādiem dzīvniekiem, ņemot vērā
konkrētus riskus un alternatīvus riska mazināšanas
pasākumus.
(113)   Lai nodrošinātu, ka tiek
sasniegti šīs regulas 102. līdz 112. apsvērumā
minētie mērķi, attiecībā uz slimību profilakses
pasākumiem pārvadāšanā, konkrētiem noteiktu dzīvnieku
sugu pārvietošanas noteikumiem un īpašiem apstākļiem,
piemēram, savākšanas operācijas vai noraidīti
sūtījumi, un attiecībā uz īpašām
prasībām vai atkāpēm, kas attiecas uz cita veida
pārvietošanu, piemēram, pārvietošanu zinātniskiem
mērķiem, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību
290. pantu.
(114)   Lai nodrošinātu
iespēju, ka gadījumos, kad noteikumi par pārvietošanu nav
pietiekami vai nav piemēroti tam, lai ierobežotu noteiktas slimības
izplatīšanos, tiek pieņemti īpaši noteikumi par pārvietošanu,
būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras uz
ierobežotu periodu paredzēt īpašus pārvietošanas noteikumus.
(115)   Turētiem sauszemes
dzīvniekiem, ko pārvieto starp dalībvalstīm, būtu
jāatbilst šādai pārvietošanai paredzētām
prasībām. Gadījumā, ja šo dzīvnieku sugas rada
veselības risku un ja tām ir lielāka ekonomiska nozīme,
dzīvniekiem līdzi ir jābūt kompetentās iestādes
izsniegtam veterinārajam sertifikātam.
(116)   Ciktāl tas tehniski,
praktiski un finansiāli iespējams, būtu jāizmanto tehnikas
jauninājumi, lai, ar informācijas tehnoloģijām
aizstājot papīra dokumentus un atvieglinot paziņošanas
procedūras, kā arī tās iespējami izmantojot
daudzveidīgiem mērķiem, operatoriem un kompetentajai
iestādei mazinātu ar sertificēšanu un paziņošanu
saistīto administratīvo slogu.
(117)   Ja kompetentās
iestādes izsniegts veterinārais sertifikāts nav nepieciešams,
operatoram, kas pārvieto dzīvniekus uz citu dalībvalsti,
būtu jāizdod pašdeklarēšanas dokuments, kas apstiprina, ka
dzīvnieki atbilst šajā regulā noteiktajām
prasībām attiecībā uz pārvietošanu.
(118)   Lai nodrošinātu, ka tiek
sasniegti šīs regulas 115., 116. un 117. apsvērumā
minētie mērķi, attiecībā uz noteikumiem par to saturu,
informēšanas pienākumiem un atkāpēm no dzīvnieku
veselības sertificēšanas prasībām, uz konkrētajiem
sertificēšanas noteikumiem un oficiālo veterinārārstu
pienākumiem pirms veterinārā sertifikāta parakstīšanas
veikt attiecīgas kontrolpārbaudes, būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par
Eiropas Savienības darbību 290. pantu.
(119)   Paziņošanai par
dzīvnieku un reproduktīvo produktu pārvietošanu starp
dalībvalstīm un dažos gadījumos dalībvalstu teritorijas
iekšienē ir būtiska nozīme, nodrošinot dzīvnieku un
minēto reproduktīvo produktu izsekojamību gadījumos, kur
šī pārvietošana var būt saistīta ar risku, ka
izplatīsies pārnēsājamas dzīvnieku slimības.
Tādēļ par šādu pārvietošanu būtu
jāpaziņo un tā būtu jāreģistrē. Šim
nolūkam būtu jāizmanto sistēma IMSOC, kas
paredzēta Regulas (ES) Nr. XXX/XXXX, kas attiecas uz
oficiālajām kontrolēm un citām oficiālām
darbībām, kuras veic, lai nodrošinātu, ka tiek piemēroti
dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību akti,
noteikumi par dzīvnieku veselību un labturību, augu
veselību, augu reproduktīvo materiālu un augu aizsardzības
līdzekļiem, un ar ko groza regulas (EK) Nr. 999/2001, Nr. 1829/2003,
Nr. 1831/2003, Nr. 1/2005, Nr. 396/2005, Nr. 834/2007, Nr. 1099/2009, Nr.
1069/2009, Nr. 1107/2009, regulas (ES) Nr. 1151/2012, [….]/2013 un
direktīvas 98/58/EK, 1999/74/EK, 2007/43/EK, 2008/119/EK, 2008/120/EK un
2009/128/EK (Oficiālo kontroļu regula)[32], [Publikāciju birojs]
130. panta 1. punktā.
(120)   Gādājot par
vienādiem nosacījumiem šajā regulā paredzēto
dzīvnieku veselības sertificēšanas un pārvietošanas
paziņošanas noteikumu īstenošanai, būtu jāpiešķir
Komisijai īstenošanas pilnvaras paredzēt noteikumus par
veterināro sertifikātu paraugiem, pašdeklarēšanas dokumentiem,
pārvietošanas paziņošanas formu un termiņiem gan
attiecībā uz sauszemes dzīvniekiem, gan
ūdensdzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un
attiecīgā gadījumā arī dzīvnieku izcelsmes
produktiem.
(121)   Lolojumdzīvnieku
pārvietošanas specifika nozīmē, ka tās radītais
dzīvnieku veselības risks būtiski atšķiras no
veselības riska, ko rada citi turēti dzīvnieki. Tāpēc šajā
regulā šādai pārvietošanai būtu jāparedz konkrēti
noteikumi. Lai nodrošinātu, ka lolojumdzīvnieki nerada būtisku
risku, ka izplatīsies pārnēsājamas dzīvnieku
slimības, attiecībā uz šādu dzīvnieku
pārvietošanai paredzētiem sīki izstrādātiem
noteikumiem būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt
aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu. Gādājot par vienādiem nosacījumiem
šajā regulā paredzēto dzīvnieku veselības prasību
īstenošanai attiecībā uz lolojumdzīvnieku
pārvietošanu, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas
pilnvaras paredzēt noteikumus par slimību profilakses un kontroles
pasākumiem, ko veic šādai pārvietošanai.
(122)   Dažādu iemeslu
dēļ dzīvnieku veselības risku un sabiedrības
veselības risku var radīt savvaļas dzīvnieki, piemēram,
tos pārvietojot uz kādu novietni vai no vienas vides uz citu.
Attiecībā uz šo dzīvnieku pārvietošanu var būt
vajadzīgs veikt atbilstīgus profilakses pasākumus, lai
novērstu, ka izplatās pārnēsājamas dzīvnieku
slimības. Lai nodrošinātu, ka savvaļas dzīvnieki nerada
būtisku risku attiecībā uz to, ka izplatās
pārnēsājamas dzīvnieku slimības, attiecībā
uz papildu prasībām, ko attiecina uz savvaļas sauszemes
dzīvnieku pārvietošanu, būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas
Savienības darbību 290. pantu.
(123)   Līdzīgu risku, ka
pārnēsājamas dzīvnieku slimības izplatīsies uz
dzīviem dzīvniekiem, var radīt reproduktīvie produkti.
Turklāt to iegūšanai piemīt īpatnības, kuras saistītas
ar vaislas dzīvniekiem izvirzītām augstām veselības
prasībām un kuru dēļ attiecībā uz
donordzīvniekiem nepieciešams izvirzīt stingrākas vai
specifiskas dzīvnieku veselības prasības. Lai nodrošinātu,
ka reproduktīvos produktus pārvieto droši un ka tie atbilst
sagaidāmajiem augstajiem veselības standartiem, un lai ņemtu
vērā atsevišķu lietojumu specifiku, attiecībā uz
sīkāk izstrādātām prasībām, ko izvirza
noteiktu dzīvnieku sugu reproduktīvo produktu pārvietošanai, attiecībā
uz īpašām vajadzībām, piemēram, šo produktu
pārvietošanu zinātniskiem mērķiem, un attiecībā
uz atkāpēm no dzīvnieku veselības sertificēšanas
pienākuma, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
darbību 290. pantu.
(124)   Dzīvnieku izcelsmes
produkti var radīt risku, ka izplatīsies pārnēsājamas
dzīvnieku slimības. Savienības tiesību aktos noteiktās
pārtikas nekaitīguma prasības, kas izvirzītas
dzīvnieku izcelsmes produktiem, nodrošina labu higiēnas praksi un
mazina dzīvnieku veselības riskus, ko rada šādi produkti.
Tomēr dažos gadījumos šajā regulā būtu jāparedz
konkrēti dzīvnieku veselības pasākumi, piemēram,
slimību kontroles un ārkārtas pasākumi, kas
nodrošinātu, ka ar dzīvnieku izcelsmes produktiem netiek izplatītas
dzīvnieku slimības. Lai šādos konkrētos gadījumos
nodrošinātu dzīvnieku izcelsmes produktu drošu pārvietošanu, par
sīki izstrādātiem noteikumiem, kas dzīvnieku izcelsmes
produktu pārvietošanu reglamentē attiecībā uz veiktajiem
slimību kontroles pasākumiem, dzīvnieku veselības
sertificēšanas pienākumiem un atkāpēm no šiem noteikumiem,
ja ar šādu pārvietošanu saistītais risks un veiktie riska
mazināšanas pasākumi atkāpes pieļauj, būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
290. pantu.
(125)   Kad dalībvalstis veic sava
līmeņa pasākumus attiecībā uz dzīvnieku un
reproduktīvo produktu pārvietošanu vai lemj šādus sava
līmeņa pasākumus veikt, lai to teritorijā ierobežotu
ietekmi, ko rada pārnēsājamas dzīvnieku slimības,
kuras nav sarakstā norādītās slimības, minētajiem
dalībvalsts pasākumiem nevajadzētu traucēt
iekšējā tirgus noteikumus, kas paredzēti Savienības
tiesību aktos. Tādēļ ir lietderīgi šādiem valsts
pasākumiem paredzēt regulējumu un gādāt, lai
minētie pasākumi nepārkāptu Savienības tiesību
aktos atļautās robežas.
(126)   Lai kompetentās
iestādes varētu veikt pienācīgu uzraudzību un
profilaktiski novērst, kontrolēt un izskaust
pārnēsājamas dzīvnieku slimības, ir nepieciešams
reģistrēt un apstiprināt akvakultūras novietnes.
Direktīvā 2006/88/EK ir prasīts, lai visas novietnes, kas
pārvieto ūdensdzīvniekus, būtu apstiprinātas.
Minētā apstiprināšanas sistēma šajā regulā
būtu jāsaglabā, lai gan dažās oficiālās ES
valodās šajā regulā attiecībā uz apstiprināšanas
sistēmu lieto terminus, kas atšķiras no Direktīvas 2006/88/EK
terminiem.
(127)   Kaujot un
pārstrādājot akvakultūras dzīvniekus, kuriem
piemēro slimību kontroles pasākumus, var izplatīties
pārnēsājamas dzīvnieku slimības, piemēram, ar
pārstrādes uzņēmumu notekūdeņiem, kas satur
patogēnus. Tādēļ apstiprinājums ir nepieciešams
pārstrādes uzņēmumiem, kas attiecībā uz šādu
kaušanu un apstrādi pilda riska mazināšanas pasākumus.
Tādēļ šajā regulā vajadzētu paredzēt
slimību kontrolei pakļautu akvakultūras pārtikas
uzņēmumu apstiprināšanu.
(128)   Lai nodrošinātu, ka ir
publiski pieejama atjaunināta informācija par reģistrētiem
un apstiprinātiem uzņēmumiem, kompetentajai iestādei
būtu jāizveido un jāuztur šādu uzņēmumu
reģistrs. Par informāciju, kas jāiekļauj akvakultūras
novietņu reģistrā, un par lietvedības prasībām,
kas izvirzītas akavakultūras novietnēm un
pārvadātājiem, būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas
Savienības darbību 290. pantu.
(129)   Lai šajā regulā
paredzētajiem noteikumiem par to, kā reģistrē un apstiprina
akvakultūras novietnes un slimību kontrolei pakļautus
akvakultūras pārtikas uzņēmumus, par lietvedību un par
novietņu reģistriem nodrošinātu vienādus nosacījumus
attiecībā uz īstenošanu, būtu jāpiešķir Komisijai
īstenošanas pilnvaras paredzēt noteikumus par informēšanas pienākumiem,
atkāpēm un citiem īstenošanas noteikumiem un reģistru un
pierakstu darba specifikācijām.
(130)   Tā kā
ūdensdzīvniekus lielākajā daļā gadījumu
individuāli identificēt nav iespējams, būtisks rīks
ūdensdzīvnieku izsekojamības nodrošināšanā ir akvakultūras
novietņu, slimību kontrolei pakļautu akvakultūras
pārtikas uzņēmumu un pārvadātāju lietvedība.
Lietvedības pierakstiem ir svarīga nozīme arī novietņu
veselības situācijas uzraudzībā.
(131)   Līdzīgi kā
sauszemes dzīvniekiem, attiecībā uz ūdensdzīvnieku
pārvietošanu ir nepieciešams noteikt saskaņotus noteikumus, arī
noteikumus par dzīvnieku veselības sertificēšanu un
pārvietošanas paziņošanu.
(132)   Direktīvā 2006/88/EK
ir paredzēti ūdensdzīvnieku pārvietošanas noteikumi, kas
vienlīdz piemērojami gan pārvietošanai dalībvalstu
iekšienē, gan pāri to robežām. Attiecībā uz
ūdensdzīvnieku pārvietošanas noteikumiem galvenais noteicošais
faktors ir galamērķa dalībvalsts, zonu un nodalījumu
veselības statuss attiecībā uz sarakstā
norādītajām slimībām.
(133)   Tāda pati sistēma
būtu jāparedz arī šajā regulā. Tomēr, lai
rosinātu dalībvalstis sev paaugstināt ūdensdzīvnieku
veselības statusu, būtu jāievieš daži pielāgojumi un
papildu elastība.
(134)   Lai nodrošinātu, ka tiek
kontrolēta ūdensdzīvnieku pārvietošana, attiecībā
uz slimību profilakses pasākumiem, ko piemēro transportam,
attiecībā uz konkrētiem noteikumiem noteiktu kategoriju
ūdensdzīvnieku pārvietošanai dažādos nolūkos,
attiecībā uz konkrētām prasībām vai
atkāpēm attiecībā uz noteiktu veidu pārvietošanu, piemēram,
pārvietošanu zinātniskiem mērķiem, un attiecībā
uz papildu prasībām savvaļas ūdensdzīvnieku
pārvietošanai būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
darbību 290. pantu.
(135)   Lai nodrošinātu, ka
gadījumos, kad šajā regulā paredzēti noteikumi par
pārvietošanu nav pietiekami vai nav piemēroti tam, lai ierobežotu
noteiktas sarakstā norādītas slimības izplatīšanos,
iespējams paredzēt pagaidu atkāpes un konkrētas
prasības, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas
pilnvaras uz ierobežotu laiku paredzēt īpašus pārvietošanas
noteikumus vai atkāpes no tiem.
(136)   Savienībā
akvakultūras ražošanā sugas un ražošanas sistēmas ir ļoti
daudzveidīgas un šī daudzveidība strauji aug.
Tādēļ var būt nepieciešams pieņemt dalībvalstu
līmeņa pasākumus attiecībā uz slimībām, kas
nav slimības, kuras saskaņā ar šo regulu uzskatāmas par
sarakstā norādītām slimībām. Tomēr
šādiem attiecīgas valsts kontroles pasākumiem vajadzētu
būt pamatotiem, nepieciešamiem un samērīgiem ar
mērķiem, kas jāsasniedz. Turklāt tie nedrīkstētu
skart pārvietošanu pāri dalībvalstu robežām, ja vien tas
nav nepieciešams, lai novērstu slimības ievazāšanās vai
kontrolētu tās izplatīšanos. Valsts pasākumi, kas
ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, būtu
jāapstiprina un regulāri jāpārskata Savienības
līmenī.
(137)   Patlaban sarakstā
norādītās slimības tikai ļoti ierobežoti skar
tādas dzīvnieku sugas, kas nav šajā regulā definētie
sauszemes dzīvnieki vai ūdensdzīvnieki, piemēram,
reptiļus, abiniekus, kukaiņus un citus. Tādēļ nav
lietderīgi prasīt, lai minētajiem dzīvniekiem
piemērotu visas šīs regulas normas. Tomēr, ja sarakstā
norāda kādu slimību, kas skar sugas, kuras nav sauszemes
dzīvnieki vai ūdensdzīvnieki, šīs regulas
attiecīgās dzīvnieku veselības prasības būtu
jāpiemēro minētajām sugām, lai nodrošinātu, ka ir
iespējams veikt pietiekamus un samērīgus slimību
profilakses un kontroles pasākumus.
(138)   Lai nodrošinātu, ka, ja
kāda riska dēļ tas nepieciešams, ir iespējams paredzēt
noteikumus tādu dzīvnieku, kas šajā regulā nav
definēti kā sauszemes dzīvnieki vai kā
ūdensdzīvnieki, un no šiem dzīvniekiem iegūtu
reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu
pārvietošanai, attiecībā uz tādu novietņu
reģistrēšanu un apstiprināšanu, tādu lietvedību un
reģistriem, identificēšanu un reģistrēšanu,
prasībām attiecībā uz pārvietošanas izsekojamību,
dzīvnieku veselības sertificēšanu un pašdeklarēšanas un
pārvietošanas paziņošanas saistībām, kas attiecas uz
minēto sugu dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un
dzīvnieku izcelsmes produktiem, būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par
Eiropas Savienību 290. pantu.
(139)   Ja tas ir nepieciešams, lai
nodrošinātu vienādus nosacījumus tādu dzīvnieku
veselību prasību īstenošanai, kas attiecas uz šīm
citām dzīvnieku sugām un reproduktīvajiem produktiem un no
tām iegūtiem dzīvnieku izcelsmes produktiem, būtu
jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras paredzēt
sīki izstrādātus noteikumus par šīm prasībām.
(140)   Lai novērstu, ka
Savienībā ievazājas sarakstā minētas slimības un
no jauna radušās slimības, ir nepieciešams, lai būtu
pieņemti iedarbīgi noteikumi par tādu dzīvnieku,
reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu ievešanu Savienībā,
kas šādas slimības var pārnēsāt.
(141)   Prasībām attiecībā
uz dzīvnieku un produktu ievešanu Savienībā būtu
jāatspoguļo prasības, kas izvirzītas tādu
dzīvnieku un produktu pārvietošanai Savienības iekšienē,
kas pieder vienai un tai pašai kategorijai, vienai un tai pašai sugai un kam
paredzēts vienāds izmantojums.
(142)   Lai nodrošinātu, ka
dzīvnieki, reproduktīvie produkti un dzīvnieku izcelsmes
produkti no trešām valstīm vai teritorijām atbilst
dzīvnieku veselības prasībām, kuru sniegtās garantijas
ir līdzvērtīgas Savienības tiesību aktos
paredzētajām garantijām, ir būtiski vajadzīgs, lai uz
Savienību eksportējošo trešo valstu vai teritoriju kompetentās
iestādes tiem piemērotu pienācīgas kontroles.
Vajadzības gadījumā, pirms pieņemt, ka šādus
dzīvniekus, reproduktīvos produktus vai dzīvnieku izcelsmes
produktus ieved, būtu jāpārbauda izcelsmes trešās valsts
vai teritorijas veselības statuss. Tādēļ tiesīgām
uz Savienību eksportēt dzīvniekus un produktus un šajā
nolūkā norādītām sarakstā vajadzētu būt
tikai tādām trešām valstīm un teritorijām, kas var
pierādīt, ka atbilst dzīvnieku veselības standartiem, kuri
izvirzīti šo dzīvnieku un produktu ievešanai Savienībā.
(143)   Attiecībā uz
dažām dzīvnieku sugām un kategorijām un attiecīgajiem
reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem pirms
šīs regulas pieņemšanas dienas pieņemtajos Savienības aktos
nav noteikti Savienības saraksti ar tām trešām valstīm un
teritorijām, no kurām ir atļauta ievešana Savienībā.
Tādā gadījumā, kamēr nav pieņemti noteikumi
saskaņā ar šo regulu, būtu jāatļauj
dalībvalstīm noteikt, no kurām valstīm un teritorijām
to teritorijā var atļaut ievest šādus dzīvniekus,
reproduktīvus produktus un dzīvnieku izcelsmes produktus. To nosakot,
dalībvalstīm būtu jāņem vērā kritēriji,
kas šajā regulā noteikti attiecībā uz trešo valstu un
teritoriju Savienības sarakstiem.
(144)   Lai nodrošinātu, ka
dzīvnieku veselības prasības, kas šajā regulā
paredzētas attiecībā uz ievešanu Savienībā, tiek
ievērotas un atbilst OIE Dzīvnieku veselības kodeksiem,
visiem dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku
izcelsmes produktiem, ko ieved Savienībā, līdzi vajadzētu
būt izcelsmes trešās valsts vai teritorijas kompetentās
iestādes izdotam veterinārajam sertifikātam, kurš apstiprina
atbilstību visām dzīvnieku veselības prasībām,
kas izvirzītas attiecībā uz ievešanu Savienībā.
Tomēr ir iespējams atkāpties no šā noteikuma
attiecībā uz precēm, kas rada zemu dzīvnieku veselības
risku.
(145)   Veterinārie
sertifikāti var būt patstāvīgi dokumenti, taču
sertificēšana Savienības tiesību aktos bieži vien ir pieprasīta
citiem nolūkiem, piemēram, lai attiecībā uz
dzīvniekiem vai produktiem sertificētu, ka ir ievērotas
sabiedrības veselības vai dzīvnieku veselības
prasības. Tas ir jāņem vērā. Lai līdz minimumam
samazinātu administratīvo slogu un izmaksas, minētajos veterinārajos
sertifikātos būtu arī jāatļauj iekļaut
informāciju, kas pieprasīta saskaņā ar citiem
Savienības pārtikas un dzīvnieku barības tiesību
aktiem.
(146)   Slimības var
izplatīties ar citiem līdzekļiem, kas nav dzīvnieki,
reproduktīvie produkti, dzīvnieku izcelsmes produkti un
dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, un atvasināti produkti.
Piemēram, slimība var izplatīties arī ar
transportlīdzekļiem, pārvadāšanas konteineriem, sienu,
salmiem, augu produktiem, materiāliem, kam iespējama iepriekšēja
saskare ar inficētiem dzīvniekiem, un ar aprīkojumu. Ja
nepieciešams, būtu jāveic pasākumi, lai novērstu, ka pa
šiem ceļiem ar šiem līdzekļiem pārnēsā
slimību.
(147)   Lai nodrošinātu, ka
prasības attiecībā uz ievešanu Savienībā ir pietiekami
sīki izstrādātas, attiecībā uz tādu
kritēriju papildināšanu un grozīšanu, pēc kuriem
trešās valstis un teritorijas tiek norādītas sarakstā,
pēc kuriem statuss minētajā sarakstā tiek apturēts vai
atsaukts, attiecībā uz to noteikumu papildināšanu,
saskaņā ar kuriem trešās valstīs un teritorijās
apstiprina novietnes un nosaka atkāpes, attiecībā uz
dzīvnieku veselības prasībām, kura attiecībā uz
ievešanu Savienībā izvirzītas sūtījumiem no
trešām valstīm un teritorijām, attiecībā uz
veterināro sertifikātu saturu un dzīvnieku veselības
prasībām attiecībā uz slimības
ierosinātājiem, citiem materiāliem,
transportlīdzekļiem un aprīkojumu, ar kuriem var tikt
pārnēsātas dzīvnieku slimības, būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par
Eiropas Savienības darbību 290. pantu.
(148)   Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus attiecībā uz dzīvnieku
veselības prasību īstenošanu attiecībā uz
dzīvnieku, reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu
sūtījumu ievešanu Savienībā, būtu jāpiešķir
Komisijai īstenošanas pilnvaras cita starpā paredzēt noteikumus
par tādu trešo valstu un teritoriju sarakstu, no kurām
Savienībā ir atļauts ievest dzīvniekus, reproduktīvos
produktus un dzīvnieku izcelsmes produktus, kā arī par
veterināro sertifikātu paraugiem.
(149)   Pagātnes pieredze ir apliecinājusi,
ka tad, kad dalībvalstīs vai trešās valstīs vai
teritorijās, no kurām Savienībā ieved dzīvniekus vai
produktus, uzliesmo nopietna slimība, lai ierobežotu slimības
ievazāšanos un izplatīšanos, slimību profilakses un kontroles
pasākumi ir jāveic nekavējoties. Šāda ārkārtas
situācija var būt saistīta ar sarakstā minētām
slimībām, slimībām, kas radušās no jauna, vai citiem
dzīvnieku veselības apdraudējumiem. Minētajā
kontekstā būtu jāpaskaidro, kurus no šajā regulā
noteiktajiem slimību kontroles un profilakses pasākumu kopumiem var
izmantot, ja ir sastopama sarakstā norādīta slimība, no
jauna radusies slimība vai apdraudējums. Visos šajos gadījumos
ir būtiski nepieciešams, lai pasākumus varētu veikt ļoti
ātri un bez jebkādas kavēšanās. Tā kā šādi pasākumi
ierobežotu pārvietošanu Savienības iekšienē vai uz
Savienību, tie visos iespējamos gadījumos būtu
jāīsteno Savienības līmenī.
(150)   Lai nodrošinātu
iedarbīgu un ātru reaģēšanu uz riskiem, kas rodas no jauna,
būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras noteikt
ārkārtas pasākumus.
(151)   Pienācīgi pamatotos
gadījumos Komisijai būtu jāpieņem tādi
nekavējoties piemērojami īstenošanas akti, kas cita starpā
attiecas uz slimību un sugu norādīšanu sarakstā, uz sarakstā
norādītajām sugām, kurām jāpiemēro
slimību profilakses un kontroles noteikumu kopumi, attiecībā uz
Savienības antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu banku
krājumu veidošanu, krājumiem, glabāšanu, piegādi un
citām procedūrām, attiecībā uz specifisku
slimības kontroles pasākumu un atkāpju noteikšanu uz ierobežotu
laiku, attiecībā uz specifiskiem sauszemes dzīvnieku un
ūdensdzīvnieku pārvietošanas noteikumiem uz ierobežotu laiku,
attiecībā uz ārkārtas pasākumiem un attiecībā
uz trešo valstu un teritoriju norādīšanu sarakstā
saistībā ar ievešanu Savienībā.
(152)   Šī regula nosaka
vispārīgus un konkrētus noteikumus par profilaksi un kontroli
attiecībā uz pārnēsājamām dzīvnieku
slimībām un nodrošina saskaņotu pieeju dzīvnieku
veselībai visā Savienības teritorijā. Dažās
jomās, piemēram, vispārīgi pienākumi
attiecībā uz dzīvnieku veselību, paziņošana,
uzraudzība, reģistrēšana un apstiprināšana vai
izsekojamība, būtu jāatļauj dalībvalstīm
piemērot papildu pasākumus vai stingrākus pasākumus
dalībvalsts līmenī, vai arī tās jāmudina
šādi rīkoties. Tomēr šādi valstu pasākumi būtu
jāatļauj tikai tad, ja tie nekaitē šajā regulā
paredzētajiem dzīvnieku veselības mērķiem un ja tie
nav pretrunā ar tajā paredzētajiem noteikumiem, un ar
nosacījumu, ka tie neapgrūtina dzīvnieku un produktu
pārvietošanu no vienas dalībvalsts uz otru, ja vien tas nav
nepieciešams, lai novērstu slimības ievazāšanos vai
kontrolētu tās izplatīšanos.
(153)   Lai mazinātu
administratīvo slogu, uz 152. apsvērumā minētajiem
dalībvalstu pasākumiem būtu jāattiecina vienkāršota
paziņošanas procedūra. Pieredze ir apliecinājusi, ka Eiropas
Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija
Direktīvā 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas
kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas
sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā[33] paredzētā
vispārīgā paziņošanas procedūra ir bijis
nozīmīgs rīks valstu tehnisko noteikumu kvalitātes
virzīšanā un pilnveidošanā un nesaskaņotās vai
daļēji saskaņotās jomās veicinājusi labāku
pārredzamību, saprotamību un lietderību
Tādēļ ir lietderīgi piemērot Direktīvā 98/34/EK
paredzēto vispārīgo paziņošanas procedūru.
(154)   Patlaban Savienības
dzīvnieku veselības noteikumi ir paredzēti šādos Eiropas
Parlamenta un Padomes tiesību aktos un saskaņā ar tiem
pieņemtos turpmākos Komisijas aktos:
–
Padomes 1964. gada 26. jūnija
Direktīva 64/432/EEK par dzīvnieku veselības
problēmām, kas ietekmē liellopu un cūku tirdzniecību
Kopienā[34],

–
Padomes 1977. gada 17. maija
Direktīva 77/391/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus liellopu
brucelozes, tuberkulozes un leikozes izskaušanai[35],
–
Padomes 1977. gada 13. decembra
Direktīva, 78/52/EEK, kas ievieš Kopienas kritērijus valstu
plāniem liellopu brucelozes, tuberkulozes un enzootiskās leikozes
paātrinātai izskaušanai[36],

–
Padomes 1988. gada 14. jūnija
Direktīva 88/407/EEK par dzīvnieku veselības
prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā
tirdzniecībā ar sasaldētu mājas liellopu spermu un tās
ievedumiem[37],

–
Padomes 1980. gada 11. novembra
Direktīva 80/1095/EEK, ar ko nosaka nosacījumus, kas
paredzēti tam, lai padarītu un noturētu Kopienas teritoriju
brīvu no klasiskā cūku mēra[38],
–
Padomes 1982. gada 21. decembra
Direktīva 82/894/EEK par dzīvnieku slimību paziņošanu
Kopienā[39],

–
Padomes 1989. gada 25. septembra
Direktīva 89/556/EEK par dzīvnieku veselības
nosacījumiem, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību
ar liellopu sugu mājdzīvnieku embrijiem un to importu no trešām
valstīm[40],

–
Padomes 1990. gada 26. jūnija
Direktīva 90/429/EEK, ar ko nosaka dzīvnieku veselības
prasības, kas piemērojamas Kopienas iekšējā
tirdzniecībā ar cūku sugu mājdzīvnieku spermu un
tās importu[41],
–
Padomes 1991. gada 28. janvāra
Direktīva 91/68/EEK par dzīvnieku veselības
prasībām, kas ietekmē aitu un kazu tirdzniecību
Kopienā[42],
–
Padomes 1991. gada 11. decembra
Lēmums 91/666/EEK, ar ko nosaka Kopienas mutes un nagu sērgas
vakcīnu rezerves izveidošanu[43],

–
Padomes 1992. gada 29. aprīļa
Direktīva 92/35/EEK, ar ko paredz kontroles noteikumus un
pasākumus Āfrikas zirgu mēra apkarošanai[44],
–
Padomes 1992. gada 13. jūlija
Direktīva 92/65/EEK, ar ko paredz dzīvnieku veselības
prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas,
olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem
neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas
īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti
Direktīvas 90/425/EEK A(I) pielikumā[45],
–
Padomes 1992. gada 14. jūlija
Direktīva 92/66/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus
Ņūkāslas slimības kontrolei[46],
–
Padomes 1992. gada 17. decembra
Direktīva 92/118/EEK, ar ko paredz dzīvnieku veselības un
sabiedrības veselības prasības attiecībā uz tādu
produktu tirdzniecību un ievešanu Kopienā, uz kuriem neattiecas
šādas prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos,
kuri minēti Direktīvas 89/662/EEK A pielikuma
I daļā, un – attiecībā uz slimību
izraisītājiem – īpašos Kopienas noteikumos, kuri
minēti Direktīvā 90/425/EEK[47],
–
Padomes 1992. gada 17. decembra
Direktīva 92/119/EEK, ar ko ievieš vispārīgus Kopienas
pasākumus noteiktu dzīvnieku slimību kontrolei un īpašus
pasākumus saistībā ar cūku vezikulāro slimību[48],
–
Padomes 1995. gada 22. jūnija
Lēmums 95/410/EK, ar ko nosaka Somijai un Zviedrijai paredzēto
kaušanai domāto mājputnu paraugu ņemšanas noteikumus
mikrobioloģiskajai testēšanai, ko veic izcelsmes
uzņēmumā[49]
–
Padomes 2000. gada 20. novembra
Direktīva 2000/75/EK, ar ko paredz īpašus noteikumus
infekciozā katarāla drudža kontrolei un apkarošanai[50],
–
Padomes 2000. gada 20. marta
Lēmums 2000/258/EK, ar ko tiek izraudzīta īpaša
iestāde, kas atbildīga par tādu kritēriju noteikšanu, kas
vajadzīgi, lai standartizētu seroloģiskos testus trakumsērgas
vakcīnu efektivitātes pārraudzīšanai[51],
–
Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada
17. jūlija Regula (EK) Nr. 1760/2000, ar ko izveido
liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz
liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu,
kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97[52],
–
Padomes 2001. gada 23. oktobra
Direktīva 2001/89/EK par Kopienas pasākumiem klasiskā
cūku mēra kontrolei[53],

–
Padomes 2002. gada 27. jūnija
Direktīva 2002/60/EK, ar ko paredz īpašus noteikumus
cīņai pret Āfrikas cūku mēri un groza
Direktīvu 92/119/EEK attiecībā uz Tešenas slimību un
Āfrikas cūku mēri[54],

–
Padomes 2002. gada 16. decembra
Direktīva 2002/99/EK, ar ko paredz dzīvnieku veselības
noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu
ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti
lietošanai pārtikā[55],

–
Padomes 2003. gada 29. septembra
Direktīva 2003/85/EK par Kopienas pasākumiem mutes un nagu
sērgas kontrolei, ar kuru atceļ Direktīvu 85/511/EEK un
Lēmumus 89/531/EEK un 91/665/EEK un groza Direktīvu 92/46/EEK[56],
–
Eiropas Parlamenta un Padomes … Regula (ES)
Nr. XXX/XXXX par lolojumdzīvnieku nekomerciālu
pārvietošanu, un ar kuru atceļ Regulu (EK) Nr 998/2003 [Publikāciju
birojs][57],

–
Padomes 2003. gada 17. decembra
Regula (EK) Nr. 21/2004, ar ko izveido aitu un kazu
identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un ar ko groza
Regulu (EK) Nr. 1782/2003 un Direktīvas 92/102/EEK un
64/432/EEK[58],

–
Padomes 2004. gada 26. aprīļa
Direktīva 2004/68/EK, ar ko nosaka dzīvnieku veselības
noteikumus par dažu nagaiņu sugu dzīvu dzīvnieku importu un tranzītu
caur Kopienu, groza Direktīvas 90/426/EEK un 92/65/EEK un atceļ
Direktīvu 72/462/EEK[59],

–
Padomes 2009. gada 30. novembra
Direktīva 2009/156/EK par dzīvnieku veselības
prasībām attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku
pārvadāšanu un importu no trešām valstīm[60],
–
Padomes 2005. gada 20. decembra
Direktīva 2005/94/EK, ar ko paredz Kopienas pasākumus putnu
gripas kontrolei un atceļ Direktīvu 92/40/EEK[61],
–
Padomes 2006. gada 24. oktobra
Direktīva 2006/88/EK par akvakultūras dzīvniekiem un to
produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības
prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku
slimību profilaksi un kontroli[62],

–
Padomes 2008. gada 15. jūlija
Direktīva 2008/71/EK par cūku identificēšanu un
reģistrēšanu (ar ko kodificē Direktīvu 92/102/EEK)[63],
–
Padomes 2009. gada 30. novembra
Direktīva 2009/158/EK, par dzīvnieku veselības
nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu
tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm[64].
(155)   Noteikumi, kas paredzēti
leģislatīvajos aktos, kuri minēti 154. apsvērumā,
ir aizstājami ar šo regulu un turpmākiem Komisijas aktiem, kas
jāpieņem saskaņā ar šo regulu. Attiecīgi šie
tiesību akti būtu jāatceļ. Tomēr, lai nodrošinātu
juridisko skaidrību un izvairīties no juridiskā vakuuma,
atcelšanai būtu jāstājas spēkā tikai tad, kad
saskaņā ar šo regulu ir pieņemti attiecīgie
deleģētie akti un īstenošanas akti. Tāpēc ir
nepieciešams, lai Komisija būtu pilnvarota noteikt dienas, no kurām
minēto leģislatīvo aktu atcelšanai būtu jāstājas
spēkā.
(156)   Ir novecojuši un
Savienības tiesību aktu skaidrības labad nepārprotami
jāatceļ būtu šādi Padomes tiesību akti dzīvnieku
veselības jomā: Padomes 1978. gada 25. jūlija
Lēmums 78/642/EEK par veselības aizsardzības
pasākumiem attiecībā uz Botsvānas Republiku[65]; Padomes 1979. gada
24. janvāra Direktīva 79/110/EEK, ar ko Itālijas
Republiku pilnvaro atlikt paziņošanu un īstenošanu
attiecībā uz tās nacionālajiem plāniem liellopu
brucelozes un tuberkulozes paātrinātā izskaušanā[66]; Padomes 1981. gada
1. janvāra Direktīva 81/6/EEK, ar ko Grieķijas Republiku
pilnvaro paziņot un īstenot nacionālos plānus
attiecībā uz liellopu brucelozes un tuberkulozes paātrinātu
izskaušanu[67];
Padomes 1989. gada 24. jūlija Lēmums 89/455/EEK, ar ko
ievieš Kopienas pasākumus, ar kuriem iedibina eksperimentālus
trakumsērgas kontroles projektus, kas paredzēti tās izskaušanai
vai profilaksei[68];
Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīva 90/423/EEK, ar
kuru izdara grozījumus Direktīvā 85/511/EEK, ar ko ievieš
Kopienas pasākumus mutes un nagu sērgas pārbaudei[69]; Padomes 1990. gada
13. decembra Lēmums 90/678/EEK, ar ko noteiktas Kopienas
teritorijas daļas atzīst vai nu par oficiāli brīvām no
cūku mēra vai brīvām no cūku mēra[70].
(157)   Šīs regulas prasības
nebūtu jāpiemēro, pirms nav sākts piemērot visus
deleģētos aktus un īstenošanas aktus, kas Komisijai
jāpieņem saskaņā ar šo Regulu. Ir lietderīgi no
dienas, kad stājas spēkā šī regula, līdz jauno
noteikumu piemērošanas dienai paredzēt vismaz 36 mēnešus,
lai attiecīgajiem operatoriem pietiktu laika pielāgoties.
(158)   Lai nodrošinātu juridisku
noteiktību attiecībā uz to, kā piemēro dzīvnieku
identificēšanas un reģistrēšanas noteikumus, slimību
kontroles pasākumus attiecībā uz noteiktām zoonozēm un
lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu, attiecībā
uz dienu, kurā regulas (EK) Nr. 1760/2000, (ES) Nr. XXX/XXX [iepriekš
998/2003] un (EK) Nr. 21/2004 un direktīvas 92/66/EEK,
2000/75/EK, 2001/89/EK, 2002/60/EK, 2003/85/EK, 2005/94/EK un 2008/71/EK beidz
piemērot, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
darbību 290 pantu.
(159)   Šajā regulā
paredzētās īstenošanas pilnvaras būtu jāīsteno
saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada
16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un
vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem,
kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[71].
(160)   Ir īpaši svarīgi, lai
Komisija, veicot sagatavošanas darbus, pienācīgi apspriestos,
arī ekspertu līmenī. Sagatavojot un izstrādājot
deleģētos aktus, Komisijai būtu jānodrošina, lai attiecīgie
dokumenti vienlaicīgi, savlaicīgi un atbilstīgi tiktu
nosūtīti Eiropas Parlamentam un Padomei.
(161)   Šai regulai nevajadzētu
radīt nesamērīgu administratīvu slogu vai ekonomiskas sekas
maziem un vidējiem uzņēmumiem. Šajā regulā,
pamatojoties uz apspriešanos ar ieinteresētajām personām, ir
ņemta vērā mazo un vidējo uzņēmumu
īpašā situācija. Tā kā sabiedriskās politikas
mērķi ir aizsargāt dzīvnieku veselību un
sabiedrības veselību, iespēja tādiem uzņēmumiem
piedāvāt vispārēju atkāpi no šīs regulas prasībām
nav apsvērta. Tomēr, ņemot gan vērā iesaistītos
riskus, minētajiem uzņēmumiem būtu jāpiešķir
vairākas atkāpes no šīs regulas dažādajām prasībām.

(162)   Šīs regulas
mērķus, proti, paredzēt dzīvnieku veselības
noteikumus, kas tiktāl, ciktāl tos nereglamentē citos
Savienības tiesību aktos paredzēti konkrēti noteikumi,
attiektos uz dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem, dzīvnieku
izcelsmes produktiem, dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātiem
produktiem, un uz citu materiālu, ar kura iesaisti var izplatīties
pārnēsājamas dzīvnieku slimības, dalībvalstis
vien pietiekami īstenot nevar un efektīvāk tos var sasniegt
Savienības līmenī ar vienota, koordinēta dzīvnieku veselības
tiesiskā regulējuma starpniecību. Tāpēc šī regula
atbilst Līguma par Eiropas Savienību 5. panta
3. punktā noteiktajam subsidiaritātes principam.
Saskaņā ar minētajā pantā noteikto
proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos
pasākumus, kas vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I DAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. nodaļa
Priekšmets, darbības joma un definīcijas
1. pants
Priekšmets
1.           Šī regula nosaka profilakses un
kontroles noteikumus attiecībā uz dzīvnieku slimībām,
kas ir pārnēsājamas uz dzīvniekiem vai uz cilvēkiem.
Šajos noteikumos ir paredzēta:
a)      I daļā –
Savienības līmenī būtisku slimību prioritizēšana
un kategorizēšana, pienākumu noteikšana attiecībā uz
dzīvnieku veselību;
b)      II daļā –
slimību agrīna konstatēšana, paziņošana un ziņošana
par tām, uzraudzība, izskaušanas programmas un statuss “brīvs no
slimības”;
c)      III daļā –
informētība par slimībām, slimībgatavība un
slimību kontrole;
d)      IV daļā –
novietņu un pārvadātāju reģistrēšana un
apstiprināšana, dzīvnieku, reproduktīvo produktu un
dzīvnieku izcelsmes produktu sūtījumu pārvietošana un
izsekojamība Savienības iekšienē;
e)      V daļā –
dzīvnieku, reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu
sūtījumu ievešana un šādu sūtījumu eksportēšana
no Savienības;
f)       VI daļā –
ārkārtas pasākumi, kas jāveic ar slimību
saistītā ārkārtas situācijā.
2.           Šā panta 1. punktā
minētie noteikumi:
a)      nodrošina, ka:
i)        lauksaimniecības un
akvakultūras ražošana Savienībā ir ilgtspējīga,
ii)       produktīvi darbojas iekšējais
tirgus,
iii)      mazinās negatīvā ietekme
uz vidi, ko rada:
–
noteiktas slimības,
–
pasākumi, kas veikti slimību profilakses
un kontroles nolūkā;
b)      ņem vērā:
i)        kāda ir sakarība starp
dzīvnieku veselību un:
–
sabiedrības veselību,
–
vidi un klimata pārmaiņu ietekmi,
–
pārtikas un dzīvnieku barības
nekaitīgumu,
–
dzīvnieku labturību,
–
nodrošinātību ar pārtiku;
ii)       kādas ir slimību kontroles un
profilakses pasākumu piemērošanas sekas ekonomikai, sociālajai
jomai, kultūrai un videi.
2. pants
Regulas darbības joma
1.           Šo regulu piemēro:
(a)
turētiem dzīvniekiem un savvaļas
dzīvniekiem;
(b)
reproduktīvajiem produktiem;
(c)
dzīvnieku izcelsmes produktiem;
(d)
neskarot noteikumus, kas paredzēti ar
Regulu (EK) Nr. 1069/2009 – dzīvnieku izcelsmes
blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem;
(e)
infrastruktūrai,
transportlīdzekļiem, aprīkojumam un jebkādiem citiem
infekcijas ceļiem, kā arī materiāliem, ar kuru iesaisti
izplatās vai var izplatīties pārnēsājamas
dzīvnieku slimības.
2.           Šo regulu piemēro
pārnēsājamām slimībām, arī zoonozēm,
neskarot noteikumus, kas paredzēti:
a)      Lēmumā Nr. 2119/98/EK;
b)      Regulā (EK) Nr. 999/2001;
c)      Direktīvā 2003/99/EK;
d)      Regulā (EK) Nr. 2160/2003.
3. pants
IV daļas darbības joma attiecībā uz
reģistrēšanu, apstiprināšanu, izsekojamību un
pārvietošanu
1.           Regulas IV daļas
I sadaļu piemēro:
a)      sauszemes dzīvniekiem un
dzīvniekiem, kas nav sauszemes dzīvnieki, bet var
pārnēsāt slimības, kuras skar sauszemes dzīvniekus;
b)      no sauszemes dzīvniekiem
ievāktiem reproduktīvajiem produktiem;
c)      no sauszemes dzīvniekiem
iegūtiem dzīvnieku izcelsmes produktiem.
2.           Regulas IV daļas
II sadaļu piemēro:
a)      ūdensdzīvniekiem un
dzīvniekiem, kas nav ūdensdzīvnieki, bet var
pārnēsāt slimības, kuras skar ūdensdzīvniekus;
b)      no ūdensdzīvniekiem
iegūtiem dzīvnieku izcelsmes produktiem.
3.           Regulas IV daļas
III sadaļu piemēro:
a)      dzīvniekiem, kas 4. panta
1. punkta 4. apakšpunktā nav definēti kā sauszemes
dzīvnieki vai kā ūdensdzīvnieki;
b)      reproduktīvie produkti un
dzīvnieku izcelsmes produkti, kas iegūti no citiem dzīvniekiem,
kuri minēti a) punktā.
4.           Lolojumdzīvniekiem
nepiemēro IV daļas I sadaļas 1. un 3. nodaļu
un II sadaļas 1. un 2. nodaļu.
4. pants
Definīcijas
1.           Šajā regulā ir
spēkā šādas definīcijas:
(1)
“dzīvnieki” ir mugurkaulnieki un
bezmugurkaulnieki;
(2)
“sauszemes dzīvnieki” ir putni, sauszemes
zīdītāji, bites un kamenes;
(3)
“ūdensdzīvnieki” ir šādu sugu
dzīvnieki visās attīstības stadijās, arī
olšūnas, sperma un gametas:
i)        zivis, kas pieder virsklasei Agnatha
un klasēm Chondrichthyes un Sarcopterygii un Actinopterygii,
ii)       ūdens gliemji, kas pieder pie tipa
Mollusca,
(iii)     ūdens vēžveidīgie, kas
pieder pie apakštipa Crustacea;
(4)
“citi dzīvnieki” ir to sugu dzīvnieki,
kas nav definēti kā sauszemes dzīvnieki vai
ūdensdzīvnieki;
(5)
“turēti dzīvnieki” ir cilvēku
turēti dzīvnieki; attiecībā uz
ūdensdzīvniekiem – akvakultūras dzīvnieki;
(6)
“akvakultūra” ir ūdensdzīvnieku
audzēšana, kur izmanto metodes, kuras izstrādātas, lai šo
dzīvnieku produkciju palielinātu virs vides dabiskās
uzturētspējas, un kur visās audzēšanas vai
kultivēšanas stadijās līdz pat ievākšanai un arī
tās laikā dzīvnieki paliek vienas vai vairāku fizisku vai
juridisku personu īpašumā (neattiecas uz to savvaļas
ūdensdzīvnieku ievākšanu vai ķeršanu cilvēku
patēriņam, kuri pēc tās īslaicīgi tiek
turēti bez barošanas līdz kaušanai);
(7)
“akvakultūras dzīvnieks” ir jebkurš
akvakultūrā audzēts ūdensdzīvnieks;
(8)
“savvaļas dzīvnieki” ir dzīvnieki,
kas nav turēti dzīvnieki;
(9)
“mājputni” ir putni, ko audzē vai tur
nebrīvē, lai:
a)       ražotu:
i)        gaļu,
ii)       pārtikas olas,
iii)      citus produktus;
b)      atjaunotu medījamo putnu skaitu;
c)       selekcionētu putnus, ko ražošanai,
kāda minēta a) punktā;
(10)
“nebrīvē turēti putni” ir jebkuri
putni, kas nav mājputni un ko nebrīvē tur tādā
nolūkā, kurš nav minēts 9. punktā, arī putni, ko
šādi tur priekšnesumiem, sacīkstēm, izstādēm,
konkursiem, selekcijai vai pārdošanai;
(11)
“lolojumdzīvnieks” ir dzīvnieks, kas
pieder kādai no I pielikuma sarakstā norādītajām
sugām un:
a)       ko tur mājsaimniecībā,
vai, attiecībā uz ūdensdzīvnieku, nekomerciālā
dekoratīvā akvārijā,
b)      vai kas tiek pārvietoti,
nekomerciālas pārvietošanas nolūkā pavadot
lolojumdzīvnieka turētāju vai fizisku personu, kura darbojas
lolojumdzīvnieka turētāja vārdā un ar viņa
piekrišanu, un kas šādas nekomerciālas pārvietošanas laikā
pastāvīgi ir lolojumdzīvnieka turētāja vai attiecīgās
personas pārziņā;
(12)
“lolojumdzīvnieka turētājs” ir
fiziska persona, kas tur lolojumdzīvnieku;
(13)
“nekomerciāla pārvietošana” ir tāda
lolojumdzīvnieku pārvietošana, kuras tiešs vai netiešs
mērķis nav finansiāls guvums vai īpašuma tiesību
nodošana vai kura nav ar šādiem mērķiem saistīta;
(14)
“slimība” ir stāvoklis, kad
dzīvniekiem ir infekcijas vai invāzijas, kam ir vai nav
klīniskas vai patoloģiskas izpausmes un ko ir izraisījuši viens
vai vairāki slimības ierosinātāji, kuri ir
pārnēsājami uz dzīvniekiem vai cilvēkiem;
(15)
“sarakstā norādītās
slimības” ir slimības, kas norādītas sarakstā
saskaņā ar 5. panta 2. punktu;
(16)
“no jauna radusies slimība” ir slimība,
kura nav sarakstā norādīta slimība un kura potenciāli
var atbilst 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta kritērijiem,
kas paredzēti sarakstā norādītām slimībām,
jo:
a)       tā ir jauna slimība, kas
radusies kāda pastāvoša slimību ierosinātāja
evolūcijas vai maiņu rezultātā,
b)      tā ir zināma slimība, kas
izplatās uz jaunu ģeogrāfisku teritoriju vai jaunu
populāciju, vai
c)       slimībai ir iepriekš
nepazīstams ierosinātājs vai tā ir pirmo reizi diagnosticēta
slimība;
(17)
“slimības profils” ir 6. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētie slimības
kritēriji;
(18)
“sarakstā norādītās sugas” ir
dzīvnieku sugas vai dzīvnieku sugu grupas, kas norādītas
sarakstā saskaņā ar 7. panta 2. punktu, vai,
attiecībā uz slimībām, kuras radušās no jauna,
dzīvnieku sugas vai dzīvnieku sugu grupas, kas atbilst sarakstā
norādīto sugu kritērijiem, kuri noteikti 7. panta
2. punktā;
(19)
“apdraudējums” ir kāda dzīvnieka
organismā vai kādā produktā sastopams slimības
ierosinātājs vai šāda dzīvnieka vai produkta
stāvoklis, kuri var nelabvēlīgi ietekmēt cilvēku vai
dzīvnieku veselību;
(20)
“risks” ir varbūtība, ar kādu var
rasties, un apjoms, kādā var izpausties bioloģiskās un
ekonomiskās sekas, ko izraisa kāda nelabvēlīga ietekme uz
dzīvnieku vai sabiedrības veselību;
(21)
“biodrošība” ir tādu
pārvaldības un fizisko pasākumu kopums, kuru nolūks ir
samazināt risku, ka dzīvnieku slimības ievazāsies,
izvērsīsies un izplatīsies:
a)       kādā dzīvnieku
populācijā vai
b)      kādā novietnē, zonā,
nodalījumā, transportlīdzeklī vai jebkādā
citā kompleksā, telpās vai vietā;
(22)
“operators” ir fiziska vai juridiska persona, kuru
pārziņā ir dzīvnieki un produkti, arī dzīvnieku
turētāji un pārvadātāji, bet ne lolojumdzīvnieku
turētāji vai veterinārārsti;
(23)
“dzīvnieku speciālists” ir fiziska vai
juridiska persona, kas profesionāli ir saistīta ar dzīvniekiem
vai produktiem un kas nav operators vai veterinārārsts;
(24)
“novietne” ir jebkādas telpas, struktūra
vai jebkāda vide, kurā tur dzīvniekus vai reproduktīvos
produktus, bet ne:
a)       mājsaimniecības, kurās
tur lolojumdzīvniekus,
b)      nekomerciāli akvāriji, kuros
tur ūdensdzīvniekus,
c)       veterināru prakses vai
klīnikas;
(25)
“reproduktīvie produkti” ir:
a)       mākslīgai pavairošanai
paredzēta sperma, sēkla, ovocīti un embriji,
b)      inkubējamas olas;
(26)
“dzīvnieku izcelsmes produkti” ir:
a)       dzīvnieku izcelsmes pārtika,
tostarp medus un asinis,
b)      dzīvas gliemenes, dzīvi
adatādaiņi, dzīvi tunikāti un dzīvi jūras
gliemeži, kas paredzēti lietošanai pārtikā,
c)       dzīvnieki, kas nav
b) apakšpunktā minētie dzīvnieki un ko paredzēts
sagatavot, lai dzīvus nogādātu galapatērētājam;
(27)
“dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti” ir veseli
dzīvnieku ķermeņi vai to daļas, dzīvnieku izcelsmes
produkti vai citi no dzīvniekiem iegūti produkti, kas nav
paredzēti lietošanai pārtikā, izņemot reproduktīvos
produktus;
(28)
“atvasināti produkti” ir produkti, kuri
iegūti vienā vai vairākās dzīvnieku izcelsmes
blakusproduktu apstrādēs, pārveidēs vai
pārstrādes posmos;
(29)
“produkti” ir:
a)       reproduktīvie produkti;
b)      dzīvnieku izcelsmes produkti;
c)       dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti
un atvasināti produkti;
(30)
“oficiālā kontrole” nozīmē
oficiālu kontroli, kas definēta Regulas (ES) XXX/XXX [Publikāciju
birojam ievietot Regulas par oficiālajām kontrolēm un citām
oficiālām darbībām numuru] 2. panta 1. punktā;
(31)
“veselības statuss” ir ar visām
attiecīgajai sugai sarakstā norādītajām
slimībām saistīts slimību statuss, ko attiecina uz:
a)       kādu dzīvnieku;
b)      dzīvniekiem, kuri ir:
i)        kādā novietnē,
ii)       kādā nodalījumā,
iii)      kādā zonā,
iv)      kādā dalībvalstī,
v)       kādā trešā valstī
vai teritorijā;
(32)      “zona” ir:
a)       attiecībā uz sauszemes
dzīvniekiem – skaidri definēta kādas dalībvalsts,
trešās valsts vai teritorijas daļa, kurā atrodas dzīvnieku
apakšpopulācija ar stingri noteiktu veselības statusu attiecībā
uz kādu konkrētu slimību vai slimībām, kam
piemēro attiecīgus uzraudzības, slimību kontroles un
biodrošības pasākumus;
b)      attiecībā uz
ūdensdzīvniekiem – nošķirta hidroloģiska sistēma,
kam ir konkrēts veselības statuss attiecībā uz kādu
konkrētu slimību vai konkrētām slimībām un kas
veido vienā no šādiem punktiem minētu teritoriju:
i)        viss ūdensguves baseins no
ūdensceļa izteces līdz grīvai vai ezeram,
ii)       vairāki
ūdensguves baseini,
iii)      daļa no ūdensguves baseina
(no ūdensceļa izteces līdz šķērslim, kas novērš
konkrētas slimības vai slimību ievazāšanos),
iv)      daļa no piekrastes teritorijas ar
precīzu ģeogrāfisku norobežojumu,
v)       grīva ar precīzu
ģeogrāfisku norobežojumu;
(33)
“ūdensguves baseins” ir teritorija vai
baseins, ko veido zeme, kuru dabīgi norobežo, piemēram, pauguri vai
kalni, un kurā satek visi noteces ūdeņi;
(34)
“nodalījums” ir tāda dzīvnieku
apakšpopulācija, ko tur vienā vai vairākās novietnēs,
savukārt, attiecībā uz ūdensdzīvniekiem, vienā
vai vairākās akvakultūras novietnēs, kam ir vienota
biodrošības pārvaldības sistēma un stingri noteikts
veselības statuss attiecībā uz kādu konkrētu
slimību vai slimībām, un kam piemēro attiecīgus
uzraudzības, slimību kontroles un biodrošības pasākumus;
(35)
“karantīna” ir tāda dzīvnieku
turēšana kompetentās iestādes kontrolētā izolācijā
bez tiešas vai netiešas saskares ar citiem dzīvniekiem, lai,
dzīvniekus norādīto laiku novērojot un attiecīgā
gadījumā testējot vai ārstējot, nenotiktu slimību
izplatīšanās;
(36)
“epidemioloģiskā vienība” ir
dzīvnieku grupa, kurai ir vienāda eksponētības varbūtība
attiecībā uz kādu slimības ierosinātāju;
(37)
“uzliesmojums” ir viens vai vairāki
slimības gadījumi novietnē, mājsaimniecībā vai
citā vietā, kur tiek turēti vai atrodas dzīvnieki;
(38)
“slimības gadījums” ir oficiāli
apstiprināts gadījums, kur dzīvam vai mirušam dzīvniekam
konstatēta jebkāda sarakstā norādīta vai no jauna
radusies slimība;
(39)
“ierobežojumu zona” ir zona, kurā
piemēro dažu dzīvnieku vai produktu pārvietošanas ierobežojumus
un citus slimību kontroles pasākumus, lai novērstu
konkrētas slimības izplatīšanos teritorijās, kurās
ierobežojumus nepiemēro; ierobežojumu zonā
attiecīgā gadījumā var ietilpt aizsardzības un
uzraudzības zonas;
(40)
“aizsardzības zona” ir tāda zona ar vienu
vai vairākiem slimības gadījumiem, kura ir izveidota pēc
uzliesmojuma oficiālas apstiprināšanas un kurā tiek
piemēroti slimību kontroles pasākumi, lai novērstu šīs
slimības izplatīšanos no šīs zonas;
(41)
“uzraudzības zona” ir zona, kura ir izveidota
pēc slimības oficiālas apstiprināšanas, atrodas ap
aizsardzības zonu un kurā tiek piemēroti slimību kontroles
pasākumi, lai novērstu šīs slimības izplatīšanos no
šīs zonas un no aizsardzības zonas;
(42)
“inkubējamās olas” ir mājputnu
dētas olas, kas paredzētas inkubēšanai;
(43)
“nagaiņi” ir II pielikuma sarakstā
norādītie dzīvnieki;
(44)
“reproduktīvo produktu novietne” ir:
a)       novietne, kas paredzēta
reproduktīvo produktu vākšanai, ražošanai, apstrādāšanai un
glabāšanai,
b)      inkubators;
(45)
“inkubators” ir novietne, kurā tiek
vāktas, uzglabātas, inkubētas un perinātas olas, lai
iegūtu:
a)       inkubācijai
paredzētas olas,
b)      diennakti vecus cāļus vai citu
sugu jaunizperētus mazuļus;
(46)
“pārvadātājs” ir operators, kas
pārvadā dzīvniekus savām vai trešās puses
vajadzībām;
(47)
“norobežota novietne” ir jebkāda
pastāvīga, ģeogrāfiski ierobežota novietne, kura izveidota
brīvprātīgi un apstiprināta pārvietošanas
nolūkiem un kurā dzīvnieki:
(a)
tiek turēti vai vairoti tādiem
nolūkiem kā izstādes, izglītība, sugu saglabāšana
vai pētniecība,
(b)
turēti norobežoti un nošķirti no
apkārtējās vides,
(c)
atrodas stingrā dzīvnieku veselības
uzraudzībā un uz tiem attiecas stingri biodrošības
pasākumi;
(48)
“savākšanas operācija” ir turētu
sauszemes dzīvnieku savākšana no vairākām novietnēm uz
periodu, kas ir īsāks nekā attiecīgajai dzīvnieku
sugai obligātais uzturēšanās periods;
(49)
“uzturēšanās periods” ir minimālais
periods, kura laikā dzīvniekam jāuzturas kādā
novietnē, pirms to no šīs novietnes pārvieto;
(50)
“IMSOC” ir datorizētā
informācijas pārvaldības sistēma, kas paredzēta
Regulas (EK) Nr. XXX/XXX [Publikāciju birojam jāievieto
Regulas par oficiālajām kontrolēm un citām
oficiālajām darbībām numurs] 130. panta
1. punktā;
(51)
“slimību kontrolei pakļauts no
ūdensdzīvniekiem iegūtas pārtikas uzņēmums” ir
jebkurš pārtikas uzņēmums, kas ir apstiprināts
saskaņā šādiem noteikumiem:
a)       Regulas (EK) Nr. 853/2004 4. pantu
attiecībā uz akvakultūras dzīvnieku apstrādāšanu
pārtikā;
b)      šīs regulas 177. pantu
attiecībā uz ūdensdzīvnieku kaušanu slimību kontroles
nolūkos saskaņā ar III daļas II sadaļu.
2.           Komisijai ir tiesības
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šādu sarakstu grozījumiem:
a)      I pielikumā
norādītais lolojumdzīvnieku saraksts;
b)      II pielikumā
norādītais nagaiņu saraksts.
2. nodaļa
Sarakstā norādītās slimības un no jauna
radušās slimības un sarakstā norādītās sugas
5. pants
Slimību norādīšana sarakstā
1.           Šajā regulā noteiktos
konkrētām slimībām paredzētos noteikumus par
slimību profilaksi un kontroli piemēro:
a)      sarakstā norādītajām
slimībām;
b)      slimībām, kas radušās no
jauna.
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
nosaka sarakstā norādīto slimību sarakstu, kā
minēts 1. punkta a) apakšpunktā.
Minētajā sarakstā ir slimības,
kas, ievērojot 6. pantā noteiktos kritērijus
attiecībā uz slimību norādīšanu sarakstā, atbilst
nosacījumiem, kuri paredzēti turpmāk šā punkta a) un
b) apakšpunktā:
a)      slimības, kas var būtiski
ietekmēt vismaz vienu no šādiem aspektiem:
i)        sabiedrības veselība,
ii)       lauksaimniecības vai
akvakultūras ražošana vai saistītās ekonomikas nozares,
iii)      dalībvalstu un attiecīgā
gadījumā trešo valstu vai teritoriju sabiedrība,
iv)      vide;
b)      slimības, attiecībā uz
kurām ir pieejami vai var tikt izstrādāti riska mazināšanas
pasākumi, kas ir samērīgi ar šādu slimību
radītajiem riskiem.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
Pienācīgi pamatotu nenovēršamu un
steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar slimību, kura
ir no jauna radies risks ar ļoti būtisku ietekmi, Komisija
pieņem īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties
saskaņā ar 255. panta 3. punktā minēto
procedūru.
6. pants
Kritēriji, pēc kuriem slimības norāda sarakstā
1.           Nosakot, vai kāda slimība
atbilst nosacījumiem attiecībā uz norādīšanu
sarakstā saskaņā ar 5. panta 2. punktu, Komisija
ņem vērā šādus kritērijus:
a)      kāds ir slimības profils,
kurā ietilpst:
i)        kādu dzīvnieku sugu slimība
skar,
ii)       kāda ir saslimstība ar
slimību un mirstība no tās dzīvnieku populācijās,
iii)      kāds ir slimības zoonotiskais
raksturojums,
iv)      kāda ir slimības spēja
kļūt rezistentai pret terapijām,
v)       vai un kā slimības
persistē kādā dzīvnieku populācijā vai vidē,
vi)      pa kādiem ceļiem un cik
ātri slimības tiek pārnēsātas dzīvnieku vidū
un, attiecīgā gadījumā, starp dzīvniekiem un
cilvēkiem,
vii)     vai slimība Savienībā ir
vai nav sastopama, kāds ir tās ģeogrāfiskais
sadalījums un, attiecībā uz slimībām, kas Savienībā
nav sastopamas, kāds ir risks, ka tā ievazāsies
Savienībā,
viii)    vai pastāv diagnostikas un
slimību kontroles instrumenti;
b)      kā slimība ietekmē:
i)        lauksaimniecības un
akvakultūras ražošanu un citas ekonomikas daļas:
–
kādā līmenī ir slimības
klātbūtne Savienībā,
–
kāds ir produkcijas zudums slimības
dēļ,
–
kādi ir citi zaudējumi;
ii)       cilvēku veselību:
–
kāda ir slimības
pārnēsājamība starp dzīvniekiem un cilvēkiem,
–
kāda ir slimības
pārnēsājamība starp cilvēkiem,
–
cik smagas ir cilvēkiem sastopamās slimības
formas,
–
vai cilvēkiem ir pieejama iedarbīga
profilakse vai medicīniskā ārstēšana;
iii)      dzīvnieku labturību,
iv)      bioloģisko daudzveidība un
vides piesārņotību;
c)      kādā mērā
slimība spēj izraisīt krīzes situācijas un kāds
ir tās izmantošanas potenciāls bioterorismā;
d)      cik praktiski īstenojami, pieejami
un iedarbīgi ir šādi slimību profilakses un kontroles
pasākumi:
i)        diagnostikas instrumenti un
kapacitāte,
ii)       vakcinēšana,
iii)      medicīniskā
ārstēšana,
iv)      biodrošības pasākumi,
v)       dzīvnieku un produktu pārvietošanas
ierobežojumi,
vi)      dzīvnieku kaušana un
likvidēšana;
e)      slimību profilakses un kontroles
pasākumu ietekme šādos aspektos:
i)        tiešās un netiešās izmaksas
skartajās nozarēs un ekonomikā kopumā,
ii)       to sociālā
pieņemamība,
iii)      slimības skarto turēto
dzīvnieku un savvaļas dzīvnieku apakšpopulāciju
labturība;
iv)      vide un bioloģiskā
daudzveidība.
2.           Lai ņemtu vērā
tehnikas progresu, zinātnes sasniegumus un attiecīgo starptautisko
standartu maiņas, Komisija attiecībā uz šā panta
1. punktā paredzēto kritēriju grozījumiem ir
pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar
253. pantu.
7. pants
Sugu norādīšana sarakstā
1.           Šajā regulā noteiktos
konkrētām slimībām paredzētos noteikumus
attiecībā uz sarakstā norādītām
slimībām un saskaņā ar šo regulu pieņemtos noteikumus
piemēro sarakstā norādītām sugām.
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
nosaka sugu sarakstu, kā minēts 1. punktā.
Minētajā sarakstā ir
norādītas tādas dzīvnieku sugas vai dzīvnieku sugu
grupas, kas attiecībā uz konkrētu sarakstā
norādītu slimību izplatīšanos rada ievērojamu risku,
un ņemti vērā šādi kritēriji:
a)      kāda ir riskam pakļautās
dzīvnieku populācijas uzņēmība;
b)      cik ilgs dzīvniekiem ir
inkubācijas periods un infekciozais periods;
c)      vai minētie dzīvnieki var
būt konkrēto slimību nēsātāji un kādā
mērā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
Pienācīgi pamatotu nenovēršamu un
steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar slimību, kura
ir no jauna radies risks ar ļoti būtisku ietekmi, Komisija pieņem
īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties
saskaņā ar 255. panta 3. punktā minēto
procedūru.
8. pants
Slimību profilakses un kontroles noteikumu piemērošana sarakstā
norādītām slimībām
1.           Komisija ar īstenošanas aktiem
nosaka, kā sarakstā norādītām slimībām
piemēro slimību profilakses un kontroles noteikumus, kas minēti
šādos punktos:
a)      sarakstā norādītas
slimības, kam piemēro tādus noteikumus par:
i)        informētību par
slimībām un slimībgatavību, kas paredzēti
III daļas I sadaļā, un slimību kontroles
pasākumiem, kas paredzēti III daļas II sadaļas
1. nodaļā,
ii)       nodalījumu veidošanu, kas
paredzēti 37. panta 1. punktā;
b)      sarakstā norādītas
slimības, kam piemēro tādus slimību profilakses un
kontroles noteikumus par:
i)        obligātajām izskaušanas
programmām, kas paredzēti 30. panta 1. punktā,
ii)       no slimības brīvajām
dalībvalstīm un zonām, kas paredzēti 36. pantā,
iii)      nodalījumu veidošanu, kas
paredzēti 37. panta 2. punktā,
iv)      slimību kontroles pasākumiem,
kas paredzēti III daļas II sadaļas
2. nodaļā;
c)      sarakstā norādītas
slimības, kam piemēro tādus slimību profilakses un
kontroles noteikumus par:
i)        brīvprātīgo izskaušanu,
kas paredzēti 30. panta 2. punktā,
ii)       no slimības brīvajām
dalībvalstīm un zonām, kas paredzēti 36. pantā,
iii)      nodalījumu veidošanu, kas
paredzēti 37. panta 2. punktā,
iv)      slimību kontroles pasākumiem,
kas paredzēti III daļas II sadaļas
2. nodaļā;
d)      sarakstā norādītas
slimības, kam piemēro tādus slimību profilakses un
kontroles noteikumus par:
i)        Savienības iekšienē veiktu
pārvietošanu, kas paredzēti IV daļas I sadaļas
3.–7. nodaļā un II sadaļas 2., 3. un
4. nodaļā,
ii)       ievešanu Savienībā un
eksportu no Savienības, kas paredzēti V daļā;
e)      sarakstā norādītas
slimības, kam piemēro tādus slimību profilakses un
kontroles noteikumus par:
i)        paziņošanu un ziņošanu, kas
paredzēti II daļas 1. nodaļā,
ii)       uzraudzību, kas paredzēti
II daļas 2. nodaļā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
Pienācīgi pamatotu nenovēršamu un
steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar slimību, kura
ir no jauna radies risks ar ļoti būtisku ietekmi, Komisija
pieņem īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties
saskaņā ar 255. panta 3. punktā minēto
procedūru.
2.           Pieņemot 1. punktā
paredzētos īstenošanas aktus, Komisija ņem vērā
šādus kritērijus:
a)      kādā līmenī
slimība ietekmē dzīvnieku un sabiedrības veselību,
dzīvnieku labturību un ekonomiku;
b)      kāda
ir slimības izplatība, tās sastopamība un tās
ģeogrāfiskais sadalījums Savienībā;
c)      cik pieejami, praktiski īstenojami
un iedarbīgi ir tie dažādie slimību profilakses un kontroles
pasākumu kopumi, kas attiecībā uz minēto slimību
paredzēti šajā regulā.
3. nodaļa
Pienākumi attiecībā uz dzīvnieku veselību
1. iedaļa
Operatori, dzīvnieku speciālisti un lolojumdzīvnieku turētāji
9. pants
Pienākumi attiecībā uz dzīvnieku veselības un
biodrošības pasākumiem
1.           Operatori, dzīvnieku
speciālisti un lolojumdzīvnieku turētāji:
a)      ir atbildīgi par tādu
turētu dzīvnieku veselību un par tādu produktu
veselīgumu, kas ir to pārziņā;
b)      lai nodrošinātu šādu
turēto dzīvnieku veselību un produktu veselīgumu un lai
novērstu, ka šādu turētu dzīvnieku vidū vai šādos
produktos (kas ir minēto personu pārziņā) tiek ievazātas,
izvēršas un vairojas un no tiem izplatās slimības – ja vien
tas nav īpaši atļauts zinātniskos nolūkos – , veic
pienācīgus biodrošības pasākumus, kuros ir ņemti
vērā iesaistītie riski un kuri ir piemēroti:
i)        turēto dzīvnieku un produktu
kategorijām un dzīvnieku sugām,
ii)       ražošanas veidam.
2.           Par biodrošības
pasākumiem, kas papildina šā panta 1. punkta
b) apakšpunktā paredzētos noteikumus, Komisija ir pilnvarota
pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 253. pantu.
10. pants
Pamatzināšanas par dzīvnieku veselību
1.           Operatori un dzīvnieku
speciālisti iegūst zināšanas par:
a)      dzīvnieku slimībām,
arī tādām slimībām, ko iespējams
pārnēsāt uz cilvēkiem;
b)      biodrošības principiem;
c)      mijiedarbību starp dzīvnieku
veselību, dzīvnieku labturību un cilvēku veselību.
2.           Saskaņā ar 1. punktu
prasīto zināšanu saturs un apjoms ir atkarīgs no tā:
a)      par kādām turēto
dzīvnieku kategorijām un sugām vai kādiem produktiem tie ir
atbildīgi;
b)      kāds ir ražošanas veids;
c)      kādi ir veiktie uzdevumi.
3.           Šā panta 1. punktā
paredzētās zināšanas iegūst vienā no šādiem
veidiem:
a)      profesionālā
pieredzē vai apmācībā;
b)      esošās lauksaimniecības vai
akvakultūras nozaru programmās, kas attiecas uz dzīvnieku
veselību;
c)      formālā
izglītībā.
2. iedaļa
Veterinārārsti un ūdensdzīvnieku veselības
speciālisti
11. pants
Veterinārārstu un ūdensdzīvnieku veselības speciālistu
pienākumi
1.           Veterinārārsti,
darbojoties šīs regulas darbības jomā:
a)      veic visus pasākumus, kas
nepieciešami, lai novērstu, ka ievazājas, izvēršas un
izplatās slimības;
b)      nodrošina slimību agrīnu
konstatēšanu, slimības pirms simptomātiskas ārstēšanas
sākuma izslēdzot vai apstiprinot ar pareizu diagnozi un
diferenciāldiagnozi;
c)      aktīvi piedalās:
i)        izpratnes vairošanā par
dzīvnieku veselību,
ii)       slimību profilaksē,
iii)      slimību agrīnā
konstatēšanā un ātrā reaģēšanā uz tām;
d)      sadarbojas ar kompetento iestādi,
operatoriem, dzīvnieku speciālistiem un lolojumdzīvnieku
turētājiem šajā regulā paredzēto slimību
profilakses un kontroles pasākumu piemērošanā.
2.           Ūdensdzīvnieku
veselības speciālisti ar ūdensdzīvniekiem var veikt
darbības, kas saskaņā ar šo regulu ir piekritīgas
veterinārārstiem, ja vien šie speciālisti minētajam
nolūkam ir pilnvaroti ar valsts tiesību aktiem. Šādā
gadījumā uz minētajiem ūdensdzīvnieku veselības
speciālistiem attiecas 1. punkts.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
tādu veterinārārstu un ūdensdzīvnieku veselības
speciālistu kvalifikāciju, kas ir šīs regulas darbības
jomā.
3. iedaļa
Dalībvalstis
12. pants
Dalībvalstu pienākumi
1.           Lai nodrošinātu, ka par
dzīvnieku veselību kompetentā iestāde spēj veikt
nepieciešamos un pienācīgos pasākumus un īstenot
darbības, kā prasa šī regula, dalībvalstis gādā,
lai tai būtu:
a)      kvalificēti darbinieki,
infrastruktūra, aprīkojums, finanšu resursi un produktīva
organizatoriskā struktūra, kas aptver visu dalībvalsts
teritoriju;
b)      pieejamas tādas laboratorijas ar
kvalificētiem darbiniekiem, infrastruktūru, aprīkojumu un
finanšu resursiem, lai būtu nodrošināta sarakstā
norādīto slimību un no jauna radušos slimību ātra un precīza
diagnosticēšana un diferenciāldiagnosticēšana;
c)      pietiekami apmācīti
veterinārārsti, kas ir iesaistīti tādu 11. pantā
norādīto darbību veikšanā, kas ir piekritīgas šīs
regulas darbības jomai.
2.           Dalībvalstis atbalsta, ka
operatori un dzīvnieku speciālisti iegūst, uztur un pilnveido
10. pantā minētās pamatzināšanas par dzīvnieku
veselību ar attiecīgu lauksaimniecības vai akvakultūras
nozaru programmu vai formālas izglītības starpniecību.
13. pants
Kā kompetentā iestāde deleģē citas oficiālas
darbības
1.           Kompetentā iestāde veterinārārstiem
var deleģēt vienu vai vairākas šādas darbības:
a)      darbības, kas attiecas uz
paziņošanu un ziņošanu, kā paredzēts II daļas
1. nodaļā, un uzraudzību, kā paredzēts
attiecīgās daļas 2. nodaļā;
b)      darbības, kas saistītas ar:
i)        III daļā paredzēto
informētību par slimībām, slimībgatavību un
slimību kontroli,
ii)       IV daļā paredzēto
reģistrēšanu, apstiprināšanu, izsekojamību un
pārvietošanu,
iii)      VI daļā
paredzētajiem ārkārtas pasākumiem.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
par:
a)      to, kādos apstākļos un ar
kādiem nosacījumiem deleģē 1. punktā
paredzētās darbības;
b)      to, kuras citas darbības papildus
1. punktā paredzētajām darbībām var
deleģēt veterinārārstiem, kādos apstākļos un
ar kādiem nosacījumiem to var darīt,
c)      prasību minimumu attiecībā
uz 12. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto
veterinārārstu apmācību.
Minētos deleģētos aktus Komisija
pieņem, ņemot vērā šo uzdevumu raksturu un Savienības
un dalībvalstu starptautiskās saistības.
14. pants
Sabiedrības informēšana
Ja ir pamatots iemesls aizdomām, ka
dzīvnieki vai produkti var radīt risku, kompetentā iestāde
pienācīgi rīkojas, lai plašāku sabiedrību
informētu par minētā riska raksturu un par pasākumiem, ko
pieņem vai gatavojas pieņemt minētā riska novēršanai vai
kontrolēšanai, ņemot vērā šā riska raksturu,
nopietnību un mērogu un sabiedrības intereses
attiecībā uz informēšanu.
4. iedaļa
Laboratorijas, kompleksi un citas fiziskas un juridiskas personas, kas
rīkojas ar slimību ierosinātājiem, vakcīnām un
citiem bioloģiskas cilmes produktiem
15. pants
Pienākumi, kas attiecas uz laboratorijām, kompleksiem un citiem, kuri
rīkojas ar slimību ierosinātājiem, vakcīnām un
citiem bioloģiskas cilmes produktiem
1.           Laboratorijas, kompleksi un citas
fiziskas vai juridiskas personas, kas rīkojas ar slimību
ierosinātājiem pētniecības, izglītības,
diagnostikas vai vakcīnu un citu bioloģiskas cilmes produktu
ražošanas nolūkos, ņemot vērā starptautiskos standartus, ja
tādi ir:
a)      veic attiecīgus biodrošības,
biodrošuma un bionorobežošanas pasākumus, kas novērš, ka slimību
ierosinātāji izkļūst ārpus tādas laboratorijas
vai cita kompleksa, kurā pētnieciskos nolūkos rīkojas ar
slimību ierosinātājiem, un pēc tam nonāk saskarē
ar dzīvniekiem;
b)      gādā, lai slimības
ierosinātāji, vakcīnas un citi bioloģiskas cilmes produkti
starp laboratorijām vai citiem kompleksiem tiktu pārvietoti tā,
lai neradītu risku izplatīt sarakstā norādītās
slimības un no jauna radušās slimības.
2.           Komisija ir pilnvarota
attiecībā uz laboratorijām, kompleksiem un citām
fiziskām vai juridiskām personām, kas rīkojas ar
slimību ierosinātājiem, vakcīnām un citiem
bioloģiskas cilmes produktiem, pieņemt tādus deleģētos
aktus saskaņā ar 253. pantu, kas attiecas uz:
a)      biodrošības, biodrošuma un
bionorobežošanas pasākumiem;
b)      prasībām, ko izvirza
slimību ierosinātāju, vakcīnu un citu bioloģiskas
cilmes produktu pārvietošanai.
II DAĻA
SLIMĪBU PAZIŅOŠANA UN ZIŅOŠANA, UZRAUDZĪBA, IZSKAUŠANAS
PROGRAMMAS, STATUSS “NO SLIMĪBAS BRĪVS”
1. nodaļa
Slimību paziņošana un ziņošana
16. pants
Paziņošana dalībvalstīs
1.           Fiziskas un juridiskas personas
nekavējoties paziņo:
a)      kompetentajai iestādei par
8. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētas
sarakstā norādītas slimības uzliesmojumu vai aizdomām
par to;
b)      veterinārārstam par tādu
anomālu mirstību un citām nopietnām slimības
pazīmēm vai tādu būtiski mazinājušos dzīvnieku
ražību, kā cēlonis nav noskaidrots un kas papildus
jāizmeklē, arī ņemot paraugus laboratoriskai izpētei,
ja attiecīgajā situācijā tas nepieciešams.
2.           Dalībvalstis var lemt, ka
1. punkta b) apakšpunktā paredzētos paziņojumus
adresē kompetentajai iestādei.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
par:
a)      kritērijiem, pēc kā
atzīst, ka ir iestājušies šā panta 1. punkta
b) apakšpunktā minētie apstākļi, kuros nepieciešama
paziņošana;
b)      sīki izstrādātiem
noteikumiem par šā panta 1. punkta b) apakšpunktā
paredzēto papildu izmeklēšanu.
17. pants
Savienības līmeņa paziņošana
1.           Dalībvalstis Komisijai un
citām dalībvalstīm nekavējoties paziņo par
jebkādiem tādu sarakstā norādīto slimību
uzliesmojumiem, kuras minētas 8. panta 1. punkta
e) apakšpunktā un par kurām ir prasīts nekavējoties
paziņot, lai nodrošinātu, ka laikus īsteno nepieciešamos riska
pārvaldības pasākumus, ņemot vērā slimības
profilu.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētajā paziņojumā iekļauj šādu
informāciju par uzliesmojumiem:
a)      slimības ierosinātājs un
attiecīgā gadījumā tā apakštips,
b)      datumi, kad radušās aizdomas par
uzliesmojumu un kad tas apstiprināts,
c)      uzliesmojuma vieta,
d)      jebkādi saistīti uzliesmojumi,
e)      dzīvnieki, ko uzliesmojums
skāris,
f)       visi slimību kontroles
pasākumi, kas veikti sakarā ar uzliesmojumu,
g)      sarakstā
norādīto slimību iespējamā vai zināmā
izcelsme,
h)      izmantotās diagnostikas metodes.
3.           Komisija ar īstenošanas aktiem
nosaka, par kurām sarakstā norādītajām
slimībām, kas minētas 8. panta 1. punkta
e) apakšpunktā, dalībvalstīm nekavējoties
jāpaziņo saskaņā ar šā panta 1. punktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
18. pants
Savienības ziņošana
1.           Dalībvalstis Komisijai un
citām valstīm ziņo informāciju par sarakstā
norādītajām slimībām, kuras minētas 8. panta
1. panta e) apakšpunktā un attiecībā uz kurām:
a)      par uzliesmojumiem nav nepieciešams
nekavējoties paziņot saskaņā ar 17. panta
1. punktu;
b)      par uzliesmojumiem ir nepieciešamas
nekavējoties paziņot saskaņā ar 17. panta
1. punktu, taču ir papildus jāziņo Komisijai un citām
dalībvalstīm par:
i)        uzraudzību, kas atbilst
noteikumiem, kuri paredzēti saskaņā ar 29. pantu
pieņemtā īstenošanas aktā,
ii)       izskaušanas programmu, kas atbilst
noteikumiem, kuri paredzēti saskaņā ar 35. pantu
pieņemtā īstenošanas aktā.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētajos ziņojumos ietver informāciju par:
a)      šā panta 1. punktā
minēto sarakstā norādīto slimību konstatēšanu;
b)      uzraudzības rezultātiem, ja tas
nepieciešams saskaņā ar noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 29. panta b) punkta ii) apakšpunktu;
c)      uzraudzības programmu
rezultātiem, ja tas nepieciešams saskaņā ar 27. panta 3. punktu
un noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 29. panta
b) punkta ii) apakšpunktu;
d)      izskaušanas programmām, ja tas
nepieciešams saskaņā ar 33. pantu un noteikumiem, kas
paredzēti īstenošanas aktā, kurš pieņemts saskaņā
ar 35. pantu.
3.           Ja tas nepieciešams, lai
nodrošinātu, ka efektīvi īsteno šīs regulas noteikumus, kas
reglamentē slimību profilaksi un kontroli, par to, kā groza un
papildina šā panta 2. punkta prasības un kā ziņo par
citiem jautājumiem, Komisija ir pilnvarota pieņemt
deleģētus aktus saskaņā ar 253. pantu.
19. pants
Kopējie noteikumi par Savienības līmeņa paziņošanu un
Savienības līmeņa ziņošanu
1.           Savienības līmeņa
paziņošanu un Savienības līmeņa ziņošanu, kas
paredzētas šīs regulas 17. panta 1. punktā un
18. panta 1. punktā, veic tādā laikā un tik
bieži, lai nodrošinātu, ka nepieciešamie riska pārvaldības
pasākumi ir pārredzami un tos īsteno laikus, ņemot
vērā:
a)      slimības profilu;
b)      uzliesmojuma veidu.
2.           Šīs regulas 17. panta
1. punktā un 18. panta 1. punktā paredzētās
Savienības līmeņa paziņošanas un Savienības
līmeņa ziņošanas nolūkiem dalībvalstis izveido
paziņošanas un ziņošanas reģionus.
20. pants
Savienības līmeņa paziņošanai un Savienības
līmeņa ziņošanai par slimībām paredzētā
datorizētā informācijas sistēma
Šīs regulas 17., 18. un
19. pantā paredzēto Savienības līmeņa
paziņošanas un Savienības līmeņa ziņošanas
prasību vajadzībām izmantoto mehānismu un rīku
lietošanai Komisija izveido un pārvalda datorizētu informācijas
sistēmu.
21. pants
Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz Savienības
līmeņa paziņošanu un Savienības līmeņa
ziņošanu un datorizēto informācijas sistēmu
Attiecībā uz tādām
Savienības līmeņa paziņošanas un Savienības
līmeņa ziņošanas prasībām un datorizēto
informācijas sistēmu, kas paredzētas 17.–20. pantā,
Komisija ar īstenošanas aktiem paredz noteikumus par:
a)           informāciju, kura
dalībvalstīm jāsniedz Savienības līmeņa
paziņošanā un Savienības līmeņa ziņošanā,
kas paredzētas 17. panta 1. punktā un 18. panta
1. punktā;
b)           procedūrām,
saskaņā ar kurām izveido un izmanto 20. pantā
paredzēto datorizēto informācijas sistēmu, un par
pārejas pasākumiem, kuri attiecas uz datu un informācijas
migrāciju no līdzšinējām sistēmām uz jauno
sistēmu un uz tās pilnvērtīgu darbību;
c)           to datu formātu un
struktūru, kuri jāievada datorizētajā informācijas
sistēmā, kas paredzēta 20. pantā;
d)           termiņiem un biežumu
attiecībā uz Savienības līmeņa paziņošanu un
Savienības līmeņa ziņošanu, kas paredzētas
17. panta 1. punktā un 18. panta 1. punktā;
e)           Savienības līmeņa
paziņošanas un Savienības līmeņa ziņošanas
reģioniem, kas paredzēti 19. panta 2. punktā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2. nodaļa
Uzraudzība
22. pants
Operatora pienākumi attiecībā uz uzraudzību
Lai konstatētu sarakstā
norādītu slimību un no jauna radušos slimību
klātbūtni, operatori:
a)           vēro tādu dzīvnieku
veselības stāvokli un uzvedību, par kuriem tie ir
atbildīgi;
b)           tādu novietņu,
dzīvnieku vai reproduktīvo produktu, par kuriem tie ir
atbildīgi, normālajos ražošanas parametros vēro jebkādas
maiņas, kas var raisīt aizdomas, ka to cēlonis ir kāda
sarakstā norādīta slimība vai no jauna radusies
slimība;
c)           ir vērīgi
attiecībā uz anomālu mirstību un citām nopietnu
slimību pazīmēm dzīvniekiem, par kuriem tie ir
atbildīgi.
23. pants
Dzīvniekveselības apmeklējumi
1.           Operatori nodrošina, lai
novietnēs, par kurām tie ir atbildīgi, tajos gadījumos, kad
novietnes radīto risku dēļ tas ir atbilstīgi, notiktu
veterinārārsta dzīvniekveselības apmeklējumi, ņemot
vērā:
a)      kāda veida novietne tā ir;
b)      kādu kategoriju un sugu
dzīvniekus novietnē tur;
c)      jebkādu citu tādu
attiecīgu uzraudzību, kvalitātes nodrošināšanas shēmas
vai oficiālu kontroli, ko piemēro turētajiem dzīvniekiem un
šāda veida novietnēm.
Šādu dzīvniekveselības apmeklējumu
biežums ir samērīgs ar novietnes radīto risku.
Šos apmeklējumus var apvienot ar
apmeklējumiem, kam ir cits nolūks.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzēto dzīvniekveselības apmeklējumu mērķis
ir:
a)      konstatēt jebkādas
pazīmes, kas liecina par sarakstā norādīto slimību vai
no jauna radušos slimību sastopamību;
b)      konsultēt operatoru par
biodrošību un citiem ar dzīvnieku veselību saistītiem
jautājumiem, kas ir būtiski attiecīgā veida novietnei un
novietnes turēto dzīvnieku kategorijām un sugām.
24. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz
dzīvniekveselības apmeklējumiem
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem:
a)           papildina:
i)       šīs regulas 23. panta
1. punkta kritērijus, ko ņem vērā, nosakot:
–
kāda veida novietnēs jāveic
dzīvniekveselības apmeklējumi,
–
cik bieži ir šādi dzīvniekveselības
apmeklējumi;
ii)       šīs regulas 23. panta
2. punkta prasības par dažāda veida novietnēs veicamo
dzīvniekveselības apmeklējumu saturu un biežumu, lai
nodrošinātu, ka tiek sasniegts šo dzīvniekveselības
apmeklējumu mērķis;
b)           nosaka, kāda veida
novietnēs jāveic dzīvniekveselības apmeklējumi.
25. pants
Kompetentās iestādes uzraudzības pienākums
1.           Kompetentā iestāde uzrauga
8. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto sarakstā
norādīto slimību un no jauna radušos slimību
klātbūtni.
2.           Uzraudzība ir
izstrādāta tā, lai, vācot, apkopojot un analizējot ar
slimības situāciju saistītu būtisku informāciju, tiktu
nodrošināts, ka laikus konstatē 8. panta 1. punkta e) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību un no jauna radušos
slimību klātbūtni.
3.           Kompetentā iestāde
nodrošina, lai 1. punktā paredzētā uzraudzības
informācija tiktu vākta un izmantota rezultatīvi un
efektīvi.
26. pants
Uzraudzības metodika, biežums un intensitāte
Šīs regulas 25. panta
1. punktā paredzētās uzraudzības plāns,
līdzekļi, diagnostikas metodes, biežums, intensitāte,
dzīvnieku mērķpopulācija un paraugu ņemšanas modelis
atbilst uzraudzības mērķiem un ir ar tiem samērīgi,
ņemot vērā:
a)           slimības profilu;
b)           iesaistītos riska faktorus;
c)           veselības statusu:
i)       tādā dalībvalstī,
tās zonā vai attiecīgā nodalījumā, kuriem
piemēro uzraudzību,
ii)       tādās dalībvalstīs
un trešās valstīs vai teritorijās, kas ar attiecīgo
dalībvalsti, tās zonu vai nodalījumu vai nu robežojas, vai no
tiem minētajās ieved dzīvniekus un produktus;
d)           uzraudzību, ko veic operatori
saskaņā ar 22. pantu vai citas publiskas iestādes.
27. pants
Uzraudzības programmas
1.           Kompetentā iestāde
uzņemas 25. panta 1. punktā paredzēto uzraudzību,
ko veic uzraudzības programmā, tādos gadījumos, kur
strukturēta uzraudzība ir nepieciešama:
a)      slimības profila dēļ;
b)      iesaistīto riska faktoru
dēļ.
2.           Dalībvalsts, kas
saskaņā ar 1. punktu izveido uzraudzības programmu, par to
informē Komisiju un citas dalībvalstis.
3.           Dalībvalsts, kas
saskaņā ar 1. punktu īsteno uzraudzības programmu,
Komisijai iesniedz regulārus ziņojumus par minētās
uzraudzības programmas rezultātiem.
28. pants
Pilnvaru deleģēšana
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem:
a)           nosaka 26. pantā
paredzētos uzraudzības plānu, līdzekļus, diagnostikas
metodes, biežumu, intensitāti, dzīvnieku
mērķpopulāciju un paraugu ņemšanas modeli;
b)           nosaka kritērijus
attiecībā uz 8. panta 1. punkta e) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību – un,
attiecīgā gadījumā, no jauna radušos slimību –
oficiālu apstiprināšanu un gadījumu definēšanu;
c)           nosaka prasības, ko izvirza
27. panta 1. punktā paredzētajām uzraudzības
programmām attiecībā uz:
i)       uzraudzības programmu saturu,
ii)       informāciju, kas iekļaujama,
iesniedzot uzraudzības programmas saskaņā ar 27. panta
2. punktu un regulārus ziņojumus saskaņā ar
27. panta 3. punktu,
iii)      uzraudzības programmu
piemērošanas periodu.
29. pants
Īstenošanas pilnvaras
Komisija ar īstenošanas aktiem
attiecībā uz 26. un 27. pantā paredzēto
uzraudzību un uzraudzības programmām izvirza tādas
prasības un saskaņā ar 28. pantu pieņem tādus
noteikumus, kas reglamentē:
a)           kurām no 8. panta
1. punkta e) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām piemēro uzraudzības
programmas;
b)           kādā veidā un
saskaņā ar kādu procedūru:
i)       pārraudzības programmas
iesniedz, lai informētu Komisiju un citas dalībvalstis,
ii)       Komisijai ziņo par
pārraudzības rezultātiem.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
3. nodaļa
Izskaušanas programmas
30. pants
Obligātās un brīvprātīgās izskaušanas programmas
1.           Dalībvalstis, kuru visa
teritorija, vai tās zonas vai nodalījumi nav brīvi vai arī
par kurām nav zināms, vai tās attiecīgi ir brīvas no
vienas vai vairākām 8. panta 1. punkta
b) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām:
a)      kādas slimības izskaušanai vai
pierādīšanai, ka valstis ir brīvas no šādām
sarakstā norādītajām slimībām, izveido programmu,
kas īstenojama minētās slimības skartās dzīvnieku
populācijās un kas aptver attiecīgo valstu teritorijas
attiecīgās daļas vai to attiecīgās zonas vai
nodalījumus (“obligātā izskaušanas programma”);
b)      minētās obligātās
izskaušanas programmas projektu iesniedz Komisijai apstiprināšanai.
2.           Dalībvalstis, kas nav
brīvas (vai par kurām nav zināms, vai tās ir brīvas)
no vienas vai vairākām sarakstā norādītajām
slimībām, kuras minētas 8. panta 1. punkta c) apakšpunktā,
un kas lemj izveidot minētās sarakstā norādītās
slimības izskaušanai paredzētu programmu, kura īstenojama
dzīvnieku populācijās, ko tā skar, un kura aptver šo valstu
teritorijas attiecīgās daļas vai tās zonas, vai
nodalījumus (“brīvprātīga izskaušanas programma”), šo
programmu iesniedz Komisijai apstiprināšanai.
3.           Komisija ar īstenošanas aktiem
apstiprina:
a)      obligāto izskaušanas programmu
projektus, kas tai iesniegti apstiprināšanai saskaņā ar
1. punktu;
b)      brīvprātīgo izskaušanas
programmu projektus, kas tai iesniegti apstiprināšanai saskaņā
ar 2. punktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
Pienācīgi pamatotu nenovēršamu un
steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar sarakstā
norādītu slimību, kura ir risks ar ļoti būtisku
ietekmi, Komisija pieņem šā punkta a) apakšpunktā paredzētos
īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties
saskaņā ar 255. panta 3. punktā minēto
procedūru.
Komisija nepieciešamības gadījumā
var ar īstenošanas aktiem grozīt vai noslēgt izskaušanas
programmas, kas apstiprinātas saskaņā ar a) un b) punktu. Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 255. panta
2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
4.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
kuriem nosaka:
a)      obligāto un
brīvprātīgo izskaušanas programmu mērķus, slimību
kontroles stratēģijas un starpposma mērķvērtības;
b)      atkāpes no prasības
obligātās izskaušanas programmas vai brīvprātīgās
izskaušanas programmas iesniegt apstiprināšanai, kā paredzēts
šā panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punktā,
ja šāda apstiprināšana nav nepieciešama, jo noteikumi par šīm
programmām ir pieņemti saskaņā ar 31. panta
2. punktu, 34. panta 2. punktu un 35. pantu;
c)      informācija, kas
dalībvalstīm Komisijai un citām dalībvalstīm
jāsniedz par b) punktā paredzētajām atkāpēm
no prasības attiecībā uz obligāto izskaušanas programmu un
brīvprātīgo izskaušanas programmu apstiprināšanu.
Komisija ir pilnvarota pieņemt
deleģētos aktus saskaņā ar 253. pantu, lai
grozītu vai atceltu noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar
šā punkta b) apakšpunktu.
31. pants
Obligāto un brīvprātīgo izskaušanas programmu pasākumi
1.           Obligātās izskaušanas
programmās un brīvprātīgajās izskaušanas
programmās ietilpst vismaz šādi pasākumi:
a)      slimību kontroles pasākumi, ar
kuriem slimības ierosinātāju izskauž no tādām
novietnēm, nodalījumiem un zonām, kurās ir sastopama
slimība, un novērš atkārtotu inficēšanos;
b)      uzraudzība, kuru veic
saskaņā ar 26. līdz 29. pantā paredzētajiem
noteikumiem, lai pierādītu:
i)        tādu slimību kontroles
pasākumu iedarbīgumu, kas paredzēti a) punktā,
ii)       brīvumu no sarakstā
minētās slimības;
c)      slimību kontroles pasākumi, kas
veicami, ja uzraudzības rezultāti ir pozitīvi.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
kuriem nosaka:
a)      slimību kontroles pasākumus,
kas paredzēti 1. punkta a) apakšpunktā;
b)      slimību kontroles pasākumus,
kas jāpieņem, lai novietnēs, zonās un nodalījumos
izvairītos no dzīvnieku mērķpopulācijas
atkārtotas inficēšanas ar attiecīgo slimību;
c)      šīs regulas 26. pantā
paredzētos uzraudzības plānojumu, līdzekļus, diagnostikas
metodes, biežumu, intensitāti, dzīvnieku
mērķpopulāciju un paraugu ņemšanas modeli;
d)      slimību kontroles pasākumus,
kas, ja pozitīvs rezultāts apstiprina sarakstā
norādīto slimību, veicami, kā paredzēts 1. panta
c) apakšpunktā;
e)      vakcinēšanu.
32. pants
Saturs, kas iesniedzams attiecībā uz obligātajām un
brīvprātīgajām izskaušanas programmām
Obligāto un brīvprātīgo
izskaušanas programmu pieteikumos, kas saskaņā ar 30. panta 1.
un 2. punktu iesniegti Komisijai apstiprināšanai, dalībvalstis
iekļauj šādu informāciju:
a)           apraksts par epidemioloģisko
situāciju attiecībā uz sarakstā norādīto
slimību, uz kuru attiecas obligātā vai
brīvprātīgā izskaušanas programma;
b)           obligātās vai
brīvprātīgās izskaušanas programmas aptvertās
ģeogrāfiskās un administratīvās teritorijas apraksts
un ģeogrāfiskās robežas;
c)           apraksts par tādiem
obligātās vai brīvprātīgās izskaušanas programmas
slimību kontroles pasākumiem, kas paredzēti 31. panta
1. punktā, un par noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar
31. panta 2. punktu;
d)           iepriekšējs
novērtējums par obligātās vai
brīvprātīgās izskaušanas programmas ilgumu;
e)           starpposma
mērķvērtības un slimības kontroles
stratēģijas, ko ievēro, uzņemoties obligāto vai
brīvprātīgo izskaušanas programmu,
f)            analīze par
obligātās vai brīvprātīgās izskaušanas programmas
lēstajām izmaksām un ieguvumiem.
33. pants
Ziņošana
Dalībvalsts, kas īsteno
obligāto vai brīvprātīgo izskaušanas programmu, Komisijai
iesniedz:
a)           regulārus starpposma
ziņojumus, lai attiecībā uz īstenojamām
obligātajām vai brīvprātīgajām programmām
varētu pārraudzīt 32. panta e) punktā
minētās starpposma mērķvērtības,
b)           pēc programmas
pabeigšanas – galaziņojumu.
34. pants
Izskaušanas programmu piemērošanas periods
1.           Obligātās un
brīvprātīgās izskaušanas programmas piemēro līdz
brīdim, kad:
a)      ir izpildīti nosacījumi, kas
dod iespēju pieteikties uz statusu “brīvs no slimības”
dalībvalsts teritorijā vai zonā, kā paredzēts
36. panta 1. punktā, vai nodalījumā, kā paredzēts
37. panta 1. punktā, vai
b)      attiecībā uz
brīvprātīgām izskaušanas programmām, to
nosacījumu izpildi, kas dod iespēju pieteikties statusam “brīvs
no slimības”, panākt nav iespējams, un šī programma vairs
neatbilst savam mērķim; tādā gadījumā
kompetentā iestāde vai Komisija programmu anulē
saskaņā ar procedūru, kurai atbilstoši tā tikusi izveidota.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
to, kā papildina un groza šā panta 1. punkta prasības
attiecībā uz obligātu un brīvprātīgu izskaušanas
programmu piemērošanas periodu.
35. pants
Īstenošanas pilnvaras
Šīs regulas 30. līdz
33. pantā paredzētajiem noteikumiem Komisija ar īstenošanas
aktiem nosaka informatīvas, formālas un procedurālas
prasības attiecībā uz to, kā:
a)           iesniedz apstiprināšanai
obligāto un brīvprātīgo izskaušanas programmu projektus,
b)           snieguma rādītājiem,
c)           Komisijai un citām
dalībvalstīm ziņo par obligāto vai
brīvprātīgo izskaušanas programmu īstenošanas
rezultātiem.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
4. nodaļa
Statuss “brīvs no slimības”
36. pants
No slimības brīvas dalībvalstis un zonas
1.           Dalībvalsts var pieteikties Komisijai, lai attiecībā uz
vienu vai vairākām no sarakstā norādītajām
slimībām, kas minētas 8. panta 1. punkta b) un
c) apakšpunktā, visai to teritorijai vai vienai vai
vairākām tās zonām tiktu apstiprināts statuss
“brīvs no slimības” ar nosacījumu, ka ir izpildīts viens
vai vairāki no šādiem nosacījumiem:
a)      neviena no sugām, kuras
norādītas sarakstā attiecībā uz slimību, uz ko
attiecas pieteikums uz statusu “brīvs no slimības”, minētās
dalībvalsts teritorijā vai zonā vai zonās, uz kuru attiecas
minētais pieteikums, nav sastopama;
b)      ir zināms, ka slimības
ierosinātājs nekur tās dalībvalsts teritorijā vai
attiecīgajā zonā vai zonās, uz kurām attiecas
minētais pieteikums, nespēj izdzīvot;
c)      attiecībā uz sarakstā
norādītām slimībām, kuras pārnēsā tikai
vektori, neviens no šiem vektoriem nekur tās dalībvalsts
teritorijā vai attiecīgajā zonā vai zonās, uz ko
minētais pieteikums attiecas, nav sastopams, vai par tiem ir zināms,
ka tie nekur tajās nespēj izdzīvot;
d)      brīvums no sarakstā
norādītās slimības ir pierādīts:
i)        ar izskaušanas programmu, kas atbilst
noteikumiem, kuri ir paredzēti 31. panta 1. punktā, un
noteikumiem, kuri ir pieņemti saskaņā ar minētā panta
2. punktu, vai
ii)       ar vēsturiskiem datiem un
uzraudzības datiem.
2.           Dalībvalstu pieteikumos uz
statusu “brīvs no slimības” ietilpst pierādījumi, kas
pamato, ka ir izpildīti 1. punktā paredzētie
nosacījumi attiecībā uz statusu “brīvs no slimības”.
3.           Komisija ar īstenošanas aktu,
ja vajadzīgs, ar grozījumiem, apstiprina dalībvalstu pieteikumus
uz statusu “brīvs no slimības”, ja ir izpildīti 1. un
2. punktā paredzētie nosacījumi.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
37. pants
Nodalījumi
1.           Dalībvalsts var pieteikties
Komisijai, lai nodalījumiem, kas izveidoti attiecībā uz
sarakstā norādītām slimībām, kuras minētas
8. panta 1. punkta a) apakšpunktā, tiktu atzīts statuss
"brīvs no slimības" un lai tādā
gadījumā, ja valsts teritorijā notiek vienas vai vairāku
sarakstā norādīto slimību uzliesmojumi, šāds statuss
minētajam nodalījumam tiktu aizsargāts, ievērojot
šādus nosacījumus:
a)      ņemot vērā slimības
profilu, nodalījuma līmenī ir iespējams iedarbīgi
novērst to, ka ievazājas minētā pieteikuma aptvertā/-s
sarakstā norādītā(-s) slimība(-s);
b)      nodalījumam, ko aptver pieteikums,
piemēro vienotu biodrošības pārvaldības sistēmu, lai
statusu “brīvs no slimības” nodrošinātu visām
novietnēm, kas tajā ietilpst;
c)      nodalījumu, ko aptver pieteikums,
kompetentā iestāde ir apstiprinājusi tādiem
mērķiem kā dzīvnieku un to izcelsmes produktu
pārvietošana saskaņā ar:
i)        šīs regulas 94. un 95. pantu
attiecībā uz nodalījumiem, kuros tur sauszemes dzīvniekus un
to produktus,
ii)       šīs regulas 181. un
182. pantu attiecībā uz nodalījumiem, kuros tur
akvakultūras dzīvniekus un to produktus;
2.           Dalībvalsts var pieteikties
Komisijai uz statusa “brīvs no slimības” atzīšanu
nodalījumiem attiecībā uz vienu vai vairākām no
8. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām, ar
nosacījumu, ka:
a)      ņemot vērā slimības
profilu, nodalījuma līmenī ir iespējams iedarbīgi
novērst, ka ievazājas pieteikuma aptvertā(-s) sarakstā
norādītā(-s) slimība(-s);
b)      ir izpildīti viens vai vairāki
šādi nosacījumi:
i)        šīs regulas 36. panta
1. punkta a) līdz d) apakšpunktā paredzētie
nosacījumi,
ii)       nodalījuma novietnes sāk savu
darbību vai to atjauno un ir izveidojušas vienotu biodrošības
pārvaldības sistēmu, lai nodrošinātu, ka nodalījums ir
brīvs no slimības;
c)      operatoriem, kas kontrolē
nodalījuma novietnes, ir vienota funkcionējoša biodrošības
pārvaldības sistēma, kas nodalījumam nodrošina statusu
“brīvs no slimības”;
d)      nodalījumu, ko aptver pieteikums,
kompetentā iestāde ir apstiprinājusi tādiem
mērķiem kā dzīvnieku un to izcelsmes produktu
pārvietošana saskaņā ar:
i)        šīs regulas 94. un 95. pantu
attiecībā uz nodalījumiem, kuros tur sauszemes dzīvniekus
un to produktus;
ii)       šīs regulas 181. un
182. pantu attiecībā uz nodalījumiem, kuros tur
akvakultūras dzīvniekus un to produktus.
3.           Dalībvalstu pieteikumos uz
statusa “brīvs no slimības” atzīšanu nodalījumiem
saskaņā ar 1. un 2. pantu ietilpst pierādījumi,
kas pamato, ka minēto punktu nosacījumi ir izpildīti.
4.           Komisija ar īstenošanas aktiem,
ko vajadzības gadījumā groza, atzīst nodalījumu
statusu “brīvs no slimības”, ja ir izpildīti 1. vai 2. un
3. punkta nosacījumi.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
5.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
par:
a)      tādām prasībām par
statusa “brīvs no slimības” atzīšanu nodalījumiem, kā
paredzēts šā panta 1. un 2. punktā, kurās ņem
vērā 8. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību raksturojumu un kuras
attiecas vismaz uz:
i)        uzraudzību un citiem
pierādījumiem, kas nepieciešami, lai slimībbrīvumu
pamatotu,
ii)       biodrošības pasākumiem;
b)      sīki izstrādātiem
noteikumiem par to, kā kompetentā iestāde apstiprina statusu
“brīvs no slimības” nodalījumiem, kas paredzēti šā
panta 1. un 2. punktā;
c)      nodalījumiem, kas atrodas
vairāk nekā vienas dalībvalsts teritorijā.
38. pants
Slimības neskartu zonu vai nodalījumu saraksti
Katra dalībvalsts izveido un uztur
atjauninātu sarakstu ar:
a)           šīs regulas 36. panta
1. punktā paredzētajām no slimības brīvajām
teritorijām vai zonām,
b)           šīs regulas 37. panta 1.
un 2. punktā paredzēto nodalījumu statusu “brīvs no
slimības”.
Dalībvalstis šos sarakstus dara publiski
pieejamus.
39. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz dalībvalstu un zonu
statusu “brīvs no slimības”
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar ko nosaka:
a)           tādus sīki
izstrādātus noteikumus par dalībvalstu un to zonu statusu
“brīvs no slimības”, kuros ņemtas vērā slimību
raksturojuma atšķirības un kuri attiecas uz:
i)       kritērijiem, ko izmanto par
pamatojumu dalībvalstu apgalvojumiem, ka neviena no sarakstā
norādītajām sugām attiecīgi nav sastopama vai nav
spējīga izdzīvot, un pierādījumiem, kas nepieciešami,
lai pamatotu šādus apgalvojumus, kas paredzēti 36. panta
1. punkta a) apakšpunktā,
ii)       kritērijiem, ko izmanto, lai
pamatotu, ka slimības ierosinātājs vai vektors nav
spējīgs izdzīvot, un pierādījumiem, kas nepieciešami,
lai pamatotu šādus apgalvojumus, kas paredzēti 36. panta
1. punkta b) un c) apakšpunktā,
iii)      kritērijiem, ko izmanto, lai
noteiktu slimībbrīvumu, kā minēts 36. panta
1. punkta d) apakšpunktā,
iv)      uzraudzību un citiem
pierādījumiem, kas nepieciešami, lai slimībbrīvumu
pamatotu,
v)      biodrošības pasākumiem,
vi)      ierobežojumiem un nosacījumiem, kas
attiecas uz vakcinēšanu no slimības brīvās
dalībvalstīs un to zonās,
vii)     tādu zonu izveidošanu, kas no
slimības brīvās zonas vai zonas, uz kurām attiecas
izskaušanas programma, nodala no ierobežojumu zonām (“buferzonām”),
viii)    zonām, kuras atrodas vairāk
nekā vienas dalībvalsts teritorijā;
b)           atkāpes no 36. panta
1. punkta prasības, ka Komisija apstiprina statusu “brīvs no
slimības” attiecībā uz vienu vai vairākām
sarakstā norādītajām slimībām, kas minētas
8. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā, attiecina
tādos gadījumos, kur šāds apstiprinājums nav nepieciešams,
jo sīki izstrādāti noteikumi par slimībbrīvumu ir
paredzēti saskaņā ar šā panta a) punktu pieņemtos
noteikumos;
c)           informācija, kas
dalībvalstīm jāsniedz Komisijai un citām
dalībvalstīm, lai deklarācijas par statusu “brīvs no
slimības” pamatotu, kā paredzēts šā panta
b) punktā, bez īstenošanas akta pieņemšanas
saskaņā ar 36. panta 3. punktu.
40. pants
Īstenošanas pilnvaras
Komisija ar īstenošanas aktiem
attiecībā uz teritoriju, zonu un nodalījumu statusu “brīvs
no slimības” nosaka prasības, kas attiecas uz 36., 37. un
38. pantā paredzētajiem noteikumiem un noteikumiem, kuri paredzēti
saskaņā ar 39. pantu pieņemtos deleģētos aktos, par:

a)           to, kā nosaka,
attiecībā uz kurām 8. panta 1. punkta a), b) un
c) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām saskaņā ar
37. pantu var veidot nodalījumus;
b)           informatīvām,
formālām un procedurālām prasībām, kas attiecas
uz:
i)       pieteikumiem uz statusu “brīvs no
slimības” visai dalībvalsts teritorijai vai tās zonām un
teritorijām,
ii)       informācijas apmaiņu starp
dalībvalstīm un Komisiju par tādām dalībvalstīm
vai to zonām un nodalījumiem, kas ir brīvi no slimības.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
41. pants
No slimībām brīvas teritorijas statusa saglabāšana
1.           Statusu “brīvs no
slimības” dalībvalstis savām teritorijām vai to zonām
vai nodalījumiem saglabā tikai līdz brīdim, kamēr:
a)      tiek pildīti nosacījumi, kas
paredzēti 36. panta 1. punktā un 37. panta 1. un
2. punktā, un noteikumi, kas paredzēti saskaņā ar
šā panta 3. punktu un 39. pantu,
b)      ņemot vērā 26. panta
prasības, tiek veikta uzraudzība, lai pārbaudītu, vai
teritorija, zona vai nodalījums joprojām ir brīvs no
sarakstā norādītās slimības, attiecībā uz
kuru tiem ir apstiprināts vai atzīts statuss “brīvs no
slimības”,
c)      saskaņā ar IV un
V daļas noteikumiem tiek piemēroti ierobežojumi, uz minēto
teritoriju, zonu vai nodalījumu pārvietojot sarakstā
norādītus tādu sugu dzīvniekus un attiecīgi to
produktus, uz kurām attiecināta sarakstā norādītā
slimība, attiecībā uz ko ir apstiprināts vai atzīts
statuss “brīvs no slimības”;
d)      lai nepieļautu, ka teritorijā
vai zonā ievazājas kāda sarakstā norādīta
slimība, attiecībā uz kuru ir apstiprināts vai atzīts
statuss “brīvs no slimības”, piemēro citus biodrošības
pasākumus.
2.           Dalībvalsts nekavējoties
informē Komisiju, ja 1. punktā minētie statusa “brīvs
no slimības” saglabāšanas nosacījumi vairs netiek
piemēroti.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šādiem nosacījumiem statusa “brīvs no slimības”
saglabāšanai:
a)      šā panta 1. punkta
b) apakšpunktā paredzēto uzraudzību,
b)      šā panta 1. punkta
c) apakšpunktā paredzētos biodrošības pasākumus.
42. pants
Statusa “brīvs no slimības” apturēšana, anulēšana un
atjaunošana
1.           Ja kādai dalībvalstij ir
kāds iemesls uzskatīt, ka ir pārkāpts kāds no
nosacījumiem, kas jāievēro, lai tai saglabātos no
slimības brīvas dalībvalsts, vai tās zonas vai
nodalījuma statuss, tā nekavējoties:
a)      aptur sarakstā norādīto
sugu, uz kurām ir attiecināta sarakstā norādītā
slimība, attiecībā uz ko ir apstiprināts vai atzīts
statuss “brīvs no slimības”, pārvietošanu uz citām
dalībvalstīm, zonām vai teritorijām, kurām
attiecībā uz minēto sarakstā norādīto
slimību ir augstāks veselības statuss,
b)      ja tas vajadzīgs, lai novērstu,
ka izplatās sarakstā norādīta slimība,
attiecībā uz ko ir apstiprināts vai atzīts statuss
“brīvs no slimības”, piemēro III daļas
II sadaļā paredzētos pasākumus.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētos pasākumus atceļ, ja dziļāka
izmeklēšana apstiprina, ka:
a)      pārkāpums, par kuru ir
aizdomas, nav noticis, vai
b)      pārkāpumam nav bijis
būtiskas ietekmes un dalībvalsts var pārliecināt, ka
nosacījumi, kas tai ļauj saglabāt statusu “brīvs no
slimības”, atkal ir izpildīti.
3.           Ja dalībvalsts veikta
tālāka izmeklēšana apstiprina nozīmīgu
varbūtību, ka ir bijuši tās sarakstā
norādītās slimības gadījumi, attiecībā uz
kuru valsts ir ieguvusi statusu “brīvs no slimības”, vai ka
citādā veidā ir būtiski pārkāpti statusa
“brīvs no slimības” uzturēšanas nosacījumi,
dalībvalsts nekavējoties informē Komisiju.
4.           Komisija ar īstenošanas aktu
atsauc statusa “brīvs no slimības” apstiprinājumu dalībvalstij
vai zonai, kam tas piešķirts saskaņā ar 36. panta
3. punktu, vai nodalījumam, kam tas atzīts saskaņā ar
37. panta 4. punktu, pēc tam, kad no dalībvalsts
saņemta šā panta 3. punktā minētā
informācija, ka statusa “brīvs no slimības” nosacījumi
vairs netiek pildīti.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
Pienācīgi pamatotu nenovēršamu un
steidzamu iemeslu gadījumā, ja 3. punktā minētā
sarakstā norādītā slimība strauji izplatās, radot
risku, ka ļoti būtiski tiks ietekmēta dzīvnieku
veselība vai sabiedrības veselība, ekonomika vai
sabiedrība, Komisija pieņem īstenošanas aktus, kas
jāpiemēro nekavējoties saskaņā ar 255. panta
3. punktā paredzēto procedūru.
5.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt īstenošanas aktus par
šā panta 1. un 2. punktā paredzētajiem noteikumiem par
statusa “brīvs no slimības” apturēšanu, anulēšanu un
atjaunošanu.
III DAĻA
INFORMĒTĪBA PAR SLIMĪBĀM, GATAVĪBA REAĢĒT UZ
TO IZPLATĪŠANOS UN SLIMĪBU KONTROLE
I SADAĻA
Informētība par slimībām un gatavība reaģēt
uz to izplatīšanos
1. nodaļa
Ārkārtas situāciju plāni un modelējošas
mācības
43. pants
Ārkārtas situāciju plāni
1.           Dalībvalstis izstrādā
un saglabā atjauninātus ārkārtas situāciju plānus
un, attiecīgā gadījumā, sīki izstrādātas
norādījumu rokasgrāmatas, kurās noteikts, kādi
pasākumi dalībvalstij ir jāveic, lai augstā
līmenī nodrošinātu informētību par slimību,
gatavību reaģēt uz tās izplatīšanos un ātru
reaģēšanu, ja ir konstatēts slimības gadījums vai
uzliesmojums attiecībā uz kādu no 8. panta 1. punkta
a) pantā minētajām sarakstā norādītajām
slimībām vai slimībām, kuras radušās no jauna.
2.           Ārkārtas situāciju
plāni un, attiecīgā gadījumā, sīki
izstrādātas norādījumu rokasgrāmatas aptver vismaz
šādus jautājumus:
(a)
kompetentajā iestādē izveidota
tāda subordinācijas ķēde, kurā ir iesaistītas
citas publiskas iestādes, lai nacionālā,
reģionālā un vietējā līmenī būtu
nodrošināts ātrs un rezultatīvs lemšanas process;
(b)
kompetentās iestādes un citu
iesaistīto publisko iestāžu sadarbības satvars saskanīgas
un koordinētas darbības nodrošināšanai;
(c)
pieejamība attiecībā uz:
i)        telpām,
ii)       laboratorijām,
iii)      aprīkojumu,
iv)      darbiniekiem,
v)       ārkārtas gadījumiem
paredzētiem līdzekļiem,
vi)      visiem citiem attiecīgiem
materiāliem un resursiem, kādi nepieciešami, lai ātri un
rezultatīvi izskaustu sarakstā norādītās
slimības, kas minētas 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā, vai no jauna radušās slimības.
(d)
pieejamība attiecībā uz šādiem
centriem un grupām, kam ir nepieciešamās speciālās
zināšanas palīdzības sniegšanai kompetentajai iestādei:
i)        darbībspējīgs
centrāls slimību kontroles centrs,
ii)       dalībvalstu administratīvajai
situācijai un ģeogrāfiskajam stāvoklim atbilstoši
reģionāli un vietēji slimību kontroles centri,
iii)      darbībspējīgas ekspertu
grupas;
(e)
īstenošana attiecībā uz slimību
kontroles pasākumiem, kas II sadaļas 1. nodaļā
paredzēti attiecībā uz sarakstā norādītajām
slimībām, kuras minētas 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā, un attiecībā uz slimībām, kuras
radušās no jauna;
(f)
attiecīgā gadījumā, noteikumi
par ārkārtas vakcināciju;
(g)
principi, kas attiecas uz tādu ierobežotu zonu
ģeogrāfiskām robežām, ko kompetentās iestādes
izveidojušas saskaņā ar 64. panta 1. punktu;
(h)
koordinācija ar kaimiņos esošajām
dalībvalstīm un attiecīgā gadījumā – kaimiņos
esošajām trešām valstīm un teritorijām.
44. pants
Pilnvaru un īstenošanas pilnvaru deleģēšana attiecībā
uz ārkārtas situāciju plāniem
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
tādām sīki izstrādātām prasībām un nosacījumiem,
kas reglamentē 43. panta 1. punktā paredzētos
ārkārtas situāciju plānus, un par 43. panta
2. punktā paredzēto prasību papildināšanu, un tos
pieņem, ievērojot:
a)      ārkārtas situāciju
plānu mērķus: augstā līmenī nodrošināt
informētību par slimībām, gatavību reaģēt uz
to izplatīšanos un ātru reaģēšanu;
b)      šīs regulas 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minēto sarakstā
norādīto slimību profilu;
c)      jaunas zināšanas par slimības
kontroles instrumentiem un to pilnveidošanu.
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
izvirza prasības par 43. panta 1. punktā minēto
ārkārtas situāciju plānu praktisko īstenošanu
dalībvalstīs attiecībā uz:
a)      jautājumiem, kas paredzēti
43. panta 2. punkta a) un c)–h) apakšpunktā;
b)      citiem dalībvalstu
ārkārtas situāciju plānu operatīvajiem aspektiem;
c)      sīki izstrādātajām
prasībām un nosacījumiem, kas noteikti attiecībā uz
praktisko īstenošanu deleģētajiem aktiem, kuri pieņemti
saskaņā ar šā panta 1. punktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
45. pants
Modelējošās mācības
1.           Kompetentā iestāde
nodrošina, ka regulāri rīko ar 43. panta 1. punktā
paredzētajiem ārkārtas situāciju plāniem
saistītas modelējošas mācības, lai:
a)      dalībvalstī augstā
līmenī nodrošinātu informētību par slimībām,
gatavību reaģēt uz to izplatīšanos un ātru
reaģēšanu;
b)      verificētu, ka šie
ārkārtas situāciju plāni darbojas.
2.           Ja tas praktiski īstenojami un
atbilstīgi, modelējošās mācības veic ciešā
sadarbībā ar kaimiņos esošo dalībvalstu un kaimiņos
esošo trešo valstu un teritoriju kompetentajām iestādēm.
3.           Dalībvalstis pēc
pieprasījuma Komisijai un citām dalībvalstīm dara pieejamu
ziņojumu par modelējošo mācību galvenajiem
rezultātiem.
4.           Attiecīgā
gadījumā, ja nepieciešams, Komisija ar īstenošanas aktiem paredz
tādus noteikumus par modelējošo mācību praktisko
īstenošanu, kas attiecas uz:
a)      to, cik bieži notiek
modelējošās mācības, uz to saturu un veidu;
b)      gadījumiem, kad
modelējošās mācības aptver vairāk nekā vienu no
sarakstā norādītajām slimībām, kas minētas
8. panta 1. punkta a) apakšpunktā;
c)      sadarbību starp kaimiņos
esošām dalībvalstīm un sadarbību ar kaimiņos
esošām trešām valstīm un teritorijām.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2. nodaļa
Veterināro zāļu izmantošana slimību profilaksē un
kontrolē
46. pants
Veterināro zāļu izmantošana slimību profilaksē un
kontrolē
1.           Dalībvalstis var pieņemt
pasākumus attiecībā uz veterināro zāļu
izmantošanu sarakstā minētām slimībām, lai
nodrošinātu iespējami iedarbīgu slimību profilaksi vai šo
slimību kontroli, ja vien šādi pasākumi atbilst
saskaņā ar 47. pantu pieņemtos deleģētos aktos
paredzētiem noteikumiem par veterināro zāļu lietošanu.
Minētie pasākumi var attiekties uz:
a)      veterināro zāļu lietošanas
aizliegumiem un ierobežojumiem;
b)      veterināro zāļu
obligātu lietošanu.
2.           Dalībvalstis nosaka, vai
attiecībā uz konkrētu sarakstā minētu slimību
veterināras zāles izmantot par slimību profilakses un kontroles
pasākumu un kā to darīt, ņemot vērā šādus
kritērijus:
a)      kāds ir slimības profils;
b)      kāds ir sarakstā
minētās slimības sadalījums:
i)        dalībvalstī,
ii)       Savienībā,
iii)      attiecīgā gadījumā,
kaimiņos esošās trešās valstīs un teritorijās,
iv)      trešās valstis un teritorijas, no
kurām Savienībā ieved dzīvniekus un produktus,
c)      kāda ir minēto veterināro
zāļu pieejamība, iedarbīgums un riski;
d)      kāda ir to diagnostikas testu
pieejamība, ar kuriem konstatē infekciju dzīvniekiem, kas
ārstēti ar minētajām veterinārajām
zālēm,
e)      kā minēto veterināro
zāļu lietošana salīdzinājumā ar citām
pieejamām slimību profilakses un kontroles stratēģijām
ietekmē ekonomiku, sociālo jomu, dzīvnieku labturību un
vidi.
3.           Dalībvalstis veic
attiecīgus profilakses pasākumus attiecībā uz
veterināro zāļu tādu izmantošanu zinātniskos
pētījumos vai šo zāļu izstrādes un testēšanas
nolūkā, ko veic kontrolētos apstākļos,
orientējoties uz dzīvnieku un sabiedrības veselības
aizsardzību.
47. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz veterināro
zāļu lietošanu
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
ko nosaka:
a)      veterināro zāļu lietošanas
aizliegumus un ierobežojumus;
b)      konkrētus nosacījumus
attiecībā uz veterināro zāļu izmantošanu
konkrētai sarakstā norādītai slimībai;
c)      veterināro zāļu
obligātu lietošanu;
d)      riska mazināšanas pasākumus,
kas novērš sarakstā norādīto slimību izplatīšanos
ar tādu dzīvnieku starpniecību, kuri ārstēti ar
veterinārajām zālēm, vai ar produktiem no šādiem
dzīvniekiem;
e)      uzraudzību pēc vakcīnu un
citu veterināro zāļu lietošanas konkrētu sarakstā
minētu slimību dēļ.
2.           Šā panta 1. punktā
norādītos noteikumus Komisija paredz, ņemot vērā
kritērijus, kas noteikti 46. panta 2. punktā.
3.           Ja
no jauna radušos risku gadījumā tas steidzamu iemeslu dēļ
nepieciešams, noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar šā panta
1. punktu, piemēro 254. pantā paredzēto
kārtību.
3. nodaļa
Antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu bankas
48. pants
Savienības antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu banku
izveidošana
1.           Vajadzībām, kas
saistītas ar 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā
minētām sarakstā norādītām slimībām,
pret kurām vakcinēt nav aizliegts ar deleģētu aktu, kas
pieņemts saskaņā ar 47. panta 1. punktu, Komisija savā
atbildībā var izveidot Savienības antigēnu, vakcīnu un
diagnostikas reaģentu bankas, kurās glabā un atjauno viena vai
vairāku turpmāk minēto bioloģiskas cilmes produktu
krājumus:
a)      antigēni;
b)      vakcīnas;
c)      vakcīnas pirmējā
sējmateriāla krājumi;
d)      diagnostikas reaģenti.
2.           Komisija nodrošina, lai
1. punktā minētās Savienības antigēnu,
vakcīnu un diagnostikas reaģentu bankas:
a)      ņemot vērā
dalībvalstu vajadzības, kas aplēstas atbilstoši 43. panta
1. punktā paredzētajiem ārkārtas situāciju
plāniem, glabātu pietiekamus krājumus ar konkrētajai sarakstā
minētajai slimībai atbilstīga tipa antigēniem, vakcīnām,
vakcīnu pirmējā sējmateriāla krājumiem un
diagnostikas reaģentiem;
b)      krājumus ar antigēniem,
vakcīnām, vakcīnu pirmējā sējmateriāla
krājumiem un diagnostikas reaģentiem saņemtu regulāri un
laikus atjaunotu;
c)      tiktu uzturētas un pārvietotas
saskaņā ar 15. panta 1. punktā paredzētajiem
attiecīgajiem biodrošības, biodrošuma un bionorobežošanas standartiem
un saskaņā ar 15. panta 2. punktu pieņemtajiem
deleģētajiem aktiem.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
ko nosaka:
a)      kā notiek krājumu
pārvaldīšana, glabāšana un atjaunošana Savienības
antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu bankās, kā
paredzēts 1. un 2. punktā;
b)      kādas biodrošības, biodrošuma
un bionorobežošanas prasības attiecināmas uz to darbību,
ņemot vērā prasības, kas paredzētas 15. panta
1. punktā, un deleģētos aktus, kas pieņemti
saskaņā ar 15. panta 2. punktu.
49. pants
Piekļuve Savienības antigēnu, vakcīnu un diagnostikas
reaģentu bankām
1.           Ar nosacījumu, ka krājumi
ir pieejami, Komisija pēc pieprasījuma nodrošina, ka 48. panta
1. punktā minētos bioloģiskas cilmes produktus no
Savienības antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu
bankām piegādā:
a)      dalībvalstīm;
b)      trešām valstīm un
teritorijām ar noteikumu, ka tie galvenokārt ir paredzēti, lai
novērstu slimības izplatīšanos Savienībā.
2.           Ja ir pieejamie krājumi ir
ierobežoti, 1. punktā paredzēto piekļuvi Komisija
prioritizē, ņemot vērā:
a)      kādos slimības
apstākļos pieprasījums ir veikts;
b)      vai pieprasītājā
dalībvalstī vai trešā valstī, vai teritorijā
pastāv nacionāla antigēnu, vakcīnu un diagnostikas
reaģentu banka;
c)      vai pastāv tādi Savienības
pasākumi attiecībā uz obligāto vakcināciju, kas
noteikti ar deleģētiem aktiem, kuri pieņemti saskaņā
ar 47. panta 1. punktu.
50. pants
Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz Savienības
antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu bankām
Komisija ar īstenošanas aktiem par
Savienības antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu
bankām paredz noteikumus, kas attiecībā uz 48. panta
1. punktā minētajiem bioloģiskas cilmes produktiem
konkretizē:
a)           kuri no šiem bioloģiskas cilmes
produktiem ir uzņemami Savienības antigēnu, vakcīnu un
diagnostikas reaģentu bankās un uz kurām 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām tie attiecas;
b)           kāda veida bioloģiskas
cilmes produkti ir uzņemami Savienības antigēnu, vakcīnu un
diagnostikas reaģentu bankā un kāds to daudzums uzņemams
attiecībā uz katru konkrēto sarakstā norādīto
8. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto slimību,
kuru dēļ banka ir izveidota;
c)           kādas ir prasības
attiecībā uz šo bioloģiskas cilmes produktu krājumiem,
glabāšanu un atjaunošanu;
d)           kā šos bioloģiskas cilmes
produktus piegādā no Savienības antigēnu, vakcīnu un
diagnostikas reaģentu bankām uz dalībvalstīm un trešām
valstīm, un teritorijām;
e)           kādas ir procedurālās
un tehniskās prasības attiecībā uz šo bioloģiskas
cilmes produktu uzņemšanu Savienības antigēnu, vakcīnu un
diagnostikas reaģentu bankās un attiecīgas piekļuves
pieprasīšanu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
Pienācīgi pamatotu nenovēršamu
un steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētu sarakstā
norādītu slimību, kura ir risks ar ļoti būtisku
ietekmi, Komisija pieņem īstenošanas aktus, kas jāpiemēro
nekavējoties saskaņā ar 255. panta 3. punktā
paredzēto procedūru.
51. pants
Informācijas konfidencialitāte attiecībā uz Savienības
antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu bankām
Informāciju par to, kādu
48. panta 1. punktā minēto bioloģiskas cilmes produktu
daudzumu glabā Savienības antigēnu, vakcīnu un diagnostikas
reaģentu bankās un kādi ir šo produktu apakštipi, uzskata par
klasificētu informāciju un nepublicē.
52. pants
Nacionālās antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu
bankas
1.           Dalībvalstis, kas 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētām sarakstā
norādītām slimībām, kuru vajadzībām
pastāv Savienības antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu
bankas, ir nodibinājušas nacionālas antigēnu, vakcīnu un
diagnostikas reaģentu bankas, nodrošina, ka nacionālās
antigēnu, vakcīnu un diagnostikas reaģentu bankas ievēro
biodrošības, biodrošuma un bionorobežošanas prasības, kas
paredzētas 15. panta 1. punkta a) apakšpunktā un
deleģētajos aktos, kuri pieņemti saskaņā ar
15. panta 2. punktu un 48. panta 3. punkta
b) apakšpunktu.
2.           Dalībvalstis Komisijai un
citām dalībvalstīm sniedz atjauninātu informāciju par:

a)      to, vai pastāv vai ir izveidotas 1. punktā
minētās nacionālās antigēnu, vakcīnu un
diagnostikas reaģentu bankas;
b)      to, kāda veida antigēni,
vakcīnas, vakcīnu pirmējā sējmateriāla
krājumi un diagnostikas reaģenti un kādā daudzumā
šādās bankās atrodas;
c)      par jebkādām izmaiņām
to darbībā.
3.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus, kuros konkretizēts šā panta
2. punktā paredzētās informācijas saturs, iesniegšanas
biežums un veids.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
II SADAĻA
Slimību kontroles pasākumi
1. nodaļa
8. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētās
sarakstā norādītās slimības
1. iedaļa
Slimību kontroles pasākumi gadījumos, kur rodas aizdomas, ka
turētiem dzīvniekiem ir sarakstā norādīta slimība
53. pants
Operatoru, dzīvnieku speciālistu un lolojumdzīvnieku
turētāju pienākumi
1.           Ja rodas aizdomas, ka turētiem
dzīvniekiem ir kāda no 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām, dzīvnieku speciālisti,
operatori un lolojumdzīvnieku turētāji ne vien saskaņā
ar 16. panta 1. punktu par pazīmēm vai aizdomām
paziņo kompetentajai iestādei un veterinārārstiem, bet
arī, pirms jebkādus slimību kontroles pasākumus
saskaņā ar 54. panta 1. punktu un 55. panta
1. punktu ir veikusi kompetentā iestāde, veic attiecīgos
55. panta 1. punkta c), d) un e) apakšpunktā
paredzētos slimību kontroles pasākumus, lai novērstu, ka
minētā sarakstā norādītā slimība no
tādiem skartiem dzīvniekiem, novietnēm un vietām, par
kuriem tie ir atbildīgi, izplatās uz citiem dzīvniekiem vai
cilvēkiem.
2.           Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 253. pantu
pieņemt deleģētos aktus par sīki izstrādātiem
noteikumiem par slimību kontroles pasākumiem, ko papildus veic
operatori, dzīvnieku speciālisti un lolojumdzīvnieku
turētāji, kā paredzēts šā panta 1. punktā.
54. pants
Izmeklēšana, ko kompetentā iestāde veic gadījumā, kur
ir aizdomas par sarakstā norādītu slimību
1.           Ja ir aizdomas, ka turētiem
dzīvniekiem ir kāda no sarakstā norādītām
slimībām, kas minētas 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā, kompetentā iestāde nekavējoties veic
izmeklēšanu, lai apstiprinātu vai izslēgtu minētās
sarakstā norādītās slimības klātbūtni.
2.           Šā panta 1. punktā
minētās izmeklēšanas vajadzībām kompetentā
iestāde attiecīgā gadījumā nodrošina, lai
oficiāli veterinārārsti:
a)      attiecībā uz konkrēto
sarakstā norādīto slimību klīniski izmeklētu
reprezentatīvu paraugu ar turētiem dzīvniekiem, kas pieder
sarakstā norādītai sugai;
b)      no šiem sarakstā norādītai
sugai piederošiem turētiem dzīvniekiem paņemtu attiecīgus
paraugus un citus paraugus laboratoriskai izmeklēšanai laboratorijās,
ko šim nolūkam ir nozīmējusi kompetentā iestāde;
c)      veiktu laboratorisku pārbaudi, lai
apstiprinātu vai izslēgtu konkrētās sarakstā
norādītās slimības klātbūtni.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
sīki izstrādātiem noteikumiem, kas papildina noteikumus par
kompetentās iestādes veikto izmeklēšanu, kura paredzēta
šā panta 1. punktā.
55. pants
Kompetentās iestādes veiktie provizoriskie slimību kontroles
pasākumi
1.           Ja ir aizdomas, ka turētiem
dzīvniekiem ir kāda no sarakstā norādītām
slimībām, kas minētas 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā, kompetentā iestāde, pirms ir saņemti
54. panta 1. punktā paredzētās izmeklēšanas
rezultāti un saskaņā ar 61. panta 1. punktu īstenoti
slimību kontroles pasākumi, veic šādus provizoriskus
slimību kontroles pasākumus:
a)      novietnei, mājsaimniecībai,
pārtikas un barības uzņēmumam vai dzīvnieku izcelsmes
blakusproduktu uzņēmumam vai jebkurai citai vietai, kur rodas
aizdomas par slimību, nosaka oficiālu uzraudzību;
b)      sastāda inventāra sarakstu ar:
i)        turētajiem dzīvniekiem, kas
atrodas novietnē, mājsaimniecībā, pārtikas un
barības uzņēmumā vai dzīvnieku izcelsmes
blakusproduktu uzņēmumā vai jebkurā citā vietā,
ii)       ja minētās sarakstā
norādītās slimības izplatībai tas ir
būtiski – produktiem, kas atrodas novietnē,
mājsaimniecībā, pārtikas un barības
uzņēmumā vai dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmumā vai jebkurā citā vietā;
c)      piemēro attiecīgus
biodrošības pasākumus, ar kuriem novērš minētās
sarakstā norādītās slimības ierosinātāja
izplatīšanos uz citiem dzīvniekiem vai uz cilvēkiem;
d)      ja tas atbilstīgi, lai novērstu
slimības ierosinātāja tālāku izplatīšanos,
turētus dzīvniekus, kas pieder pie sugām, kuras
norādītas sarakstā attiecībā uz minēto sarakstā
norādīto slimību, tur izolācijā un novērš to
saskari ar savvaļas dzīvniekiem;
e)      tādu turēto dzīvnieku,
produktu un attiecīgā gadījumā cilvēku, transporta
līdzekļu un jebkādu materiālu vai citu līdzekļu,
ar kuriem slimības ierosinātājs varētu būt
izplatījies uz novietni, mājsaimniecībām, pārtikas un
barības uzņēmumiem vai jebkuru citu vietu, kurā ir aizdomas
par minēto sarakstā norādīto slimību, vai no tās,
pārvietošanu ierobežo tiktāl, cik ir nepieciešams, lai novērstu,
ka ar tiem izplatās sarakstā norādītā slimība;
f)       ņemot vērā
4. iedaļā paredzētos kontroles pasākumus, veic
jebkādus citus nepieciešamus slimību kontroles pasākumus
attiecībā uz to, kā:
i)        citām
novietnēm, to epidemioloģiskajām vienībām,
mājsaimniecībām, pārtikas un barības
uzņēmumiem vai dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmumiem piemēro kompetentās iestādes veikto
izmeklēšanu, kas paredzēta 54. panta 1. punktā, un
slimību kontroles pasākumus, kas paredzēti šā punkta a)
līdz d) apakšpunktā,
ii)       attiecīgi ņemot
vērā slimības profilu, izveido pagaidu ierobežojumu zonas;
g)      sāk 57. panta
1. punktā paredzēto epidemioloģisko izmeklēšanu.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
sīki izstrādātiem noteikumiem, ar kuriem papildina šā panta
1. punktā paredzētos noteikumus attiecībā uz konkrētajiem
un sīkāk izstrādātajiem slimību kontroles
pasākumiem, kas veicami atkarībā no 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētās slimības, ņemot
vērā, ar kādiem riskiem tas ir saistīts:
a)      minētajai dzīvnieku sugai vai
kategorijai;
b)      ražošanas veidam.
56. pants
Provizorisko slimību kontroles pasākumu pārskatīšana un
paplašināšana
Šīs regulas 55. panta
1. punktā paredzētos slimību kontroles pasākumus:
a)           kompetentā iestāde
attiecīgi pārskata atbilstīgi konstatējumiem, kas
gūti:
i)       izmeklēšanā, kas
paredzēta 54. panta 1. punktā,
ii)       epidemioloģiskajā
izmeklēšanā, kas paredzēta šīs regulas 57. panta
1. punktā;
b)           ja nepieciešams, attiecina uz
citām vietām, kā minēts 55. panta 1. punkta
e) apakšpunktā.
2. iedaļa
Epidemioloģiskā izmeklēšana
57. pants
Epidemioloģiskā izmeklēšana
1.           Kompetentā iestāde veic
epidemioloģisku izmeklēšanu tad, ja rodas aizdomas, ka
dzīvniekiem ir kāda no 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām, vai ja tāda tiem ir
apstiprināta.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētās epidemioloģiskās izmeklēšanas
mērķis ir:
a)      identificēt sarakstā
minētās slimības varbūtīgo izcelsmi un tās
izplatīšanās līdzekļus;
b)      aprēķināt slimības
klātbūtnes varbūtīgo ilgumu;
c)      identificēt kontaktējošās
novietnes un to epidemioloģiskās vienības,
mājsaimniecības, pārtikas un dzīvnieku barības
uzņēmumus vai dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmumus, vai jebkādas citas vietas, kur varējuši
inficēties, invadēties vai kontaminēties dzīvnieki, kas
norādīti sarakstā attiecībā uz sarakstā
norādīto slimību, par kuru ir aizdomas;
d)      gūt informāciju, kā ir
pārvietoti tādi turēti dzīvnieki, personas, produkti,
transportlīdzekļi, jebkādi materiāli vai citi
līdzekļi, ar kuru starpniecību attiecīgajā periodā
pirms paziņojuma par aizdomām par sarakstā norādīto
slimību vai tās apstiprināšanu varētu būt
izplatījies slimības ierosinātājs;
e)      gūt informāciju par
sarakstā minētās slimības varbūtīgo
izplatīšanos apkārtējā vidē, arī par
slimības vektoru klātbūtni un sadalījumu.
3. iedaļa
Slimības apstiprināšana turētiem dzīvniekiem
58. pants
Oficiāls kompetentās iestādes apstiprinājums par
sarakstā norādītu slimību, kas minēta 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā
1.           Oficiālu apstiprinājumu
par kādu no 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām slimībām
kompetentā iestāde pamato uz šādas informācijas:
a)      šīs regulas 54. panta
2. punktā paredzēto klīnisko un laboratorisko pārbaužu
rezultāti;
b)      šīs regulas 57. panta
1. punktā paredzētā epidemioloģiskā
izmeklēšana;
c)      citi pieejami epidemioloģiski dati.
2.           Komisija ir pilnvarota saskaņā
ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
prasībām, kas jāizpilda attiecībā uz šā panta
1. punktā minēto oficiālo apstiprinājumu.
59. pants
Kā atceļ provizoriskus slimību kontroles pasākumus, ja
sarakstā minētās slimības klātbūtne tikusi
izslēgta
Kompetentā iestāde 55. panta
1. punktā un 56. pantā paredzētos provizoriskos
slimību kontroles pasākumus turpina piemērot līdz
brīdim, kad 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību klātbūtne
ir izslēgta, pamatojoties uz informāciju, kas minēta
58. panta 1. punktā, vai saskaņā ar noteikumiem, kas
pieņemti atbilstoši 58. panta 2. punktam.
4. iedaļa
Slimību kontroles pasākumi gadījumā, ja turētiem
dzīvniekiem apstiprina slimību
60. pants
Kompetentajai iestādei veicamie tūlītējie slimību kontroles
pasākumi
Ja turētiem dzīvniekiem
saskaņā ar 58. panta 1. punktu ir oficiāli
apstiprināts tādas slimības uzliesmojums, kas ir sarakstā
8. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēta sarakstā
norādīta slimība, kompetentā iestāde tūlīt:
a)           oficiāli deklarē, ka
skartā novietne, mājsaimniecība, pārtikas vai
dzīvnieku barības uzņēmums, dzīvnieku izcelsmes
blakusproduktu uzņēmums vai cita vieta ir inficēta ar šo
sarakstā norādīto slimību;
b)           izveido šai sarakstā
norādītajai slimībai atbilstošu ierobežojumu zonu;
c)           lai nodrošinātu, ka
slimību kontroles pasākumi ir pilnīgi koordinēti,
īsteno 43. panta 1. punktā paredzēto
ārkārtas situāciju plānu.
61. pants
Skartās novietnes un citas vietas
1.           Ja attiecībā uz kādu
no sarakstā norādītajām slimībām, kas
minētas 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā, ir noticis
tās uzliesmojums turētiem dzīvniekiem novietnē,
mājsaimniecībā, pārtikas vai barības
uzņēmumā, dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmumā vai citā vietā, lai novērstu
minētās sarakstā norādītās slimības
tālāku izplatīšanos, kompetentā iestāde
nekavējoties veic vienu vai vairākus šādus slimību
kontroles pasākumus:
a)      pārvietošanas ierobežojumi
attiecībā uz personām, dzīvniekiem, produktiem,
transportlīdzekļiem vai jebkādiem citiem materiāliem vai
vielām, kas var būt kontaminēti un veicināt
minētās sarakstā norādītās slimības
izplatīšanos;
b)      tādu iespējami kontaminētu
dzīvnieku, kas veicina minētās sarakstā
norādītās slimības izplatīšanos, nonāvēšana
un likvidēšana vai kaušana;
c)      produktu, dzīvnieku barības vai
jebkādu citu substanču tāda iznīcināšana,
pārstrāde, pārveidošana vai apstrāde vai aprīkojuma,
transporta līdzekļu, augu vai augu produktu vai iespējami
kontaminēta ūdens tāda apstrāde, kas pienācīgi
nodrošina, ka jebkādu slimības ierosinātāju vai
slimības ierosinātāja vektoru iznīcina;
d)      turētu dzīvnieku
vakcinēšana vai ārstēšana ar citām veterinārām
zālēm saskaņā ar 46. panta 1. punktu un visiem
deleģētajiem aktiem, kas pieņemti saskaņā ar 47. panta
1. punktu;
e)      tādu dzīvnieku un produktu
izolēšana, karantinēšana un ārstēšana, kas var būt
kontaminēti un veicina sarakstā minētās slimības
izplatīšanos;
f)       tīrīšana, dezinfekcija,
dezinsekcija un deratizācija un citi biodrošības pasākumi, kas
piemērojami skartajai novietnei, mājsaimniecībai, pārtikas
vai barības uzņēmumam, dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmumam vai citām vietām, lai sarakstā
minētās slimības izplatīšanos samazinātu līdz
minimumam;
g)      tāda pietiekama atbilstīgu
paraugu skaita ņemšana, kas nepieciešama, lai pabeigtu 57. panta
1. punktā paredzēto epidemioloģisko izmeklēšanu;
h)      paraugu laboratoriska pārbaude.
2.           Nosakot, kurus no
1. punktā paredzētajiem slimību kontroles pasākumiem
veikt ir atbilstīgi, kompetentā iestāde ņem vērā:

a)      kāds ir slimības profils;
b)      kāda veida ražošana notiek un
kādas ir epidemioloģiskās vienības skartajā
novietnē, mājsaimniecībā, pārtikas vai barības
uzņēmumā, dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu novietnē
vai citā vietā.
3.           Kompetentā iestāde
turēšanu novietnē, mājsaimniecībā vai jebkurā
citā vietā no jauna atļauj tikai tad, kad:
a)      ir veiksmīgi pabeigti visi
1. punktā paredzētie attiecīgie slimību kontroles
pasākumi un laboratoriskie izmeklējumi,
b)      ir pagājis pietiekams laiks, lai
skartā novietne, mājsaimniecība, pārtikas vai barības
uzņēmums, dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu uzņēmums
vai cita vieta no jauna nekontaminētos ar sarakstā norādīto
slimību, kas radījusi 1. punktā minēto uzliesmojumu.
62. pants
Epidemioloģiski saistītās novietnes un vietas
1.           Kompetentā iestāde
61. panta 1. punktā paredzētos slimību kontroles
pasākumus paplašina, tos attiecinot uz tādām citām
novietnēm, to epidemioloģiskajām vienībām,
mājsaimniecībām, pārtikas vai barības
uzņēmumiem vai dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmumiem vai jebkurām citām vietām, vai
transportlīdzekļiem, par kuriem 57. panta 1. punktā
paredzētā epidemioloģiskā izmeklēšana vai
klīnisku vai laboratorisku izmeklējumu rezultāti vai citi
epidemioloģiski dati pamato aizdomas, ka uz tām, no tām vai ar
to starpniecību izplatījusies 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētā sarakstā norādītā
slimība, kuras dēļ šādi pasākumi tikuši veikti.
2.           Ja 57. panta
1. punktā paredzētā epidemioloģiskā
izmeklēšana apliecina, ka konkrētās 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētās sarakstā
norādītās slimības varbūtējā izcelšanās
vieta ir cita dalībvalsts, vai, ja ir varbūtīgi, ka
sarakstā minētā slimība ir izplatījusies uz citu
dalībvalsti, kompetentā iestāde informē minēto
dalībvalsti.
3.           Šā panta 2. punktā
minēto norišu gadījumā dažādo dalībvalstu
kompetentās iestādes sadarbojas turpmākā
epidemioloģiskā izmeklēšanā un slimību kontroles
pasākumu piemērošanā.
63. pants
Deleģēšanas pilnvaras attiecībā uz slimību kontroles
pasākumiem skartajās un epidemioloģiski saistītajās
novietnēs un vietās
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus par sīki
izstrādātiem noteikumiem attiecībā uz slimību
kontroles pasākumiem, kas kompetentajai iestādei saskaņā ar
61. pantu un 62. pantu skartajās un epidemioloģiski
saistītajās novietnēs, pārtikas vai dzīvnieku
barības uzņēmumos vai dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmumos veicami attiecībā uz ikvienu no sarakstā
norādītajām slimībām, kuras minētas 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā.
Minētie sīki izstrādātie
noteikumi aptver šādus jautājumus:
a)           nosacījumi un prasības attiecībā
uz 61. panta 1. punkta a) līdz e) apakšpunktā
paredzētajiem slimību kontroles pasākumiem;
b)           šīs regulas 61. panta
1. punkta f) apakšpunktā paredzētās
tīrīšanas, dezinfekcijas un dezinsekcijas un deratizācijas
procedūras, attiecīgā gadījumā ar norādījumiem
par biocīdu lietošanu minētajiem mērķiem;
c)           nosacījumi un prasības
attiecībā uz 61. panta 1. punkta g) līdz
h) apakšpunktā paredzēto paraugu ņemšanu un laboratorisko
pārbaudi;
d)           sīki izstrādāti
nosacījumi un prasības attiecībā uz 61. panta
3. punktā paredzēto turēšanu no jauna;
e)           šīs regulas 62. pantā
paredzētie slimības kontroles pasākumi, ko nepieciešams veikt
epidemioloģiski saistītās novietnēs, vietās un
transportlīdzekļos.
64. pants
Kompetentās iestādes noteiktās ierobežojumu zonas
1.           Kompetentā iestāde ap
tādu skarto novietni, mājsaimniecību, pārtikas vai
barības uzņēmumu, dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmumu vai citu vietu, kurā turētiem dzīvniekiem ir
noticis 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētas
sarakstā norādītas slimības uzliesmojums,
attiecīgā gadījumā izveido ierobežojumu zonu, ņemot
vērā:
a)      slimības profilu;
b)      ierobežojumu zonu ģeogrāfisko
novietojumu;
c)      ierobežojumu zonu ekoloģiskos un
hidroloģiskos faktorus;
d)      meteoroloģiskos apstākļus;
e)      vektoru klātbūtni, to sadalījumu
un veidus ierobežojumu zonās;
f)       šīs regulas 57. panta
1. punktā paredzētās epidemioloģiskās
izmeklēšanas rezultātus, citus veiktos pētījumus un
epidemioloģiskos datus;
g)      laboratorisko testu rezultātus;
h)      piemērotos slimību kontroles
pasākumus.
Ierobežojumu zonā attiecīgā
gadījumā ietilpst noteikta izmēra un konfigurācijas
aizsardzības zona un uzraudzības zona.
2.           Kompetentā iestāde
regulāri novērtē un pārskata stāvokli un
attiecīgā gadījumā, lai novērstu 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētās sarakstā
norādītās slimības izplatīšanos:
a)      pielāgo ierobežojumu zonas robežas,
b)      nodibina papildu ierobežojumu zonas.
3.           Ja ierobežojumu zonas atrodas
vairāk nekā vienas dalībvalsts teritorijā, minēto
dalībvalstu kompetentās iestādes 1. punktā
minētās ierobežojumu zonas izveido sadarbīgi.
4.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētus
noteikumus par sīki izstrādātiem noteikumiem attiecībā
uz ierobežojumu zonu izveidošanu un grozīšanu, arī
attiecībā uz aizsardzības vai uzraudzības zonām.
65. pants
Slimību kontroles pasākumi ierobežojumu zonā
1.           Lai novērstu 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētas sarakstā
norādītas slimības tālāku izplatīšanos,
kompetentā iestāde ierobežojumu zonā veic vienu vai
vairākus šādus slimību kontroles pasākumus:
a)      identificē novietnes,
mājsaimniecības, pārtikas vai barības uzņēmumus,
dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu uzņēmumus vai citas vietas,
kurās atrodas tādu sugu turēti dzīvnieki, kuras norādītas
sarakstā attiecībā uz konkrēto sarakstā
norādīto slimību;
b)      apmeklē novietnes,
mājsaimniecības, pārtikas vai barības uzņēmumus,
dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu uzņēmumus vai citas vietas,
kurās atrodas dzīvnieki, kas pieder pie sugām, kuras norādītas
sarakstā attiecībā uz konkrēto sarakstā
norādīto slimību, un attiecīgā gadījumā
ņem paraugus un tos laboratoriski izmeklē;
c)      paredz pārvietošanas
nosacījumus attiecībā uz personu, dzīvnieku, produktu,
dzīvnieku barības, transportlīdzekļu un jebkādu citu
tādu materiālu vai substanču pārvietošanu, kas var būt
kontaminēti vai veicināt minētās sarakstā
norādītās slimības izplatīšanos ierobežojumu zonu
iekšienē un no tām, un attiecībā uz pārvietojumiem
cauri ierobežojumu zonām;
d)      nosaka biodrošības prasības
attiecībā uz:
i)        dzīvnieku izcelsmes produktu
ražošanu, pārstrādāšanu un izplatīšanu,
ii)       dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
vākšanu un iznīcināšanu,
iii)      mākslīgo apsēklošanu.
e)      vakcinē turētus dzīvniekus
un tos ārstē ar citām veterinārām zālēm
saskaņā ar 46. panta 1. punktu un visiem
deleģētajiem aktiem, kas pieņemti saskaņā ar
47. panta 1. punktu;
f)       veic tīrīšanu, dezinfekciju un
dezinsekciju un deratizāciju;
g)      izraugās vai attiecīgā
gadījumā apstiprina pārtikas nozares uzņēmumu
tādiem nolūkiem kā tādu dzīvnieku kaušana vai
tādu dzīvnieku izcelsmes produktu apstrāde, kuru izcelsme ir
ierobežojumu zonās;
h)      nosaka identifikācijas un
izsekojamības prasības attiecībā uz dzīvnieku,
reproduktīvo produktu vai dzīvnieku izcelsmes produktu
pārvietošanu;
i)       paredz citus nepieciešamus
biodrošības un riska mazināšanas pasākumus, lai līdz
minimumam samazinātu minētās sarakstā
norādītās slimības izplatīšanās riskus.
2.           Kompetentā iestāde veic
visus pasākumus, kādi nepieciešami, lai personas ierobežojumu
zonās pilnībā informētu par spēkā esošajiem
ierobežojumiem un par slimību kontroles pasākumu raksturu.
3.           Nosakot, kuri no 1. punktā
paredzētajiem slimību kontroles pasākumiem ir veicami,
kompetentā iestāde ņem vērā:
a)      kāds ir slimības profils;
b)      kādi ir ražošanas veidi;
c)      cik šie slimību kontroles
pasākumi ir praktiski īstenojami, pieejami un iedarbīgi.
66. pants
Operatoru pienākumi ierobežojumu zonās
1.           Operatori, kas tur dzīvniekus
un produktus 64. panta 1. punktā paredzētajā
ierobežotajā zonā, paziņo kompetentajai iestādei par
jebkādu paredzētu turētu dzīvnieku un produktu
pārvietošanu ierobežojumu zonas iekšienē vai ārpus tās.
2.           Turētos dzīvniekus un
produktus tie pārvieto tikai saskaņā ar kompetentās
iestādes norādījumiem.
67. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz ierobežojumu zonās
īstenotiem slimības kontroles pasākumiem
Komisija saskaņā ar 253. pantu
ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz
sīki izstrādātiem noteikumiem par 65. panta
1. punktā paredzētajiem slimību kontroles pasākumiem,
ko veic ierobežojumu zonā, attiecībā uz katru sarakstā norādīto
slimību, kas minēta 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā.
Minētie sīki izstrādātie
noteikumi aptver šādus jautājumus:
a)           nosacījumi un prasības
attiecībā uz 65. panta 1. punkta a), c), d), e), g), h) un
i) apakšpunktā paredzētajiem slimību kontroles pasākumiem;
b)           šīs regulas 65. panta
1. punkta f) apakšpunktā paredzētās
tīrīšanas, dezinfekcijas, dezinsekcijas un deratizācijas
procedūras, attiecīgā gadījumā ar
norādījumiem par biocīdu izmantošanu minētajiem
mērķiem;
c)           uzraudzība, ko nepieciešams
veikt pēc tam, kad piemēroti slimību kontroles pasākumi un
65. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētās
laboratoriskās pārbaudes;
d)           citi konkrēti slimību
kontroles pasākumi, kas ierobežo 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minēto konkrēto sarakstā
norādīto slimību izplatīšanos.
68. pants
Slimības kontroles pasākumu uzturēšana ierobežojumu zonā un
deleģētie akti
1.           Kompetentā iestāde
šajā iedaļā paredzētos slimības kontroles
pasākumus turpina piemērot līdz brīdim, kad:
a)      ir īstenoti slimības kontroles
pasākumi, kas ir atbilstoši 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētajai sarakstā norādītajai
slimībai, attiecībā uz kuru bijuši piemēroti ierobežojumi;
b)      ir veikta tāda galīgā
tīrīšana, dezinfekcija vai dezinsekcija un deratizācija, kas ir
atbilstoša:
i)        šīs regulas 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētajai sarakstā
norādītajai slimībai, attiecībā uz kuru bijuši
piemēroti slimību kontroles pasākumi,
ii)       skartajai turēto dzīvnieku
sugai,
iii)      ražošanas veidam;
c)      ierobežotajā zonā ir
īstenota pienācīga uzraudzība, kas ir atbilstoša
8. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajai
sarakstā norādītajai slimībai, kurai bijuši piemēroti
slimību kontroles pasākumi, un atbilstoša novietnes veidam vai
vietai, tādējādi pamatojot minētās sarakstā
norādītās slimības izskaušanu.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
sīki izstrādātiem noteikumiem attiecībā uz
slimības kontroles pasākumiem, kas kompetentajai iestādei
veicami, kā paredzēts šā panta 1. punktā,
attiecībā uz:
a)      galīgās tīrīšanas,
dezinfekcijas vai dezinsekcijas un deratizācijas procedūrām un,
attiecīgā gadījumā, biocīdu izmantošanu šiem
nolūkiem;
b)      tādu uzraudzības plānu,
tās līdzekļiem, metodēm, biežumu, intensitāti,
dzīvnieku mērķpopulāciju un paraugu ņemšanas modeli,
lai pēc uzliesmojuma varētu atgūt statusu “brīvs no
slimības”;
c)      turēšanu no jauna ierobežojumu
zonās pēc tam, kad paveikti šā panta 1. punktā
paredzētie slimību kontroles pasākumi, ievērojot
61. panta 3. punktā paredzētos nosacījumus, kas reglamentē
turēšanu no jauna;
d)      citiem
slimību kontroles pasākumiem, kas nepieciešami, lai atjaunotu statusu
“brīvs no slimības” atjaunošanai.
69. pants
Ārkārtas vakcinācija
1.           Ja tas būtiski, lai
iedarbīgi kontrolētu 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētu sarakstā norādītu slimību,
kurai piemēro uzliesmojuma dēļ veicamos slimības kontroles
pasākumus, kompetentā iestāde var:
a)      izstrādāt vakcinēšanas
plānu;
b)      izveidot vakcinēšanas zonas.
2.           Lemjot par vakcinēšanas
plānu un par šā panta 1. punktā paredzēto
vakcinācijas zonu izveidošanu, kompetentā iestāde ņem
vērā šādus aspektus:
a)      prasības par ārkārtas
vakcinēšanu, kas paredzēta ar 43. panta 1. punktu
paredzētajā ārkārtas situāciju plānā;
b)      tādas prasības
attiecībā uz vakcīnu izmantošanu, kas paredzētas
46. panta 1. punktā, un jebkādos deleģētos aktos,
kas pieņemti saskaņā ar 47. panta 1. punktu.
3.           Vakcinācijas zonas, kas
paredzētas šā panta 1. punkta b) apakšpunktā, atbilst
tādām prasībām attiecībā uz riska
mazināšanas pasākumiem, kas novērš sarakstā
norādīto slimību izplatīšanos, un par uzraudzību,
kuras noteiktas jebkādos deleģētos aktos, kas pieņemti
saskaņā ar 47. panta 1. punkta d) un e) apakšpunktu.
5. iedaļa
Savvaļas dzīvnieki
70. pants
Savvaļas dzīvnieki
1.           Ja ir aizdomas, ka savvaļas
dzīvniekiem ir kāda no sarakstā norādītajām
slimībām, kas minētas 8. panta 1. punkta
a) apakšpunktā, vai ja tā ir oficiāli apstiprināta,
skartā dalībvalsts:
a)      ja konkrētajai sarakstā
norādītajai slimībai tas ir atbilstoši, uzrauga savvaļas
dzīvnieku populāciju;
b)      veic slimību profilakses un
kontroles pasākumus, kas nepieciešami, lai novērstu minētās
sarakstā norādītās slimības tālāku
izplatīšanos.
2.           Attiecībā uz
1. punkta b) apakšpunktā paredzētajiem slimību
profilakses un kontroles pasākumiem ņem vērā šādus
aspektus:
a)      kāds ir slimības profils;
b)      kādi savvaļas dzīvnieki ir
skarti;
c)      kādi slimību kontroles
pasākumi veicami saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti 1.
līdz 4. iedaļā, ja attiecībā uz turētiem
dzīvniekiem ierobežojumu zonā rodas aizdomas par 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētu sarakstā
norādītu slimību vai ja tā oficiāli apstiprināta.

3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
kuriem nosaka:
a)      uzraudzību saskaņā ar
1. punkta a) apakšpunktu;
b)      slimību profilakses un kontroles
pasākumus saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu.
Komisija minētos deleģētos aktus
pieņem, ņemot vērā slimības profilu un sugas, kas
norādītas sarakstā attiecībā uz sarakstā
norādīto slimību, kura minēta 1. punktā.
6. iedaļa
Slimību kontroles pasākumi, ko papildus īsteno
dalībvalstis, Komisijas veiktā koordinācija un īpašie
slimību kontroles pagaidu noteikumi
71. pants
Slimību kontroles pasākumi, ko papildus īsteno
dalībvalstis, Komisijas veiktā pasākumu koordinēšana un
slimības kontroles pagaidu īpašie noteikumi, kas attiecas uz 1.
līdz 5. iedaļu
1.           Dalībvalstis var veikt
slimību kontroles pasākumus, kas papildina pasākumus, kuri
paredzēti 61. panta 1. punktā, 62. pantā,
65. panta 1. un 2. punktā un 68. panta 1. punktā,
kā arī saskaņā ar 67. pantu un 68. panta
2. punktu pieņemtajos deleģētajos aktos, ja vien šādi
papildu pasākumi saskan ar šajā regulā paredzētajiem
noteikumiem un ir atbilstīgi un samērīgi attiecībā uz
to, kā kontrolē 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā
minētās slimības izplatīšanos, un papildu pasākumos
ņem vērā:
a)      konkrētos epidemioloģiskos
apstākļus;
b)      novietņu, citas vietas un ražošanas
veidu;
c)      iesaistītās dzīvnieku
kategorijas un sugas;
d)      ekonomiskos vai sociālos
apstākļus.
2.           Dalībvalstis Komisijai
nekavējoties dara zināmus:
a)      slimības kontroles pasākumus,
ko kompetentā iestāde veikusi, kā paredzēts 58., 59., 61.,
62., 64. un 65. pantā, 68. panta 1. punktā,
69. pantā un 70. panta 1. un 2. punktā un deleģētajos
aktos, kuri pieņemti saskaņā ar 63. pantu, 67. pantu,
68. panta 2. punktu un 70. panta 3. punktu;
b)      jebkādus slimības kontroles
papildu pasākumi, ko tā veikusi, kā paredzēts
1. punktā.
3.           Komisija pārskata slimības
situāciju un slimību kontroles pasākumus, ko veikusi
kompetentā iestāde, un jebkādus citus slimību kontroles pasākumus,
ko papildus veikusi dalībvalsts, saskaņā ar šo nodaļu un
var uz ierobežotu laiku ar īstenošanas aktiem noteikt īpašus
slimību kontroles pasākumus ar epidemioloģiskajai
situācijai atbilstīgiem nosacījumiem tādā
gadījumā, ja:
a)      tiek konstatēts, ka minētie
slimību kontroles pasākumi nav epidemioloģiskajai
situācijai piemēroti;
b)      konstatējams, ka 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā minētā sarakstā
norādītā slimība izplatās, lai gan šai nodaļai
atbilstoši ir veikti slimību kontroles pasākumi.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
4.           Pienācīgi pamatotu
nenovēršamu un steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar
slimību, kura ir no jauna radies risks ar ļoti būtisku ietekmi,
Komisija pieņem īstenošanas aktus, kas jāpiemēro
nekavējoties saskaņā ar 255. panta 3. punktā
minēto procedūru.
2. nodaļa
Sarakstā norādītās slimības, kas minētas
8. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā
1. iedaļa
Slimību kontroles pasākumi gadījumā, kur rodas aizdomas par
turēto dzīvnieku slimību
72. pants
Operatoru, dzīvnieku speciālistu un lolojumdzīvnieku
turētāju pienākumi
1.           Ja rodas aizdomas, ka turētiem
dzīvniekiem ir 8. panta 1. punkta b) un
c) apakšpunktā minētās sarakstā
norādītās slimības, operatori, dzīvnieku
speciālisti un lolojumdzīvnieku turētāji ne vien
saskaņā ar 16. panta 1. punktu paziņo kompetentajai
iestādei un veterinārārstiem par pazīmēm vai
aizdomām, bet arī, pirms jebkādus slimību kontroles
pasākumus saskaņā ar 74. panta 1. punktu veikusi
kompetentā iestāde, veic attiecīgus slimību kontroles
pasākumus, kas minēti 74. panta 1. punkta
a) apakšpunktā un visos deleģētajos aktos, kuri
pieņemti saskaņā ar 74. panta 3. punktu, lai
novērstu, ka minētā sarakstā norādītā
slimība no tādiem skartajiem dzīvniekiem, novietnēm un
vietām, kas ir to pārziņā, izplatās uz citiem
dzīvniekiem vai cilvēkiem.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
sīki izstrādātiem noteikumiem par slimību kontroles
pasākumiem, ko papildus veic operatori, dzīvnieku speciālisti un
lolojumdzīvnieku turētāji, kā paredzēts šā panta
1. punktā.
73. pants
Izmeklēšana, ko kompetentā iestāde veic, ja ir aizdomas par
sarakstā norādītu slimību
1.           Ja ir aizdomas, ka turētiem
dzīvniekiem ir sarakstā norādīta slimība, kas
minēta 8. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā,
kompetentā iestāde nekavējoties veic izmeklēšanu, lai
apstiprinātu vai izslēgtu minētās sarakstā
norādītās slimības klātbūtni.
2.           Šā panta 1. punktā
minētās izmeklēšanas vajadzībām kompetentā
iestāde attiecīgā gadījumā nodrošina, lai
oficiālie veterinārārsti:
a)      attiecībā uz konkrēto
sarakstā norādīto slimību klīniski izmeklētu
reprezentatīvu paraugu ar turētiem dzīvniekiem, kas pieder
sarakstā norādītai sugai;
b)      no šiem sarakstā norādītai
sugai piederošiem turētiem dzīvniekiem paņemtu attiecīgus
paraugus un citus paraugus laboratoriskai izmeklēšanai laboratorijās,
ko šim nolūkam ir nozīmējusi kompetentā iestāde;
c)      veiktu laboratorisku pārbaudi, lai
apstiprinātu vai izslēgtu konkrētās sarakstā
norādītās slimības klātbūtni.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
sīki izstrādātiem noteikumiem, kas papildina noteikumus par
izmeklēšanu, kura paredzēta šā panta 1. punktā.
74. pants
Kompetentās iestādes veiktie provizoriskie slimību kontroles
pasākumi
1.           Ja ir aizdomas, ka turētiem
dzīvniekiem ir kāda no sarakstā norādītām
slimībām, kas minētas 8. panta 1. punkta b) vai
c) apakšpunktā, kompetentā iestāde, pirms ir saņemti
73. panta 1. punktā paredzētās izmeklēšanas
rezultāti un saskaņā ar 78. panta 1. un 2. punktu
īstenoti slimību kontroles pasākumi, veic šādus
provizoriskus slimību kontroles pasākumus:
a)      piemēro slimību kontroles
pasākumus, lai ierobežotu minētās sarakstā
norādītās slimības izplatīšanos no skartās
teritorijas, novietnes, mājsaimniecības, pārtikas vai
barības uzņēmuma, dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu
uzņēmuma vai citas vietas;
b)      ja nepieciešams, sāk
epidemioloģisku izmeklēšanu, ievērojot šādas
izmeklēšanas noteikumus, kas paredzēti 57. panta
1. punktā, un jebkādus noteikumus, kas pieņemti
saskaņā ar 57. panta 2. punktu.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētie slimību kontroles provizoriskie pasākumi ir
atbilstīgi un samērīgi ar risku, ko rada 8. panta
1. punkta b) vai c) apakšpunktā minētās sarakstā
norādītās slimības, un tiek ņemti vērā
šādi aspekti:
a)      kāds ir slimības profils;
b)      kādi turēti dzīvnieki ir
skarti;
c)      kāds veselības statuss ir
tādai dalībvalstij, zonai, nodalījumam vai novietnei,
attiecībā uz kuru ir aizdomas par minēto sarakstā
norādīto slimību;
d)      provizoriskie slimību kontroles
pasākumi, kas paredzēti 55. panta 1. punktā,
56. pantā un visos deleģētajos aktos, kuri pieņemti
saskaņā ar 55. panta 2. punktu.
3.           Komisijai ir pilnvaras
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
noteikumiem, ar kuriem papildina šā panta 1. punktā
paredzētos noteikumus, turklāt tā ņem vērā
šā panta 2. punktā minētos jautājumus
attiecībā uz:
a)      provizoriskajiem slimību kontroles
pasākumiem, kas veicami, kā paredzēts šā panta
1. punkta a) apakšpunktā, lai novērstu sarakstā
norādītās slimības izplatīšanos;
b)      šā panta 1. punkta
a) apakšpunktā paredzēto provizorisko slimību kontroles
pasākumu piemērošanu citām novietnēm, to
epidemioloģiskajām vienībām,
mājsaimniecībām, pārtikas vai barības
uzņēmumiem un dzīvnieku blakusproduktu uzņēmumiem vai
citām vietām;
c)      tādu pagaidu ierobežojumu zonu
izveidošanu, kā ir lietderīgi slimības profila dēļ.
75. pants
Provizorisko slimību kontroles pasākumu pārskatīšana un
paplašināšana
Šīs regulas 74. panta
1. punktā paredzētos slimību kontroles pasākumus:
a)           kompetentā iestāde
pārskata atbilstīgi 73. panta 1. apakšpunktā
paredzētās izmeklēšanas un, attiecīgā
gadījumā, 74. panta 1. punkta b) apakšpunktā
paredzētās epidemioloģiskās izmeklēšanas
konstatējumiem;
b)           ja nepieciešams, attiecina uz
citām vietām, kā minēts 74. panta 3. punkta
b) apakšpunktā.
2. iedaļa
Slimības apstiprināšana turētiem dzīvniekiem
76. pants
Kompetentās iestādes veikta slimības oficiāla
apstiprināšana
1.           Oficiālu apstiprinājumu
par kādu no 8. panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā
minētajām slimībām kompetentā iestāde pamato uz
šādas informācijas:
a)      šīs regulas 73. panta
2. punktā paredzēto klīnisko un laboratorisko pārbaužu
rezultāti;
b)      attiecīgā gadījumā,
šīs regulas 74. panta 1. punkta b) apakšpunktā
paredzētā epidemioloģiskā izmeklēšana;
c)      citi pieejami epidemioloģiski dati.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
prasībām, kas jāizpilda attiecībā uz oficiālo
apstiprināšanu, kura minēta šā panta 1. punktā.
77. pants
Kā atceļ provizoriskus slimību kontroles pasākumus, kad
slimības sastopamība ir izslēgta
Kompetentā iestāde turpina
piemērot 74. panta 1. punktā un 75. pantā
paredzētos provizoriskos slimību kontroles pasākumus, līdz
8. panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā minēto
sarakstā norādīto slimību klātbūtne ir
izslēgta saskaņā ar 76. panta 1. punktu vai
saskaņā ar noteikumiem, kas pieņemti atbilstoši 76. panta
2. punktam.
3. iedaļa
Slimības kontroles pasākumi gadījumā, ja turētiem
dzīvniekiem apstiprina slimību
78. pants
Kompetentās iestādes piemērotie slimības kontroles
pasākumi
1.           Ja turētu dzīvnieku
vidū saskaņā ar 76. panta 1. punktu ir oficiāli
apstiprināts tādas slimības uzliesmojums, kas ir sarakstā
8. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēta sarakstā
norādīta slimība, kompetentā iestāde:
a)      dalībvalstī, zonā vai
nodalījumā, kuriem attiecībā uz minēto sarakstā
norādīto slimību piemēro obligātu izskaušanas
programmu, kas paredzēta 30. panta 1. punktā, piemēro
minētajā obligātās izskaušanas programmā noteiktos
slimību kontroles pasākumus;
b)      dalībvalstī, zonā vai
nodalījumā, kuriem attiecībā uz minēto sarakstā
norādīto slimību vēl nepiemēro obligātu
izskaušanas programmu, kas paredzēta 30. panta 1. punktā,
sāk šādu obligātās izskaušanas programmu un piemēro
tajā noteiktos slimību kontroles pasākumus.
2.           Ja turētiem dzīvniekiem
saskaņā ar 76. panta 1. punktu ir oficiāli
apstiprināts tādas slimības uzliesmojums, kas ir 8. panta
1. punkta c) apakšpunktā minēta sarakstā norādīta
slimība, kompetentā iestāde:
a)      dalībvalstī, zonā vai nodalījumā,
kuriem attiecībā uz minēto sarakstā norādīto
slimību piemēro brīvprātīgu izskaušanas programmu, kas
paredzēta 30. panta 2. punktā, piemēro minētajā
brīvprātīgās izskaušanas programmā noteiktos
slimību kontroles pasākumus;
b)      dalībvalstī, teritorijā,
zonā vai nodalījumā, kuriem attiecībā uz minēto
sarakstā norādīto slimību nepiemēro obligātu
izskaušanas programmu, kas paredzēta 30. panta 2. punktā,
attiecīgā gadījumā piemēro pasākumus, kuri
kontrolē un novērš tās izplatīšanos.
3.           Šā panta 2. punkta b) apakšpunktā
paredzētie pasākumi ir samērīgi ar risku, ko rada
konkrētā 8. panta 1. punkta c) apakšpunktā
minētā sarakstā norādītā slimība, un tiek
ņemts vērā:
a)      kāds ir slimības profils,
b)      kādi turēti dzīvnieki ir
skarti,
c)      kāds ir tās dalībvalsts,
teritorijas, zonas, nodalījuma vai novietnes veselības statuss,
kurā sarakstā minētā slimība ir oficiāli
apstiprināta,
d)      tādi novietnēs, citās
vietās un ierobežojumu zonās īstenojami slimību kontroles
pasākumi, kas paredzēti šīs sadaļas 1. nodaļas
4. iedaļā.
79. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz kompetentajai
iestādei veicamajiem tūlītējiem slimību kontroles
pasākumiem
Komisija ir pilnvarota, ņemot
vērā 78. panta 3. punktā paredzētos
kritērijus, saskaņā ar 253. pantu pieņemt
deleģētos aktus, ar kuriem nosaka sīki izstrādātus
noteikumus par slimību kontroles pasākumiem, kas veicami
78. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētajā
gadījumā, ja turētiem dzīvniekiem ir tādas slimības
uzliesmojums, kura ir sarakstā norādīta slimība, kas
minēta 8. panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā.
4. iedaļa
Savvaļas dzīvnieki
80. pants
Savvaļas dzīvnieki
1.           Ja ir aizdomas, ka savvaļas
dzīvniekiem ir kāda no sarakstā norādītajām
slimībām, kas minētas 8. panta 1. punkta
b) apakšpunktā, vai ja tā ir oficiāli apstiprināta,
skartās dalībvalsts kompetentā iestāde:
a)      visā dalībvalsts
teritorijā, apgabalā vai zonā, kurās attiecībā uz
minēto sarakstā norādīto slimību piemēro
obligātu izskaušanas programmu, kas paredzēta 30. panta 1. punktā,
piemēro minētajā obligātās izskaušanas programmā
noteiktos slimības kontroles pasākumus;
b)      visā dalībvalsts
teritorijā, apgabalā vai zonā, kurā attiecībā uz
minēto sarakstā norādīto slimību nepiemēro
obligātu izskaušanas programmu, kas paredzēta 30. panta 1. punktā,
sāk šādu obligātu izskaušanas programmu un attiecīgi
piemēro tajā noteiktos slimības kontroles pasākumus, lai
kontrolētu un novērstu slimības izplatīšanos.
2.           Ja savvaļas dzīvniekiem ir
tādas slimības uzliesmojums, kas ir viena no 8. panta
1. punkta b) apakšpunktā minētām sarakstā norādītām
slimībām, skartās dalībvalsts kompetentā iestāde:
a)      visā tādas dalībvalsts
teritorijā, apgabalā, zonā vai nodalījumā, kuros
attiecībā uz minēto sarakstā norādīto
slimību piemēro brīvprātīgu izskaušanas programmu, kas
paredzēta 30. panta 2. punktā, piemēro
minētajā brīvprātīgajā izskaušanas programmā
noteiktos slimību kontroles pasākumus;
b)      visā tādas dalībvalsts
teritorijā, apgabalā, zonā vai nodalījumā, kuros
attiecībā uz minēto sarakstā norādīto
slimību nepiemēro brīvprātīgu izskaušanas programmu,
kas paredzēta 30. panta 2. punktā, attiecīgā
gadījumā piemēro pasākumus, lai kontrolētu un
novērstu slimības izplatīšanos.
3.           Attiecībā uz
2. punkta b) apakšpunktā minētajiem slimību kontroles
pasākumiem ņem vērā šādus aspektus:
a)      kāds ir slimības profils;
b)      kādi savvaļas dzīvnieki ir
skarti;
c)      kādi slimību kontroles
pasākumi saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti šīs
sadaļas 1. nodaļas 1. līdz 4. iedaļā, ir
veicami, ja rodas aizdomas par sarakstā norādītu slimību,
kura ierobežojumu zonā skārusi turētus dzīvniekus, vai ja
tā ir oficiāli apstiprināta.
4.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
kuriem nosaka sīki izstrādātus noteikumus, kas papildina
slimību kontroles pasākumus, kuri saskaņā ar šā panta 2. punkta
b) apakšpunktu veicami gadījumā, ja savvaļas
dzīvniekiem ir tādas slimības uzliesmojums, kas ir sarakstā
norādīta slimība, kura minēta 8. panta 1. punkta
b) vai c) apakšpunktā.
5. iedaļa
Komisijas veikta koordinācija un īpaši slimību kontroles pagaidu
noteikumi
81. pants
Komisijas veiktā pasākumu koordinēšana un pagaidu īpašie
noteikumi par 1.–4. iedaļu
1.           Dalībvalstis Komisiju
informē par slimību kontroles pasākumiem, ko kompetentā
iestāde saskaņā ar 76. panta 1. punktu, 77. un
78. pantu un 80. panta 1. un 2. punktu, un deleģētiem
aktiem, kas pieņemti saskaņā ar 76. panta 2. punktu,
79. pantu un 80. panta 4. punktu, veikusi attiecībā uz
sarakstā norādītu slimību, kura minēta 8. panta
1. punkta b) vai c) punktā.
2.           Komisija pārskata slimības
situāciju un slimību kontroles pasākumus, ko kompetentā
iestāde veikusi saskaņā ar šo nodaļu, un, izvirzot
epidemioloģiskajai situācijai atbilstošus nosacījumus, par
slimības kontroles pasākumiem, kas uz ierobežotu laiku
piemērojami sarakstā norādītai slimībai, kura
minēta 8. panta 1. punkta b) vai c) punktā, ar
īstenošanas aktiem var paredzēt īpašus noteikumus tādā
gadījumā, ja:
a)      tiek atzīts, ka minētie
slimību kontroles pasākumi, ko veikusi kompetentā iestāde,
nav epidemioloģiskajai situācijai piemēroti;
b)      konstatējams, ka konkrētā
8. panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā minētā
sarakstā norādītā slimība izplatās, lai gan
vajadzības gadījumā ir veikti šai nodaļai atbilstīgi
slimības kontroles pasākumi.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto pārbaudes
procedūru.
3.           Pienācīgi pamatotu
nenovēršamu un steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar
sarakstā norādītu 8. panta 1. punkta b) un
c) apakšpunktā minētu slimību, kura ir no jauna radies risks
ar ļoti būtisku ietekmi, Komisija pieņem īstenošanas aktus,
kas jāpiemēro nekavējoties saskaņā ar 255. panta
3. punktā minēto procedūru.
IV DAĻA
REĢISTRĒŠANA, APSTIPRINĀŠANA, IZSEKOJAMĪBA UN
PĀRVIETOŠANA
I SADAĻA
Sauszemes dzīvnieki un no sauszemes dzīvniekiem iegūti
reproduktīvie produkti un dzīvnieku izcelsmes produkti
1. nodaļa
Reģistrēšana, apstiprināšana, lietvedība un
reģistri
1. iedaļa
Novietņu un pārvadātāju reģistrēšana
82. pants
Operatoru pienākums reģistrēt novietnes
1.           Lai reģistrētos
saskaņā ar 88. pantu, tādu novietņu operatori,
kurās tur sauszemes dzīvniekus vai ievāc, iegūst,
apstrādā vai glabā reproduktīvos produktus, pirms
attiecīgu darbību sākšanas:
a)      informē kompetento iestādi par
visām attiecīgajām novietnēm, kas ir to
pārziņā;
b)      informē kompetento iestādi par:
i)        operatora nosaukumu un adresi,
ii)       telpu atrašanās vietu un aprakstu,
iii)      novietnē atrodošos turēto
sauszemes dzīvnieku kategorijām, sugām un skaitu vai
attiecīgi par reproduktīvajiem produktiem un par novietnes
ietilpību,
iv)      novietnes veidu,
v)       citiem novietnes aspektiem, kam ir
būtiska nozīme tās radītā riska noteikšanā.
2.           Šā panta 1. punktā
minēto novietņu operatori kompetento iestādi vienmēr
informē, ja:
a)      novietnē būtiski mainās
1. punkta b) apakšpunktā minētie aspekti;
b)      novietne beidz darboties.
3.           Novietnēm, kas apstiprināmas
saskaņā ar 89. panta 1. punktu, neprasa sniegt šā
panta 1. punktā minēto informāciju.
83. pants
Atkāpes no operatoru pienākuma reģistrēt novietnes
Atkāpjoties no 82. panta
1. punkta, dalībvalstis dažas novietņu kategorijas no
prasības par reģistrēšanos var atbrīvot, ņemot
vērā šādus kritērijus:
a)           novietnē atrodošos turēto
sauszemes dzīvnieku kategorijas, sugas un skaits vai attiecīgi
reproduktīvie produkti un novietnes ietilpība;
b)           novietnes veids;
c)           turēto dzīvnieku vai
reproduktīvo produktu pārvietošana uz novietni un no tās.
84. pants
Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz operatoru pienākumu
reģistrēt novietnes
Komisija ar īstenošanas aktiem var
paredzēt noteikumus par:
a)           informāciju, kura operatoriem
jāsniedz, lai reģistrētu novietni, kā paredzēts
82. panta 1. punktā;
b)           tiem novietņu veidiem, uz
kuriem dalībvalstis var neattiecināt prasību par
reģistrēšanu saskaņā ar 83. pantu, ar nosacījumu,
ka šīs novietnes rada nebūtisku risku un ka ir ņemti vērā
minētajā pantā paredzētie kritēriji.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
85. pants
Turētu nagaiņu pārvadātāju reģistrēšanas
pienākumi un deleģētie akti
1.           Lai turētu nagaiņu
pārvadātāji, kas šos dzīvniekus pārvadā starp
dalībvalstīm, pirms attiecīgu darbību sākšanas
saskaņā ar 88. pantu reģistrētos, tie:
a)      informē kompetento iestādi par
savu darbību;
b)      informē kompetento iestādi par:
i)        pārvadātāja nosaukumu un
adresi,
ii)       pārvadāto turēto
sauszemes dzīvnieku kategorijām, sugām un skaitu,
iii)      transporta veidu,
iv)      transportlīdzekli.
2.           Pārvadātāji
kompetento iestādi vienmēr informē, ja
a)      būtiski mainās 1. punkta
b) apakšpunktā minētie aspekti;
b)      pārvadājumu darbību beidz.
3.           Komisija ir pilnvarota pieņemt
deleģētos aktus saskaņā ar 253. pantu
attiecībā uz 1. punktā paredzēto noteikumu
papildināšanu un grozīšanu attiecībā uz cita veida
pārvietotāju pienākumu iesniegt informāciju savas
darbības reģistrēšanai, ņemot vērā ar šādu
pārvietošanu saistītos riskus.
86. pants
Atkāpes no prasības reģistrēt turētu nagaiņu
pārvadātājus
Atkāpjoties no 85. panta
1. punkta, dalībvalstis dažas pārvadātāju kategorijas
no prasības par reģistrēšanos var atbrīvot, ņemot
vērā šādus kritērijus:
a)           kādos attālumos tie
pārvadā šos turētos sauszemes dzīvniekus;
b)           kādas ir pārvadāto
sauszemes dzīvnieku kategorijas un sugas un kāds ir to skaits.
87. pants
Īstenošanas akti attiecībā uz prasību reģistrēt
pārvadātājus
Komisija ir pilnvarota pieņemt
īstenošanas aktus par:
a)           informāciju, kura
pārvadātājam jāsniedz, lai reģistrētu
darbību, kā paredzēts 85. panta 1. punktā;
b)           tiem pārvadātāju
veidiem, uz kuriem dalībvalstis var kā izņēmumu
neattiecināt prasību par reģistrēšanu saskaņā ar
86. pantu, ar nosacījumu, ka šis transporta veids rada nebūtisku
risku un ka ir ņemti vērā minētajā pantā
paredzētie kritēriji.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
88. pants
Kompetentās iestādes pienākums attiecībā uz
novietņu un pārvadātāju reģistrēšanu
Kompetentā iestāde:
a)           šīs regulas 96. panta
1. punktā paredzētajā novietņu un
pārvadātāju reģistrā reģistrē novietnes,
kuru operatori ir iesnieguši vajadzīgo informāciju saskaņā
ar 82. panta 1. punktu;
b)           minētajā 96. panta
1. punktā paredzētajā novietņu un
pārvadātāju reģistrā reģistrē
pārvadātājus, kuri ir iesnieguši vajadzīgo informāciju
saskaņā ar 85. panta 1. punktu.
2. iedaļa
Noteiktu veidu novietņu apstiprināšana
89. pants
Noteikta veida novietņu apstiprināšana un deleģētie akti
1.           Lai saņemtu apstiprinājumu
saskaņā ar 91. panta 1. punktu, kompetentajai iestādei
pieteicas un, pirms to novietne nav apstiprināta saskaņā ar
92. panta 1. punktu, no darbības atturas šādu veidu
novietņu operatori:
a)      novietnes, kuras paredzētas
nagaiņu un mājputnu savākšanas operācijām un no
kurām minētos dzīvniekus pārvieto uz citu dalībvalsti;

b)      liellopiem, cūkām, aitām
un kazām un zirgu dzimtas dzīvniekiem paredzētas
reproduktīvo produktu novietnes, no kurām šo dzīvnieku
reproduktīvos produktus pārvieto uz citu dalībvalsti;
c)      inkubatori, no kuriem
inkubējamās olas vai mājputnus pārvieto uz citu
dalībvalsti;
d)      mājputnu turēšanai
paredzētas novietnes, no kurām mājputnus, kas paredzēti
citiem mērķiem, nevis kaušanai, vai inkubējamās olas
pārvieto uz citu dalībvalsti;
e)      jebkāda cita veida novietne, kas ir
paredzēta turētiem sauszemes dzīvniekiem, kas rada būtisku
risku un kas ir jāapstiprina saskaņā ar noteikumiem, kuri
paredzēti deleģētā aktā, kas pieņemts
saskaņā ar šā panta 3. punkta b) apakšpunktu.
2.           Operatori beidz darbību
1. punktā minētā novietnē, ja:
a)      kompetentā iestāde atsauc vai
aptur apstiprinājumu saskaņā ar 95. panta 2. punktu,
vai
b)      ja apstiprinājums ir piešķirts
saskaņā ar 94. panta 3. punktu, izvirzot nosacījumus,
novietne nesasniedz atbilstību neizpildītajām
prasībām, kas minētas 94. panta 3. punktā, un tai
nedod galīgo apstiprinājumu saskaņā ar 92. panta
1. punktu.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
to, kā noteikumus par novietņu apstiprināšanu, kā
paredzēts šā panta 1. punktā, papildina un groza
attiecībā uz.
a)      atkāpēm no prasības
pieteikties kompetentajai iestādei uz tās veiktu apstiprināšanu
1. punkta a) līdz d) punktā minētā veida
novietņu operatoriem, tādām novietnēm, kas rada nebūtisku
risku;
b)      tāda veida novietnēm, kas
jāapstiprina saskaņā ar 1. punkta e) apakšpunktu;
c)      īpašiem noteikumiem, kas
attiecībā uz reproduktīvo produktu novietnēm
reglamentē 1. punkta b) apakšpunktā minēto
darbības beigšanu.
4.           Pieņemot 3. punktā
paredzētos īstenošanas aktus, Komisija ņem vērā
šādus kritērijus:
a)      kādas turētu dzīvnieku
kategorijas un sugas vai attiecīgi reproduktīvie produkti
novietnē atrodas;
b)      cik pēc skaita sugu un cik –
turētu dzīvnieku vai attiecīgi reproduktīvo produktu
novietnē atrodas;
c)      novietnes veids un ražošanas veids;
d)      turēto dzīvnieku vai
reproduktīvo produktu pārvietošana uz šāda veida novietnēm
un no tām.
90. pants
Norobežotu novietņu statusa apstiprināšana
Novietņu operatori, kas vēlas
iegūt norobežotas novietnes statusu:
a)           iesniedz kompetentajai iestādei
pieteikumu attiecībā uz apstiprināšanu saskaņā ar
91. panta 1. punktu;
b)           nepārvieto turētus
dzīvniekus uz norobežotu novietni saskaņā ar 134. panta
1. punktā un jebkādos deleģētos aktos, kuri
pieņemti saskaņā ar 134. panta 2. punktu,
paredzētajām prasībām, pirms attiecīgā novietne
no kompetentās iestādes nav saņēmusi minētā
statusa apstiprinājumu saskaņā ar 92. un 94. pantu.
91. pants
Operatoru pienākums informēt attiecībā uz
apstiprinājuma saņemšanu un īstenošanas akti
1.           Sakarā ar pieteikumu
attiecībā uz novietnes apstiprināšanu, kā paredzēts
89. panta 1. punktā un 90. panta a) punktā,
operatori kompetento iestādi informē par:
a)      operatora nosaukumu un adresi;
b)      novietnes atrašanās vietu, aprakstot
telpas;
c)      tādu turēto sauszemes
dzīvnieku kategorijām, sugām vai skaitu vai attiecīgi
reproduktīvajiem produktiem, kas novietnē atrodas;
d)      novietnes veidu;
e)      citām ar novietnes specifiku
saistītām īpatnībām, kam ir būtiska nozīme
tās radītā riska noteikšanā.
2.           Šā panta 1. punktā
minēto novietņu operatori kompetento iestādi vienmēr
informē, ja:
a)      būtiski
mainās šā panta 1. punkta a), b) un
c) apakšpunktā minētie aspekti;
b)      novietne beidz darboties.
3.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var paredzēt noteikumus, kas attiecas uz informāciju, kura
operatoriem jāsniedz pieteikumā attiecībā uz to novietnes
apstiprināšanu saskaņā ar šā panta 1. punktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
92. pants
Novietņu apstiprinājuma piešķiršana un tā nosacījumi
un pilnvaru deleģēšana
1.           Kompetentā iestāde dod
apstiprinājumu novietnēm, kā paredzēts 89. panta
1. punktā un 90. punkta a) apakšpunktā, tikai tad, ja
šādas novietnes:
a)      attiecīgā gadījumā
atbilst šādām prasībām, kas attiecas uz:
i)        karantīnas, izolācijas un
citiem biodrošības pasākumiem, kuros ņemtas vērā
9. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētās
prasības un saskaņā ar 9. panta 2. punktu
pieņemtie noteikumi,
ii)       uzraudzības prasībām,
kuras paredzētas 22. pantā, un, attiecīgā
gadījumā, tādiem novietņu veidiem un saistītajiem
riskiem, kas paredzēti 23. pantā, un noteikumiem, kuri
pieņemti saskaņā ar 24. pantu,
iii)      lietvedību, kura paredzēta
97. un 98. pantā, un noteikumiem, kuri pieņemti
saskaņā ar 100. un 101. pantu;
b)      tām ir telpas un aprīkojums:
i)        kas ir piemērots, lai, ņemot
vērā nometnes veidu, slimību ievazāšanās un
izplatīšanās risku samazinātu līdz pieņemamam
līmenim,
ii)       kam ir pietiekama kapacitāte
attiecībā uz turēto sauszemes dzīvnieku skaitu vai
reproduktīvo produktu apjomu;
c)      ņemot vērā pieņemtos
riska mazināšanas pasākumus, nerada nepieņemamu risku
attiecībā uz slimību izplatīšanos;
d)      tām ir novietnes darba veikšanai
pietiekams skaits pienācīgi apmācītu darbinieku;
e)      tām ir sistēma, kas operatoram
dod iespēju kompetentajai iestādei pierādīt atbilstību
a) līdz d) punktam.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šā panta 1. punktā paredzētajām prasībām
attiecībā uz:
a)      karantīnu, izolāciju un citiem
biodrošības pasākumiem, kas minēti 1. punkta
a) apakšpunkta i) punktā;
b)      uzraudzību, kas minēta
1. punkta a) apakšpunkta ii) punktā;
c)      telpām un aprīkojumu, kas
minēts 1. punkta b) apakšpunktā;
d)      darbinieku un veterinārārstu
pienākumiem, kompetenci un apmācību, kas paredzēti
1. punkta d) apakšpunktā;
e)      nepieciešamo uzraudzību un kontroli,
ko īsteno kompetentā iestāde.
3.           Paredzot, kādi noteikumi
jāparedz deleģētajos aktos, kas jāpieņem
saskaņā ar 2. punktu, Komisija ņem vērā
šādus aspektus:
a)      riski, ko katra veida novietne rada;
b)      turēto sauszemes dzīvnieku
kategorijas un sugas;
c)      ražošanas veids;
d)      pārvietošanas modeļi, kas
raksturīgi šāda veida novietnei vai šajās novietnēs
turēto dzīvnieku sugām un kategorijām.
93. pants
Novietņu apstiprinājuma tvērums
Novietnes apstiprinājumā, ko
piešķir saskaņā ar 92. panta 1. punktu pēc tam,
kad saņemts pieteikums, kurš iesniegts saskaņā ar 89. panta
1. punktu un 90. panta a) punktu, kompetentā iestāde
nepārprotami norāda:
a)           izraugoties no novietņu
veidiem, kas minēti 89. panta 1. punktā,
90. pantā un saskaņā ar 89. panta 3. punkta
b) apakšpunktu pieņemtajiem noteikumiem – uz kuriem no tiem
apstiprinājums attiecas;
b)           uz kādām turētu
sauszemes dzīvnieku kategorijām vai sugām vai minēto sugu
reproduktīvajiem produktiem minētais apstiprinājums attiecas.
94. pants
Kompetentās iestādes apstiprinājuma došanas procedūras
1.           Kompetentā iestāde izveido
procedūras, kas operatoriem jāievēro, pieteicoties, lai to
novietnes tiktu apstiprinātas saskaņā ar 89. panta
1. punktu, 90. pantu un 91. panta 1. punktu.
2.           Pēc tam, kad no operatora
saņemts pieteikums attiecībā uz apstiprinājumu,
kompetentā iestāde saskaņā ar 89. panta 1. punkta
a) apakšpunktu un 90. panta a) apakšpunktu veic apmeklējumu
uz vietas.
3.           Ja, pamatojoties uz operatora
pieteikumu un šā panta 2. punktā paredzēto novietnes apmeklējumu
uz vietas, ko kompetentā iestāde veikusi pēc pieteikuma
saņemšanas, secināms, ka novietne atbilst visām
svarīgākajām prasībām, kas pietiekami garantē, ka
šāda novietne nerada būtisku risku, kompetentā iestāde,
nolūkā nodrošināt atbilstību visām 92. panta
1. punktā paredzētajām prasībām
attiecībā uz apstiprinājumu un noteikumiem, kuri pieņemti
saskaņā ar 92. panta 2. punktu, novietni var
apstiprināt, izvirzot nosacījumus.
4.           Ja kompetentā iestāde
saskaņā ar šā panta 3. punktu ir devusi apstiprinājumu,
izvirzot nosacījumus, pilnīgu apstiprinājumu tā
piešķir tikai tad, ja vēl vienā novietnes apmeklējumā
uz vietas, kas veikts triju mēnešu laikā no dienas, kad ir dots
apstiprinājums, izvirzot nosacījumus, secināms, ka novietne
atbilst visām 92. panta 1. punktā paredzētajām
prasībām attiecībā uz apstiprinājumu un noteikumiem,
kuri pieņemti saskaņā ar 92. panta 2. punktu.
Ja minētais apmeklējums uz vietas
liecina, ka nepārprotami ir panākts progress, tomēr novietne
joprojām neatbilst visām minētajām prasībām,
kompetentā iestāde ar nosacījumiem doto apstiprinājumu var
pagarināt. Tomēr apstiprinājums ar nosacījumiem
nedrīkst pārsniegt kopējo periodu seši mēneši.
95. pants
Kā kompetentā iestāde pārskata, aptur un atsauc
apstiprinājumus
1.           Uz novietņu apstiprinājumiem,
kas doti saskaņā ar 92. un 94. pantu, attiecas kompetentās
iestādes veikta pārskatīšana.
2.           Ja attiecībā uz
atbilstību 92. panta 1. punktā noteiktajām
prasībām un saskaņā ar 92. panta 2. punktu
pieņemtajiem noteikumiem kompetentā iestāde novietnē atklāj
nopietnas nepilnības, un operators nespēj pienācīgi
garantēt, ka šīs nepilnības tiks novērstas, kompetentā
iestāde sāk novietnes apstiprinājuma atsaukšanas
procedūras.
Tomēr, ja operators var garantēt, ka
saprātīgā laika periodā minētās nepilnības novērsīs,
kompetentā iestāde novietnes apstiprinājumu var apturēt.
3.           Pēc atsaukšanas vai
apturēšanas saskaņā ar 2. pantu apstiprinājumu atjauno
tikai tad, ja kompetentā iestāde ir pārliecināta, ka
novietne pilnībā atbilst visām šīs regulas prasībām,
kas attiecas uz minētā veida novietni.
3. iedaļa
Kompetentās iestādes novietņu un pārvadātāju
reģistrs
96. pants
Novietņu un pārvadātāju reģistrs
1.           Kompetentā
iestāde izveido un uztur atjauninātu reģistru, kurā
iekļauj:
a)      visas
novietnes un pārvadātājus, kas ir reģistrēti
saskaņā ar 88. pantu;
b)      visas novietnes, kas ir
apstiprinātas saskaņā ar 92. un 94. pantu.
Tā šo reģistru dara pieejamu citām
dalībvalstīm un plašākai sabiedrībai.
2.           Ja tas lietderīgi,
attiecīgā gadījumā kompetentā iestāde
1. punkta a) apakšpunktā minēto reģistrēšanu un
1. punkta b) apakšpunktā minēto apstiprināšanu var
apvienot ar reģistrēšanu citiem nolūkiem.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
ko nosaka:
a)      informāciju, kas iekļaujama
1. punktā paredzētajā reģistrā;
b)      papildu prasības, kas attiecas uz
reproduktīvo produktu novietņu reģistriem pēc šo
novietņu darbības beigām;
c)      šā panta 1. punktā
paredzētā reģistra publisko pieejamību.
4.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus par šā panta 1. punktā
paredzētā novietņu un pārvietotāju, un
apstiprināto novietņu reģistra formu un procedūrām.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
4. iedaļa
Lietvedība
97. pants
Operatoru lietvedības pienākumi novietnēs, kas nav
reproduktīvo produktu novietnes
1.           Tādu novietņu operatori,
uz kurām attiecas reģistrēšana saskaņā ar
88. pantu vai apstiprināšana saskaņā ar 92. panta
1. punktu, glabā un uztur pierakstus, kas satur vismaz šādu informāciju:
a)      šo operatoru novietnē turēto
sauszemes dzīvnieku suga, kategorija un identifikācija;
b)      turēto sauszemes dzīvnieku
pārvietošana uz to novietni un no tās, attiecīgi ar
norādījumiem par:
i)        to izcelsmes vai galamērķa
vietu,
ii)       šādas pārvietošanas datumu;
c)      papīra vai elektroniski dokumenti,
kam jābūt līdzi turētiem sauszemes dzīvniekiem, kurus
ieved to novietnē vai aizved no tās, saskaņā ar
106. panta b) punktu, 107. panta b) punktu, 109. panta
c) punktu, 110. panta b) punktu, 113. panta b) punktu,
140. panta 1. un 2. punktu, 162. panta 2. punktu un
noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 114. pantu,
117. pantu un 141. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu;
d)      visas dzīvnieku veselības
problēmas, kas attiecas uz turētiem dzīvniekiem šo operatoru
novietnē;
e)      biodrošības pasākumi,
uzraudzība, ārstēšana, testēšanas rezultāti un cita
būtiska informācija, kas ir atbilstoša:
i)        novietnē turēto sauszemes
dzīvnieku kategorijai un sugām,
ii)       ražošanas veidam,
iii)      novietnes veidam un lielumam;
f)       rezultāti, kas gūti
dzīvniekveselības apmeklējumos, kuri jāveic
saskaņā ar 23. panta 1. punktu un noteikumiem, kas
pieņemti saskaņā ar 24. pantu.
2.           Novietnes, kas ir atbrīvotas no
reģistrēšanas prasības saskaņā ar 83. pantu,
dalībvalsts var atbrīvot no prasības par tādas informācijas
lietvedību, kura norādīta sarakstā šā panta
1. punktā.
3.           Novietņu operatori kārto
lietvedību par 1. punktā paredzētajiem pierakstiem
attiecībā uz novietni un:
a)      pēc pieprasījuma dara tos
pieejamus kompetentajai iestādei;
b)      tos glabā tādā periodā,
kura minimālo ilgumu nosaka kompetentā iestāde, bet kurš
nedrīkst būt mazāks par trim gadiem.
98. pants
Reproduktīvo produktu novietņu lietvedība
1.           Reproduktīvo produktu
novietņu operatori glabā un uztur pierakstus, kas satur vismaz
šādu informāciju:
a)      reproduktīvo produktu
iegūšanā izmantoto donordzīvnieku suga, vecums un
identifikācija;
b)      ievākto, iegūto vai
apstrādāto reproduktīvo produktu vākšanas, apstrādes
un glabāšanas laiks un vieta;
c)      reproduktīvo produktu
identifikācija un sīkāka informācija par to
galamērķa vietu, ja tā zināma;
d)      papīra vai elektroniski dokumenti,
kam jābūt līdzi reproduktīvajiem produktiem, ko ieved
novietnē vai izved no tās saskaņā ar 159. pantu un
162. panta 2. punktu un noteikumiem, kuri pieņemti
saskaņā ar 160. panta 3. un 4. punktu;
e)      izmantotās laboratoriskās
metodes.
2.           Uz novietnēm, kurām
piešķir atkāpi no reģistrēšanas prasības
saskaņā ar 84. pantu, attiecīgā dalībvalsts var
attiecināt izņēmumu attiecībā uz prasību par tādas
informācijas lietvedību, kas norādīta sarakstā šā
panta 1. punktā.
3.           Reproduktīvo produktu
novietņu operatori 1. punktā paredzēto pierakstu
lietvedību glabā novietnē un:
a)      pēc pieprasījuma dara tos
pieejamus kompetentajai iestādei;
b)      glabā tos periodā, kura
minimālo ilgumu nosaka kompetentā iestāde, bet kurš
nedrīkst būt mazāks par trim gadiem.
99. pants
Pārvadātāju lietvedība
1.           Reproduktīvo produktu
pārvadātāji glabā un uztur pierakstus ar vismaz šādu
informāciju:
a)      novietnes, ko tie apmeklējuši;
b)      to reproduktīvo produktu kategorijas,
sugas un skaits, ko tie pārvadājuši;
c)      transportlīdzekļa
tīrīšana, dezinficēšana un dezinsekcija un deratizācija.
2.           Uz pārvadātājiem,
kuriem piešķir reģistrēšanas prasības izņēmumu
saskaņā ar 86. pantu, attiecīgā dalībvalsts var
attiecināt izņēmumu attiecībā uz prasību par
tādas informācijas lietvedību, kas norādīta
sarakstā šā panta 1. punktā.
3.           Pārvadātāji
1. punktā paredzēto pierakstu lietvedību kārto:
a)      tādā veidā, lai tos
pēc pieprasījuma varētu tūlītēji darīt
pieejamus kompetentajai iestādei;
b)      glabājot tos periodā, kura
minimālo ilgumu nosaka kompetentā iestāde, bet kurš
nedrīkst būt mazāks par trim gadiem.
100. pants
 Pilnvaru deleġēšana attiecībā uz lietvedību
1.           Komisija ir pilnvarota pieņemt
deleģētos aktus saskaņā ar 253. pantu par noteikumiem,
kas papildina 97., 98. un 99. pantā paredzētās
lietvedības prasības attiecībā uz:
a)      atkāpēm no lietvedības
prasībām attiecībā uz:
i)        noteiktu veidu novietņu
operatoriem un noteiktu veidu pārvadātājiem,
ii)       novietnēm, kur nelielā
skaitā atrodas turēti sauszemes dzīvnieki, vai
pārvadātājiem, kas rīkojas ar nelielu skaitu šādu
dzīvnieku vai nelielu reproduktīvo produktu apjomu,
iii)      noteiktām turētu sauszemes
dzīvnieku vai reproduktīvo produktu kategorijām vai sugām;
b)      informāciju, kas jāreģistrē
papildus informācijai, kas paredzēta 97. panta
1. punktā, 98. panta 1. punktā un 99. panta
1. punktā,
c)      lietvedības
papildprasībām, kas attiecas uz reproduktīvo produktu
novietnē ievāktiem, iegūtiem vai apstrādātiem
reproduktīvo produktiem pēc šādas novietnes darbības
beigām.
2.           Paredzot, kādi noteikumi
jāpieņem ar 1. punktā paredzētajiem
deleģētajiem aktiem, Komisija ņem vērā šādus
aspektus:
a)      kādus riskus katra veida novietnes
vai pārvadātāji rada;
b)      kādu kategoriju un sugu turēti
sauszemes dzīvnieki vai kādi reproduktīvie produkti
novietnē atrodas;
c)      kāda veida ražošana novietnē
notiek vai kāds ir pārvadāšanas veids;
d)      kāda veida pārvietošanas
modeļi raksturīgi attiecīgā veida novietnei un
attiecīgajai dzīvnieku kategorijai;
e)      kāds ir novietnē turēto
vai pārvadātāja pārvadāto turēto dzīvnieku
skaits vai reproduktīvo produktu apjoms.
101. pants
 Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz lietvedību
Komisija ar īstenošanas aktiem paredz
noteikumus par:
a)           regulas 97. panta
1. punktā, 98. panta 1. punktā un 99. panta
1. punktā minēto pierakstu formu un saskaņā ar
100. pantu pieņemtajiem noteikumiem;
b)           regulas 97. panta
1. punktā un 98. panta 1. punktā un 99. panta
1. punktā minēto pierakstu elektronisko uzglabāšanu un
saskaņā ar 100. pantu pieņemtajiem noteikumiem;
c)           regulas 97. panta
1. punktā un 98. panta 1. punktā un 99. panta
1. punktā minētajām lietvedības procedūrām
un saskaņā ar 100. pantu pieņemtajiem noteikumiem;
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2. nodaļa
Izsekojamības prasības attiecībā uz turētiem
sauszemes dzīvniekiem un reproduktīvajiem produktiem
1. iedaļa
Turēti sauszemes dzīvnieki
102. pants
Dalībvalstu atbildība par turētu sauszemes dzīvnieku
identifikācijas un reģistrācijas sistēmas izveidi
1.           Dalībvalsts izveido turētu
sauszemes dzīvnieku identifikācijas un reģistrācijas
sistēmu un vajadzības gadījumā to pārvietošanas
dokumentēšanai, ņemot vērā:
a)      turēto sauszemes dzīvnieku sugu
vai kategoriju;
b)      minētās sugas vai kategorijas
radīto risku.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētajā sistēmā ietverti šādi elementi:
a)      tādi līdzekļi, lai
identificētu turētus sauszemes dzīvniekus individuāli vai
grupās;
b)      104. pantā minētie
identifikācijas dokumenti, pārvietošanas dokumenti un citi dokumenti
turētu sauszemes dzīvnieku identificēšanai un izsekošanai;
c)      atjaunināti pieraksti
novietnēs, kā paredzēts 97. panta 1. punkta a) un
b) apakšpunktā;
d)      turētu sauszemes dzīvnieku
datorizēta datubāze, kā paredzēts 103. panta
1. punktā;
3.           Šā panta 1. punktā
paredzētā sistēma izveidota tā, lai tā:
a)      nodrošinātu šajā regulā
paredzēto slimību profilakses un kontroles pasākumu
efektīvu piemērošanu;
b)      sekmētu izsekojamību
attiecībā uz turētiem sauszemes dzīvniekiem un to pārvietošanu
dalībvalstīs un starp tām, kā arī to ievešanu
Savienībā ;
c)      nodrošinātu minētās
sistēmas elementu integrāciju, savietojamību un efektīvu
savstarpēju sadarbspēju;
d)      nodrošinātu, lai sistēma
vajadzības robežās būtu pielāgota:
i)        Savienības paziņošanai un
ziņošanai paredzētai datorizētai informācijas
sistēmai, kā paredzēts 20. pantā,
ii)       IMSOC;
e)      nodrošinātu saskaņotu pieeju
sistēmas aptvertajām dažādajām dzīvnieku sugām.
4.           Dalībvalstis vajadzības
gadījumā var:
a)      pilnībā vai daļēji
izmantot 1. punktā paredzēto sistēmu mērķiem, kas
nav minēti 3. punkta a) un b) apakšpunktā;
b)      integrēt identifikācijas
dokumentus, pārvietošanas dokumentus un citus dokumentus, kas minēti
104. pantā, veterinārajā sertifikātā vai
pašdeklarēšanas dokumentā, kas paredzēti 140. panta 1. un
2. punktā un 148. panta 1. punktā, kā arī
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 141. panta b) un
c) apakšpunktu un 148. panta 3. un 4. punktu;
c)      nozīmēt citu iestādi vai
pilnvarot citu organizāciju vai fizisku personu veikt 1. pantā
paredzētās identifikācijas un reģistrācijas
sistēmas praktisko piemērošanu.
103. pants
Dalībvalstu pienākums izveidot turētu sauszemes dzīvnieku
datorizētu datubāzi
1.           Dalībvalstis izveido un uztur
datorizētu datubāzi, lai reģistrētu:
a)      šādu informāciju
saistībā ar turētiem liellopu, aitu un kazu sugu
dzīvniekiem:
i)        dzīvnieku individuālā
identificēšana, kā paredzēts 106. punkta
a) punktā un 107. punkta a) punktā,
ii)       novietnes, kurās tie turēti,
iii)      dzīvnieku pārvietošana uz
novietnēm un no tām;
b)      šādu informāciju
saistībā ar turētiem cūku sugu dzīvniekiem un
novietnēm, kurās tie turēti;
c)      šādu informāciju
saistībā ar turētiem zirgu sugu dzīvniekiem:
i)        individuālais
pastāvīgais identifikācijas numurs, kā paredzēts
109. panta 1. punkta a) apakšpunktā,
ii)       identifikācijas
līdzekļi, kas dzīvnieku attiecīgā gadījumā
saista ar iii) punktā minēto identifikācijas dokumentu,
iii)      identifikācijas dokuments, kā
paredzēts 109. panta 1. punkta c) apakšpunktā,
iv)      novietnes, kurās minētie
dzīvnieki parasti turēti;
d)      informācija saistībā ar
citu sugu turētiem sauszemes dzīvniekiem, kas nepieder pie a), b) un
c) apakšpunktā minētajām sugām, ja tas paredzēts
saskaņā ar 2. punktu pieņemtajos noteikumos.
2.           Par tādas informācijas
dokumentēšanu, ko vajadzības gadījumā veic
saistībā ar dzīvnieku sugām, kas nav šā panta
1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētās sugas,
šā panta 1. pantā paredzētajā
datorizētajā datubāzē, ņemot vērā šo sugu
radītos riskus, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus, lai:
a)      nodrošinātu šajā regulā
paredzēto slimību profilakses un kontroles pasākumu
efektīvu piemērošanu;
b)      sekmētu izsekojamību
attiecībā uz turētiem sauszemes dzīvniekiem, to
pārvietošanu dalībvalstīs un starp tām, kā arī
attiecībā uz to ievešanu Savienībā.
104. pants
Kompetentās iestādes pienākums izsniegt identifikācijas
dokumentus, pārvietošanas dokumentus un citus dokumentus turētu
sauszemes dzīvnieku identificēšanai un izsekošanai
Kompetentā
iestāde izsniedz:
a)           identifikācijas dokumentus turētiem
sauszemes dzīvniekiem, ja tas prasīts 106. panta
b) punktā, 109. panta c) punktā, 112. panta
1. punkta b) apakšpunktā un 2. punkta
b) apakšpunktā, un 113. panta b) punktā un noteikumos,
kas pieņemti saskaņā ar 114. un 117. pantu;
b)           pārvietošanas dokumentus un
citus dokumentus turētu sauszemes dzīvnieku identificēšanai un
izsekošanai, ja tas prasīts 107. panta b) punktā,
110. panta b) punktā, 113. panta b) punktā un
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 114. un
117. pantu.
105. pants
Informācijas par identifikācijas līdzekļiem publiska
pieejamība
Kompetentā iestāde informē
Komisiju un dara publiski pieejamu informāciju par:
a)           saskaņā ar 103. panta 1.
punktu dalībvalsts izveidoto datorizēto datubāzu
kontaktpunktiem;
b)           iestādēm vai
organizācijām, kas atbildīgas par identifikācijas
dokumentu, pārvietošanas dokumentu un citu dokumentu izsniegšanu
saskaņā ar 104. pantu, ņemot vērā 102. panta
4. punkta c) apakšpunktu;
c)           identifikācijas
līdzekļiem, ko izmanto katrai turēto sauszemes dzīvnieku
sugai vai kategorijai saskaņā ar 106. panta a) punktu,
107. panta a) punktu, 109. panta a) punktu, 110. panta
a) punktu, 112. panta 1. punkta a) apakšpunktu un
2. punkta a) apakšpunktu un 113. panta a) punktu vai
noteikumiem, kuri pieņemti saskaņā ar 114. un
117. pantu;
d)           noteikto formu 104. pantā
minēto identifikācijas dokumentu un citu dokumentu izsniegšanai.
106. pants
Operatoru pienākums identificēt turētus liellopu sugu
dzīvniekus
Operatori, kas tur turētus liellopu sugu
dzīvniekus:
a)           nodrošina, lai minētie
turētie dzīvnieki tiktu individuāli identificēti ar
fiziskiem identifikācijas līdzekļiem;
b)           nodrošina, lai minētajiem
turētajiem dzīvniekiem būtu kompetentās iestādes vai
nozīmētās iestādes, vai pilnvarotās organizācijas
izsniegts identifikācijas dokuments, kas ir individuālais
pastāvīgais dokuments un lai:
i)       operators šo dokumentu saglabātu,
pareizi aizpildītu un atjauninātu,
ii)       minētajiem turētajiem
sauszemes dzīvniekiem pārvietošanas laikā līdzi būtu
šāds dokuments;
c)           informāciju par minēto
turēto dzīvnieku pārvietošanu no novietnēm un uz tām
nodod uz datorizēto datubāzi, kā paredzēts 103. panta
1. punktā un noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 114. un
117. pantu.
107. pants
Operatoru pienākums identificēt turētus aitu sugu un kazu sugu
dzīvniekus
Operatori, kas tur turētus aitu sugu un
kazu sugu dzīvniekus:
a)           nodrošina, lai minētie
turētie dzīvnieki tiktu individuāli identificēti ar
fiziskiem identifikācijas līdzekļiem;
b)           nodrošina, lai minētajiem
turētajiem dzīvniekiem, tos pārvietojot no novietnēm,
kurās tie turēti, līdzi būtu saskaņā ar
104. pantu kompetentās iestādes izsniegts, pareizi
aizpildīts pārvietošanas dokuments;
c)           informāciju par minēto
turēto dzīvnieku pārvietošanu no novietnēm un uz tām
nodod uz datorizēto datubāzi, kā paredzēts 103. panta
1. punktā un noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 114. un
117. pantu.
108. pants
Atkāpes attiecībā uz identifikācijas dokumentiem un
pārvietošanas dokumentiem turētiem liellopu, aitu un kazu sugu
dzīvniekiem
Atkāpjoties no 104. panta,
106. panta b) punkta un 107. panta b) punkta,
dalībvalstis var atbrīvot operatorus no prasības
nodrošināt, lai turētiem liellopu, aitu un kazu sugu dzīvniekiem
to pārvietošanas laikā dalībvalstī līdzi būtu
identifikācijas dokumenti vai pārvietošanas dokumenti ar
nosacījumu, ka:
a)           pārvietošanas dokumentā
vai identifikācijas dokumentā ietvertā informācija ir
iekļauta 103. panta 1. punktā paredzētajā
datorizētajā datubāzē;
b)           turētu liellopu, aitu un kazu
sugu dzīvnieku identifikācijas un reģistrācijas
sistēma sniedz līdzvērtīgu izsekojamības pakāpi
tai, ko nodrošina identifikācijas dokumenti un pārvietošanas
dokumenti.
109. pants
Operatoru pienākums identificēt un reģistrēt turētus
zirgu sugu dzīvniekus
1.           Operatori, kas tur turētus
zirgu sugu dzīvniekus, nodrošina, lai minētie dzīvnieki tiktu
individuāli identificēti ar:
a)      individuālo pastāvīgo
identifikācijas numuru, kuru reģistrē 103. panta
1. punktā paredzētajā datorizētajā
datubāzē;
b)      metodi, kas turēto dzīvnieku
nepārprotami saista ar šā punkta c) apakšpunktā
paredzēto un saskaņā ar 104. pantu kompetentās
iestādes izsniegto identifikācijas dokumentu;
c)      pareizi aizpildītu individuālo
pastāvīgo identifikācijas dokumentu.
2.           Operatori, kas tur turētus
zirgu sugu dzīvniekus, nodod informāciju par minētajiem
dzīvniekiem uz datorizēto datubāzi, kā paredzēts
103. panta 1. punktā un noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 114. un 117. pantu.
110. pants
Operatoru pienākums identificēt un reģistrēt turētus
cūku sugu dzīvniekus
Operatori, kas tur turētus cūku sugu
dzīvniekus:
a)           nodrošina, lai minētie
turētie dzīvnieki tiktu identificēti ar fizisku
identifikācijas līdzekli;
b)           nodrošina, lai minētajiem
turētajiem dzīvniekiem, tos pārvietojot no novietnēm,
kurās tie turēti, līdzi būtu saskaņā ar
104. panta b) punktu kompetentās iestādes izsniegts,
pareizi aizpildīts pārvietošanas dokuments;
c)           nodod informāciju par novietni,
kurā minētie dzīvnieki turēti, uz datorizēto
datubāzi, kā paredzēts 103. panta 1. punktā un
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 114. un 117. pantu.
111. pants
Atkāpes attiecībā uz turētu cūku sugu dzīvnieku
pārvietošanu
Atkāpjoties no 110. panta
b) apakšpunkta, dalībvalstis var atbrīvot operatorus no
prasības nodrošināt, lai turētiem cūku sugu
dzīvniekiem to pārvietošanas laikā dalībvalstī
līdzi būtu kompetentās iestādes izsniegti, pareizi
aizpildīti pārvietošanas dokumenti, ar nosacījumu, ka:
a)           informācija par šādiem
pārvietošanas dokumentiem ir iekļauta saskaņā ar
103. panta 1. punktu dalībvalsts izveidotajā
datorizētajā datubāzē;
b)           turētu sauszemes dzīvnieku,
kas pieder cūku sugām, identifikācijas un
reģistrācijas sistēma sniedz līdzvērtīgu
izsekojamības pakāpi tai, ko nodrošina minētie
pārvietošanas dokumenti.
112. pants
Lolojumdzīvnieku turētāju pienākums identificēt un
reģistrēt sauszemes lolojumdzīvniekus
1.           Lolojumdzīvnieku
turētāji nodrošina, ka I pielikuma A daļā
norādīto sauszemes lolojumdzīvnieku sugu dzīvnieki, kurus
pārvieto no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti:
a)      ir individuāli identificēti ar
fiziskiem identifikācijas līdzekļiem;
b)      un tiem līdzi ir saskaņā
ar 104. pantu kompetentās iestādes izsniegts, pareizi
aizpildīts un atjaunināts identifikācijas dokuments.
2.           Lolojumdzīvnieku
turētāji nodrošina, ka I pielikuma B daļā
norādītie sauszemes lolojumdzīvnieku sugu dzīvnieki, kurus
pārvieto no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti, un ja tas
paredzēts saskaņā ar 114. un 117. pantu pieņemtajos
noteikumos:
a)      ir identificēti individuāli vai
grupās;
b)      tiem līdzi ir pareizi
aizpildīti un atjaunināti identifikācijas dokumenti,
pārvietošanas dokumenti vai citi dokumenti dzīvnieku
identificēšanai un izsekošanai atbilstoši konkrētajai dzīvnieku
sugai.
113. pants
Operatoru pienākums identificēt turētus sauszemes
dzīvniekus, kas nav liellopu, aitu, kazu, cūku un zirgu sugu
dzīvnieki vai lolojumdzīvnieki
Operatori nodrošina, ka turēti sauszemes
dzīvnieki, kas nepieder liellopu, aitu, kazu, cūku vai zirgu
sugām un nav lolojumdzīvnieki, atbilst šādām
prasībām, ja tas paredzēts noteikumos, kas pieņemti saskaņā
ar 114. un 117. pantu:
a)           tie ir identificēti individuāli
vai grupās;
b)           tiem līdzi ir pareizi
aizpildīti un atjaunināti identifikācijas dokumenti,
pārvietošanas dokumenti vai citi dokumenti dzīvnieku
identificēšanai un izsekošanai atbilstoši konkrētajai dzīvnieku
sugai.
114. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz identificēšanu un
reģistrēšanu
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz:
a)           citu iestāžu
nozīmēšanu, organizāciju vai fizisku personu pilnvarošanu,
kā paredzēts 102. panta 4. punkta c) apakšpunktā;

b)           sīki izstrādātām
prasībām attiecībā uz:
i)       identifikācijas
līdzekļiem turētiem sauszemes dzīvniekiem, kā
paredzēts 106. panta a) punktā, 107. panta
a) punktā, 109. panta a) punktā, 110. panta
a) punktā, 112. panta 1. punkta a) apakšpunktā un
2. punkta a) apakšpunktā un 113. panta a) punktā,

ii)       konkrētā identifikācijas
līdzekļa piemērošanu un lietojumu;
c)           informāciju, kas
iekļaujama:
i)       103. panta 1. punktā
paredzētajās datorizētajās datubāzēs,
ii)       turētu liellopu sugu
dzīvnieku identifikācijas dokumentā, kā paredzēts
105. panta b) apakšpunktā,
iii)      turētu kazu sugu un aitu sugu
dzīvnieku pārvietošanas dokumentā, kā paredzēts
107. panta b) apakšpunktā,
iv)      turētu zirgu sugu dzīvnieku
identifikācijas dokumentā, kā paredzēts 109. panta
1. punkta c) apakšpunktā,
v)      turētu cūku sugu dzīvnieku
pārvietošanas dokumentā, kā paredzēts 110. panta
b) apakšpunktā,
vi)      sauszemes lolojumdzīvnieku
identifikācijas dokumentos, kā paredzēts 112. panta
1. punkta b) apakšpunktā, vai turētu sauszemes
lolojumdzīvnieku identifikācijas dokumentos, pārvietošanas
dokumentos vai citos dokumentos, kā paredzēts 112. panta
2. punkta b) apakšpunktā,
vii)     tādos identifikācijas
dokumentos vai pārvietošanas dokumentos, kā paredzēts
113. panta b) apakšpunktā, kas attiecas uz citu sugu turētiem
sauszemes dzīvniekiem, kuri nav ne liellopu, ne aitu, kazu, cūku vai
zirgu sugu dzīvnieki, ne lolojumdzīvnieki;
d)           tādām sīki
izstrādātām prasībām turētu sauszemes
dzīvnieku dažādām sugām un kategorijām, lai
nodrošinātu 102. panta 1. punktā paredzētās
identifikācijas un reģistrācijas sistēmas efektīvu
darbību;
e)           sīki izstrādātām
prasībām turētiem sauszemes dzīvniekiem, kas
Savienībā tiek ievesti no trešām valstīm un
teritorijām;
f)            vajadzības gadījumā,
ņemot vērā šo sugu radītos riskus, – identificēšanas
un reģistrēšanas prasībām, kas attiecas uz I pielikuma
B daļā norādīto sugu turētiem sauszemes
lolojumdzīvniekiem un citu sugu turētiem sauszemes dzīvniekiem,
kuri nav ne liellopu, ne aitu, kazu, cūku vai zirgu sugu dzīvnieki,
ne lolojumdzīvnieki, lai:
i)       nodrošinātu šajā regulā
paredzēto slimību profilakses un kontroles pasākumu
efektīvu piemērošanu,
ii)       sekmētu izsekojamību
attiecībā uz turētiem sauszemes dzīvniekiem un to
pārvietošanu dalībvalstī un starp tām, kā arī
attiecībā uz to ievešanu Savienībā.
115. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz atkāpēm no
izsekojamības prasībām
Par atkāpēm operatoriem no
identificēšanas un reģistrēšanas prasībām, kā
paredzēts 106., 107., 109. un 110. pantā, Komisija ir pilnvarota
pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 253. pantu:
a)           gadījumos, ja viens vai
vairāki no šiem elementiem nav vajadzīgi 102. panta 3. punkta a) un
b) apakšpunktā paredzēto prasību izpildei;
b)           ja citi dalībvalstī
spēkā esošie izsekojamības pasākumi nodrošina, ka netiek
ierobežota konkrēto dzīvnieku izsekojamības pakāpe.
116. pants
Vērā ņemamie jautājumi, pieņemot 114. un 115.
pantā paredzētos deleģētos aktus
Paredzot, kādi noteikumi
jāpieņem ar 114. un 115. pantā paredzētajiem
deleģētajiem aktiem, Komisija ņem vērā šādus
aspektus:
a)           turēto sauszemes dzīvnieku
kategorijas un sugas;
b)           iespējamais risks
minētajiem turētajiem sauszemes dzīvniekiem;
c)           dzīvnieku skaits novietnē;
d)           ražošanas veids novietnēs,
kurās minētie sauszemes dzīvnieki tiek turēti;
e)           turēto sauszemes dzīvnieku
sugu vai kategoriju pārvietošanas modeļi;
f)            turēto sauszemes
dzīvnieku sugu aizsardzības un saglabāšanas apsvērumi;
g)           citu 102.panta 2.punktā
minētās turētu sauszemes dzīvnieku identifikācijas un
reģistrācijas sistēmas izsekojamības elementu sniegums.
117. pants
Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz turētu sauszemes
dzīvnieku izsekojamību
Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka
noteikumus par 106., 107., 109., 110., 112. un 113. pantā
paredzēto prasību un prasību, kas noteiktas
deleģētajos aktos, kuri pieņemti saskaņā ar
103. panta 2. punktu, 114. pantu un 115. pantu,
īstenošanu attiecībā uz:
a)           tehniskajām
specifikācijām, formu un darbības noteikumiem
attiecībā uz:
i)       identifikācijas
līdzekļiem, metodēm un to izmantošanu,
ii)       turētu sauszemes dzīvnieku,
kas pieder pie liellopu, aitu un kazu sugām, identifikācijas
dokumentu vai pārvietošanas dokumentu,
iii)      turētu zirgu sugu dzīvnieku
identifikācijas dokumentu,
iv)      itu turētu sauszemes
dzīvnieku, kuri nepieder ne liellopu, ne aitu, kazu vai zirgu sugām,
identifikācijas, pārvietošanas un citiem dokumentiem
v)      datorizētām
datubāzēm;
b)           termiņiem attiecībā
uz:
i)       operatoru veiktu informācijas
nosūtīšanu uz datorizētu datubāzi,
ii)       turētu sauszemes dzīvnieku
reģistrēšanu,
iii)      turētu sauszemes dzīvnieku identificēšanu un identifikācijas
zīmju aizstāšanu;
c)           atbrīvojumu no
identificēšanas un reģistrēšanas, kā paredzēts
saskaņā ar 115. pantu pieņemtajos noteikumos, praktisku
piemērošanu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2. iedaļa
Reproduktīvie produkti
118. pants
Izsekojamības prasības attiecībā uz turētu liellopu,
aitu, kazu, zirgu un cūku sugu dzīvnieku, kā arī
mājputnu reproduktīvajiem produktiem
1.           Operatori, kas iegūst,
apstrādā vai glabā reproduktīvos produktus, marķē
turētu liellopu, kazu, aitu, zirgu un cūku sugu dzīvnieku
reproduktīvos produktus tādā veidā, lai būtu skaidri
izsekojami:
a)      donordzīvnieki;
b)      ievākšanas datums;
c)      reproduktīvo produktu novietne, kur
produkti ievākti, iegūti, apstrādāti un glabāti.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētais marķējums izstrādāts tā, lai
nodrošinātu:
a)      šajā regulā paredzēto
slimību profilakses un kontroles pasākumu efektīvu
piemērošanu;
b)      reproduktīvo produktu
izsekojamību un produktu pārvietošanu dalībvalstī un starp
tām, kā arī to ievešanu Savienībā.
119. pants
Deleģēšanas pilnvaras attiecībā uz reproduktīvo
produktu izsekojamības prasībām
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      tādām izsekojamības
prasībām attiecībā uz reproduktīvajiem produktiem no
turētiem sauszemes dzīvniekiem, kas pieder pie liellopu, aitu, kazu,
cūku un zirgu sugām, ar kurām groza un papildina
118. pantā paredzētos noteikumus;
b)      izsekojamības prasībām
attiecībā uz reproduktīvajiem produktiem no citu sugu
turētiem sauszemes dzīvniekiem, kas nepieder pie liellopu, kazu,
aitu, zirgu vai cūku sugām, ja tas vajadzīgs:
i)        šajā regulā paredzēto
slimību profilakses un kontroles pasākumu efektīvai
piemērošanai,
ii)       lai būtu izsekojami minētie
reproduktīvie produkti, to pārvietošana dalībvalstī un
starp tām, kā arī to ievešana Savienībā.
2.           Pieņemot šā panta
1. punktā paredzētos deleģētos aktus, Komisija
ņem vērā šādus aspektus:
a)      turēto sauszemes dzīvnieku
sugas, no kurām iegūti reproduktīvie produkti;
b)      donordzīvnieku veselības
statuss;
c)      ar šādiem reproduktīviem
produktiem saistītais risks;
d)      reproduktīvo produktu veids;
e)      ievākšanas, apstrādes un
glabāšanas veids;
f)       turēto sauszemes dzīvnieku
sugu un kategoriju, kā arī to reproduktīvo produktu pārvietošanas
modeļi;
g)      turētu sauszemes dzīvnieku sugu
aizsardzības un saglabāšanas apsvērumi;
h)      citi elementi, kas var sekmēt
reproduktīvo produktu izsekojamību.
120. pants
Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz reproduktīvo produktu
izsekojamības prasībām
Komisija ar īstenošanas aktiem paredz
noteikumus par:
a)           šīs regulas 118. panta
1. punktā paredzētā marķējuma tehniskajām
prasībām un specifikācijām;
b)           darbības prasībām
attiecībā uz izsekojamības prasībām, kas
paredzētas saskaņā ar 119. panta 1. punktu pieņemtajos
deleģētos aktos.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
3. nodaļa
Turētu sauszemes dzīvnieku, kas nav sauszemes
lolojumdzīvnieki, pārvietošana Savienībā
1. iedaļa
Vispārīgas prasības attiecībā uz pārvietošanu
121. pants
Vispārīgas prasības attiecībā uz turētu sauszemes
dzīvnieku pārvietošanu
1.           Operatori veic pienācīgus
profilakses pasākumus, lai nodrošinātu, ka turētu sauszemes
dzīvnieku pārvietošana neapdraud galamērķa vietas
veselības statusu attiecībā uz:
a)      8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām;
b)      slimībām, kas radušās no
jauna.
2.           Operatori pārvieto no
novietnēm vai pieņem tikai tādus turētus sauszemes
dzīvniekus, kuri atbilst šādiem nosacījumiem:
a)      tie ir no novietnēm, kuras:
i)        kompetentā iestāde ir
iekļāvusi novietņu reģistrā atbilstoši 88. panta
a) apakšpunktam, un izcelsmes dalībvalsts nav piešķīrusi
atkāpi saskaņā ar 83. pantu,
ii)       kompetentā iestāde
apstiprinājusi atbilstoši 92. panta 1. punktam, ja tas
nepieciešams saskaņā ar 89. panta 1. punktu vai
90. pantu;
b)      tie atbilst identificēšanas un
reģistrēšanas prasībām, kas paredzētas 106., 107.,
109., 110. un 113. pantā un noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 114. panta a) līdz d) apakšpunktu un 117. pantu.
122. pants
Slimību profilakses pasākumi attiecībā uz
pārvadāšanu
1.           Operatori veic pienācīgos
un vajadzīgos profilakses pasākumus, lai nodrošinātu, ka:
a)      turētu sauszemes dzīvnieku
veselības statuss pārvadāšanas laikā nav apdraudēts;
b)      turētu sauszemes dzīvnieku
pārvadāšana neizraisa 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minēto sarakstā norādīto
slimību potenciālu izplatīšanos cilvēku un dzīvnieku
vidū savākšanas, atpūtas un galamērķa vietās;
c)      tiek veikta iekārtu un
transportlīdzekļu tīrīšana, dezinficēšana,
dezinsekcija un deratizācija, kā arī citi pienācīgi
biodrošības pasākumi, lai novērstu ar transportu saistītu
risku.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      iekārtu un
transportlīdzekļu tīrīšanu, dezinficēšanu un
dezinsekciju un deratizāciju un biocīdu izmantošanu šiem
nolūkiem;
b)      citiem piemērotiem šā panta
1. punkta c) apakšpunktā paredzētiem biodrošības
pasākumiem.
2. iedaļa
Pārvietošana dalībvalstīs
123. pants
Vispārīgas prasības attiecībā uz turētu sauszemes
dzīvnieku pārvietošanu dalībvalstīs
1.           Operatori pārvieto uz citu
dalībvalsti tikai tādus turētus sauszemes dzīvniekus, kuri
atbilst šādiem nosacījumiem:
a)      tie ir no novietnēm:
i)        kurās nav paaugstināta
mirstības līmeņa vai citu slimību simptomu ar nenoskaidrotu
cēloni,
ii)       kurām nepiemēro
pārvadāšanas ierobežojumus, kas skar sugas, kuras pārvietojamas
saskaņā ar noteikumiem, kas pieņemti atbilstoši noteikumiem, kas
paredzēti 55. panta 1. punkta d) apakšpunktam, 61. panta
1. punkta a) apakšpunktam, 62. pantā, 65. panta
1. punkta c) apakšpunktam, 74. panta 1. punktam un
78. panta 1. un 2. punktam, un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 55. panta 2. punktu, 63. un 67. pantu, 71.
panta 3. punktu, 74.panta 3. punktu, 79. pantu un 81. panta
2. punktu, vai ārkārtas pasākumiem, kas paredzēti
246., 247. pantā, un noteikumiem, kas pieņemti saskaņā
ar 248. pantu, ja vien pārvietošanas ierobežojumiem saskaņā
ar minētajiem noteikumiem nav piešķirtas atkāpes,
iii)      kuras neatrodas ierobežojumu zonā
saskaņā ar noteikumiem, kas pieņemti atbilstoši 55. panta
1. punkta f) apakšpunkta ii) punktam, 64. un
65. pantam, 74. panta 1. punktam, 78. pantam un
noteikumiem, kas pieņemti atbilstoši 67. pantam, 71. panta
3. punktam, 74. panta 3. punktam, 79. pantam un
81. panta 2. punktam, vai ārkārtas pasākumiem, kas
paredzēti 246., un 247. pantā, un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 248. pantu, ja vien saskaņā ar
minētajiem noteikumiem nav piešķirtas atkāpes;
b)      tie pienācīgu laika periodu
pirms datuma, kurā paredzēta pārvietošana uz citu
dalībvalsti, nav bijuši saskarē ar turētiem sauszemes
dzīvniekiem, kuriem piemēro šā punkta a) apakšpunkta ii) un
iii) punktā minētos pārvietošanas ierobežojumus, vai
turētiem sauszemes dzīvniekiem, kuri pieder sarakstā
norādītai sugai un kuriem ir zemāks veselības statuss,
tādējādi pēc iespējas samazinot slimības
izplatīšanās iespēju, ņemot vērā šādus
aspektus:
i)        sarakstā norādīto
slimību un no jauna radušos slimību inkubācijas periods un
pārnēsāšanas ceļi,
ii)       novietnes veids,
iii)      pārvietoto turēto sauszemes
dzīvnieku suga un kategorija,
iv)      citi epidemioloģiski faktori;
c)      vai tie atbilst attiecīgajām 3.
un 8. punktā paredzētajām prasībām.
2.           Operatori veic visus vajadzīgos
pasākumus, lai nodrošinātu, ka uz citu dalībvalsti
pārvietotie turētie sauszemes dzīvnieki ir nosūtīti
tieši uz galamērķa vietu citā dalībvalstī, ja vien
tiem nav jāapstājas atpūtas vietā dzīvnieku
labturības iemeslu labad.
124. pants
Operatoru pienākumi galamērķa vietā
1.           Novietņu un lopkautuvju operatori,
kas saņem turētus sauszemes dzīvniekus no citas
dalībvalsts:
a)      pārbauda, vai:
i)        ir identifikācijas
līdzekļi, kas paredzēti regulas 106. panta
a) punktā un 107. panta a) punktā, 109. panta
1. punktā, 110. panta a) punktā un 113. panta
a) punktā, kā arī noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 114. un 117. pantu,
ii)       ir identifikācijas dokumenti, kas
paredzēti regulas 106. panta b) punktā un 107. panta
b) punktā, 109. panta 1. punkta c) apakšpunktā un
113. panta b) punktā, kā arī noteikumos, kuri
pieņemti saskaņā ar 114. un 117. pantu, un vai tie
pareizi aizpildīti;
b)      pārbauda, vai ir veterinārie
sertifikāti, kas paredzēti 140. pantā un noteikumos, kuri
pieņemti saskaņā ar 141. panta b) un c) punktu, vai
pašdeklarēšanas dokumenti, kas paredzēti 148. pantā un
noteikumos, kuri pieņemti saskaņā ar 148. panta
2. punktu;
c)      informē kompetento iestādi par
visiem pārkāpumiem attiecībā uz:
i)        saņemtajiem turētajiem
sauszemes dzīvniekiem,
ii)       šā punkta a) apakšpunkta
i) punktā paredzēto identifikācijas līdzekļu
klātbūtni,
iii)      dokumentiem, kas minēti
a) apakšpunkta ii) punktā un b) apakšpunktā.
2.           Ja konstatēts kāds no
1. panta c) apakšpunktā minētajiem pārkāpumiem,
operators izolē dzīvniekus, uz kuriem attiecas šis
pārkāpums, līdz kompetentā iestāde par tiem pieņem
lēmumu.
125. pants
Aizliegumi attiecībā uz turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanu dalībvalstīs
Ja dzīvniekus paredzēts nokaut
slimības izskaušanas nolūkā tādas izskaušanas programmas
ietvaros, kas paredzēta 30. panta 1., 2. un 3. punktā,
operatori nepārvieto turētus sauszemes dzīvniekus uz citu
dalībvalsti, ja vien galamērķa dalībvalsts pirms
dzīvnieku pārvietošanas nesniedz īpaši izteiktu atļauju.
126. pants
Vispārīgas prasības operatoriem attiecībā uz tādu
turētu sauszemes dzīvnieku pārvietošanu, kurus ved caur
dalībvalstīm, bet kuri paredzēti eksportam no Savienības uz
trešām valstīm vai teritorijām
Operatori
nodrošina, ka turēti sauszemes dzīvnieki, kuri paredzēti
eksportam no Savienības uz trešām valstīm vai teritorijām
un pa ceļam šķērso citas dalībvalsts teritoriju, atbilst
121., 122., 123. un 125. pantā noteiktajām prasībām.
3. iedaļa
Konkrētas prasības attiecībā uz nagaiņu un
mājputnu pārvietošanu uz citām dalībvalstīm
127. pants
Turētu nagaiņu un mājputnu pārvietošana uz citām
dalībvalstīm
Operatori pārvieto turētus
nagaiņus un mājputnus no novietnes vienā dalībvalstī
uz citu dalībvalsti tikai tad, ja tie atbilst šādiem
nosacījumiem attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām
slimībām:
a)           pārvietošanas laikā tiem
nav 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto
sarakstā norādīto slimību klīnisko simptomu vai
pazīmju;
b)           tiem piemērots
minētajām sarakstā norādītajām slimībām
atbilstošs uzturēšanās periods, ņemot vērā
pārvietojamo turēto nagaiņu un mājputnu sugu un kategoriju;
c)           minētajām sarakstā
norādītajām slimībām un pārvietojamo nagaiņu
un mājputnu sugām un kategorijām atbilstīgā laika
periodā izcelsmes novietnē nav ievesti nekādi turēti
nagaiņi vai mājputni;
d)           tie nerada būtisku risku, ka
sarakstā norādītās slimības varētu
izplatīties galamērķa vietā.
128. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz turētu sauszemes
dzīvnieku pārvietošanu uz citām dalībvalstīm
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      regulas 127. panta
b) punktā paredzēto uzturēšanās periodu;
b)      nepieciešamo laika periodu, kurā
pirms 127. panta c) apakšpunktā paredzētās
pārvietošanas novietnē ierobežo turētu nagaiņu vai
mājputnu ievešanu;
c)      papildu prasībām, lai, kā
paredzēts 127. panta d) apakšpunktā, nodrošinātu, ka
turēti nagaiņi vai mājputni nerada būtisku risku
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību izplatīšanos;
d)      citiem riska mazināšanas
pasākumiem, ar ko groza vai papildina 127. pantā noteiktās
prasības.
2.           Paredzot, kādi noteikumi
jāpieņem ar 1. punktā paredzētajiem
deleģētajiem aktiem, Komisija ņem vērā šādus
aspektus:
a)      uz pārvietojamo turēto
nagaiņu vai mājputnu sarakstā norādītu sugu vai
kategoriju attiecināmās 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētās sarakstā norādītās slimības;
b)      veselības statuss
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām slimībām
novietnēs, nodalījumos, zonās, kā arī izcelsmes un
galamērķa dalībvalstīs;
c)      novietnes veids un ražošanas veids
izcelsmes un galamērķa vietās;
d)      novietnes veids;
e)      pārvietojamo turēto
nagaiņu vai mājputnu sugas un kategorijas;
f)       pārvietojamo turēto
nagaiņu vai mājputnu vecums;
g)      citi epidemioloģiski faktori.
129. pants
Uz citu dalībvalsti pārvietoti, kaušanai paredzēti turēti
nagaiņi vai mājputni
1.           Lopkautuvju operatori, kas
saņem turētus nagaiņus vai mājputnus no citas
dalībvalsts, šos dzīvniekus nokauj cik drīz vien iespējams
pēc to ierašanās un ne vēlāk kā termiņā, kas
jānosaka deleģētos aktos, kurus pieņem saskaņā ar
2. punktu.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šā panta 1. punktā paredzēto kaušanas termiņu.
4. iedaļa
Turētu nagaiņu un mājputnu savākšanas operācijas
130. pants
Atkāpes attiecībā uz savākšanas operācijām
1.           Atkāpjoties no 123. panta
2. punkta, operatori turētiem nagaiņiem un mājputniem var
veikt maksimāli:
a)      vienu savākšanas operāciju
izcelsmes dalībvalstī;
b)      vienu savākšanas operāciju,
šķērsojot citu dalībvalsti;
c)      vienu savākšanas operāciju
galamērķa dalībvalstī.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētās savākšanas operācijas norit tikai
saskaņā ar 92. panta 1. punktu un 94. panta 3. un
4. punktu šim mērķim apstiprinātā novietnē.
Taču izcelsmes dalībvalsts arī var
atļaut savākšanas operācijas transportlīdzeklī
tās teritorijā, savācot turētus nagaiņus un
mājputnus tieši no izcelsmes novietnes, ar nosacījumu, ka tie
pēc šīs operācijas netiek izkrauti pirms:
a)      ierašanās to galamērķa
vietā vai novietnē; vai
b)      šā panta 1. punkta b) un
c) apakšpunktā paredzētās savākšanas operācijas.
131. pants
Slimību profilakses prasības attiecībā uz savākšanas
operācijām
Operatori, kas veic savākšanas
operācijas, nodrošina, ka:
a)           savāktiem turētiem
nagaiņiem un mājputniem ir vienāds veselības statuss, vai
gadījumā, ja tiem nav vienāds veselības statuss, visiem
savāktajiem dzīvniekiem piemēro zemāko veselības
statusu;
b)           turētos nagaiņus vai
mājputnus savāc un pārvieto uz galamērķa vietu
citā dalībvalstī cik drīz vien iespējams pēc to
izcelsmes novietnes atstāšanas un ne vēlāk kā
termiņā, kas jānosaka deleģētajā aktā
atbilstoši 132. panta c) punktam;
c)           tiek veikti vajadzīgie
biodrošības pasākumi, lai nodrošinātu, ka savāktie
turētie nagaiņi un mājputni:
i)       nenonāk saskarē ar
turētiem nagaiņiem vai mājputniem, kuriem ir zemāks
veselības statuss,
ii)       nerada 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minēto sarakstā norādīto
slimību būtisku izplatīšanās risku turētiem
nagaiņiem vai mājputniem savākšanas operācijas vietā;
d)           turētie nagaiņi vai
mājputni ir identificēti, un vajadzības gadījumā tiem
līdzi ir šādi dokumenti:
i)       identifikācijas un
reģistrācijas dokumenti, ja tie paredzēti 106. panta
b) punktā, 107. panta b) punktā, 109. panta
c) punktā, 110. panta b) punktā un 113. panta b) punktā,
kā arī noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
114. un 117. pantu, ja vien nav piešķirtas atkāpes
saskaņā ar 115. pantu,
ii)       veterinārais sertifikāts, ja
tas paredzēts 140. pantā un 141. panta c) punktā,
ja vien nav piešķirtas atkāpes saskaņā ar noteikumiem, kas
pieņemti atbilstoši 141. panta a) punktam,
iii)      attiecīgā gadījumā
pašdeklarēšanas dokuments, kā paredzēts 148. pantā.
132. pants
 Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz savākšanas
operācijām
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz:
a)           konkrētiem noteikumiem
attiecībā uz savākšanas operācijām, kad papildus
131. panta b) un c) punktā paredzētajiem pasākumiem
spēkā ir citi riska mazināšanas pasākumi;
b)           kritērijiem, saskaņā
ar kuriem izcelsmes dalībvalstis var atļaut savākšanas
operācijas transportlīdzeklī, kā paredzēts
130. panta 2. punkta otrajā daļā;
c)           periodu no brīža, kad
turētus nagaiņus vai mājputnus izved no to izcelsmes novietnes
līdz brīdim, kad tos no savākšanas operācijas izved uz
pēdējo galamērķi citā dalībvalstī, kā
paredzēts 131. panta b) punktā;
d)           regulas 131. panta
c) punktā paredzētajiem biodrošības pasākumiem.
5. iedaļa
Turētu sauszemes dzīvnieku, kas nav turēti nagaiņi vai
mājputni, pārvietošana uz citām dalībvalstīm
133. pants
Turētu sauszemes dzīvnieku, kas nav turēti nagaiņi vai
mājputni, pārvietošana uz citām dalībvalstīm un
deleģētie akti
1.           Operatori pārvieto turētus
sauszemes dzīvniekus, kas nav turēti nagaiņi vai mājputni,
no novietnes vienā dalībvalstī uz citu dalībvalsti tikai
tad, ja tie nerada būtisku risku attiecībā uz 8. panta
1. punkta d) apakšpunktā minēto slimību
izplatīšanos galamērķa vietā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
kuriem nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai nodrošinātu,
ka turētie sauszemes dzīvnieki, kas nav turēti nagaiņi vai
mājputni, nerada būtisku risku attiecībā uz 8. panta
1. punkta d) apakšpunktā minēto sarakstā
norādīto slimību izplatīšanos, kā paredzēts
šā panta 1. punktā.
3.           Paredzot, kādi sīki
izstrādāti noteikumi jāpieņem ar 2. punktā paredzētajiem
deleģētajiem aktiem, Komisija ņem vērā šādus
aspektus:
a)      uz pārvietojamo turēto
sauszemes dzīvnieku sarakstā norādīto sugu vai kategoriju
attiecināmās 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētās sarakstā norādītās slimības;
b)      veselības statuss attiecībā
uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām izcelsmes
novietnēs, nodalījumos, zonās, un dalībvalstīs,
kā arī galamērķa vietā;
c)      novietnes veidi un ražošanas veidi
izcelsmes vietās un galamērķa vietā;
d)      pārvietošanas veids, ņemot
vērā dzīvnieku galīgo izmantošanu galamērķī;

e)      pārvietojamo turēto sauszemes
dzīvnieku sugas un kategorijas;
f)       pārvietojamo turēto sauszemes
dzīvnieku vecums;
g)      citi epidemioloģiski faktori.
6. iedaļa
Atkāpes no riska mazināšanas pasākumiem un to papildināšana

134. pants
Norobežotām novietnēm paredzēti dzīvnieki un
deleģētie akti
1.           Operatori pārvieto uz
norobežotu novietni tikai tādus turētus sauszemes dzīvniekus,
kuri atbilst šādiem nosacījumiem:
a)      to izcelsme ir citā norobežotā
novietnē;
b)      norobežotajā galamērķa
novietnē tie nerada 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību būtisku
izplatīšanās risku sarakstā norādītām dzīvnieku
sugām vai kategorijām, izņemot ja šāda pārvietošana ir
atļauta zinātniskiem mērķiem.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      tādiem sīki
izstrādātiem noteikumiem turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanai uz norobežotām novietnēm, kas papildina
noteikumus, kuri paredzēti šā panta 1. punktā;
b)      konkrētiem noteikumiem turētu
sauszemes dzīvnieku pārvietošanai uz norobežotām novietnēm,
ja spēkā esošie riska mazināšanas pasākumi nodrošina, ka
šāda pārvietošana nerada būtisku risku turētu sauszemes
dzīvnieku veselībai norobežotā novietnē un novietnēm
tās apkaimē.
135. pants
Atkāpes attiecībā uz turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanu zinātniskiem mērķiem un deleģētie
akti
1.           Galamērķa vietas
kompetentā iestāde atkarībā no izcelsmes vietas
kompetentās iestādes piekrišanas var atļaut turētu sauszemes
dzīvnieku pārvietošanu uz dalībvalsts teritoriju
zinātniskiem mērķiem, kas neatbilst regulas 1.-5. iedaļas
prasībām, izņemot 121. un 122. panta, 123. panta
1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta un 124. panta
prasības.
2.           Kompetentās iestādes var
piešķirt 1. punktā paredzētās atkāpes tikai ar
šādiem nosacījumiem:
a)      galamērķa un izcelsmes vietas
kompetentās iestādes:
i)        ir vienojušās par šādas
pārvietošanas nosacījumiem,
ii)       ir veikušas vajadzīgos riska
mazināšanas pasākumus, lai nodrošinātu, ka šāda pārvietošana
neapdraud to vietu veselības statusu, kas ir pa ceļam un
galamērķa vietu veselības statusu attiecībā uz
8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām,
iii)      attiecīgā gadījumā
ir paziņojušas šķērsotās dalībvalsts kompetentajai
iestādei par piešķirto atkāpi un par tās piešķiršanas
nosacījumiem;
b)      minētā dzīvnieku
pārvietošana norit izcelsmes vietas un galamērķa vietas
kompetento iestāžu uzraudzībā un vajadzības
gadījumā šķērsotās dalībvalsts kompetentās
iestādes uzraudzībā.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
to, kā groza un papildina noteikumus par šā panta 1. un
2. punktā paredzētajām atkāpēm, ko piešķir
kompetentās iestādes.
136. pants
Atkāpes attiecībā uz rekreatīvo izmantošanu, sporta un
kultūras pasākumiem, ganībām un darbu pierobežā
1.           Galamērķa vietas
kompetentā iestāde var piešķirt atkāpes no regulas 2.-5.
iedaļas prasībām, izņemot 123. panta 1. punkta
a) un b) apakšpunkta un 124. un 125. panta prasības, turētu
sauszemes dzīvnieku pārvietošanai Savienības iekšienē starp
dalībvalstīm, ja šāda pārvietošana paredzēta:
a)      rekreatīvai izmantošanai
pierobežā;
b)      izstādēm un sporta,
kultūras vai līdzīgiem pasākumiem, kas tiek organizēti
pierobežā;
c)      turētu sauszemes dzīvnieku
ganīšanai ganībās, kas dalībvalstīm ir kopējas;
d)      turētu sauszemes dzīvnieku
darbam dalībvalstu pierobežā.
2.           Izcelsmes un galamērķa
dalībvalstis vienojas par galamērķa vietas kompetentās
iestādes piešķirtām atkāpēm 1. punktā
paredzētajiem mērķiem turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanai un veic pienācīgus riska mazināšanas
pasākumus, lai nodrošinātu, ka šāda pārvietošana nerada
būtisku risku.
3.           Šā panta 2. punktā
minētās dalībvalstis informē Komisiju par
1. punktā paredzēto atkāpju piešķiršanu.
4.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
to, kā groza un papildina noteikumus par šā panta 1. punktā
paredzētajām atkāpēm, ko piešķir galamērķa
vietas kompetentās iestādes.
137. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz atkāpēm, ko
piešķir cirkiem, izstādēm, sporta pasākumiem un
rekreatīvo lietojumu, zoodārziem un zooveikalu vairumtirgotavām
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz:
a)           konkrētiem noteikumiem, ar ko
papildina 2.-5. iedaļā paredzētos noteikumus par
turētu sauszemes dzīvnieku pārvietošanu šādiem
mērķiem:
i)       cirkiem, zoodārziem, zooveikaliem,
dzīvnieku patversmēm un vairumtirgotavām,
ii)       izstādēm un sporta,
kultūras vai līdzīgiem pasākumiem,
b)           atkāpēm no regulas 2.-5.
iedaļas prasībām, izņemot 123. panta a) un b) punkta un
124. un 125. panta prasības attiecībā uz
a) apakšpunktā minēto sauszemes dzīvnieku
pārvietošanu.
138. pants
Pagaidu atkāpju īstenošanas pilnvaras attiecībā uz
konkrētu sugu vai kategoriju turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanu
Komisija ar
īstenošanas aktiem nosaka noteikumus par pagaidu atkāpēm no
šajā nodaļā noteiktajiem noteikumiem attiecībā uz
konkrētu sugu vai kategoriju turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanu, ja:
a)           pārvietošanas prasības,
kas paredzētas 127. pantā, 129. panta 1. punktā,
130. un 131. pantā, 133. panta 1. punktā,
134. panta 1. punktā un 135. panta 1. un
2. punktā un 136. pantā un noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 128. panta 1. punktu un 129. panta
2. punktu, 132. pantu, 133. panta 2. punktu,
134. panta 2. punktu, 135. panta 3. punktu un
136. panta 4. punktu un 137. pantu, iedarbīgi nemazina
risku, ko rada šādu dzīvnieku pārvietošana; vai
b)           šķiet, ka regulas 8. panta
1. punkta d) apakšpunktā minētā sarakstā
norādītā slimība izplatās, neraugoties uz
saskaņā ar 1.-6. iedaļu noteiktajām pārvietošanas
prasībām.
Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 255. panta
2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
Pienācīgi
pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu gadījumā, kas
saistīti ar slimībām, kuras rada risku ar ļoti būtisku
ietekmi, un ņemot vērā 139. pantā paredzētos
jautājumus, Komisija pieņem īstenošanas aktus, kas
saskaņā ar 255. panta 3. punktā paredzēto procedūru
jāpiemēro nekavējoties.
139. pants
Vērā ņemamie jautājumi, pieņemot šajā iedaļā
paredzētos deleģētos un īstenošanas aktus
Paredzot, kādi noteikumi
jāpieņem ar 134. panta 2. punktā,
135. panta 3. punktā,
136. panta 4. punktā, 137. un 138. pantā
paredzētajiem deleģētajiem un īstenošanas aktiem, Komisija
ņem vērā šādus aspektus:
a)           ar šajos noteikumos minēto
pārvietošanu saistītie riski;
b)           veselības statuss
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām slimībām
izcelsmes un galamērķa vietās;
c)           sarakstā
norādītās dzīvnieku sugas saistībā ar
8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām;
d)           biodrošības pasākumi
izcelsmes vietā, galamērķa vietā un vietās pa
ceļam;
e)           jebkādi tādi specifiski
apstākļi novietnēs, kādos turēti sauszemes
dzīvnieki tiek turēti;
f)            konkrētā veida novietnei
un attiecīgajai turēto sauszemes dzīvnieku sugai un kategorijai
raksturīgie pārvietošanas modeļi;
g)           citi epidemioloģiski faktori.
7. iedaļa
Dzīvnieku veselības sertificēšana
140. pants
Operatoru pienākums nodrošināt, lai dzīvniekiem līdzi
būtu veterinārais sertifikāts
1.           Operatori pārvieto uz citu
dalībvalsti šādu sugu vai kategoriju turētus sauszemes
dzīvniekus tikai tad, ja tiem līdzi ir saskaņā ar
146. panta 1. punktu izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes
izsniegts veterinārais sertifikāts:
a)      nagaiņi;
b)      mājputni;
c)      norobežotai novietnei paredzēti
turēti sauszemes dzīvnieki, kas nav nagaiņi vai mājputni;
d)      citi turēti sauszemes
dzīvnieki, kas nav šā punkta a), b) un c) apakšpunktā
minētie dzīvnieki, ja tas paredzēts saskaņā ar
141. panta 1. punkta c) apakšpunktu pieņemtajos
deleģētajos aktos.
2.           Operatori nepārvieto
dalībvalsts iekšienē vai no vienas dalībvalsts uz citu
dalībvalsti turētus sauszemes dzīvniekus, ja tiem līdzi nav
saskaņā ar 146. panta 1. punktu izcelsmes dalībvalsts
kompetentās iestādes izsniegta veterinārā sertifikāta
un ja nav izpildīti tālāk a) un b) apakšpunktā
minētie nosacījumi:
a)      turētos sauszemes dzīvniekus ir
atļauts izvest no 55. panta 1. punkta f) apakšpunkta ii)
punktā, 56. pantā un 64. panta 1. punktā
paredzētās ierobežojumu zonas un tiem piemēro slimību
kontroles pasākumus, kas paredzēti 55. panta
1. punktā, 65. panta 1. punktā, 74. panta 1.
punktā vai 78. panta 1. un 2. punktā vai noteikumos, kas
pieņemti saskaņā 55. panta 2. punktu, 67. pantu,
71. panta 3. punktu un 74. panta 3. punktu, 79. pantu,
81. panta 3. punktu vai 248. pantu;
b)      turētie sauszemes dzīvnieki
pieder pie sugas, kurai piemēro minētos slimību kontroles
pasākumus.
3.           Operatori veic visus vajadzīgos
pasākumus, lai nodrošinātu, ka ceļā no izcelsmes vietas uz
galamērķi turētiem sauszemes dzīvniekiem ir
1. punktā paredzētais veterinārais sertifikāts, ja
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 144. pantu, nav
paredzēti konkrēti pasākumi.
141. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz operatoru pienākumu nodrošināt,
lai dzīvniekiem līdzi būtu veterinārais sertifikāts
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      atkāpēm no 140. panta
1. punktā paredzētajām dzīvnieku veselības
sertificēšanas prasībām turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanai, kas nerada slimību būtisku izplatīšanās
risku sakarā ar:
i)        pārvietojamo turēto sauszemes
dzīvnieku sugām vai kategorijām un 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām, attiecībā uz kurām
tās ir sarakstā norādītās sugas,
ii)       minēto sugu un kategoriju
turēto sauszemes dzīvnieku audzēšanas veidu un turēšanas
metodēm,
iii)      turēto sauszemes dzīvnieku
paredzēto izmantošanu,
iv)      turēto sauszemes dzīvnieku
galamērķa vietu, vai;
b)      īpašiem noteikumiem attiecībā
uz 140. panta 1. punktā paredzētajām dzīvnieku
veselības sertificēšanas prasībām, ja kompetentā
iestāde veic īpašus riska mazināšanas pasākumus
attiecībā uz uzraudzību vai biodrošību, ņemot
vērā šā panta 2. punktā paredzētos elementus, kas
nodrošina:
i)        pārvietojamo turēto sauszemes
dzīvnieku izsekojamību,
ii)       pārvietojamo turēto sauszemes
dzīvnieku atbilstību 1.-6. iedaļā
paredzētajām dzīvnieku veselības prasībām
pārvietošanai;
c)      dzīvnieku veselības
sertificēšanas prasībām attiecībā uz citu sugu un
kategoriju turētiem sauszemes dzīvniekiem, kas nav 140. panta 1. punkta
a), b) un c) apakšpunktā minētie dzīvnieki,
pārvietošanai gadījumos, kur dzīvnieku veselības
sertificēšana ir obligāta prasība, lai nodrošinātu, ka
attiecīgā pārvietošana atbilst noteiktajām dzīvnieku
veselības prasībām attiecībā uz
1.–6. iedaļā paredzēto pārvietošanu.
2.           Nosakot 1. punkta
b) apakšpunktā paredzētos īpašos noteikumus, Komisija
ņem vērā šādus aspektus:
a)      kompetentās iestādes
pārliecība par operatoru ieviesto biodrošību, kā
paredzēts 9. panta 1. punkta b) apakšpunktā un
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar šā 9. panta
2. punktu;
b)      kompetentās iestādes spēja
veikt pienācīgus un vajadzīgus pasākumus un darbības,
kā paredzēts šīs regulas 12. panta 1. punktā;
c)      līmenis iegūtajām
pamatzināšanām par dzīvnieku veselību, kā
paredzēts 10. pantā, un 12. panta 2. punktā
paredzētais atbalsts;
d)      dzīvniekveselības
apmeklējumi, kā paredzēts 23. pantā un noteikumos, kas
pieņemti saskaņā ar 24. pantu, ja spēkā nav
23. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētā cita
attiecīga uzraudzība, kvalitātes nodrošināšanas shēmas
vai oficiālās kontroles;
e)      kompetentās iestādes
veikumā – tādas Savienības paziņošanas un
ziņošanas sniegums, kā paredzēts 17.–20. pantā un
noteikumos, kuri pieņemti saskaņā ar 17. panta
3. punktu, 18. panta 3. punktu un 21. pantu;
f)       25. pantā paredzētās
uzraudzības un 27. pantā un noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 28. un 29. pantu, paredzēto uzraudzības
programmu piemērošana.
3.           Nosakot šā panta 1. punkta
c) apakšpunktā paredzētās dzīvnieku veselības
sertificēšanas prasības, Komisija ņem vērā
1. punkta a) apakšpunkta i)–iv) punktā paredzētos
elementus.
142. pants
Veterināro sertifikātu saturs
1.           Veterinārajā
sertifikātā ietver šādu informāciju:
a)      izcelsmes vieta vai novietne,
galamērķa vieta vai novietne un vajadzības gadījumā
turēto sauszemes dzīvnieku savākšanas operāciju vai
atpūtas novietnes;
b)      turēto sauszemes dzīvnieku
apraksts;
c)      turēto sauszemes dzīvnieku
skaits;
d)      turēto sauszemes dzīvnieku
identifikācija un reģistrācija, ja tas prasīts 106., 107.,
109., 110. un 113. pantā un noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 114. un 117. pantu, ja vien nav piešķirta
atkāpe saskaņā ar 115. pantu; un
e)      informācija, kas vajadzīga, lai
pierādītu turēto sauszemes dzīvnieku atbilstību
paredzētajām attiecīgajām dzīvnieku veselības
prasībām attiecībā uz pārvietošanu, kā
paredzēts 1.–6. iedaļā.
2.           Veterinārajā
sertifikātā var iekļaut citos Savienības tiesību aktos
prasītu informāciju.
143. pants
Pilnvaru deleģēšana un īstenošanas akti attiecībā uz
veterināro sertifikātu saturu
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      sīki izstrādātiem
noteikumiem attiecībā uz 142. panta 1. punktā
paredzēto veterināro sertifikātu saturu dažādām
turētu sauszemes dzīvnieku sugām un kategorijām un
saskaņā ar 144. pantu pieņemtajos noteikumos
paredzētajiem konkrētiem pārvietošanas veidiem;
b)      papildu informāciju, ko iekļauj
veterinārajā sertifikātā, kā paredzēts 142. panta
1. punktā.
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var pieņemt noteikumus par veterinārā sertifikāta
paraugiem. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
255. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
144. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz turētu sauszemes
dzīvnieku konkrētiem pārvietošanas veidiem
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus par konkrētiem
pasākumiem, ar kuriem papildina operatoru pienākumu nodrošināt,
lai dzīvniekiem līdzi būtu veterinārais sertifikāts,
kā paredzēts 140. pantā un noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 141. pantu, attiecībā uz šādiem
turētu sauszemes dzīvnieku pārvietošanas veidiem:
a)           tādu turētu nagaiņu
un mājputnu pārvietošana, kuriem pirms dzīvnieku ierašanās
galamērķa vietā pa ceļam tiek veiktas 130. pantā
paredzētās savākšanas operācijas ;
b)           tādu turētu nagaiņu
un mājputnu pārvietošana, kuri nevar turpināt ceļu uz
galamērķa vietu un jānosūta atpakaļ uz izcelsmes vietu
vai jāpārvieto uz citu galamērķi viena vai vairāku
šādu iemeslu dēļ:
i)       dzīvnieku paredzētais maršruts
ticis negaidīti pārtraukts dzīvnieku labturības iemeslu
dēļ,
ii)       neparedzēti negadījumi vai
notikumi ceļā,
iii)      turētie sauszemes dzīvnieki
tikuši noraidīti galamērķa vietā dalībvalstī vai
uz Savienības ārējās robežas,
iv)      turētie sauszemes dzīvnieki
tikuši noraidīti savākšanas vietā vai atpūtas vietā,
v)      turētie sauszemes dzīvnieki
tikuši noraidīti trešā valstī;
c)           izstādēm, sporta,
kultūras un līdzīgiem pasākumiem paredzētu turētu
sauszemes dzīvnieku pārvietošana un to vēlāka
nosūtīšana atpakaļ uz izcelsmes vietu.
145. pants
Operatoru pienākums sadarboties ar kompetento iestādi
attiecībā uz dzīvnieku veselības sertificēšanu
Operatori:
a)           sniedz kompetentajai iestādei
visu veterinārā sertifikāta aizpildīšanai vajadzīgo
informāciju, kā paredzēts 140. panta 1. un
2. punktā un noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
143. panta 1. punktu vai 144. pantu.
b)           vajadzības gadījumā
veic turētu sauszemes dzīvnieku dokumentu kontrolpārbaudes,
identitātes kontrolpārbaudes un fiziskas kontrolpārbaudes,
kā paredzēts 146. panta 3. punktā.
146. pants
Kompetentās iestādes atbildība par dzīvnieku veselības
sertificēšanu
1.           Pēc operatora lūguma
kompetentā iestāde izsniedz veterināro sertifikātu
turētu sauszemes dzīvnieku pārvietošanai uz citu
dalībvalsti, ja tas prasīts 140. pantā vai
deleģētajos aktos, kas pieņemti saskaņā ar
141. panta 1. punktu un 143. panta 2. punktu, ar
nosacījumu, ka izpildītas šādas pārvietošanas
prasības:
a)      regulas 121. pantā, 122. panta
1. punktā, 123., 125., 126., 127., 129., 130. un
131. pantā, 133. panta 1. punktā un 134. panta
1. punktā, 135. un 136. pantā paredzētās
prasības;
b)      saskaņā ar 122. panta 2.
punktu un 128. panta 1. punktu, 132. pantu, 133. panta
2. punktu, 134. panta 2. punktu, 135. panta 4. punktu un
136. panta 4. punktu un 137. pantu pieņemtajos
deleģētajos aktos paredzētās prasības;
c)      saskaņā ar 138. pantu
pieņemtajos īstenošanas aktos paredzētās prasības.
2.           Veterināro sertifikātu:
a)      ir pārbaudīts un to
parakstījis oficiālais veterinārārsts;
b)      ir derīgs saskaņā ar
4. punkta c) apakšpunktu pieņemtajos noteikumos
paredzētajā periodā, kura laikā turētie sauszemes
dzīvnieki, kas ierakstīti sertifikātā, saglabā
atbilstību minētajā sertifikātā paredzētajām
dzīvnieku veselības garantijām.
3.           Pirms veterinārā
sertifikāta parakstīšanas oficiālais veterinārārsts
dokumentu kontrolpārbaudēs, identitātes
kontrolpārbaudēs un fiziskās kontrolpārbaudēs, kā
paredzēts saskaņā ar 4. punktu pieņemtos deleģētajos
aktos, pārbauda, vai turētie sauszemes dzīvnieki, kas
ierakstīti sertifikātā, atbilst šīs nodaļas
prasībām.
4.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
kuriem paredz noteikumus par:
a)      to, kāda veida dokumentu
kontrolpārbaudes, identitātes kontrolpārbaudes un fiziskas
kontrolpārbaudes ir paredzētas dažādu sugu un kategoriju
turētiem sauszemes dzīvniekiem un oficiālajam
veterinārārstam ir jāveic saskaņā ar šā panta
3. punktu, lai pārbaudītu atbilstību šīs nodaļas
prasībām;
b)      termiņiem šādu dokumentu
kontrolpārbaužu, identitātes kontrolpārbaužu un fizisku kontrolpārbaužu
veikšanai un veterināro sertifikātu izsniegšanai, ko oficiālais
veterinārārsts veic pirms turētu sauszemes dzīvnieku
sūtījumu pārvietošanas;
c)      veterināro sertifikātu
derīguma termiņu.
147. pants
Elektroniskie veterinārie sertifikāti
Regulas 146. panta 1. punktā
paredzētos veterināros sertifikātus var aizstāt ar
elektroniskiem veterināriem sertifikātiem, ko sagatavo,
apstrādā un nosūta, izmantojot IMSOC, ja
a)           šādos elektroniskos
veterināros sertifikātos ir ietverta visa veterinārā
sertifikāta paraugā prasītā informācija
saskaņā ar 142. pantu un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 143. pantu;
b)           tiek nodrošināta turētu
sauszemes dzīvnieku izsekojamība un saite starp minētajiem
dzīvniekiem un elektronisko veterināro sertifikātu.
148. pants
Operatoru pašdeklarēšana pārvietošanai uz citām
dalībvalstīm
1.           Operatori izcelsmes vietā
izsniedz pašdeklarēšanas dokumentu turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanai no to izcelsmes vietas vienā dalībvalstī uz
galamērķa vietu citā dalībvalstī un nodrošina, ka gadījumos,
kur nav prasīts, lai dzīvniekiem līdzi būtu 140. panta
1. un 2. punktā paredzētais veterinārais
sertifikāts, dzīvniekiem līdzi ir šāds pašdeklarēšanas
dokuments.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētajā pašdeklarēšanas dokumentā iekļauj
šādu informāciju par turētiem sauszemes dzīvniekiem:
a)      to izcelsmes vieta, to
galamērķa vieta un vajadzības gadījumā savākšanas
un atpūtas vietas;
b)      turēto sauszemes dzīvnieku
apraksts, to suga, kategorija un skaits;
c)      identifikācija un
reģistrācija, ja tas prasīts saskaņā ar 106., 107.,
109. un 110. pantu un 113. panta a) punktu un noteikumiem, kas
pieņemti saskaņā ar 114. un 117. pantu;
d)      informācija, kas vajadzīga, lai
pierādītu turētu sauszemes dzīvnieku atbilstību
paredzētajām dzīvnieku veselības prasībām attiecībā
uz pārvietošanu, kā paredzēts 1.–6. iedaļā.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      sīki izstrādātiem
noteikumiem par šā panta 2. punktā paredzētā
pašdeklarēšanas dokumenta saturu dažādām dzīvnieku kategorijām
un sugām;
b)      pašdeklarēšanas dokumentā
iekļaujamo informāciju papildus šā panta 2. punktā
paredzētajai informācijai.
4.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus par šā panta 2. punktā
paredzēto pašdeklarēšanas dokumentu paraugiem. Šos īstenošanas
aktus pieņem saskaņā ar 255. panta 2. punktā
minēto pārbaudes procedūru.
8. iedaļa
Paziņošana par turētu sauszemes dzīvnieku pārvietošanu uz
citām dalībvalstīm
149. pants
Operatoru pienākums attiecībā uz paziņošanu par turētu
sauszemes dzīvnieku pārvietošanu uz citām dalībvalstīm
Operatori savas izcelsmes valsts kompetentajai
iestādei pirms turētu sauszemes dzīvnieku pārvietošanas no
šīs dalībvalsts uz citu dalībvalsti par to paziņo, ja
a)           dzīvniekiem līdzi
jābūt izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes
izsniegtam veterinārajam sertifikātam saskaņā ar
146. un 147. pantu un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 146. panta 4. punktu;
b)           dzīvniekiem, ko pārvieto
no ierobežojumu zonas un kam piemēro slimības kontroles
pasākumus, kā minēts 140. panta 2. punktā,
līdzi jābūt turētiem sauszemes dzīvniekiem
paredzētam veterinārajam sertifikātam;
c)           paziņošana ir nepieciešama
saskaņā ar 151. panta 1. punktu pieņemtajiem
deleģētajiem aktiem.
Šā panta 1. punkta mērķiem
operatori sniedz izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei visu
nepieciešamo informāciju, lai tā saskaņā ar 150. panta
1. punktu varētu paziņot galamērķa dalībvalsts
kompetentajai iestādei par turēto sauszemes dzīvnieku
pārvietošanu.
150. pants
Kompetentās iestādes atbildība attiecībā uz
paziņošanu par pārvietošanu uz citām dalībvalstīm
1.           Izcelsmes dalībvalsts
kompetentā iestāde paziņo galamērķa dalībvalsts
kompetentajai iestādei par turētu sauszemes dzīvnieku
pārvietošanu, kā noteikts 149. pantā.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētā paziņošana pēc iespējas jāveic,
izmantojot IMSOC.
3.           Attiecībā uz to, kā
pārvalda kompetentās iestādes paziņojumus par
pārvietošanu, kā paredzēts 1. punktā,
dalībvalstis nozīmē reģionus.
4.           Atkāpjoties no 1. punkta,
izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde var atļaut, ka
galamērķa dalībvalsts kompetentajai iestādei par
ūdensdzīvnieku pārvietošanu daļēji vai
pilnībā, izmantojot IMSOC, paziņo operators.
151. pants
Pilnvaru deleģēšana un īstenošanas akti attiecībā uz
paziņošanu par pārvietošanu, ko veic operatori un kompetentās
iestādes
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      prasību operatoriem iepriekš
paziņot par turētu sauszemes dzīvnieku pārvietošanu no
vienas dalībvalsts uz citu saskaņā ar 149. pantu
attiecībā uz citām dzīvnieku sugām un
kategorijām, kas nav attiecīgā panta a) un b) punktā
minētās, ja minēto sugu vai kategoriju pārvietošanas
izsekojamība ir nepieciešama, lai nodrošinātu atbilstību
noteiktajām dzīvnieku veselības prasībām
attiecībā uz pārvietošanu, kā paredzēts
1.–6. iedaļā;
b)      informāciju, kas nepieciešama
turētu sauszemes dzīvnieku pārvietošanas paziņošanai,
kā paredzēts 149. un 150. pantā;
c)      ārkārtas procedūrām
turēto sauszemes dzīvnieku pārvietošanas paziņošanai
strāvas pārrāvuma vai citu IMSOC traucējumu
gadījumā;
d)      prasībām attiecībā uz
dalībvalsts reģionu nozīmēšanu paziņojumu par
pārvietošanu pārvaldībai, kā paredzēts 150. panta
3. punktā .
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var paredzēt noteikumus par:
a)      formu tādiem paziņojumiem par turētu
sauszemes dzīvnieku pārvietošanu, ko:
i)        operatori paziņo savas izcelsmes
dalībvalsts kompetentajai iestādei saskaņā ar
149. pantu,
ii)       izcelsmes dalībvalsts
kompetentā iestāde paziņo galamērķa dalībvalsts
kompetentajai iestādei saskaņā ar 150. pantu;
b)      termiņiem attiecībā uz:
i)        149. pantā minēto
vajadzīgo informāciju, kas operatoriem jāsniedz izcelsmes
dalībvalsts kompetentajai iestādei,
ii)       izcelsmes dalībvalsts
kompetentās iestādes paziņošanu par turētu sauszemes
dzīvnieku pārvietošanu, kā minēts 150. panta 1.
punktā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
4. nodaļa
Sauszemes lolojumdzīvnieku pārvietošana Savienībā
152. pants
Sauszemes lolojumdzīvnieku nekomerciāla pārvietošana,
deleģētie un īstenošanas akti
1.           Lolojumdzīvnieku
turētāji veic I pielikumā norādīto sauszemes
lolojumdzīvnieku sugu dzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu
no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti tikai tad, ja:
a)      minētie sauszemes
lolojumdzīvnieki ir identificēti un tiem līdzi ir
identifikācijas dokuments, ja tas prasīts 112. pantā vai
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 114. panta
e) punktu un 117. pantu;
b)      pārvietošanas laikā ir veikti
pienācīgi slimību profilakses un kontroles pasākumi, lai
nodrošinātu, ka sauszemes lolojumdzīvnieki nerada 8. panta 1.
punkta d) apakšpunktā minēto sarakstā norādīto
slimību un no jauna radušos slimību būtisku
izplatīšanās risku turētiem sauszemes dzīvniekiem galamērķa
vietā un transportēšanas laikā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šā panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajiem
slimību profilakses un kontroles pasākumiem, lai, vajadzības
gadījumā ņemot vērā galamērķa vietas
veselības statusu, nodrošinātu, ka sauszemes lolojumdzīvnieki
nerada būtisku 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību un no jauna radušos
slimību izplatīšanās risku dzīvniekiem transportēšanas
laikā un galamērķa vietā.
3.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus par slimību profilakses un kontroles
pasākumiem, kā paredzēts šā panta 1. punktā un
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar šā panta
2. punktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 254. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
5. nodaļa
Savvaļas sauszemes dzīvnieku pārvietošana
153. pants
Savvaļas sauszemes dzīvnieki
1.           Operatori pārvieto
savvaļas sauszemes dzīvniekus no biotopa vienā
dalībvalstī uz biotopu vai novietni citā dalībvalstī,
tikai ja:
a)      savvaļas dzīvnieku
pārvietošanu no to biotopiem veic tā, lai tie neradītu
būtisku 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto
sarakstā norādīto slimību vai no jauna radušos slimību
izplatīšanās risku dzīvniekiem galamērķa vietā
vai pa ceļam uz to;
b)      savvaļas dzīvnieki nav no
biotopa, kas atrodas ierobežojumu zonā, kurai piemēro pārvietošanas
ierobežojumus saistībā ar 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minēto sarakstā norādīto
slimību vai no jauna radušos slimību konstatējumu sarakstā
norādītajām sugām saskaņā ar 70. panta
2. punkta c) apakšpunktu, 80. panta 1. un 2. punktu un
noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 70. panta
3. punkta b) apakšpunktu, 71. panta 3. punktu,
80. panta 4. punktu un 81. panta 3. punktu, vai
ārkārtas pasākumiem, kas paredzēti 245. un 246. pantā,
un noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 248. pantu, ja vien
saskaņā ar minētajiem noteikumiem nav piešķirtas
atkāpes;
c)      savvaļas dzīvniekiem līdzi
ir veterinārais sertifikāts vai citi dokumenti, ja ir nepieciešama
dzīvnieku veselības sertificēšana, lai nodrošinātu
atbilstību šā punkta a) un b) apakšpunktā paredzētajām
dzīvnieku veselības prasībām pārvietošanai, un ja ir
ievēroti noteikumi, kas pieņemti saskaņā ar 154. panta
1. punkta c) un d) apakšpunktu;
d)      izcelsmes dalībvalsts
kompetentā iestāde paziņo galamērķa dalībvalsts
kompetentajai iestādei par pārvietošanu, ja atbilstoši noteikumiem,
kas pieņemti saskaņā ar 154. panta 1. punkta
c) apakšpunktu, nepieciešams veterinārais sertifikāts.
2.           Ja dzīvnieku veselības
sertificēšana ir nepieciešama saskaņā ar 154. panta
1. punkta c) apakšpunktu, savvaļas sauszemes dzīvnieku
pārvietošanai piemēro prasības, kas paredzētas 142. un
145. pantā, 146. panta 1., 2. un 3. punktā un
147. pantā, un noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar
143. un 144. pantu un 146. panta 4. punktu.
3.           Ja paziņošana par
pārvietošanu ir nepieciešama saskaņā ar šā panta
1. punkta d) apakšpunktu, savvaļas sauszemes dzīvnieku
pārvietošanai piemēro prasības, kas paredzētas 149. un
150. pantā un noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar
151. pantā paredzētajiem deleģētajiem aktiem.
154. pants
Pilnvarojums attiecībā uz savvaļas sauszemes dzīvnieku
pārvietošanu
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      dzīvnieku veselības
prasībām savvaļas sauszemes dzīvnieku pārvietošanai,
kā paredzēts 153. panta 1. punkta a) un
b) apakšpunktā;
b)      dzīvnieku veselības
prasībām savvaļas sauszemes dzīvnieku ievešanai, ja tos no
savvaļas pārvieto:
i)        uz novietnēm,
ii)       turēšanai par
lolojumdzīvniekiem;
c)      tāda veida savvaļas sauszemes
dzīvnieku pārvietošanu vai tādām situācijām,
kurās šādai pārvietošanai nepieciešams veterinārais
sertifikāts vai cits dokuments, kā arī prasībām
attiecībā uz šādu sertifikātu vai citu dokumentu saturu;
d)      izcelsmes dalībvalsts
kompetentās iestādes paziņošanu galamērķa
dalībvalsts kompetentajai iestādei tādos gadījumos, kur
savvaļas sauszemes dzīvniekus pārvieto no vienas
dalībvalsts uz citu, un šādā paziņojumā
iekļaujamo informāciju.
2.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus, konkretizējot prasības, kas
noteiktas 153. pantā un saskaņā ar 1. punktu
pieņemtajos deleģētajos noteikumos attiecībā uz:
a)      veterināro sertifikātu vai citu
tādu dokumentu paraugiem, kam jābūt līdzi, pārvietojot
savvaļas sauszemes dzīvniekus, ja tas paredzēts
saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu pieņemtajos
deleģētajos aktos.
b)      izcelsmes dalībvalsts
kompetentās iestādes paziņojuma formu un šādu
paziņojumu termiņiem, ja tas paredzēts saskaņā ar
1. punkta d) apakšpunktu pieņemtajos noteikumos.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
6. nodaļa
Reproduktīvo produktu pārvietošana Savienībā
1. iedaļa
Vispārīgas prasības
155. pants
Vispārīgas prasības attiecībā uz reproduktīvo
produktu pārvietošanu
1.           Operatori veic pienācīgus
profilakses pasākumus, lai nodrošinātu, ka reproduktīvo produktu
pārvietošana neapdraud turētu sauszemes dzīvnieku veselības
statusu galamērķa vietā attiecībā uz:
a)      8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām;
b)      slimībām, kas radušās no
jauna.
2.           Operatori pārvieto no
novietnēm vai pieņem tikai tādus reproduktīvos produktus,
kas atbilst šādiem nosacījumiem:
a)      tie ir no novietnēm, kuras:
i)        kompetentā iestāde atbilstoši
88. panta a) apakšpunktam ir iekļāvusi novietņu
reģistrā, un izcelsmes dalībvalsts nav piešķīrusi
atkāpi saskaņā ar 83. pantu,
ii)       kompetentā iestāde ir
apstiprinājusi atbilstoši 92. panta 1. punktam, ja tas
nepieciešams saskaņā ar 89. panta 1. punktu vai
90. pantu;
b)      atbilst prasībām
attiecībā uz izsekojamību, kas paredzētas 118. panta
1. punktā un saskaņā ar 119. panta 1. punktu
pieņemtajos noteikumos.
3.           Operatori atbilst 122. panta
prasībām attiecībā uz turētu sauszemes dzīvnieku
reproduktīvo produktu pārvadāšanu.
4.           Ja minētos reproduktīvos
produktus nepieciešams iznīcināt slimības izskaušanas
nolūkā izskaušanas programmas ietvaros, kā paredzēts
30. panta 1. vai 2. punktā, operatori reproduktīvos produktus no
novietnes vienā dalībvalstī pārvieto uz novietni citā
dalībvalstī tikai tad, ja galamērķa dalībvalsts
kompetentā iestāde sniedz īpaši izteiktu atļauju šādai
pārvietošanai.
156. pants
Operatoru pienākumi galamērķa vietā
1.           Novietņu un lopkautuvju
operatori galamērķa vietā, kas saņem reproduktīvos
produktus no novietnes citā dalībvalstī:
a)      pārbauda, vai tiem ir:
i)        identifikācijas zīmes
saskaņā ar 118. pantu un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 119. pantu,
ii)       veterinārie sertifikāti,
kā paredzēts 159. pantā;
b)      informē kompetento iestādi par
visiem pārkāpumiem attiecībā uz:
i)        saņemtajiem reproduktīvajiem
produktiem,
ii)       šā punkta a) apakšpunkta i)
punktā paredzēto identifikācijas līdzekļu
klātbūtni,
iii)      veterinārajiem sertifikātiem,
kas minēti a) apakšpunkta ii) punktā.
2.           Ja konstatēts kāds no
1. panta b) apakšpunktā minētajiem pārkāpumiem,
operators reproduktīvos produktus uzrauga, līdz kompetentā
iestāde par tiem pieņem lēmumu.
2. iedaļa
Turētu liellopu, aitu, kazu, cūku un zirgu sugu dzīvnieku,
kā arī mājputnu reproduktīvo produktu pārvietošana uz
citām dalībvalstīm
157. pants
Operatoru pienākumi attiecībā uz turētu liellopu, aitu,
kazu, cūku un zirgu sugu dzīvnieku, kā arī mājputnu
reproduktīvo produktu pārvietošana uz citām
dalībvalstīm
1.           Operatori pārvieto uz citu
dalībvalsti tikai tādus turētu liellopu, aitu, kazu, cūku
un zirgu sugu dzīvnieku, kā arī mājputnu reproduktīvos
produktus, kas atbilst šādiem nosacījumiem:
a)      tos ievāc, iegūst,
apstrādā un glabā šim nolūkam apstiprinātās
reproduktīvo produktu novietnēs saskaņā 92. panta 1. punktu
un 94. pantu;
b)      tie atbilst izsekojamības
prasībām attiecībā uz reproduktīvo produktu veidu
saskaņā ar 118. pantu un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 119. pantu;
c)      tie ir iegūti no
donordzīvniekiem, kuri atbilst dzīvnieku veselības
prasībām, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu, ka
reproduktīvie produkti neizplata sarakstā norādītās
slimības;
d)      tie ir ievākti, iegūti,
apstrādāti, glabāti un pārvadāti tā, lai
nodrošinātu, ka tie neizplata sarakstā norādītās
slimības.
2.           Operatori nepārvieto
turētu liellopu, aitu, kazu, cūku un zirgu sugu dzīvnieku,
kā arī mājputnu reproduktīvos produktus no
reproduktīvo produktu novietnes, kurai piemēro pārvietošanas
ierobežojumus, kas skar sarakstā norādītās sugas
attiecībā uz:
a)      55. panta 1. punkta a), c), e)
apakšpunktu un 55. panta 1. punkta f) apakšpunkta ii) punktu,
56. pantu un 61. panta 1. punkta a) apakšpunktu, 62. panta
1. punktu, 65. panta 1. punkta c) apakšpunktu, 74. panta 1. punktu un 78.
panta 1. un 2. punktu;
b)      noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 55. panta 2. punktu, 63. pantu un
67. pantu, 71. panta 3. punktu, 74. panta 3. punktu,
79. pantu un 81. panta 2. punktu; un
c)      ārkārtas pasākumiem, kas
paredzēti 246. un 247. pantā, un noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 248. pantu, ja vien saskaņā ar 247. pantu
pieņemtajos noteikumos nav piešķirta atkāpe.
158. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz turētu liellopu,
aitu, kazu, cūku un zirgu sugu dzīvnieku, kā arī
mājputnu reproduktīvo produktu pārvietošanu uz citām
dalībvalstīm
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus par dzīvnieku
veselības prasībām attiecībā uz turētu liellopu,
aitu, kazu, cūku un zirgu sugu dzīvnieku, kā arī
mājputnu reproduktīvo produktu pārvietošanu uz citām
dalībvalstīm, kā paredzēts 157. pantā,
konkretizējot:
a)           noteikumus attiecībā uz
minēto turēto dzīvnieku reproduktīvo produktu
ievākšanu, ieguvi, apstrādāšanu un glabāšanu
apstiprinātās novietnēs, kā paredzēts 157. panta
1. punkta a) apakšpunktā;
b)           dzīvnieku veselības
prasības, kā paredzēts 157. panta 1. punkta
c) apakšpunktā:
i)       turētiem sauszemes
dzīvniekiem, no kuriem savākti reproduktīvie produkti,
ii)       turētu donordzīvnieku
izolēšanai vai karantīnai, kā noteikts i) punktā;
c)           turētu sauszemes dzīvnieku
un reproduktīvo produktu laboratoriskiem testiem vai citiem testiem;
d)           dzīvnieku veselības
prasībām ievākšanai, ieguvei, apstrādei, glabāšanai
vai citām procedūrām un pārvadāšanai, kā
paredzēts 157. panta 1. punkta d) apakšpunktā;
e)           atkāpes operatoriem no
157. pantā paredzētajiem noteikumiem, ņemot vērā
minēto reproduktīvo produktu riskus un spēkā esošos riska
mazināšanas pasākumus.
3. iedaļa
dzīvnieku veselības sertificēšana un pārvietošanas
paziņošana
159. pants
Operatoru pienākumi attiecībā uz dzīvnieku veselības
sertificēšanu turētu liellopu, aitu, kazu, cūku un zirgu sugu
dzīvnieku, kā arī mājputnu reproduktīvo produktu
pārvietošanai un deleģētie akti
1.           Operatori pārvieto turētu
liellopu, aitu, kazu, cūku un zirgu sugu dzīvnieku, kā arī
mājputnu reproduktīvos produktus tikai kopā ar saskaņā
ar 3. punktu izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes
izsniegtu veterināro sertifikātu, tos pārvietojot:
a)      uz citu dalībvalsti;
b)      dalībvalstī vai uz citu
dalībvalstī, ja:
i)        turētu dzīvnieku
reproduktīvos produktus ir atļauts izvest no ierobežojumu zonas, kam
piemēro slimību kontroles pasākumus, kā paredzēts
55. panta 1. punkta f) apakšpunkta ii) punktā, 56., 64. un
65. pantā, 74. panta 1. punktā, 78. pantā un
noteikumos, kas pieņemti atbilstoši 55. panta 2. punktam,
67. pantam, 71. panta 3. punktam, 74. panta
3. punktam, 79. pantam un 81. panta 2. punktam, vai
ārkārtas pasākumos, kas paredzēti 246. un
247. pantā un noteikumos, kuri pieņemti saskaņā ar
248. pantu, ja vien saskaņā ar šajā punktā
minētajiem noteikumiem nav piešķirtas atkāpes no dzīvnieku
veselības sertificēšanas prasībām, un
ii)       turētu sauszemes dzīvnieku
reproduktīvie produkti ir no sugām, uz kurām attiecas i)
punktā minētie slimību kontroles vai ārkārtas
pasākumi.
2.           Operatori veic visus vajadzīgos
pasākumus, lai nodrošinātu, ka ceļā no izcelsmes vietas uz
galamērķa vietu reproduktīvajiem produktiem līdzi ir
1. pantā paredzētais veterinārais sertifikāts.
3.           Kompetentā iestāde
pēc operatora pieprasījuma izsniedz veterināro sertifikātu
1. pantā minēto reproduktīvo produktu pārvietošanai.
4.           Regulas 142., 145., 146. un
147. pantu un noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar 143. un
144. pantu un 146. panta 4. punktu, piemēro šā panta
1. punktā minēto reproduktīvo produktu dzīvnieku
veselības sertificēšanai, un 148. panta 1. punktu un noteikumus,
kas pieņemti saskaņā ar 148. panta 2. punktu
piemēro reproduktīvo produktu pārvietošanas
pašdeklarēšanai.
5.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
atkāpēm no veterinārā sertifikāta prasībām,
kā paredzēts šā panta 1. punktā, attiecībā
uz tādu turētu liellopu, aitu, kazu, cūku un zirgu sugu
dzīvnieku, kā arī mājputnu reproduktīvo produktu
pārvietošanu, kas nerada būtisku sarakstā norādīto
slimību izplatīšanās risku sakarā ar:
a)      to reproduktīvo produktu vai
dzīvnieku sugu, no kurām šie produkti iegūti,
īpašībām;
b)      ieguves un apstrādes metodēm
reproduktīvo produktu novietnēs;
c)      reproduktīvo produktu paredzēto
izmantošanu;
d)      alternatīvajiem riska
mazināšanas pasākumiem, kādi ir spēkā
attiecībā uz reproduktīvo produktu un reproduktīvo produktu
novietnes veidu un kategoriju.
160. pants
Veterinārā sertifikāta saturs
1.           Reproduktīvo produktu
veterinārajā sertifikātā, kā paredzēts
159. pantā, ietver vismaz šādu informāciju:
a)      reproduktīvo produktu izcelsmes
novietne un galamērķa vietas novietne;
b)      reproduktīvo produktu veids un
turēto donordzīvnieku suga;
c)      reproduktīvo produktu apjoms;
d)      reproduktīvo produktu
marķējums, ja paredzēts 118. panta 1. punktā un
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 119. panta 1. punktu;
e)      informācija, kas vajadzīga, lai
pierādītu reproduktīvo produktu sūtījumu
atbilstību attiecīgās sugas pārvietošanas prasībām,
kā paredzēts 155. , 157. pantā un noteikumos, kas
pieņemti saskaņā ar 158. pantu.
2.           Reproduktīvo produktu
veterinārajā sertifikātā, kā paredzēts
159. pantā, var ietvert citos Savienības tiesību aktos
paredzētu informāciju.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      informāciju, ko iekļauj
veterinārajā sertifikātā, kā paredzēts šā
panta 1. pantā;
b)      dzīvnieku veselības
sertificēšanu dažāda veida un dažādu dzīvnieku sugu
reproduktīvajiem produktiem;
4.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var pieņemt noteikumus par reproduktīvo produktu veterinārā
sertifikāta paraugiem. Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto pārbaudes
procedūru.
161. pants
Paziņošana par turētu liellopu, aitu, kazu, cūku un zirgu sugu
dzīvnieku, kā arī mājputnu reproduktīvo produktu
pārvietošanu uz citām dalībvalstīm
1.           Operatori:
a)      iepriekš informē savas izcelsmes
valsts kompetento iestādi par turētu liellopu, aitu, kazu, cūku
un zirgu sugu dzīvnieku, kā arī mājputnu reproduktīvo
produktu paredzēto pārvietošanu uz citu dalībvalsti, ja:
i)        reproduktīvajiem produktiem
līdzi jābūt veselības sertifikātam saskaņā
ar 159. panta 1. punktu,
ii)       reproduktīvo produktu
pārvietošanas paziņošana ir nepieciešama saskaņā ar 151. panta
1. punktu pieņemtajiem deleģētajiem aktiem, ņemot
vērā šā panta 3. punktu;
b)      sniedz izcelsmes dalībvalsts
kompetentajai iestādei visu nepieciešamo informāciju, lai tā
saskaņā ar 2. pantu varētu paziņot galamērķa
dalībvalsts kompetentajai iestādei par reproduktīvo produktu
pārvietošanu.
2.           Izcelsmes dalībvalsts
kompetentā iestāde paziņo galamērķa dalībvalsts
kompetentajai iestādei par turētu liellopu, aitu, kazu, cūku un
zirgu sugu dzīvnieku, kā arī mājputnu reproduktīvo
produktu pārvietošanu atbilstoši noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 151. pantu.
3.           Reproduktīvo produktu
paziņošanai piemēro 149. un 150. pantu un noteikumus, kas
pieņemti saskaņā ar 151. pantu.
4. iedaļa
Citu sugu turētu sauszemes dzīvnieku, kas nav liellopu, aitu, kazu,
cūku un zirgu sugu dzīvnieki vai mājputni, reproduktīvo
produktu pārvietošana uz citām dalībvalstīm
162. pants
Reproduktīvie produkti no citu sugu turētiem sauszemes
dzīvniekiem, kas nav liellopu, aitu, kazu, cūku un zirgu sugu
dzīvnieki vai mājputni
1.           Operatori reproduktīvos
produktus no citu sugu turētiem sauszemes dzīvniekiem, kas nepieder
pie liellopu, aitu, kazu, cūku vai zirgu sugām, vai mājputniem,
pārvieto uz citu dalībvalsti tikai tad, ja tie nerada būtisku risku
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību izplatīšanos
sarakstā norādītām sugām galamērķa
vietā, ņemot vērā galamērķa vietas veselības
statusu.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
dzīvnieku veselības prasībām, dzīvnieku veselības
sertificēšanu un paziņošanas prasībām attiecībā
uz citu sugu turētu sauszemes dzīvnieku, kas nepieder pie liellopu,
aitu, kazu, cūku vai zirgu sugām, vai mājputniem,
reproduktīvo produktu pārvietošanu, ņemot vērā
šādus aspektus:
a)      8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētās sarakstā
norādītās slimības norādītajām sugām;
b)      to dzīvnieku suga, no kuriem
ievākti reproduktīvie produkti un reproduktīvo produktu veids;
c)      galamērķa un izcelsmes vietas
veselības statuss;
d)      ievākšanas, ieguves, apstrādes
un glabāšanas veids;
e)      citi epidemioloģiski faktori.
3.           Ja dzīvnieku veselības
sertificēšana un reproduktīvo produktu pārvietošanas
paziņošana ir nepieciešama saskaņā ar šā panta
2. punktu:
a)      šādai sertificēšanai
piemēro 159., 160. un 161. panta noteikumus un noteikumus, kas
pieņemti saskaņā ar 159. panta 5. punktu un
160. panta 3. punktu;
b)      pārvietošanas paziņošanai
piemēro 161. panta 1. un 2. punkta noteikumus.
5. iedaļa
Atkāpes
163. pants
Zinātniskiem mērķiem paredzēti reproduktīvie produkti
un deleģētie akti
1.           Atkāpjoties no 1.–4.
iedaļas, galamērķa vietas kompetentā iestāde var
atļaut tādu reproduktīvo produktu pārvietošanu
zinātniskiem mērķiem, kas neatbilst minēto iedaļu
prasībām, izņemot 155. panta 1. punktu,
155. panta 2. punkta c) apakšpunktu, 155. panta
3. punktu un 156. pantu, atkarībā no atbilstības
šādiem nosacījumiem:
a)      pirms šādas atļaujas sniegšanas
galamērķa vietas kompetentajai iestādei jāveic
vajadzīgie riska mazināšanas pasākumi, lai nodrošinātu, ka
minēto reproduktīvo produktu pārvietošana neapdraud
galamērķa vietas veselības statusu un pa ceļam
šķērsoto vietu veselības statusu attiecībā uz
8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām;
b)      minēto reproduktīvo produktu
nosūtīšana notiek galamērķa vietas kompetentās
iestādes uzraudzībā.
2.           Piešķirot atkāpi
saskaņā ar 1. pantu, galamērķa vietas kompetentā
iestāde paziņo izcelsmes dalībvalstij un ceļā
šķērsotajām dalībvalstīm par piešķirto atkāpi
un par tās piešķiršanas nosacījumiem.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
galamērķa vietas kompetentās iestādes piešķirto
atkāpju nosacījumiem, kā paredzēts šā panta
1. punktā.
7. nodaļa
Dzīvnieku izcelsmes produktu ieguve, apstrāde un izplatīšana
Savienībā
164. pants
Operatoru vispārīgie dzīvnieku veselības pienākumi un
deleģētie akti
1.           Operatori veic pienācīgus
profilakses pasākumus, lai nodrošinātu, ka Savienībā visās
dzīvnieku izcelsmes produktu ieguves, apstrādes un izplatīšanas
fāzēs, šādi produkti neizraisa šādu slimību
izplatīšanos:
a)      8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētās sarakstā
norādītās slimības, ņemot vērā ražošanas,
apstrādes vai galamērķa vietas veselības statusu;
b)      slimības, kas radušās no jauna.
2.           Operatori nodrošina, ka
dzīvnieku izcelsmes produkti nav no tādām novietnēm vai
tādiem pārtikas nozares uzņēmumiem vai iegūti no
dzīvniekiem, kas ir no tādām novietnēm, kurām
piemēro:
a)      ārkārtas pasākumus, kas
paredzēti 246. un 247. pantā, un noteikumus, kuri pieņemti
saskaņā ar 248. pantu, ja vien šajos saskaņā ar
248. pantu pieņemtajos noteikumos nav piešķirta atkāpe no
šā panta 1. punktā paredzētajām prasībām;
b)      pārvietošanas ierobežojumi, ko
piemēro turētiem sauszemes dzīvniekiem un dzīvnieku
izcelsmes produktiem, kā paredzēts 31. panta
1. punktā, 55. panta 1. punkta e) apakšpunktā,
56. pantā, 61. panta 1. punkta a) apakšpunktā,
62. panta 1. punktā, 65. panta 1. punkta
c) apakšpunktā, 70. panta 1. punkta b) apakšpunktā,
74. panta 1. punkta a) apakšpunktā, 78. panta 1. un
2. punktā un noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
55. panta 2. punktu, 63. un 66. pantu, 71. panta
3. punktu, 74. panta 3. punktu, 79. pantu un 81. panta
2. punktu, ja vien minētajos noteikumos nav piešķirtas
atkāpes no minētajiem pārvietošanas ierobežojumiem.
3.           Komisija ir pilnvarota pieņemt
deleģētos aktus saskaņā ar 253. pantu par sīki
izstrādātām prasībām, ar ko groza un papildina šā
panta 2. punkta prasības attiecībā uz dzīvnieku
izcelsmes produktu pārvietošanu, ņemot vērā:
a)      8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minēto sarakstā norādīto slimības
un tai attiecīgās sugas; un
b)      saistītos riskus.
165. pants
Operatoru pienākumi attiecībā uz veterinārajiem
sertifikātiem un deleģētie akti
1.           Operatori pārvieto
dalībvalsts iekšienē vai uz citu dalībvalsti šādus
dzīvnieku izcelsmes produktus tikai tad, ja tiem līdzi ir
saskaņā ar 3. pantu izcelsmes dalībvalsts kompetentās
iestādes izsniegts veterinārais sertifikāts:
a)      dzīvnieku izcelsmes produkti:
i)        kurus atļauts izvest no
ierobežojumu zonas, kam piemēro ārkārtas pasākumus, kā
paredzēts saskaņā ar 248. pantu pieņemtajos
noteikumos,
ii)       kuru izcelsme ir tādu sugu
dzīvnieki, kurām piemēro ārkārtas pasākumus;
b)      dzīvnieku izcelsmes produkti:
i)        kurus atļauts izvest no
ierobežojumu zonas, kam piemēro slimību kontroles pasākumus
saskaņā ar 31. panta 1. punktu, 55. panta
1. punkta f) apakšpunkta ii) daļu, 56. pantu, un
61. panta 1. punkta a) apakšpunktu, 62. panta
1. punktu, 64. pantu, 65. panta 1. punkta c) apakšpunktu
70. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 74. panta
1. punkta a) apakšpunktu, 78. panta 1. un 2. punktu un
noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar 55. panta
2. punktu, 63. pantu, 67. pantu, 71. panta 3. punktu,
74. panta 3. punktu, 79. pantu un 81. panta 2. punktu,
ii)       kuru izcelsme ir tādu sugu
dzīvnieki, kurām piemēro slimību kontroles pasākumus.
2.           Operatori veic visus vajadzīgos
pasākumus, lai nodrošinātu, ka ceļā no izcelsmes vietas uz
galamērķa vietu dzīvnieku izcelsmes produktiem
pastāvīgi ir līdzi 1. punktā minētais veterinārais
sertifikāts.
3.           Kompetentā iestāde
pēc operatora pieprasījuma izsniedz veterināro sertifikātu
1. pantā minēto dzīvnieku izcelsmes produktu
pārvietošanai.
4.           Šā panta 1. punktā
minēto dzīvnieku izcelsmes produktu pārvietošanai piemēro
dzīvnieku veselības sertificēšanas noteikumus, kas
paredzēti regulas 145., 146. un 147. pantā, un noteikumos, kas
pieņemti saskaņā ar 143. un 144. pantu un 146. panta
4. punktu.
5.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
atkāpēm no veterinārā sertifikāta prasībām,
kas paredzētas šā panta 1. punktā, un atkāpju
nosacījumiem attiecībā uz tādu dzīvnieku izcelsmes
produktu pārvietošanu, kas nerada slimību būtisku
izplatīšanās risku sakarā ar:
a)      dzīvnieku izcelsmes produktu
veidiem;
b)      dzīvnieku izcelsmes produktiem
piemērotajiem riska mazināšanas pasākumiem, kas
tādējādi mazina slimību izplatīšanās risku;
c)      dzīvnieku izcelsmes produktu
paredzēto izmantošanu;
d)      dzīvnieku izcelsmes produktu
paredzēto galamērķa vietu.
166. pants
Veterinārā sertifikāta saturs, deleģētie un
īstenošanas akti
1.           Dzīvnieku izcelsmes produktu,
kā noteikts 165. panta 1. punktā, veterinārajā
sertifikātā ietver vismaz šādu informāciju:
a)      izcelsmes vieta vai novietne un
galamērķa vieta vai novietne;
b)      dzīvnieku izcelsmes produktu
apraksts;
c)      dzīvnieku izcelsmes produktu apjoms;
d)      dzīvnieku izcelsmes produktu
identifikācija, ja tā paredzēts 65. panta 1. punkta
h) apakšpunktā vai noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
67. panta a) apakšpunktu;
e)      informācija, kas vajadzīga, lai
pierādītu dzīvnieku izcelsmes produktu atbilstību pārvietošanas
ierobežojumu prasībām, kā paredzēts 164. panta
2. punktā un noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 164.
panta 3. punktu.
2.           Šā panta 1. punktā
minētajā dzīvnieku izcelsmes produktu veterinārajā
sertifikātā var iekļaut citu Savienības tiesību aktos
paredzētu informāciju.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
veterinārajā sertifikātā iekļaujamo informāciju,
kā paredzēts šā panta 1. punktā.
4.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var pieņemt noteikumus par šā panta 1. punktā minēto
dzīvnieku izcelsmes produktu veterināro sertifikātu paraugiem.
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 255. panta
2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
167. pants
Paziņošana par dzīvnieku izcelsmes produktu pārvietošanu uz
citām dalībvalstīm
1.           Operatori:
a)      iepriekš informē savas izcelsmes
valsts kompetento iestādi par dzīvnieku izcelsmes produktu
paredzēto pārvietošanu, ja sūtījumiem saskaņā ar
165. panta 1.punktu līdzi jābūt veterinārajam
sertifikātam:
b)      sniedz izcelsmes valsts kompetentajai
iestādei visu nepieciešamo informāciju, lai tā saskaņā
ar 2. punktu varētu paziņot galamērķa
dalībvalstij par dzīvnieku izcelsmes produktu pārvietošanu.
2.           Izcelsmes dalībvalsts
kompetentā iestāde paziņo galamērķa dalībvalsts
kompetentajai iestādei par dzīvnieku izcelsmes produktu
pārvietošanu, kā noteikts 150. pantā un noteikumos, kas
pieņemti saskaņā ar 151. pantu.
3.           Paziņošanai par dzīvnieku
izcelsmes produktiem piemēro 149. un 150. pantu un noteikumus, kas
pieņemti saskaņā ar 151. pantu.
8. nodaļa
 Valsts pasākumu tvērums
168. pants
Valsts pasākumi attiecībā uz dzīvnieku un reproduktīvo
produktu pārvietošanu
1.           Dalībvalstis var pieņemt
valsts pasākumus attiecībā uz turētu sauszemes
dzīvnieku un to reproduktīvo produktu pārvietošanu savā
teritorijā.
2.           Valsts pasākumi:
a)      ņem vērā tādus
noteikumus par dzīvnieku un reproduktīvo produktu pārvietošanu,
kas noteikti 3., 4., 5. un 6. nodaļā, un nav tiem pretrunā;

b)      nekavē dzīvnieku un produktu
pārvietošanu no vienas dalībvalsts uz citu;
c)      nepārsniedz robežas
attiecībā uz to, kas ir pienācīgs un vajadzīgs, lai
novērstu 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto
sarakstā norādīto slimību ievazāšanos un
izplatīšanos.
169. pants
Valsts pasākumi citu sarakstā nenorādītu slimību
ietekmes ierobežošanai
Ja cita sarakstā nenorādīta slimība
būtiski apdraud kādas dalībvalsts turētu sauszemes
dzīvnieku veselības situāciju, attiecīgā
dalībvalsts var pieņemt valsts pasākumus šādas
slimības kontrolei, ar nosacījumu, ka minētie pasākumi:
a)           nekavē dzīvnieku un
produktu pārvietošanu dalībvalstīs;
b)           nepārsniedz robežas
attiecībā uz to, kas ir pienācīgs un vajadzīgs
minētās slimības kontrolei.
II SADAĻA
Ūdensdzīvnieki un no ūdensdzīvniekiem iegūti
dzīvnieku izcelsmes produkti
1. nodaļa
Reģistrēšana, apstiprināšana, lietvedība un
reģistri
1. iedaļa
Akvakultūras novietņu reģistrācija
170. pants
Operatoru pienākums reģistrēt akvakultūras novietnes
1.            Lai tiktu reģistrēti saskaņā ar 171. pantu,
akvakultūras novietņu operatori pirms šādu darbību
sākšanas:
a)      informē kompetento iestādi par
visām akvakultūras novietnēm, par ko tie ir atbildīgi;
b)      informē kompetento iestādi par:
i)        operatora nosaukumu un adresi,
ii)       telpu atrašanās vietu, sniedzot to
aprakstu,
iii)      akvakultūras novietnē esošo
akvakultūras dzīvnieku kategorijām, sugām un skaitu un par
akvakultūras novietnes ietilpību,
iv)      akvakultūras novietnes veidu,
v)       citiem novietnes aspektiem, kam ir
būtiska nozīme tās radītā riska noteikšanā.
2.           Šā panta 1. punktā
minēto akvakultūras novietņu operatori kompetento iestādi
vienmēr informē, ja:
a)      akvakultūras novietnē
būtiski mainās 1. punkta b) apakšpunktā minētie
aspekti;
b)      akvakultūras novietne beidz
darboties.
3.           Akvakultūras novietnēm,
kas apstiprināmas saskaņā ar 174. panta 1. punktu,
neprasa sniegt šā panta 1. punktā minēto informāciju.
4.           Operatori var pieteikties, lai
1. punktā paredzētā reģistrācija aptvertu
akvakultūras novietņu grupu, ja tās atbilst a) vai
b) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem:
a)      novietnes atrodas epidemioloģiski
saistītā apgabalā un visi grupas operatori darbojas
saskaņā ar vienotu biodrošības sistēmu;
b)      novietnes atrodas viena un tā paša
operatora atbildības jomā un
i)        tām ir vienota biodrošības
sistēmā, un
ii)       tās atrodas ģeogrāfiski
tuvu.
Ja reģistrācijas pieteikums aptver
novietņu grupu, visai akvakultūras novietņu grupai piemēro
tādus šā panta 1.-3. punktā un 171. panta
2. punktā paredzētos noteikumus un noteikumus, kas pieņemti
saskaņā ar 173. pantu, kuri piemērojami
atsevišķām akvakultūras novietnēm.
171. pants
Kompetentās iestādes pienākumi attiecībā uz
akvakultūras novietņu reģistrēšanu
Kompetentā iestāde
reģistrē:
a)           akvakultūras novietnes
183. panta 1. punktā paredzētajā akvakultūras
novietņu reģistrā, ja operators sniedzis atbilstoši
170. panta 1. punktam paredzēto informāciju;
b)           akvakultūras novietņu
grupas minētajā akvakultūras novietņu reģistrā ar
nosacījumu, ka izpildīti visi 170. panta 4. punktā
noteiktie kritēriji.
172. pants
Atkāpes no operatoru pienākuma reģistrēt akvakultūras
novietnes
Atkāpjoties no 170. panta 1. punkta
noteikumiem, dalībvalstis var atbrīvot noteiktas akvakultūras
novietņu kategorijas no prasības par reģistrēšanos,
ņemot vērā šādus kritērijus:
a)           akvakultūras novietnē
esošo akvakultūras dzīvnieku kategorijas, sugas, skaits vai apjoms un
akvakultūras novietnes ietilpība;
b)           akvakultūras novietnes veids;
c)           akvakultūras dzīvnieku
pārvietošana uz akvakultūras novietni un no tās.
173. pantsĪstenošanas
pilnvaras attiecībā uz atkāpēm no prasības
reģistrēt akvakultūras novietnes
Komisija ar īstenošanas aktiem var
paredzēt noteikumus par:
a)           informāciju, kura operatoriem
jāsniedz, lai reģistrētu akvakultūras novietni, kā
paredzēts 170. panta 1. punktā;
b)           tiem akvakultūras novietņu
veidiem, kuriem dalībvalstis var piešķirt atkāpes no
172. pantā paredzētajām prasībām par
reģistrēšanu, ar nosacījumu, ka šīs novietnes rada
nebūtisku risku un ka ir ņemti vērā 172. pantā
paredzētie kritēriji.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2. iedaļa
Noteiktu akvakultūras novietņu veidu apstiprināšana
174. pants
Noteiktu akvakultūras novietņu veidu apstiprināšana un
deleģētie akti
1.           Šāda veidu akvakultūras
novietņu operatori lūdz kompetentajai iestādei
apstiprinājumu saskaņā ar 178. panta 1. punktu, un tie
neuzsāk darbību, pirms viņu akvakultūras novietne nav
apstiprināta saskaņā ar 179. panta 1. punktu:
a)      akvakultūras novietnes, kurās
tiek turēti akvakultūras dzīvnieki nolūkā tos
pārvietot no minētās akvakultūras novietnes vai nu
dzīvus, vai kā akvakultūras dzīvnieku izcelsmes produktus,
taču šo piemērot neprasa, ja dzīvniekus pārvieto tikai:
i)        tiešām nelielu daudzumu
piegādēm galapatērētājam lietošanai pārtikā,
vai
ii)       vietējiem mazumnovietnēm,
kuras nodarbojas ar tiešām piegādēm galapatērētajam;
b)      citas akvakultūras novietnes, kas
rada augstu risku sakarā ar:
i)        akvakultūras dzīvnieku
kategorijām, sugām un skaitu akvakultūras novietnē,
ii)       akvakultūras novietnes veidu,
iii)      akvakultūras dzīvnieku
pārvietošanu uz akvakultūras novietni un no tās.
2.           Operatori beidz darbību
1. punktā minētā akvakultūras novietnē, ja:
a)      kompetentā iestāde atsauc vai
aptur apstiprinājumu saskaņā ar 182. panta 2. punktu,
vai
b)      ja apstiprinājums ir piešķirts
saskaņā ar 181. panta 3. punktu, izvirzot nosacījumus,
akvakultūras novietne nesasniedz atbilstību neizpildītajām
prasībām, kas minētas 181. panta 3. punktā, un
tai nedod galīgo apstiprinājumu saskaņā ar 182. panta
4. punktu.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz noteikumu par akvakultūras novietņu
apstiprināšanu, kā paredzēts šā panta 1. punktā,
papildināšanu un grozīšanu attiecībā uz:
a)      atkāpēm no prasības
operatoriem pieteikties kompetentajai iestādei, lai saņemtu
apstiprinājumu šā panta 1. punktā minēto
akvakultūras novietņu veidiem;
b)      tāda veida akvakultūras
novietnēm, kas jāapstiprina saskaņā ar 1. punkta
b) apakšpunktu;
4.           Pieņemot 3. punktā
paredzētos īstenošanas aktus, Komisija ņem vērā
šādus kritērijus:
a)      akvakultūras novietnē
turēto akvakultūras dzīvnieku sugas un kategorijas;
b)      akvakultūras novietnes veids un
ražošanas veids;
c)      attiecīgajām akvakultūras
dzīvnieku sugām vai kategorijai vai konkrētā veida
akvakultūras novietnei raksturīgie pārvietošanas modeļi.
5.           Operatori var pieteikties uz
akvakultūras novietņu grupas apstiprināšanu, ja izpildītas
175.panta a) un b) apakšpunktā paredzētās prasības.
175. pants
Kompetentās iestādes apstiprinājums akvakultūras
novietņu grupai
Kompetentā iestāde var piešķirt
179. panta 1. punktā paredzēto apstiprinājumu
akvakultūras novietņu grupai, ja minētās novietnes atbilst
a) vai b) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem:
a)           novietnes atrodas
epidemioloģiski saistītā apgabalā un visi operatori
darbojas saskaņā ar vienotu biodrošības sistēmu; taču
šādā epidemioloģiski saistītā apgabalā izvietoti
nosūtīšanas centri, attīrīšanas centri vai
līdzīgas novietnes jāapstiprina atsevišķi;
b)           novietnes atrodas viena un tā
paša operatora atbildības jomā un
i)       tām ir vienota biodrošības
sistēma, un
ii)       atrodas ģeogrāfiski tuvu.
Ja akvakultūras novietņu grupai
piešķirts viens apstiprinājums, visai akvakultūras novietņu
grupai piemēro 176. pantā, no 178. panta līdz
182. pantam paredzētos noteikumus un noteikumus, kas pieņemti
saskaņā ar 178. panta 2. punktu un 179. panta
2. punktu, kas piemērojami atsevišķām akvakultūras
novietnēm.
176. pants
Norobežotu akvakultūras novietņu statusa apstiprināšana
Tādu akvakultūras novietņu
operatori, kas vēlas iegūt norobežotas novietnes statusu:
a)           iesniedz kompetentajai iestādei
pieteikumu par apstiprināšanu saskaņā ar 178. panta
1. punktu,
b)           nepārvieto akvakultūras
dzīvniekus uz norobežotu akvakultūras novietni saskaņā ar
prasībām, kas paredzētas 203. panta 1. punktā un
jebkādos deleģētos aktos, kuri pieņemti saskaņā
ar 203. panta 2. punktu, pirms attiecīgā novietne nav
saņēmusi kompetentās iestādes dotu minētā statusa
apstiprinājumu saskaņā ar 179. vai 181. pantu.
177. pants
Slimību kontrolei pakļautu akvakultūras pārtikas
uzņēmumu apstiprināšana
Slimību kontrolei pakļautu
akvakultūras pārtikas uzņēmumu operatori nodrošina, ka to
uzņēmumus kompetentās iestādes ir apstiprinājušas
ūdensdzīvnieku kaušanai slimību kontroles nolūkos
saskaņā ar 61. panta 1. punkta b) apakšpunktu,
62. pantu, 68. panta 1. punktu, 78. panta 1. un
2. punktu un noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar
63. pantu, 70. panta 3. punktu, 71. panta 3. punktu un
78. panta 3. punktu.
178. pants
Operatoru pienākums informēt nolūkā saņemt
apstiprinājumu un īstenošanas akti
1.           Nolūkā iesniegt pieteikumu
apstiprinājuma saņemšanai attiecībā uz savu novietni,
kā paredzēts 174. panta 1. punktā,
175. pantā, 176. panta a) apakšpunktā un
177. pantā, operatori kompetento iestādi informē par:
a)      operatora nosaukumu un adresi;
b)      novietnes atrašanās vietu un telpu
aprakstu;
c)      novietnē esošo akvakultūras
dzīvnieku kategorijām, sugām un skaitu;
d)      novietnes veidu;
e)      vajadzības gadījumā
sīkāku informāciju par akvakultūras novietņu grupas
apstiprināšanu saskaņā ar 175. pantu;
f)       citiem akvakultūras novietnes
aspektiem, kam ir būtiska nozīme tās radītā riska
noteikšanā.
2.           Šā panta 1. punktā
minēto novietņu operatori vienmēr informē kompetento
iestādi, ja:
a)      būtiski mainās novietnēs
1. punkta c) apakšpunktā minētie aspekti;
b)      novietnes beidz darboties.
3.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var paredzēt noteikumus attiecībā uz informāciju, kura
operatoriem jāsniedz pieteikumā savas novietnes apstiprināšanai
saskaņā ar šā panta 1. punktu. Šos īstenošanas aktus
pieņem saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
179. pants
Apstiprinājuma sniegšana un tā nosacījumi un deleģētie
akti
1.           Kompetentā iestāde sniedz
apstiprinājumu 174. panta 1. punktā un 176. panta
a) apakšpunktā minētajām akvakultūras novietnēm,
175. pantā minētajām akvakultūras novietņu
grupām un 177. pantā minētajiem slimību kontrolei
pakļautajiem akvakultūras pārtikas uzņēmumiem tikai
tad, ja šādas novietnes:
a)      attiecīgā gadījumā
atbilst prasībām par:
i)        karantīnu, izolāciju un
citiem biodrošības pasākumiem, kuros ņemtas vērā
9. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētās
prasības un saskaņā ar 9. panta 2. punktu
pieņemtie noteikumi,
ii)       uzraudzības prasībām,
kuras paredzētas 22. pantā, un, ja uz konkrētā veida
novietni un saistītajiem riskiem tas attiecas, prasībām, kuras
paredzētas 23. pantā, un noteikumiem, kuri pieņemti
saskaņā ar 24. pantu,
iii)      lietvedību, kura paredzēta
185. līdz 187. pantā, un noteikumiem, kuri pieņemti
saskaņā ar 188. un 189. pantu;
b)      ir nodrošinātas ar telpām un
aprīkojumu:
i)        kas ir piemērots, lai, ņemot
vērā novietnes veidu, slimību ievazāšanās un
izplatīšanās risku samazinātu līdz pieņemamam
līmenim,
ii)       kam ir pienācīga
kapacitāte attiecībā uz ūdensdzīvnieku skaitu;
c)      ņemot vērā spēkā
esošos riska mazināšanas pasākumus, nerada nepieņemamu risku
attiecībā uz slimību izplatīšanos;
d)      tajās ir izveidota sistēma, kas
ļauj operatoram pierādīt kompetentajai iestādei, ka a), b)
un c) apakšpunktā minētās prasības tiek pildītas.

2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šā panta 1. punktā paredzētajām prasībām
attiecībā uz:
a)      karantīnu, izolāciju un citiem
biodrošības pasākumiem, kas minēti 1. punkta
a) apakšpunkta i) punktā;
b)      uzraudzību, kas minēta
1. punkta a) apakšpunkta ii) punktā;
c)      telpām un aprīkojumu, kas
minēts 1. punkta b) apakšpunktā.
3.           Nosakot, kādi noteikumi
jāparedz deleģētajos aktos, ko pieņem saskaņā ar
2. punktu, Komisija ņem vērā šādus aspektus:
a)      katra novietnes veida radītie riski;
b)      akvakultūras dzīvnieku vai
ūdensdzīvnieku sugas un kategorijas;
c)      ražošanas veids;
d)      konkrētā veida
akvakultūras novietnei vai šajās novietnēs turēto
dzīvnieku sugām un kategorijām raksturīgie
pārvietošanas modeļi.
180. pants
Novietņu apstiprināšanas tvērums
Akvakultūras novietņu vai
slimību kontrolei pakļautu akvakultūras pārtikas
uzņēmumu apstiprinājumos, ko piešķir saskaņā ar
179. panta 1. punktu, kompetentā iestāde nepārprotami
norāda:
a)           uz kuriem no 174. panta
1. punktā un 176. punkta a) apakšpunktā minēto
veidu akvakultūras novietnēm, 175. pantā
minētajām akvakultūras novietņu grupām un
177. pantā minētajiem slimību kontrolei pakļautajiem
akvakultūras pārtikas uzņēmumiem un noteikumiem, kas
pieņemti saskaņā ar 174. panta 3. punkta
b) apakšpunktu, apstiprinājums attiecas;
b)           uz kurām akvakultūras
dzīvnieku sugām un kategorijām apstiprinājums attiecas.
181. pants
Kompetentās iestādes apstiprinājuma sniegšanas procedūras

1.           Kompetentā iestāde izveido
procedūras, kas operatoriem jāievēro, piesakoties, lai to
novietnes tiktu apstiprinātas saskaņā ar 174. panta
1. punktu un 176. pantu un 177. pantu.
2.           Pēc tam, kad no operatora
saņemts pieteikums attiecībā uz apstiprinājumu
saskaņā ar 174. panta 1. punktu, 176. pantu un
177. pantu, kompetentā iestāde veic apmeklējumu uz vietas.
3.           Ja, pamatojoties uz operatora
pieteikumu un pēc pieteikuma saņemšanas kompetentās
iestādes veikto novietnes apmeklējumu uz vietas, kā
paredzēts šā panta 1. punktā, secināms, ka novietne
atbilst visām svarīgākajām prasībām, ar ko
pietiek, lai garantētu, ka šāda novietne nerada būtisku risku,
kompetentā iestāde, nolūkā nodrošināt atbilstību
179. panta 1. punktā paredzētajām
neizpildītajām prasībām attiecībā uz
apstiprinājumu un noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar
179. panta 2. punktu, novietni var apstiprināt, izvirzot
nosacījumus.
4.           Ja kompetentā iestāde
saskaņā ar šā panta 3. punktu ir piešķīrusi
apstiprinājumu, izvirzot nosacījumus, pilnīgu
apstiprinājumu tā piešķir tikai tad, ja vēl vienā
novietnes apmeklējumā uz vietas, kas veikts triju mēnešu
laikā no datuma, kad piešķirts apstiprinājums, izvirzot
nosacījumus, ir secināms, ka novietne atbilst visām
179. panta 1. punktā paredzētajām prasībām
attiecībā uz apstiprinājumu un noteikumiem, kuri pieņemti
saskaņā ar 179. panta 2. punktu.
Ja minētais apmeklējums uz vietas
liecina, ka nepārprotami ir panākts progress, tomēr novietne
joprojām neatbilst visām minētajām prasībām,
kompetentā iestāde ar nosacījumiem piešķirto
apstiprinājumu var pagarināt. Tomēr apstiprinājums ar
nosacījumiem nedrīkst pārsniegt kopējo periodu – seši
mēneši.
182. pants
Kompetentās iestādes piešķirto apstiprinājumu
pārskatīšana, apturēšana un atsaukšana
1.           Kompetentā iestāde
pārskata tādus apstiprinājumus novietnēm, kas sniegti
saskaņā ar 179. panta 1. punktu Uz novietņu
apstiprinājumiem, kas doti saskaņā ar 179 pantu, attiecas
kompetentās iestādes veikta pārskatīšana.
2.           Ja attiecībā uz atbilstību
179. panta 1. punktā noteiktajām prasībām un
saskaņā ar 179. panta 2. punktu pieņemtajiem
noteikumiem kompetentā iestāde novietnē atklāj nopietnas
nepilnības, un operators nespēj pienācīgi garantēt, ka
šīs nepilnības tiks novērstas, kompetentā iestāde
sāk novietnes apstiprinājuma atsaukšanas procedūras.
Tomēr, ja operators var garantēt, ka
saprātīgā laika periodā nepilnības novērsīs,
kompetentā iestāde novietnes apstiprinājumu var apturēt.
3.           Pēc atsaukšanas vai
apturēšanas saskaņā ar 2. pantu apstiprinājumu atjauno
tikai tad, ja kompetentā iestāde ir pārliecināta, ka
novietne pilnībā atbilst visām šīs regulas
prasībām, kas attiecas uz minētā veida novietni.
3. iedaļa
Kompetentās iestādes akvakultūras novietņu un slimību
kontrolei pakļautu akvakultūras pārtikas uzņēmumu
reģistrs
183. pants
Akvakultūras novietņu un slimību kontrolei pakļautu
akvakultūras pārtikas uzņēmumu reģistrs
1.           Kompetentā iestāde izveido
un uztur atjauninātu reģistru, kurā iekļautas:
a)      visas saskaņā ar 171. pantu
reģistrētās akvakultūras novietnes;
b)      visas saskaņā ar 179. panta
1. punktu apstiprinātās akvakultūras novietnes;
c)      visi saskaņā ar 179. panta
1. punktu apstiprinātie slimību kontrolei pakļautie
akvakultūras pārtikas uzņēmumi.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētajā akvakultūras novietņu reģistrā
iekļauj šādu informāciju:
a)      operatora nosaukums, adrese un
reģistrācijas numurs;
b)      akvakultūras novietnes vai,
attiecīgā gadījumā, akvakultūras novietņu grupas
ģeogrāfiskais novietojums;
c)      novietnē notiekošās ražošanas
veids;
d)      attiecīgā
gadījumā – novietnes ūdensapgāde un
notekūdeņu aizvadīšana;
e)      novietnē turēto
akvakultūras dzīvnieku sugas;
f)       atjaunināta informācija par
reģistrēto akvakultūras novietņu vai, attiecīgā
gadījumā, akvakultūras novietņu grupas veselības
statusu attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām
slimībām.
3.           Novietnēm, kas
apstiprinātas saskaņā ar 179. panta 1. punktu,
kompetentā iestāde dara elektroniski publiski pieejamu vismaz to
informāciju, kas minēta šā panta 2. punkta a), c), e) un
f) apakšpunktā.
4.           Ja attiecīgā
gadījumā tas ir lietderīgi, kompetentā iestāde
1. punktā paredzēto reģistrēšanu var apvienot ar
reģistrēšanu citiem nolūkiem.
184. pants
Pilnvaru deleģēšana un īstenošanas akti attiecībā uz
akvakultūras novietņu reģistru
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 254. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      informāciju, kas iekļaujama
183. panta 1. punktā paredzētajā akvakultūras
novietņu reģistrā;
b)      minētā novietņu
reģistra publisko pieejamību.
2.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus par 183. panta 1. un 3. punktā
paredzētā novietņu reģistra formu un procedūrām.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
4. iedaļa
Lietvedība un izsekojamība
185. pants
Akvakultūras novietņu operatoru lietvedības pienākumi
1.           Tādu akvakultūras
novietņu operatori, uz kurām attiecas reģistrēšana
saskaņā ar 171. pantu vai apstiprināšana saskaņā
ar 179. panta 1. punktu, glabā un uztur atjauninātus pierakstus,
kas satur vismaz šādu informāciju:
a)      visa akvakultūras dzīvnieku un
no akvakultūras dzīvniekiem iegūtu dzīvnieku izcelsmes
produktu pārvietošana uz akvakultūras novietni un no tās,
attiecīgi norādot:
i)        to izcelsmes vai galamērķa
vietu,
ii)       šādas pārvietošanas datumu;
b)      veterinārie sertifikāti
papīra vai elektroniskā formā, kam jābūt līdzi,
pārvietojot akvakultūras dzīvniekus, kurus ieved
akvakultūras novietnē, saskaņā ar 208. pantu un noteikumiem,
kas pieņemti saskaņā ar 211. panta b) un
c) apakšpunktu un 213. panta 2. punktu;
c)      mirstība katrā
epidemioloģiskajā vienībā un citas slimību
problēmas akvakultūras novietnē atbilstīgi ražošanas
veidam;
d)      biodrošības pasākumi,
uzraudzība, ārstēšana, testēšanas rezultāti un cita
būtiska informācija, kas ir atbilstoša:
i)        novietnē turēto
akvakultūras dzīvnieku kategorijai un sugām,
ii)       akvakultūras novietnē
notiekošās ražošanas veidam,
iii)      akvakultūras novietnes veidam;
e)      rezultāti, kas gūti
dzīvniekveselības apmeklējumos, ja tie vajadzīgi
saskaņā ar 23. panta 1. punktu un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 24. pantu.
2.           Akvakultūras novietņu
operatori:
a)      dokumentē 1. punkta a)
apakšpunktā paredzēto informāciju tādā veidā, kas
garantē ūdensdzīvnieku izcelsmes vietas un galamērķa
izsekojamību;
b)      glabā šā panta
1. punktā paredzēto informāciju par akvakultūras
novietni un pēc pieprasījuma dara pieejamu kompetentajai
iestādei;
c)      glabā šā panta
1. punktā paredzēto informāciju tādā
periodā, kura minimālo ilgumu nosaka kompetentā iestāde,
bet kurš nedrīkst būt mazāks par trim gadiem.
186. pants
Slimību kontrolei pakļautu akvakultūras pārtikas
uzņēmumu lietvedības pienākums
1.           Tādu slimību kontrolei
pakļautu akvakultūras pārtikas uzņēmumu operatori, uz
kurām attiecas apstiprināšana saskaņā ar 177. pantu,
glabā un uztur atjauninātus pierakstus par visu akvakultūras
dzīvnieku un no tiem iegūtu dzīvnieku izcelsmes produktu
pārvietošanu uz šādām novietnēm un no tām.
2.           Slimību kontrolei pakļautu
akvakultūras pārtikas uzņēmumu operatori:
a)      glabā šā panta
1. punktā paredzētos pierakstus par slimību kontrolei
pakļauto akvakultūras pārtikas uzņēmumu un pēc
pieprasījuma dara tos pieejamus kompetentajai iestādei;
b)      glabā šā panta
1. punktā paredzētos pierakstus tādā periodā,
kura minimālo ilgumu nosaka kompetentā iestāde, bet kurš
nedrīkst būt mazāks par trim gadiem.
187. pants
Pārvadātāju pienākums uzturēt lietvedību
1.           Akvakultūras dzīvnieku un
akvakultūrai paredzētu savvaļas ūdensdzīvnieku
pārvadātāji, glabā un uztur atjauninātus pierakstus
par:
a)      akvakultūras dzīvnieku un
savvaļas ūdensdzīvnieku mirstību pārvadāšanas
laikā, atbilstīgi transporta veidam un pārvadātajām
akvakultūras dzīvnieku un savvaļas ūdensdzīvnieku
sugām;
b)      transportlīdzekļu
apmeklētām tādām akvakultūras novietnēm un
slimību kontrolei pakļautiem akvakultūras pārtikas
uzņēmumiem, kurās transportlīdzekļi bijuši;
c)      visiem ūdens apmaiņas
gadījumiem pārvadāšanas laikā, precizējot jauna
ūdens ņemšanas vietu un ūdens izliešanas vietu.
2.           Pārvadātāji:
a)      glabā šā panta
1. punktā paredzētos pierakstus un pēc pieprasījuma
dara tos pieejamus kompetentajai iestādei;
b)      glabā šā panta
1. punktā paredzētos pierakstus tādā periodā,
kura minimālo ilgumu nosaka kompetentā iestāde, bet kurš
nedrīkst būt mazāks par trim gadiem.
188. pants
 Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz lietvedību
1.           Komisija ir pilnvarota pieņemt
deleģētos aktus saskaņā ar 253. pantu par noteikumiem,
kas papildina 185., 186. un 187. pantā paredzētās
lietvedības prasības, paredzot noteikumus attiecībā uz:
a)      atkāpēm no lietvedības
prasībām attiecībā uz:
i)        noteiktu kategoriju akvakultūras
novietņu operatoriem un pārvadātājiem,
ii)       akvakultūras novietnēm,
kurās nelielā skaitā tiek turēti dzīvnieki, vai
pārvadātājiem, kas pārvadā nelielu skaitu šādu
dzīvnieku,
iii)      noteiktu kategoriju vai sugu
dzīvniekiem;
b)      informāciju, kas operatoriem
jādokumentē papildus informācijai, kas paredzēta
185. panta 1. punktā, 186. panta 1. punktā un
187. panta 1. punktā;
c)      minimālo periodu, kurā
jāglabā 185. , 186. un 187. pantā paredzētie
pieraksti.
2.           Pieņemot 1. punktā paredzētos
deleģētos aktus, Komisija ņem vērā šādus
aspektus:
a)      katra veida novietņu radītie
riski;
b)      akvakultūras novietnē
turēto akvakultūras dzīvnieku kategorijas un sugas;
c)      novietnē notiekošās ražošanas
veids;
d)      akvakultūras novietnēm un
slimību kontrolei pakļautiem akvakultūras pārtikas
uzņēmumiem raksturīgie pārvietošanas modeļi;
e)      novietnē turēto vai
pārvadātāja pārvadāto akvakultūras dzīvnieku
skaits vai apjoms.
189. pants
 Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz lietvedību
Komisija ar
īstenošanas aktiem var paredzēt noteikumus par:
a)           saskaņā ar 185., 186. un
187. pantu glabājamo pierakstu formu;
b)           minēto pierakstu elektronisku
glabāšanu;
c)           lietvedības darbības
specifikācijām.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto pārbaudes
procedūru.
2. nodaļa
Ūdensdzīvnieku, kas nav ūdens lolojumdzīvnieki,
pārvietošana Savienības iekšienē
1. iedaļa
Vispārīgas prasības
190. pants
Vispārīgas prasības attiecībā uz
ūdensdzīvnieku pārvietošanu
1.           Operatori veic pienācīgus
pasākumus, lai nodrošinātu, ka ūdensdzīvnieku
pārvietošana neapdraud galamērķa vietas veselības statusu
attiecībā uz:
a)      8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām;
b)      slimībām, kas radušās no
jauna.
2.           Operatori nepārvieto
ūdensdzīvniekus uz akvakultūras novietnēm vai lietošanai
pārtikā, vai palaišanai savvaļā, ja minētajiem
ūdensdzīvniekiem piemēro:
a)      pārvadāšanas ierobežojumus, kas
skar kategoriju vai sugu, uz kuru attiecas noteikumi, kas pieņemti
saskaņā ar 55. panta 1. punktu, 56. pantu,
61. panta 1. punktu, 62., 64., un 65. pantu, 70. panta
1. un 2. punktu, 74. panta 1. punktu, 78. panta 1. un
2. punktu, 80. panta 1. un 2. punktu, un noteikumi, kas
pieņemti saskaņā ar 55. panta 2. punktu, 63. un
67. pantu, 70. panta 3. punktu, 71. panta 3. punktu,
74. panta 3. punktu, 79. pantu, 80. panta 4. punktu un
81. panta 2. punktu; vai
b)      ārkārtas pasākumus, kas
paredzēti 244. un 247. pantā, un noteikumus, kas pieņemti
saskaņā ar 248. pantu.
Taču operatori drīkst pārvietot
šādus ūdensdzīvniekus, ja šādai pārvietošanai vai
palaišanai savvaļā ir piešķirtas tādas atkāpes no
pārvietošanas ierobežojumiem, kas paredzētas III daļas
II sadaļā, vai atkāpes no ārkārtas
pasākumiem, kas paredzētas noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 248. pantu.
3.           Operatori veic visus vajadzīgos
pasākumus, lai nodrošinātu, ka pēc izcelsmes vietas
atstāšanas ūdensdzīvnieki tiek nekavējoties
nosūtīti uz to galamērķa vietu.
191. pants
Slimību profilakses pasākumi saistībā ar
pārvadāšanu un deleģētie akti
1.           Operatori veic pienācīgos
un vajadzīgos slimību profilakses pasākumus, lai
nodrošinātu, ka:
a)      ūdensdzīvnieku veselības
statuss pārvadāšanas laikā nav apdraudēts;
b)      ūdensdzīvnieku
pārvadāšanas operācijas pa ceļam un galamērķa
vietās neizraisa 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību potenciālu
izplatīšanos uz cilvēkiem vai dzīvniekiem;
c)      tiek veikta aprīkojuma un
transportlīdzekļu tīrīšana, dezinficēšana,
dezinsekcija un deratizācija, kā arī citi pienācīgi
biodrošības pasākumi, kas atbilst ar pārvadāšanu
saistītajam riskam;
d)      visi ūdens apmaiņas
gadījumi akvakultūrai paredzētu ūdensdzīvnieku
pārvadāšanas laikā notiek tādās vietās un
apstākļos, kas attiecībā uz 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām neapdraud veselības statusu:
i)        pārvadājamiem
ūdensdzīvniekiem,
ii)       visiem ūdensdzīvniekiem pa
ceļam uz galamērķa vietu,
iii)      ūdensdzīvniekiem
galamērķa vietā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      aprīkojuma un transportlīdzekļu
tīrīšanu, dezinficēšanu un dezinsekciju un deratizāciju
saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu un biocīdu
izmantošanu šiem nolūkiem;
b)      citiem pienācīgiem šā
panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētiem biodrošības
pasākumiem pārvadāšanas laikā;
c)      ūdens apmaiņu
pārvadāšanas laikā, kā paredzēts šā panta
1. punkta d) apakšpunktā;
192. pants
Paredzētās izmantošanas maiņa
1.           Ūdensdzīvniekus, ko
pārvieto iznīcināšanai vai nokaušanai saskaņā ar a)
vai b) apakšpunktā minētajiem pasākumiem, neizmanto nekādiem
citiem nolūkiem:
a)      slimību kontroles pasākumi, kas
paredzēti 31. panta 1. punktā, 55. panta
1. punktā, 56., 61., 62., 64., 65., 67. un 70. pantā,
74. panta 1. punktā, 78. un 80. pantā un noteikumi,
kas pieņemti saskaņā 55. panta 2. punktu, 63. un
66. pantu, 70. panta 3. punktu, 71. panta 3. punktu,
74. panta 3. punktu, 79. pantu, 80. panta 3. punktu un
81. panta 2. punktu;
b)      ārkārtas pasākumi, kas
paredzēti 246. un 247. pantā, un noteikumi, kas pieņemti
saskaņā ar 248. pantu.
2.           Lietošanai pārtikā,
akvakultūrai, palaišanai savvaļā vai citam konkrētam
nolūkam pārvietotus ūdensdzīvniekus izmanto tikai
paredzētajam nolūkam.
193. pants
Operatoru pienākumi galamērķa vietā
1.           Novietņu un pārtikas
uzņēmumu operatori, kas saņem akvakultūras dzīvniekus:

a)      pārbauda, vai dzīvniekiem ir
kāds no šādiem dokumentiem:
i)        veterinārie sertifikāti,
kā paredzēts 208. panta 1. punktā,
209. pantā un 224. panta 1. punktā un noteikumos, kas
pieņemti saskaņā ar 188., 211. un 213. pantu,
ii)       pašdeklarēšanas dokumenti, kā
paredzēts regulas 218. panta 1. punktā un noteikumos, kas
pieņemti saskaņā ar 218. panta 3. un 4. punktu;
b)      informē kompetento iestādi par
visiem pārkāpumiem attiecībā uz:
i)        saņemtajiem akvakultūras
dzīvniekiem,
ii)       tādu dokumentu
klātbūtni, kas minēti a) apakšpunkta i) un ii) punktā.
2.           Ja konstatēts kāds no
1. panta b) apakšpunktā minētajiem pārkāpumiem,
operators akvakultūras dzīvniekus, uz kuriem attiecas šis
pārkāpums, izolē, līdz kompetentā iestāde par tiem
pieņem lēmumu.
194. pants
Vispārīgas prasības attiecībā uz tādu
akvakultūras dzīvnieku pārvietošanu, kurus ved caur
dalībvalstīm, bet kuri paredzēti eksportam no Savienības uz
trešām valstīm vai teritorijām
Operatori nodrošina, ka
ūdensdzīvnieki, kuri paredzēti eksportam uz trešām
valstīm vai teritorijām un pa ceļam šķērso citu
dalībvalstu teritoriju, atbilst 190., 191. un 192. pantā
noteiktajām prasībām.
2. iedaļa
Akvakultūrai vai palaišanai savvaļā paredzēti
ūdensdzīvnieki
195. pants
Anomāla mirstība vai citi nopietnu slimību simptomi
1.           Operatori nepārvieto
akvakultūras dzīvniekus no akvakultūras novietnēm vai no
savvaļas uz citu akvakultūras novietni, vai neizlaiž tos
savvaļā, ja to izcelsme ir tādās akvakultūras
novietnēs vai vidē, kur ir:
a)      anomāla mirstība; vai
b)      citi nopietnu slimību simptomi ar
nenoskaidrotu cēloni.
2.           Atkāpjoties no 1. punkta,
kompetentā iestāde var atļaut šādu ūdensdzīvnieku
pārvietošanu vai palaišanu savvaļā, pamatojoties uz risku
novērtējumu, ar nosacījumu, ka ūdensdzīvnieku izcelsme
akvakultūras novietnē vai savvaļā ir no tādas
daļas, kas ir nesaistīta ar epidemioloģisko vienību,
kurā konstatēta anomāla mirstība vai citi slimību
simptomi.
196. pants
Tādu akvakultūras dzīvnieku pārvietošana, kas
paredzēti dalībvalstīm, zonām vai nodalījumiem, kuri
paziņoti par brīviem no slimības vai kuriem piemēro
izskaušanas programmu un deleģētie akti
1.           Operatori pārvieto
akvakultūras dzīvniekus no akvakultūras novietnēm šā
punkta a) un b) apakšpunktā paredzētajiem nolūkiem tikai
tad, ja minēto akvakultūras dzīvnieku izcelsme ir tādā
dalībvalstī, tās zonā vai nodalījumā, kas
saskaņā ar 36. panta 3. punktu vai 37. panta
4. punktu ir paziņoti par brīviem no 8. panta
1. punkta b) vai c) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām, ja minētie
dzīvnieki pieder pie sugām, kuras norādītas sarakstā
attiecībā uz minēto sarakstā norādīto
slimību, un ja akvakultūras dzīvnieki:
a)      ir jāieved tādā
dalībvalstī, tās zonā vai nodalījumā:
i)        kuri ir deklarēti par brīviem
no slimības saskaņā ar 36. panta 3. punktu vai
37. panta 4. punktu vai
ii)       kuriem piemēro izskaušanas
programmu, kā paredzēts 30. panta 1. un
2. punktā, saistībā ar vienu vai vairākām
8. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām;
b)      paredzēti:
i)        akvakultūras novietnēm, uz
kurām attiecas:
–
reģistrēšana saskaņā ar 171.
pantu, vai
–
apstiprināšana saskaņā ar 174.,
175., 176. un 177. pantu, vai
ii)       palaišanai savvaļā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
atkāpēm no tādām pārvietošanas vai savvaļā
palaišanas prasībām, kā noteikts šā panta
1. punktā, kas nerada slimību izplatīšanās
būtisku risku saistībā ar 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām attiecībā uz:
a)      akvakultūras dzīvnieku
sugām, kategorijām un attīstības stadiju;
b)      izcelsmes un galamērķa
novietnes veidu;
c)      akvakultūras dzīvnieku
paredzēto izmantošanu;
d)      akvakultūras dzīvnieku
galamērķa vietu;
e)      izcelsmes un galamērķa
vietās piemēroto ārstēšanu, apstrādes metodēm un
citiem īpašiem riska mazināšanas pasākumiem.
197. pants
Dalībvalstu atkāpes attiecībā uz operatoru pienākumu
pārvietot akvakultūras dzīvniekus dalībvalstīs,
zonās vai nodalījumos, uz kuriem attiecas izskaušanas programma
Atkāpjoties no 196. panta 1. punkta,
dalībvalstis var atļaut operatoriem pārvietot akvakultūras
dzīvniekus uz tādām zonām vai nodalījumiem citā
dalībvalstī, attiecībā uz kuriem saskaņā ar
30. panta 1. un 2. punktu ir izveidota izskaušanas programma
saistībā ar 8. panta 1. punkta b) un
c) apakšpunktā minētajām sarakstā norādītajām
slimībām, no citas zonas vai nodalījuma, attiecībā uz
kuru arī izveidota šāda izskaušanas programma saistībā ar
tām pašām sarakstā norādītajām
slimībām, ar nosacījumu, ka šāda pārvietošana
neapdraud galamērķa dalībvalsts, zonas vai nodalījuma
veselības statusu.
198. pants
Dalībvalstu pasākumi attiecībā uz akvakultūras
dzīvnieku palaišanu savvaļā
Dalībvalstis var pieprasīt, lai
neatkarīgi no tās teritorijas veselības statusa, kurā
akvakultūras dzīvniekus paredzēts palaist savvaļā,
akvakultūras dzīvniekus palaiž savvaļā tikai tad, ja
minēto akvakultūras dzīvnieku izcelsme ir tādā
dalībvalstī vai zonā vai nodalījumā, kuri
saskaņā ar 36. panta 1. punktu vai 37. panta 1. punktu
ir deklarēti par brīviem no 8. panta 1. punkta b) un
c) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām, ja pārvietojamie
akvakultūras dzīvnieki pieder pie sugām, kas iekļautas
sarakstā attiecībā uz šīm slimībām.
199. pants
Tādu savvaļas ūdensdzīvnieku pārvietošana, kas
paredzēti dalībvalstīm, zonām vai nodalījumiem, kuri
paziņoti par brīviem no slimības vai kuriem piemēro
izskaušanas programmu un deleģētie akti
1.           Regulas 196. un 197. pants
attiecas arī uz tādu savvaļas ūdensdzīvnieku
pārvietošanu, kas paredzēti akvakultūras novietnēm un
slimību kontrolei pakļautiem akvakultūras pārtikas
uzņēmumiem, uz kuriem attiecas:
a)      reģistrēšana saskaņā
ar 171. pantu; vai
b)      apstiprināšana saskaņā ar
174. līdz 177. pantu;
2.           Operatori, pārvietojot
savvaļas ūdensdzīvniekus no viena biotopa uz citu, veic
slimību profilakses pasākumus, lai nodrošinātu, ka šāda
pārvietošana nerada būtisku 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minēto sarakstā norādīto
slimību izplatīšanās risku ūdensdzīvniekiem
galamērķa vietā.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
slimību profilakses pasākumiem, ko veic operatori, kā
paredzēts šā panta 2. punktā.
3. iedaļa
Lietošanai pārtikā paredzēti ūdensdzīvnieki
200. pants
Tādu akvakultūras dzīvnieku pārvietošana, kas
paredzēti tādām dalībvalstīm, zonām vai
nodalījumiem, kuri paziņoti par brīviem no slimības vai
kuriem piemēro izskaušanas programmu un deleģētie akti
1.           Operatori pārvieto
akvakultūras dzīvniekus no akvakultūras novietnēm šā
punkta a) un b) apakšpunktā paredzētajiem nolūkiem tikai
tad, ja minēto akvakultūras dzīvnieku izcelsme ir tādā
dalībvalstī, tās zonā vai nodalījumā, kuri
saskaņā ar 36. panta 3. punktu vai 37. panta
4. punktu ir deklarēti par brīviem no 8. panta 1. punkta
b) vai c) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām, ja minētie dzīvnieki
pieder pie sugām, kas iekļautas sarakstā attiecībā uz
šīm slimībām un tie:
a)      jāieved tādā
dalībvalstī, tās zonā vai nodalījumā, kuri ir
deklarēta par brīviem no slimības saskaņā ar 36. panta
3. punktu vai 37. panta 4. punktu vai attiecībā uz kuriem saskaņā
ar 30. panta 1. un 2. punktu ir izveidota izskaušanas programma
saistībā ar 8. panta 1. punkta b) un
c) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām;
b)      paredzēti lietošanai
pārtikā.
2.           Atkāpjoties no šā panta
1. punkta, dalībvalstis var atļaut operatoriem ievest
akvakultūras dzīvniekus tādā zonā vai
nodalījumā, kuram saskaņā ar 30. panta 1. un 2. punktu
ir izveidota izskaušanas programma saistībā ar 8. panta
1. punkta b) un c) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām, no citas zonas vai
nodalījuma, attiecībā uz kuru minētajā
dalībvalstī arī izveidota šāda izskaušanas programma
saistībā ar tām pašām sarakstā
norādītajām slimībām, ar nosacījumu, ka šāda
pārvietošana neapdraud dalībvalsts, tās zonas vai
nodalījuma veselības statusu.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
atkāpēm no pārvietošanas prasībām, kā
paredzēts šā panta 2. punktā, attiecībā uz
tādu akvakultūras dzīvnieku pārvietošanu, kas nerada
slimību izplatīšanās būtisku risku sakarā ar:
a)      akvakultūras dzīvnieku
sugām, kategorijām un attīstības stadiju;
b)      akvakultūras dzīvnieku
turēšanas metodēm un ražošanas veidu izcelsmes un galamērķa
akvakultūras novietnē;
c)      akvakultūras dzīvnieku
paredzēto izmantošanu;
d)      akvakultūras dzīvnieku
galamērķa vietu;
e)      izcelsmes vietā un
galamērķa vietā piemēroto ārstēšanu,
apstrādes metodēm un citiem īpašiem riska mazināšanas
pasākumiem.
201. pants
Tādu savvaļas ūdensdzīvnieku pārvietošana, kas
paredzēti tādām dalībvalstīm, zonām vai
nodalījumiem, kuri deklarēti par brīviem no slimības vai
kuriem piemēro izskaušanas programmu un deleģētie akti
1.           Regulas 200. panta 1. un
2. punktu un noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar
200. panta 3. punktu, piemēro arī tādu savvaļas
ūdensdzīvnieku pārvietošanai, kas paredzēti lietošanai pārtikā
un kas paredzēti dalībvalstīm, to zonām vai
nodalījumiem, kuri ir deklarēti par brīviem no slimības
saskaņā ar 36. panta 3. punktu vai 37. panta 4. punktu
vai kuriem saskaņā ar 30. panta 1. un 2. punktu piemēro
izskaušanas programmu gadījumā, ja šādi pasākumi ir
vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka savvaļas ūdensdzīvnieki
nerada būtisku 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību
izplatīšanās risku ūdensdzīvniekiem galamērķa
vietā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt šā panta 1. punktu
papildinošus deleģētos aktus par pārvietošanas
prasībām attiecībā uz tādu savvaļas
ūdensdzīvnieku pārvietošanu, kas paredzēti lietošanai
pārtikā.
4. iedaļa
Akvakultūras dzīvnieki, kas nav paredzēti novietnēm,
palaišanai savvaļā vai lietošanai pārtikā
202. pants
Tādu akvakultūras dzīvnieku pārvietošana, kas nav
paredzēti novietnēm, palaišanai savvaļā vai lietošanai
pārtikā, un deleģētie akti
1.           Operatori veic vajadzīgos
slimību profilakses pasākumus, lai nodrošinātu, ka tādu
ūdensdzīvnieku pārvietošana, kas nav paredzēti
novietnēm, palaišanai savvaļā vai lietošanai pārtikā,
nerada būtisku 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minēto sarakstā norādīto slimību izplatīšanās
risku ūdensdzīvniekiem galamērķa vietā.
2.           Komisija ir pilnvarota, ņemot vērā
šā panta 3. punktā minētos jautājumus,
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šā panta 1. punktā paredzētajiem slimību profilakses
pasākumiem, lai nodrošinātu, ka ūdensdzīvnieki neizplata
8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētās
sarakstā norādītās slimības.
3.           Pieņemot 2. punktā
paredzētos deleģētos aktus, Komisija ņem vērā
šādus aspektus:
a)      regulas 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētās sarakstā
norādītās slimības, kas attiecas uz sarakstā
norādītajām ūdensdzīvnieku sugām vai kategorijām;

b)      veselības statuss
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām slimībām
izcelsmes un galamērķa nodalījumos, zonās vai dalībvalstīs;

c)      izcelsmes un galamērķa vietas;
d)      ūdensdzīvnieku
pārvietošanas veids;
e)      ūdensdzīvnieku sugas un
kategorijas;
f)       ūdensdzīvnieku vecums;
g)      citi epidemioloģiski faktori.
5. iedaļa
Atkāpes no 1.–4. iedaļas noteikumiem un papildu riska
mazināšanas pasākumi
203. pants
Norobežotām akvakultūras novietnēm paredzēti
ūdensdzīvnieki un deleģētie akti
1.           Operatori pārvieto uz
norobežotu akvakultūras novietni tikai tādus
ūdensdzīvniekus, kuri atbilst šādiem nosacījumiem:
a)      to izcelsme ir citā norobežotā
akvakultūras novietnē;
b)      tie nerada 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minēto sarakstā norādīto
slimību būtisku izplatīšanās risku sarakstā
norādītām dzīvnieku sugām galamērķa
norobežotā akvakultūras novietnē, izņemot ja šāda
pārvietošana ir atļauta zinātniskiem mērķiem.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par:
a)      tādām sīki
izstrādātām prasībām akvakultūras dzīvnieku
pārvietošanai uz norobežotām akvakultūras novietnēm, ko
izvirza papildus prasībām, kas paredzētas šā panta
1. punktā;
b)      konkrētiem noteikumiem
akvakultūras dzīvnieku pārvietošanai uz norobežotām
akvakultūras novietnēm, ja spēkā esošie riska
mazināšanas pasākumi nodrošina, ka šāda pārvietošana nerada
būtisku risku akvakultūras dzīvnieku veselībai
minētajā norobežotajā akvakultūras novietnē un
novietnēm tās apkaimē.
204. pants
Atkāpes attiecībā uz ūdensdzīvnieku pārvietošanu
zinātniskiem mērķiem un deleģētie akti
1.           Galamērķa vietas
kompetentā iestāde atkarībā no izcelsmes vietas
kompetentās iestādes piekrišanas zinātniskiem mērķiem
var atļaut ūdensdzīvnieku tādu pārvietošanu uz to
teritoriju, kas neatbilst regulas 1.–4. iedaļas prasībām,
izņemot 190. panta 1. un 3. punkta un 191., 192. un
193. panta prasības.
2.           Kompetentās iestādes var
piešķirt 1. punktā paredzētās atkāpes
ūdensdzīvnieku pārvietošanai zinātniskiem mērķiem
tikai ar šādiem nosacījumiem:
a)      galamērķa vietas un izcelsmes
vietas kompetentās iestādes:
i)        ir vienojušās par šādas
pārvietošanas nosacījumiem,
ii)       ir veikušas vajadzīgos riska
mazināšanas pasākumus, lai nodrošinātu, ka minēto
ūdensdzīvnieku pārvietošana neapdraud galamērķa vietas
un pa ceļam šķērsoto vietu veselības statusu
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām
slimībām,
iii)      vajadzības gadījumā ir
paziņojušas šķērsotās dalībvalsts kompetentajai
iestādei par piešķirto atkāpi un par šīs atļaujas
došanas nosacījumiem;
b)      minēto dzīvnieku
pārvietošana norit izcelsmes un galamērķa vietas kompetento
iestāžu uzraudzībā un vajadzības gadījumā
šķērsotās dalībvalsts kompetentās iestādes
uzraudzībā.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
to, kā groza un papildina noteikumus par šā panta 1. un
2. punktā paredzētajām kompetento iestāžu
piešķirtajām atkāpēm.
205. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz konkrētām
prasībām un atkāpēm izstādēm, zoodārziem,
zooveikaliem, dārza dīķiem, komerciāliem akvārijiem un
vairumtirgotavām
Komisija ir pilnvarota pieņemt
deleģētos aktus saskaņā ar 253. pantu par:
a)           konkrētām
prasībām, ar ko papildina 1.–4. iedaļā noteiktos
noteikumus, un par ūdensdzīvnieku pārvietošanu šādiem
mērķiem:
i)       zoodārziem, zooveikaliem un
vairumtirgotavām,
ii)       izstādēm, sporta,
kultūras vai līdzīgiem pasākumiem, vai
iii)      komerciāliem akvārijiem;
b)           atkāpēm no 1.–4.
iedaļas, izņemot 190. panta 1. un 3. punkti, 191.,
192. un 193. pantu attiecībā uz ūdensdzīvnieku
pārvietošanu, kā minēts a) apakšpunktā.
206. pants
Īstenošanas pilnvaras attiecībā uz pagaidu atkāpēm
attiecībā uz konkrētu sugu vai kategoriju
ūdensdzīvnieku pārvietošanu
Komisija ar
īstenošanas aktiem nosaka noteikumus par pagaidu atkāpēm no šajā
nodaļā noteiktajiem noteikumiem attiecībā konkrētu
sugu vai kategoriju ūdensdzīvnieku pārvietošanu, ja:
a)           pārvietošanas prasības,
kas paredzētas 195. pantā, 196. panta 1. punktā,
197. un 198. pantā, 199. panta 1. un 2. punktā,
200. pantā, 201. panta 1. punktā, 202. panta
1. punktā, 203. panta 1. punktā, 204. panta
1. un 2. punktā un noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 196. panta 2. punktu, 199. panta
3. punktu, 201. panta 2. punktu, 202. panta 2. punktu,
203. panta 2. punktu, 204. panta 3. punktu un 205. pantu,
efektīvi nemazina risku, ko rada ūdensdzīvnieku noteikta veida
pārvietošana; vai
b)           šķiet, ka 8. panta
1. punkta d) apakšpunktā minētā sarakstā
norādītā slimība izplatās, neraugoties uz
saskaņā ar 1.–5. iedaļu noteiktajām pārvietošanas
prasībām.
Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 255. panta
2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
Pienācīgi
pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu gadījumā, kas
saistīti ar sarakstā norādīto slimību, kura rada risku
ar ļoti būtisku ietekmi, un ņemot vērā 205. pantā
minētos jautājumus, Komisija pieņem īstenošanas aktus, kas
jāpiemēro nekavējoties saskaņā ar 255. panta
3. punktā paredzēto procedūru.
207. pants
Vērā ņemamie jautājumi, pieņemot šajā
iedaļā paredzētos deleģētos un īstenošanas aktus
Nosakot, kādi noteikumi
jāpieņem ar 203. panta 2. punktā,
204. panta 3. punktā un 205. un 206. pantā
paredzētajiem deleģētajiem un īstenošanas aktiem, Komisija
ņem vērā šādus aspektus:
a)           ar pārvietošanu saistītais
risks;
b)           veselības statuss
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām slimībām
izcelsmes un galamērķa vietās;
c)           ūdensdzīvnieku sugas, kas
norādītas sarakstā attiecībā uz 8. panta
1. punkta d) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām;
d)           ieviestie biodrošības
pasākumi;
e)           visi konkrētie nosacījumi,
saskaņā ar kuriem akvakultūras dzīvnieki tiek turēti;
f)            attiecīgajām
ūdensdzīvnieku sugām vai kategorijai vai konkrētā
veida akvakultūras novietnei raksturīgie pārvietošanas
modeļi;
g)           citi epidemioloģiski faktori.
6. iedaļa
Dzīvnieku veselības sertificēšana
208. pants
Operatoru pienākums nodrošināt, lai akvakultūras
dzīvniekiem līdzi būtu veterinārais sertifikāts
1.           Operatori pārvieto
akvakultūras dzīvniekus tikai tad, ja tiem ir līdzi
saskaņā ar 216. panta 1. punktu izcelsmes vietas
kompetentās iestādes izsniegts veterinārais sertifikāts un
ja tie pieder pie sugām, kas norādītas sarakstā
attiecībā uz a) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām, un tie tiek
pārvietoti vai pastāv viens no šādiem nolūkiem:
a)      tie ir paredzēti ievešanai
dalībvalstī, tās zonā vai nodalījumā, kuri ir
deklarēti par brīviem no slimības saskaņā ar 36. panta
3. punktu vai 37. panta 4. punktu vai attiecībā uz kuriem
saskaņā ar 30. panta 1. un 2. punktu ir izveidota
izskaušanas programma saistībā ar vienu vai vairākām
8. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām; un
b)      tie ir paredzēti vienam no
šādiem mērķiem:
i)        akvakultūras novietnei,
ii)       palaišanai savvaļā,
iii)      lietošanai pārtikā.
2.           Operatori pārvieto
akvakultūras dzīvniekus tikai tad, ja tiem ir līdzi
saskaņā ar 216. panta 1. punktu izcelsmes vietas
kompetentās iestādes izsniegts veterinārais sertifikāts un
ja tie pieder pie sugām, kas norādītas sarakstā
attiecībā uz a) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām, un tie tiek pārvietoti vai
pastāv viens no šādiem nolūkiem:
a)      tos ir atļauts izvest no
ierobežojumu zonas, kurai piemēro slimību kontroles pasākumus,
kā paredzēts 55. panta 1. punkta f) apakšpunkta
ii) punktā, 56. pantā un 64. pantā,
65. panta 1. punktā, 74. panta 1. punktā vai
78. panta 1. un 2. punktā vai noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 55. panta 2. punktu, 67. un 68. pantu,
71. panta 3. punktu, 74. panta 3. punktu, 79. pantu,
81. panta 2. punktu un 248. pantu attiecībā uz vienu
vai vairākām 8. panta 1. punkta a) un
b) apakšpunktā minētajām sarakstā
norādītajām slimībām;
b)      tie ir paredzēti vienam no
šādiem izmantošanas veidiem:
i)        akvakultūras novietnēm,
ii)       palaišanai savvaļā,
iii)      lietošanai pārtikā.
3.           Operatori veic visus vajadzīgos
pasākumus, lai nodrošinātu, ka ceļā no izcelsmes vietas uz
galamērķi akvakultūras dzīvniekiem ir veterinārais
sertifikāts, ja noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
214. pantu, nav noteikti konkrēti pasākumi.
209. pants
Operatoru pienākums nodrošināt, lai citiem ūdensdzīvniekiem
līdzi būtu veterinārais sertifikāts, un īstenošanas
pilnvaras
1.           Operatori pārvieto
ūdensdzīvniekus, kas nav 208. panta 1. un 2. punktā
minētie akvakultūras dzīvnieki, tikai tad, ja tiem līdzi ir
saskaņā ar 216. panta 1. punktu izcelsmes dalībvalsts
kompetentās iestādes izsniegts veterinārais sertifikāts,
gadījumos, kad sakarā ar šādu ūdensdzīvnieku
pārvietošanu saistīto risku ir nepieciešama dzīvnieku veselības
sertificēšana, lai nodrošinātu atbilstību šādām
attiecībā uz sarakstā norādītām dzīvnieku
sugām izvirzītām pārvietošanas prasībām:
a)      prasības, kas paredzētas
1.–5. iedaļā, un noteikumi, kuri pieņemti saskaņā
ar minētajām iedaļām;
b)      slimību kontroles pasākumi, kas
paredzēti 55. panta 1. punktā, 56. pantā,
61. panta 1. punktā, 62. un 64. pantā, 65. panta
1. punktā, 74. panta 1. punktā, 78. panta 1. un
2. punktā vai noteikumos, kuri pieņemti saskaņā ar
55. panta 2. punktu, 63., 67. un 68. pantu, 71. panta
3. punktu, 74. panta 3. punktu, 79. pantu un 81. panta
2. punktu;
c)      saskaņā ar 248. pantu
pieņemtajos noteikumos paredzētie ārkārtas pasākumi.
2.           Regulas 208. pants attiecas arī
uz akvakultūras novietnēm paredzētiem savvaļas
ūdensdzīvniekiem, ja vien izcelsmes kompetentā iestāde nav
secinājusi, ka sertificēšana nav iespējama minēto
savvaļas ūdensdzīvnieku izcelsmes vietas īpatnību
dēļ.
3.           Lai nodrošinātu, ka
akvakultūras novietnēm paredzētajiem savvaļas
ūdensdzīvniekiem līdzi ir veterinārais sertifikāts,
Komisija ar īstenošanas aktiem paredz noteikumus attiecībā uz šā
panta 2. punktā paredzēto operatoru pienākumu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
210. pants
Dalībvalstu atkāpe attiecībā uz dzīvnieku
veselības nacionālo sertificēšanu
Atkāpjoties no 208. un 209. panta
dzīvnieku veselības sertificēšanas prasībām,
dalībvalstis var noteikt atkāpes ūdensdzīvnieku noteiktu
sūtījumu pārvietošanai bez veterinārā sertifikāta
konkrētās dalībvalsts teritorijā ar nosacījumu, ka
minētajā valstī ir ieviesta alternatīva sistēma, lai
nodrošinātu šādu sūtījumu izsekojamību un
atbilstību dzīvnieku veselības prasībām šādai
pārvietošanai, kā paredzēts 1.–5. iedaļā.
211. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz dzīvnieku
veselības sertificēšanu ūdensdzīvniekiem
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz:
a)           atkāpēm no 208. un
209. pantā paredzētajām veterinārā
sertifikāta prasībām un šādu atkāpju piešķiršanas
nosacījumiem attiecībā uz tādu ūdensdzīvnieku
pārvietošanu, kas nerada būtisku slimību izplatīšanās
risku sakarā ar:
i)       ūdensdzīvnieku sugām,
kategorijām vai attīstības stadiju,
ii)       minēto akvakultūras
dzīvnieku sugu vai kategoriju ražošanas veidu un turēšanas
metodēm,
iii)      ūdensdzīvnieku paredzēto
izmantošanu,
iv)      ūdensdzīvnieku
galamērķa vietu;
b)           šīs regulas 208. un 209.
pantā paredzētie īpašie dzīvnieku veselības
sertificēšanas noteikumi, ja kompetentās iestādes veiktie
alternatīvie riska mazināšanas paskumi nodrošina:
i)       ūdensdzīvnieku
izsekojamību,
ii)       pārvietojamo
ūdensdzīvnieku atbilstību 1.–5. iedaļā
paredzētajiem dzīvnieku veselības nosacījumiem;
c)           sīki izstrādātus
noteikumus veterinārajiem sertifikātiem, kas nepieciešami
ūdensdzīvnieku pārvietošanai zinātniskiem
mērķiem, kā paredzēts 204. panta 1. punktā.
212. pants
Veterināro sertifikātu saturs
1.           Veterinārajā
sertifikātā ietver vismaz šādu informāciju:
a)      izcelsmes vieta vai novietne,
galamērķa vieta vai novietne un, ja tas ir būtiski
attiecībā uz slimību izplatīšanos, visas pa ceļam
apmeklētās vietas vai novietnes;
b)      ūdensdzīvnieku apraksts;
c)      ūdensdzīvnieku skaits, apjoms
vai svars;
d)      informācija, kas vajadzīga, lai
pierādītu dzīvnieku atbilstību 1.–5. iedaļā
paredzētajām pārvietošanas prasībām.
2.           Veterinārajā
sertifikātā var iekļaut citos Savienības tiesību aktos
paredzētu informāciju.
213. pants
Pilnvaru deleģēšana un īstenošanas akti attiecībā uz
veterinārā sertifikāta saturu
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz 212. panta 1. punktā paredzēto
veterināro sertifikātu saturu:
a)      sīki izstrādātus
noteikumus par 212. panta 1. punktā paredzēto
veterināro sertifikātu saturu dažādām
ūdensdzīvnieku kategorijām un sugām;
b)      papildu informāciju, ko iekļauj
veterinārajā sertifikātā, kā paredzēts 212. panta
1. punktā.
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var pieņemt noteikumus par veterināro sertifikātu paraugiem.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
214. pants
Operatoru pienākums nodrošināt, lai ūdensdzīvniekiem
ceļā uz galamērķa vietu līdzi būtu
veterinārais sertifikāts, un deleģētie akti
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus par konkrētiem
pasākumiem, kas papildina 208. pantā paredzētās
dzīvnieku veselības sertificēšanas prasības šāda veida
ūdensdzīvnieku pārvietošanai:
a)           tādu ūdensdzīvnieku
pārvietošana, kuri nevar turpināt ceļu uz galamērķa
vietu un kuri jānosūta atpakaļ uz izcelsmes vietu vai
jāpārvieto uz citu galamērķi viena vai vairāku šādu
iemeslu dēļ:
i)       dzīvnieku paredzētais maršruts
ticis negaidīti pārtraukts dzīvnieku labturības iemeslu
dēļ,
ii)       neparedzēti negadījumi vai
notikumi ceļā,
iii)      ūdensdzīvnieki tikusi
noraidīti galamērķa vietā citā dalībvalstī
vai uz Savienības ārējās robežas,
iv)      ūdensdzīvnieki tikuši
noraidīti trešā valstī;
b)           izstādēm, sporta,
kultūras un līdzīgiem pasākumiem paredzētu
ūdensdzīvnieku pārvietošana un to vēlāka
nosūtīšana atpakaļ uz izcelsmes vietu.
215. pants
Operatoru pienākums sadarboties ar kompetentajām iestādēm
dzīvnieku veselības sertificēšanas nolūkos
Operatori:
a)           sniedz kompetentajai iestādei
visu informāciju kas vajadzīga, lai aizpildītu veterināro
sertifikātu, kā paredzēts 208. un 209. pantā un
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar 211., 213. un
214. pantu;
b)           vajadzības gadījumā
veic ūdensdzīvnieku identitātes kontrolpārbaudes, fiziskas
kontrolpārbaudes un dokumentu kontrolpārbaudes, kā
paredzēts 216. panta 3. punktā un noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 216. panta 4. punktu.
216. pants
Kompetentās iestādes atbildība par dzīvnieku veselības
sertificēšanu un deleģētie akti
1.           Pēc operatora lūguma
kompetentā iestāde izsniedz veterināro sertifikātu
ūdensdzīvnieku pārvietošanai, ja tas prasīts 208. un
209. pantā vai noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
211. panta 214. punktu, ar nosacījumu, ka attiecīgi
izpildītas šādas dzīvnieku veselības prasības:
a)      regulas 190. pantā,
191. panta 1. punktā, 192., 194. un 195. pantā,
196. panta 1. punktā, 197. un 198. pantā,
199. panta 1. un 2. punktā, 200. pantā, 202. panta
1. punktā, 203. panta 1. punktā un 204. panta 1.
un 2. punktā paredzētās prasības;
b)      saskaņā ar regulas
191. panta 2. punktu, 196. panta 2. punktu, 199. panta
3. punktu, 200. panta 3. punktu, 201. panta 2. punktu,
202. panta 2. punktu, 203. panta 2. punktu, 204. panta
3. punktu un 205. pantu pieņemtajos deleģētajos aktos
paredzētās prasības;
c)      saskaņā ar 206. pantu
pieņemtajos īstenošanas aktos paredzētās prasības.
2.           Veterinārais sertifikāts:
a)      ir pārbaudīts un to
parakstījis oficiālais veterinārārsts;
b)      ir derīgs saskaņā ar
4. punkta b) apakšpunktu pieņemtajos noteikumos
paredzētā periodā, kura laikā sertifikātā
ierakstītajiem akvakultūras dzīvniekiem jāsaglabā
atbilstība minētajā sertifikātā paredzētajām
dzīvnieku veselības garantijām.
3.           Pirms veterinārā
sertifikāta parakstīšanas oficiālais veterinārārsts
dokumentu, identitātes un fiziskās kontrolpārbaudēs,
kā paredzēts saskaņā ar 4. punktu pieņemtos
deleģētajos aktos, attiecīgā gadījumā ņemot
vērā attiecīgo ūdensdzīvnieku sugas un kategorijas un
dzīvnieku veselības prasības, pārbauda, vai sertifikātā
ierakstītie ūdensdzīvnieki atbilst šīs nodaļas
prasībām.
4.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar
kuriem paredz noteikumus par:
a)      dažādu sugu un kategoriju
ūdensdzīvniekiem paredzētu tādu dokumentu kontrolpārbaužu,
identitātes kontrolpārbaužu un fizisku kontrolpārbaužu un
pārbaužu veidiem, kas oficiālajam veterinārārstam
jāveic saskaņā ar šā panta 3. punktu, lai
pārbaudītu atbilstību šīs nodaļas prasībām;
b)      termiņiem šādu dokumentu
kontrolpārbaužu, identitātes kontrolpārbaužu un fizisku
kontrolpārbaužu un pārbaužu veikšanai un veterināro
sertifikātu izsniegšanai, ko oficiālais veterinārārsts veic
pirms ūdensdzīvnieku sūtījumu pārvietošanas.
217. pants
Elektroniski veterinārie sertifikāti
Regulas 208. pantā paredzētos
veterināros sertifikātus var aizstāt ar elektroniskiem
veterināriem sertifikātiem, ko sagatavo, apstrādā un
nosūta, izmantojot IMSOC, ja šādi elektroniski veterināri
sertifikāti:
a)           satur visu veterinārā
sertifikāta paraugā prasīto informāciju saskaņā
ar 212. panta 1. punktu un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 213. pantu.
b)           nodrošina ūdensdzīvnieku
izsekojamību un saiti starp minētajiem dzīvniekiem un
elektronisko veterināro sertifikātu.
218. pants
Operatoru pašdeklarēšana akvakultūras dzīvnieku
pārvietošanai uz citām dalībvalstīm un deleģētie
akti
1.           Operatori izcelsmes vietā
izsniedz pašdeklarēšanas dokumentu akvakultūras dzīvnieku
pārvietošanai no to izcelsmes vietas vienā dalībvalstī uz
galamērķa vietu citā dalībvalstī un nodrošina, ka akvakultūras
dzīvniekiem līdzi ir šāds pašdeklarēšanas dokuments
gadījumos, kad nav paredzēts, lai tiem būtu 208. un
209. pantā un noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
211. un 214. pantu, paredzētais veterinārais
sertifikāts.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētajā pašdeklarēšanas dokumentā iekļauj vismaz
šādu informāciju par akvakultūras dzīvniekiem:
a)      izcelsmes vieta, galamērķa
vieta un attiecīgā gadījumā visas vietas, kur
dzīvnieki pabijuši pa ceļam;
b)      akvakultūras dzīvnieku
apraksts, to suga, skaits, vajadzības gadījumā attiecīgo
dzīvnieku svars vai apjoms;
c)      informācija, kas vajadzīga, lai
pierādītu akvakultūras dzīvnieku atbilstību
1.–5. iedaļā paredzētajām pārvietošanas
prasībām.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      sīki izstrādātiem
noteikumiem par šā panta 2. punktā paredzētā
pašdeklarēšanas dokumenta saturu dažādām akvakultūras
dzīvnieku kategorijām un sugām;
b)      pašdeklarēšanas dokumentā
iekļaujamo informāciju papildus šā panta 2. punktā
iekļautajai informācijai.
4.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus par šā panta 1. punktā
paredzētā pašdeklarēšanas dokumenta paraugiem.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
7. iedaļa
Paziņošana par ūdensdzīvnieku pārvietošanu uz citām
dalībvalstīm
219. pants
Operatoru pienākums attiecībā uz paziņošanu par
ūdensdzīvnieku pārvietošanu dalībvalstīs
Operatori pirms paredzētās
ūdensdzīvnieku pārvietošanas no vienas dalībvalsts uz citu
dalībvalsti paziņo par to savas izcelsmes valsts kompetentajai
iestādei, ja
a)           akvakultūras dzīvniekiem
līdzi jābūt dalībvalsts kompetentas iestādes
izsniegtam veterinārajam sertifikātam saskaņā ar
208. un 209. pantu un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 211. pantu un 214. panta 2. punktu;
b)           ūdensdzīvniekiem
līdzi jābūt tādam veterināram sertifikātam, ko
piešķir ūdensdzīvniekiem, kurus pārvieto no ierobežojumu
zonas, kā paredzēts 208. panta 2. punkta a) apakšpunktā;
c)           pārvietojamie akvakultūras
dzīvnieki un savvaļas ūdensdzīvnieki paredzēti:
i)       novietnei, uz kuru attiecas
reģistrēšana saskaņā ar 171. pantu vai
apstiprināšana saskaņā ar 174. līdz 177. pantu,
ii)       palaišanai savvaļā;
d)           paziņošana ir nepieciešama
saskaņā ar 221. pantu pieņemtajiem deleģētajiem
aktiem.
Šā panta 1. punkta
paredzētās paziņošanas nolūkos operatori sniedz izcelsmes
valsts kompetentajai iestādei visu nepieciešamo informāciju, lai
tā saskaņā ar 220. panta 1. punktu varētu
paziņot galamērķa dalībvalsts kompetentajai iestādei
par pārvietošanu.
220. pants
Kompetentās iestādes atbildība attiecībā uz
paziņošanu par ūdensdzīvnieku pārvietošanu uz citām
dalībvalstīm
1.           Izcelsmes dalībvalsts
kompetentā iestāde paziņo galamērķa dalībvalsts
kompetentajai iestādei par ūdensdzīvnieku pārvietošanu,
kā noteikts 219. panta 1. punktā, ja vien saskaņā ar
221. panta 1. punkta c) apakšpunktu attiecībā uz šādu
paziņošanu nav piešķirta atkāpe.
2.           Šā panta 1. punktā
paredzētā paziņošana pēc iespējas jāveic,
izmantojot IMSOC.
3.           Attiecībā uz to, kā
pārvalda kompetentās iestādes paziņojumus par
pārvietošanu, kā paredzēts 1. punktā,
dalībvalstis nozīmē reģionus.
4.           Atkāpjoties no 1. punkta,
izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde var atļaut, ka
galamērķa dalībvalsts kompetentajai iestādei par
ūdensdzīvnieku pārvietošanu daļēji vai
pilnībā, izmantojot IMSOC, paziņo operators.
221. pants
Pilnvaru deleģēšana un īstenošanas akti attiecībā uz
kompetentās iestādes paziņošanu par ūdensdzīvnieku
pārvietošanu
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā
uz:
a)      prasību operatoriem par
pārvietošanu no vienas dalībvalsts uz citu iepriekš paziņot
saskaņā ar 219. panta 1. punktu attiecībā uz
tādām ūdensdzīvnieku sugām un kategorijām, kas
nav 219. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā
minētās, ja šādas pārvietošanas izsekojamība ir
nepieciešana, lai nodrošinātu atbilstību šajā nodaļā
noteiktajām dzīvnieku veselības prasībām;
b)      informāciju, kas nepieciešama
ūdensdzīvnieku pārvietošanas paziņošanai, ko veic operatori
un kompetentā iestāde, kā paredzēts 219. panta
1. punktā un 220. panta 1. punktā;
c)      atkāpēm no 219. panta
1. punkta c) apakšpunktā paredzētajām paziņošanas
prasībām attiecībā uz tādām
ūdensdzīvnieku sugām vai kategorijām vai tāda veida
pārvietošanu, kas nerada būtisku risku;
d)      ārkārtas procedūrām
ūdensdzīvnieku pārvietošanas paziņošanai strāvas
pārrāvuma vai citu IMSOC sistēmas traucējumu
gadījumā;
e)      prasībām attiecībā uz
dalībvalsts reģionu nozīmēšanu, kā paredzēts
220. panta 3. punktā.
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var paredzēt noteikumus par:
a)      paziņojuma formu:
i)        kādā operatori paziņo
izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei par
ūdensdzīvnieku pārvietošanu, kā noteikts 219. panta
1. punktā,
ii)       kādā izcelsmes
dalībvalsts kompetentā iestāde paziņo galamērķa
dalībvalsts kompetentajai iestādei par ūdensdzīvnieku
pārvietošanu, kā noteikts 220. panta 1. punktā;
b)      termiņiem attiecībā uz:
i)        vajadzīgo informāciju, kas
operatoriem jāsniedz izcelsmes dalībvalsts kompetentajai
iestādei, kā noteikts 219. panta 1. punktā,
ii)       izcelsmes dalībvalsts
kompetentās iestādes paziņošanu par ūdensdzīvnieku
pārvietošanu, kā noteikts 220. panta 1. punktā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
3. nodaļa
Ūdens lolojumdzīvnieku pārvietošana Savienībā
222. pants
Ūdens lolojumdzīvnieku nekomerciāla pārvietošana,
deleģētie un īstenošanas akti
1.           Lolojumdzīvnieku
turētāji ūdens lolojumdzīvniekus, kas pieder pie
sugām, kuras norādītas I pielikuma sarakstā,
nekomerciāli pārvieto tikai tad, ja veikti pienācīgi
slimību profilakses un kontroles pasākumi, lai nodrošinātu, ka
minētie dzīvnieki nerada 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minēto sarakstā norādīto
slimību un no jauna radušos slimību būtisku
izplatīšanās risku dzīvniekiem galamērķa vietā un
transportēšanas laikā.
2.           Ūdens lolojumdzīvnieku
identificēšanai, reģistrēšanai un izsekojamībai
piemēro 112. pantu un noteikumus, kas pieņemti ar 114. panta
f) apakšpunkta kārtībā pieņemtiem deleģētiem
aktiem un ar 117. panta kārtībā pieņemtiem
īstenošanas aktiem.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šā panta 1. punktā paredzētajiem slimību profilakses
un kontroles pasākumiem, lai nodrošinātu, ka ūdens lolojumdzīvnieki
nerada 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto
slimību un no jauna radušos slimību būtisku
izplatīšanās risku dzīvniekiem transportēšanas laikā
un galamērķa vietā, attiecīgā gadījumā
ņemot vērā galamērķa vietas veselības statusu.
4.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus par slimību profilakses un kontroles
pasākumiem, kā paredzēts šā panta 1. punktā un
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar šā panta
2. punktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
4. nodaļa
No ūdensdzīvniekiem, kas nav dzīvi ūdensdzīvnieki,
iegūtu dzīvnieku izcelsmes produktu ieguve, apstrāde un
izplatīšana Savienībā
223. pants
Operatoru vispārīgie dzīvnieku veselības pienākumi un
deleģētie akti
1.           Operatori veic pienācīgus
profilakses pasākumus, lai nodrošinātu, ka Savienībā visās
fāzēs, iegūstot, apstrādājot un izplatot no
tādiem dzīvniekiem iegūtus dzīvnieku izcelsmes produktus,
kas nav dzīvi ūdensdzīvnieki, minētie produkti neizraisa
šādu slimību izplatīšanos:
a)      regulas 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētās sarakstā norādītās
slimības, ņemot vērā ražošanas, apstrādes un
galamērķa vietas veselības statusu;
b)      slimības, kas radušās no jauna.
2.           Operatori nodrošina, ka
dzīvnieku izcelsmes produkti no ūdensdzīvniekiem, kas nav
dzīvi ūdensdzīvnieki, nav no tādām novietnēm vai pārtikas
nozares uzņēmumiem vai iegūti no dzīvniekiem, kas ir no
tādām novietnēm, kurām piemēro:
a)      ārkārtas pasākumus, kas
paredzēti 246. un 247. pantā un noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 248. pantu, ja vien attiecībā uz
minētajiem noteikumiem VI daļā nav piešķirta
atkāpe;
b)      pārvietošanas ierobežojumus, ko
piemēro ūdensdzīvniekiem un no ūdensdzīvniekiem
iegūtiem dzīvnieku izcelsmes produktiem, kā paredzēts
31. panta 1. punktā, 55. panta 1. punktā,
56. pantā, 61. panta 1. punkta a) apakšpunktā,
62. panta 1. punktā, 65. panta 1. punkta
c) apakšpunktā, 70. panta 1. punkta
b) apakšpunktā, 74. panta 1. punkta
a) apakšpunktā, 78. panta 1. un 2. punktā,
80. panta 1. un 2. punktā un noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 55. panta 2. punktu, 63. un 67. pantu, 71. panta
3. punktu, 74. panta 3. punktu, 79. pantu, 80. panta
3. punktu un 81. panta 2. punktu, ja vien minētajos
noteikumos nav paredzētas atkāpes.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
sīki izstrādātām prasībām, kas papildina šā
panta 2. punktu attiecībā uz tādu dzīvnieku izcelsmes
produktu pārvietošanu, kuri iegūti no ūdensdzīvniekiem, kas
nav dzīvi ūdensdzīvnieki, ņemot vērā:
a)      tādas slimības un slimības
skartās ūdensdzīvnieku sugas, uz ko attiecas 2. punktā
minētie ārkārtas pasākumi vai pārvietošanas
ierobežojumi;
b)      no ūdensdzīvniekiem iegūto
dzīvnieku izcelsmes produktu veidus;
c)      tādus riska mazināšanas
pasākumus izcelsmes un galamērķa vietās, kas tikuši
piemēroti no ūdensdzīvniekiem iegūtiem dzīvnieku
izcelsmes produktiem ;
d)      no ūdensdzīvniekiem iegūto
dzīvnieku izcelsmes produktu paredzēto lietojumu;
e)      no ūdensdzīvniekiem iegūto
dzīvnieku izcelsmes produktu paredzēto galamērķa vietu.
224. pants
Veterinārie sertifikāti un deleģētie akti
1.           Operatori šādus no
ūdensdzīvniekiem, kas nav dzīvi ūdensdzīvnieki,
iegūtus dzīvnieku izcelsmes produktus pārvieto tikai tad, ja
tiem līdzi ir saskaņā ar 3. pantu izcelsmes
dalībvalsts kompetentās iestādes izsniegts veterinārais
sertifikāts:
a)      no ūdensdzīvniekiem iegūti
dzīvnieku izcelsmes produkti, kurus ir atļauts izvest no ierobežojumu
zonas, kam piemēro saskaņā ar 248. pantu pieņemtajos
noteikumos paredzētos ārkārtas pasākumus, un kuru izcelsme
ir tādas sugas ūdensdzīvnieki, kam šos ārkārtas
pasākumus piemēro;
b)      no ūdensdzīvniekiem iegūti
dzīvnieku izcelsmes produkti, kurus ir atļauts izvest no ierobežojumu
zonas, kam piemēro slimību kontroles pasākumus saskaņā
ar 31. panta 1. punktu, 55. panta 1. punkta
c) apakšpunktu, 56. pantu, 61. panta 1. punkta
a) apakšpunktu, 62. panta 1. punktu, 63. panta
1. punktu, 65. panta 1. punkta c) apakšpunktu,
70. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 74.panta 1. punkta
a) apakšpunktu, 78. panta 1. un 2. punktu, 80. panta 1. un
2. punktu un noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar
55. panta 2. punktu, 63. un 67. pantu, 71. panta
3. punktu, 74. panta 3. punktu, 79. pantu, 80. panta
3. punktu un 81. panta 2. punktu, un ja dzīvnieku izcelsmes
produkts ir no tādas sugas ūdensdzīvniekiem, uz kuru attiecas
minētie slimību kontroles pasākumi.
2.           Operatori veic visus vajadzīgos
pasākumus, lai nodrošinātu, ka ceļā no izcelsmes vietas uz
galamērķa vietu produktiem ir 1. pantā paredzētais
veterinārais sertifikāts.
3.           Kompetentā iestāde
pēc operatora pieprasījuma izsniedz veterināro sertifikātu
1. pantā minēto dzīvnieku, kas nav dzīvi
ūdensdzīvnieki, pārvietošanai.
4.           Šā panta 1. punktā
minēto no dzīvniekiem, kas nav dzīvi ūdensdzīvnieki,
iegūto dzīvnieku izcelsmes produktu pārvietošanas
sertificēšanai piemēro noteikumus, kas paredzēti regulas 212. un
214. līdz 217. pantā, un noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 213. pantu un 216. panta 4. punktu.
5.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
prasībām un sīki izstrādātiem noteikumiem
attiecībā uz veterināro sertifikātu, kam jābūt
līdzi šā panta 1. punktā minētajiem no
ūdensdzīvniekiem, kas nav dzīvi ūdensdzīvnieki,
iegūtajiem dzīvnieku izcelsmes produktiem, ņemot vērā:

a)      dzīvnieku izcelsmes produktu veidus;
b)      tādus riska mazināšanas
pasākumus, kas mazina slimību izplatīšanās risku un kas
tikuši piemēroti dzīvnieku izcelsmes produktiem;
c)      dzīvnieku izcelsmes produktu
paredzēto izmantošanu;
d)      dzīvnieku izcelsmes produktu
paredzēto galamērķa vietu.
225. pants
Veterināro sertifikātu saturs, deleģētie un
īstenošanas akti
1.           No tādiem dzīvniekiem, kas
nav dzīvi ūdensdzīvnieki, iegūtu dzīvnieku izcelsmes
produktu veterinārajā sertifikātā ietver vismaz šādu
informāciju:
a)      izcelsmes vieta vai novietne un
galamērķa vieta vai novietne;
b)      dzīvnieku izcelsmes produktu
apraksts;
c)      dzīvnieku izcelsmes produktu skaits
vai apjoms;
d)      dzīvnieku izcelsmes produktu
identifikācija, ja tā paredzēta 65. panta 1. punkta
h) apakšpunktā vai noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
66. pantu;
e)      informācija, kas vajadzīga, lai
pierādītu dzīvnieku izcelsmes produktu sūtījuma
atbilstību pārvietošanas prasībām, kā paredzēts
223. panta 2. punktā un noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 223. panta 3. punktu.
2.           No dzīvniekiem, kas nav
dzīvi ūdensdzīvnieki, iegūtu dzīvnieku izcelsmes
produktu veterinārajā sertifikātā var iekļaut citos
Savienības tiesību aktos paredzētu informāciju.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
to, kā groza vai papildina šā panta 1. punktā
paredzēto veterinārajā sertifikātā iekļaujamo
informāciju.
4.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var pieņemt noteikumus par veterinārā sertifikāta
paraugiem, kas minēti šā panta 1. punktā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
226. pants
Paziņošana par dzīvnieku izcelsmes produktu pārvietošanu uz
citām dalībvalstīm
1.           Operatori:
a)      iepriekš informē savas izcelsmes
valsts kompetento iestādi par tādu dzīvnieku izcelsmes produktu,
kuri iegūti no dzīvniekiem, kas nav dzīvi
ūdensdzīvnieki, paredzēto pārvietošanu uz citu dalībvalsti,
ja sūtījumiem saskaņā ar 224. panta 1. punktu
jābūt līdzi veterinārajam sertifikātam;
b)      sniedz izcelsmes valsts kompetentajai
iestādei visu nepieciešamo informāciju, lai tā saskaņā
ar 2. punktu varētu paziņot galamērķa
dalībvalstij par pārvietošanu attiecībā uz dzīvnieku
izcelsmes produktiem, kuri iegūti no dzīvniekiem, kas nav dzīvi
ūdensdzīvnieki.
2.           Izcelsmes dalībvalsts
kompetentā iestāde, kā noteikts 220. panta 1. punktā,
paziņo galamērķa dalībvalsts kompetentajai iestādei
par pārvietošanu attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes
produktiem, kuri iegūti no dzīvniekiem, kas nav dzīvi
ūdensdzīvnieki.
3.           No dzīvniekiem, kas nav
dzīvi ūdensdzīvnieki, iegūtu dzīvnieku izcelsmes
produktu paziņošanai piemēro 219. un 220. pantu un noteikumus,
kas pieņemti saskaņā ar 221. pantu.
5. nodaļa
Valsts pasākumi
227. pants
Valsts pasākumi citu sarakstā nenorādīto slimību
ietekmes ierobežošanai
1.           Ja 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētajā sarakstā nenorādīta
slimība būtiski apdraud kādas dalībvalsts
ūdensdzīvniekus, attiecīgā dalībvalsts var
īstenot valsts pasākumus, lai novērstu minētās
slimības ievazāšanos vai lai kontrolētu tās izplatību.
Dalībvalstis nodrošina, ka šie valsts
pasākumi nosaka tikai to, kas ir piemērots un vajadzīgs, lai
novērstu slimības ievazāšanos vai lai kontrolētu tās
izplatīšanos dalībvalstī.
2.           Dalībvalstis iepriekš
paziņo Komisijai par jebkādiem tādu 1. punktā
minēto valsts pasākumu priekšlikumiem, kas var ietekmēt
pārvietošanu no vienas dalībvalsts uz citu.
3.           Komisija ar īstenošanas aktiem
apstiprina vai vajadzības gadījumā groza šā panta
2. punktā minētos valsts pasākumus. Šos īstenošanas
aktus pieņem saskaņā ar 255. panta 2. punktā
minēto pārbaudes procedūru.
4.           Šā panta 3. punktā
minēto apstiprinājumu piešķir tikai tad, ja nepieciešams noteikt
pārvietošanas ierobežojumus dalībvalstīs, lai novērstu
1. punktā minētās slimības ievazāšanos vai lai to
kontrolētu, ņemot vērā slimību un veikto pasākumu
ietekmi Savienībā.
III SADAĻA
Tādi citu sugu dzīvnieki, kuri nav definēti kā sauszemes dzīvnieki
vai ūdensdzīvnieki, un no šādiem citiem dzīvniekiem
iegūti reproduktīvie produkti un dzīvnieku izcelsmes produkti
228. pants
Dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz citiem
dzīvniekiem un no šādiem citiem dzīvniekiem iegūtiem
reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem
Ja citi
dzīvnieki pieder sarakstā norādītai sugai
attiecībā uz sarakstā norādītu slimību, kas
minēta 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā un ja šie
citi dzīvnieki vai to reproduktīvie produkti, vai dzīvnieku
izcelsmes produkti apdraud sabiedrības vai dzīvnieku veselību,
piemēro šādas dzīvnieku veselības prasības:
a)           prasības attiecībā uz
I un II sadaļas 1. nodaļā paredzēto novietņu
un pārvadātāju reģistrēšanu, apstiprināšanu,
lietvedību un reģistriem;
b)           prasības attiecībā uz
izsekojamību, kā paredzēts no 102. līdz 105. pantam un
112. un 113. pantā attiecībā uz citiem dzīvniekiem un
119. pantā attiecībā uz reproduktīvajiem produktiem;
c)           pārvietošanas prasības:
i)       attiecībā uz galvenokārt
uz sauszemes dzīvojošiem citiem dzīvniekiem, vai tādiem
dzīvniekiem, kurus parasti skar sauszemes dzīvnieku
slimības, – ņemot vērā kritērijus, kas
paredzēti 229. panta 3. panta d) un e) apakšpunktā,
tādas prasības, kuras paredzētas IV daļas
I sadaļas 3. nodaļas 1. un 6. iedaļā,
IV daļas I sadaļas 4. un 5. nodaļā,
ii)       attiecībā uz galvenokārt
ūdenī dzīvojošiem dzīvniekiem, vai tādiem
dzīvniekiem, kurus parasti skar ūdenī dzīvojošu
dzīvnieku slimības, – ņemot vērā kritērijus, kas paredzēti
229. panta 3. panta d) un e) apakšpunktā, noteikumi, kuri
paredzēti IV daļas II sadaļas 2. nodaļas
1.–5. iedaļā un II sadaļas 2. nodaļā,
iii)      attiecībā uz citiem
lolojumdzīvniekiem – prasības, kas paredzētas 112. un
152. pantā,
iv)      attiecībā uz
reproduktīviem produktiem – tādas vispārīgas prasības
saistībā ar pārvietošanu, kā paredzēts 155. un
156. pantā, un īpašas prasības saistībā ar
pārvietošanu uz citu dalībvalsti, kā noteikts 162 un
163. pantā,
v)      attiecībā uz dzīvnieku
izcelsmes produktiem – kas attiecas uz dzīvnieku izcelsmes produktu
ieguvi, apstrādi un izplatīšanu Savienībā,
vispārīgi operatoriem piekrītoši dzīvnieku veselības
pienākumi, kā paredzēts 164. un 223. pantā;
d)           šāda dzīvnieku
veselības sertificēšana, kas ir operatoru un kompetentās
iestādes pienākums, un operatoru pašdeklarēšana:
i)       attiecībā uz citiem
dzīvniekiem – saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti no 140.
līdz 148. pantam vai no 208. līdz 218. pantam,
ii)       attiecībā uz
reproduktīvajiem produktiem – saskaņā ar noteikumiem, kas
paredzēti 159. un 160. pantā,
iii)      attiecībā uz dzīvnieku
izcelsmes produktiem – saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti
165. un 166. pantā vai 224. un 225. pantā;
e)           paziņošana par
pārvietošanu, ko veic operatori vai kompetentā iestāde,
ņemot vērā 149., 150., 151., 161. un 167. pantā un no
219. līdz 221. pantam un 226. pantā
paredzētās prasības.
229. pants
Pilnvaru deleģēšana un īstenošanas akti par dzīvnieku
veselības prasībām attiecībā uz citiem
dzīvniekiem un no citiem dzīvniekiem iegūtiem
reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt tādus
deleģētos aktus attiecībā uz to, kā groza 228.
punktā paredzētās prasības attiecībā uz citiem
dzīvniekiem un no tiem iegūtiem reproduktīvajiem produktiem vai
dzīvnieku izcelsmes produktiem, kuri nepieciešami, lai mazinātu tajos
minēto slimību risku, un attiecas uz:
a)      prasībām par tādu
novietņu un pārvadātāju reģistrēšanu un
apstiprināšanu, lietvedību un reģistriem, kurās tiek
turēti vai kuri transportē citus dzīvniekus un to reproduktīvos
produktus vai dzīvnieku izcelsmes produktus, kā paredzēts
228. panta a) apakšpunktā;
b)      izsekojamības prasībām
attiecībā uz citiem dzīvniekiem un to reproduktīvajiem
produktiem, kā paredzēts 228. panta b) apakšpunktā;
c)      pārvietošanas prasībām
attiecībā uz citiem dzīvniekiem un no tiem iegūtiem
reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem,
kā paredzēts 228. panta c) apakšpunktā;
d)      prasībām attiecībā uz
operatoriem vai kompetentajām iestādēm piekritīgajiem
dzīvnieku veselības sertificēšanas pienākumiem un operatoru
pašdeklarēšanas pienākumiem attiecībā uz citiem
dzīvniekiem un no tiem iegūtiem reproduktīvajiem produktiem un
dzīvnieku izcelsmes produktiem, kā paredzēts 228. panta
d) apakšpunktā;
e)      prasībām attiecībā uz
operatoru vai kompetentās iestādes veikto paziņošanu par
pārvietošanu attiecībā uz citiem dzīvniekiem un no tiem
iegūtiem reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes
produktiem, kā paredzēts 228. panta e) apakšpunktā.
2.           Komisija var pieņemt
īstenošanas aktus par sīki izstrādātiem noteikumiem
attiecībā uz slimību profilakses un kontroles pasākumu
īstenošanu, kā paredzēts šā panta 1. punktā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
3.           Pieņemot 1. un
2. punktā paredzētos deleģētos aktus un
īstenošanas aktus, Komisija ņem vērā vienu vai
vairākus šādus kritērijus:
a)      citu dzīvnieku sugas vai kategorijas
ir norādītas sarakstā atbilstoši 7. panta 2. punktam
kā sarakstā norādītas sugas attiecībā uz vienu
vai vairākām sarakstā norādītām slimībām,
kurām piemēro noteiktus šajā regulā paredzētus
slimību profilakses un kontroles pasākumus;
b)      kāds ir sarakstā
norādītās slimības profils, kas attiecas uz
a) apakšpunktā minēto citu dzīvnieku sugām vai
kategorijām;
c)      cik praktiski īstenojami, pieejami
un iedarbīgi ir slimību profilakses un kontroles pasākumi
attiecībā uz sarakstā norādīto sugu, kam šos
pasākumus piemēro;
d)      vai šo citu dzīvnieku vide
galvenokārt ir sauszeme vai ūdens;
e)      kāda veida slimības skar
šādus citus dzīvniekus – slimības, kas parasti skar
sauszemes dzīvniekus, vai slimības, kas parasti skar
ūdensdzīvniekus –, neatkarīgi no b) apakšpunktā
norādītās dzīvnieku galvenās dzīves vides.
V DAĻA
IEVEŠANA SAVIENĪBĀ UN EKSPORTĒŠANA
1. nodaļa
Dzīvnieku, reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes
produktu ievešana Savienībā no trešām valstīm un
teritorijām
1. iedaļa
Prasības ievešanai Savienībā
230. pants
Prasības dzīvnieku, reproduktīvo produktu un dzīvnieku
izcelsmes produktu ievešanai Savienībā
1.           Dalībvalstis
atļauj ievest Savienībā dzīvnieku, reproduktīvo
produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu sūtījumus no
trešām valstīm vai teritorijām tikai tad, ja tie atbilst
šādām prasībām:
a)      tie ir no tādas trešās valsts
vai teritorijas, kas saskaņā ar 231. pantu norādīta
sarakstā attiecībā uz konkrēto dzīvnieku sugu un
kategoriju vai attiecīgajiem reproduktīvajiem produktiem, vai
dzīvnieku izcelsmes produktiem, vai no šādas valsts vai teritorijas
zonas vai nodalījuma, ja vien uz tiem neattiecas atkāpe vai papildu
noteikumi, kuri pieņemti saskaņā ar 241. panta 1. punktu;
b)      tie ir no apstiprinātām un
sarakstā norādītām novietnēm, ja šāda
apstiprināšana un norādīšana ir paredzēta
234. pantā un noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar
235. pantu;
c)      tie atbilst dzīvnieku veselības
prasībām ievešanai Savienībā, kas noteiktas
saskaņā ar 236. panta 1. punktu pieņemtajos
deleģētajos aktos, ja šādas prasības noteiktas
attiecībā uz attiecīgajiem dzīvniekiem,
reproduktīvajiem produktiem vai dzīvnieku izcelsmes produktiem
sūtījumā;
d)      tiem līdzi ir veterinārais
sertifikāts, deklarācijas un citi dokumenti, ja tas paredzēts
239. panta 1. punktā vai noteikumos, kas pieņemti
saskaņā ar 239. panta 4. punktu.
2.           Dzīvnieku, reproduktīvo
produktu vai dzīvnieku izcelsmes produktu sūtījumus no
trešām valstīm vai teritorijām operatori uzrāda
oficiālo kontroļu nolūkam, kā noteikts Regulas (ES)
Nr. XXX/XXX [Publikāciju birojs: ierakstīt numuru]
45. pantā, ja vien saskaņā ar minēto regulu
attiecībā uz ievešanas vietu Savienībā nav piešķirtas
atkāpes.
2. iedaļa
Trešo valstu un teritoriju norādīšana sarakstā
231. pants
To trešo valstu un teritoriju saraksti, no kurām atļauts
Savienībā ievest dzīvniekus, reproduktīvos produktus un
dzīvnieku izcelsmes produktus, un īstenošanas un deleģētie
akti
1.           Komisija ar īstenošanas aktiem
izveido to trešo valstu un teritoriju sarakstus, no kurām atļauts
Savienībā ievest konkrētu sugu un kategoriju dzīvniekus,
reproduktīvos produktus un dzīvnieku izcelsmes produktus, ņemot
vērā šādus kritērijus:
a)      trešās valsts vai teritorijas
dzīvnieku veselības tiesību akti un noteikumi par
dzīvnieku, reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu
ievešanu minētajā valstī vai teritorijā no citām
trešām valstīm vai teritorijām;
b)      trešās valsts vai teritorijas
kompetentās iestādes apliecinājumi attiecībā uz
a) apakšpunktā minēto dzīvnieku veselības tiesību
aktu efektīvu īstenošanu un kontroli;
c)      kompetentās iestādes
organizatoriskā uzbūve, struktūra, resursi un tiesiskās
pilnvaras trešajā valstī;
d)      dzīvnieku veselības
sertificēšanas procedūras trešajā valstī vai
teritorijā;
e)      trešās valsts vai teritorijas, vai
to zonu un nodalījumu dzīvnieku veselības statuss
attiecībā uz:
i)        sarakstā norādītām
slimībām un slimībām, kas radušās no jauna,
ii)       jebkādiem dzīvnieku un
sabiedrības veselības vai vides situācijas aspektiem trešā
valstī vai teritorijā, vai to zonā un nodalījumā, kas
varētu apdraudēt Savienības statusu attiecībā uz
dzīvnieku vai sabiedrības veselību vai vidi;
f)       garantijas, ko trešās valsts vai
teritorijas kompetentā iestāde var sniegt par atbilstību vai
līdzvērtību attiecīgām Savienībā
piemērojamām dzīvnieku veselības prasībām;
g)      regularitāte un ātrums, ar
kādu trešā valsts vai teritorija informāciju par dzīvnieku
infekcijas slimībām vai lipīgām dzīvnieku
slimībām tās teritorijā sniedz Pasaules Dzīvnieku
veselības organizācijai (OIE), jo īpaši par
slimībām, kas minētas Pasaules Dzīvnieku veselības
organizācijas Sauszemes dzīvnieku veselības kodeksā un
Ūdensdzīvnieku veselības kodeksā;
h)      trešajā valstī vai
teritorijā veikto Komisijas kontroļu rezultāti;
i)       pieredze, kas gūta
iepriekšējās dzīvnieku, reproduktīvo produktu un
dzīvnieku izcelsmes produktu ievešanās no trešām valstīm
vai teritorijām, un Savienībā ievešanas vietā šādiem
dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes
produktiem veikto kontroļu rezultāti.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2.           Līdz 1.
punktā paredzēto trešo valstu un teritoriju sarakstu pieņemšanai
un ar nosacījumu, ka šādi saraksti nav izveidoti saskaņā ar
Savienības tiesību aktiem, kas minēti 258. panta
2. punktā, dalībvalstis nosaka, no kurām trešām
valstīm un teritorijām Savienībā drīkst ievest konkrētu
sugu vai kategoriju dzīvniekus, reproduktīvos produktus un
dzīvnieku izcelsmes produktus.
Šā panta 1. punkta nolūkā
dalībvalstis ņem vērā šā panta 1. punkta a)
līdz i) apakšpunktā paredzētos kritērijus, kas
jāievēro, norādot valsti vai teritoriju trešo valstu vai
teritoriju sarakstā.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
atkāpēm no šā panta 2. punkta, ierobežojot iespējas
dalībvalstīm lemt, no kurām trešām valstīm un
teritorijām Savienībā drīkst ievest konkrētas sugas
vai kategorijas dzīvniekus, reproduktīvos produktus un dzīvnieku
izcelsmes produktus, ja tas vajadzīgs sakarā ar risku, kas
saistīts ar minētās konkrētas sugas vai kategorijas
dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes
produktiem.
232. pants
Trešo valstu un teritoriju sarakstos norādāmā informācija,
Komisija par katru 231. panta 1. punkta
sarakstos paredzēto trešo valsti vai teritoriju norāda šādu
informāciju:
a)           kategorijas vai sugas
attiecībā uz dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un
dzīvnieku izcelsmes produktiem, ko no šīs trešās valsts un
teritorijas drīkst ievest Savienībā;
b)           to, vai saskaņā ar
a) apakšpunktu norādītos dzīvniekus, reproduktīvos
produktus un dzīvnieku izcelsmes produktus Savienībā drīkst
ievest no visas šīs trešās valsts vai teritorijas, vai tikai no
vienas vai vairākām to zonām vai nodalījumiem.
233. pants
Pagaidu un galīga izslēgšana no trešo valstu un teritoriju saraksta
un īstenošanas akti
1.           Komisija ar īstenošanas aktiem
no 231. panta 1. punktā paredzētā saraksta uz laiku vai
galīgi izslēdz trešu valsti vai teritoriju, vai to zonu vai
nodalījumu jebkura šāda iemesla dēļ:
a)      trešā valsts vai teritorija vai
viena vai vairākas to zonas vai nodalījumi vairs neatbilst
231. panta 1. punktā noteiktajiem kritērijiem
tādā aspektā, kas ir būtisks attiecībā uz konkrētas
sugas vai kategorijas dzīvnieku, reproduktīvo produktu vai
dzīvnieku izcelsmes produktu ievešanu Savienībā;
b)      dzīvnieku veselības
situācija šajā trešā valstī vai teritorijā vai to
zonā vai nodalījumā, ir tāda, ka, lai aizsargātu
Savienības statusu attiecībā uz dzīvnieku veselību,
nepieciešama pagaidu vai galīga izslēgšana no minētā
saraksta;
c)      neraugoties uz Komisijas lūgumu
trešai valstij vai teritorijai atjaunināt informāciju par
dzīvnieku veselības situāciju un par citiem 231. panta
1. punktā minētiem jautājumiem, trešā valsts vai
teritorija nav sniegusi šādu informāciju;
d)      trešā valsts vai teritorija ir
atteikusies piekrist, ka Komisija Savienības vārdā veic kontroli
tās teritorijā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
Pienācīgi pamatotu nenovēršamu un
steidzamu iemeslu gadījumā, kas attiecas uz nopietnu risku
saistībā ar 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētas sarakstā norādītas slimības ievazāšanos
Savienībā, Komisija pieņem īstenošanas aktus, kas
jāpiemēro nekavējoties saskaņā ar 255. panta 3.
punktā minēto procedūru.
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
231. panta 1. punktā paredzētajā sarakstā var no
jauna iekļaut tādu trešu valsti vai teritoriju, vai to zonu vai
nodalījumu, kurš iepriekš no tā pagaidām vai galīgi izslēgts
ar kādu no šādiem iemesliem:
a)      šā panta 1. punkta a) vai c)
apakšpunktā minētie iemesli ar nosacījumu, ka trešā valsts
vai teritorija pierāda, ka atbilst 231. panta 1. punktā
paredzētajiem kritērijiem iekļaušanai sarakstā;
b)      šā panta 1. punkta b)
apakšpunktā minētie iemesli ar nosacījumu, ka trešā valsts
vai teritorija sniedz pienācīgas garantijas, ka dzīvnieku
veselības situācija, kā dēļ notikusi pagaidu vai
galīga izslēgšana no minētā saraksta, ir atrisināta
vai vairāk neapdraud dzīvnieku vai sabiedrības veselību
Savienībā;
c)      šā panta 1. punkta d)
apakšpunktā minētie iemesli ar nosacījumu, ka:
i)        trešā valsts vai teritorija ir
piekritusi, ka Komisija Savienības vārdā veic kontroli tās
teritorijā, un
ii)       Komisijas veiktās
minētās kontroles rezultāti liecina, ka trešā valsts vai
teritorija, to zonas vai nodalījumi atbilst 231. panta 1. punktā
paredzētajiem kritērijiem iekļaušanai sarakstā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
noteikumiem, kas groza un papildina kritērijus trešās valsts vai
teritorijas, to zonu vai nodalījumu pagaidu vai galīgai
izslēgšanai no 231. panta 1. punktā paredzētā
saraksta, kā norādīts šā panta 1. punktā.
3. iedaļa
Trešo valstu un teritoriju novietņu apstiprināšana un
norādīšana sarakstā
234. pants
Novietņu apstiprināšana un norādīšana sarakstā
1.           Dalībvalstis atļauj
sauszemes dzīvnieku un to reproduktīvo produktu ievešanu
Savienībā no tāda veida novietnēm, kam saskaņā ar
89. panta 2. punktu un noteikumiem, kuri pieņemti saskaņā
ar 89. panta 3. punktu un 90. pantu, Savienībā ir
vajadzīgs apstiprinājums, tikai tad, ja minētā novietne
trešā valstī vai teritorijā:
a)      atbilst tādām dzīvnieku
veselības prasībām minētajā trešajā valstī
vai teritorijā, kas ir līdzvērtīgas noteikumiem, kurus
šāda veida novietnēm piemēro Savienībā;
b)      nosūtītājas trešās
valsts vai teritorijas kompetentās iestāde tai ir devusi
apstiprinājumu un to norādījusi sarakstā.
2.           Komisija apkopo no trešo valstu vai
teritoriju kompetentajām iestādēm saņemtos 1. punkta
a) apakšpunktā minēto apstiprināto novietņu sarakstus.
3.           Komisija visus jaunos vai
atjauninātos apstiprināto novietņu sarakstus, ko tā
saņēmusi no trešām valstīm vai teritorijām, sniedz
dalībvalstīm un dara tos publiski pieejamus.
235. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz novietņu
apstiprināšanu un norādīšanu sarakstā
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
253. pantu pieņemt deleģētos aktus par noteikumiem, kas
atkāpjas no 234. panta 1. punkta b) apakšpunkta prasībām,
ja attiecīgā trešā valstī vai teritorijā
spēkā esošie alternatīvie riska mazināšanas pasākumi
attiecībā uz dzīvnieku veselību Savienībā sniedz
līdzvērtīgas garantijas.
4. iedaļa
Dažādu sugu un kategoriju reproduktīvo produktu un dzīvnieku
izcelsmes produktu Savienībā
236. pants
Pilnvaru deleģēšana attiecībā uz dzīvnieku
veselības prasībām attiecībā uz dažādu sugu un
kategoriju dzīvnieku, reproduktīvo produktu un dzīvnieku
izcelsmes produktu ievešanu Savienībā
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
dzīvnieku veselības prasībām attiecībā uz:
a)      dažādu sugu un kategoriju
dzīvnieku, reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu
ievešanu Savienībā no trešām valstīm vai teritorijām;
b)      minēto dzīvnieku,
reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu
pārvietošanu Savienības iekšienē pēc to ievešanas tās
teritorijā un rīkošanos ar tiem.
2.           Dzīvnieku veselības
prasības, kas paredzētas 1. punkta a) apakšpunktā:
a)      ir tikpat stingras kā šajā
regulā noteiktās dzīvnieku veselības prasības un
saskaņā ar to pieņemtie noteikumi, kas piemērojami
attiecīgo sugu un kategoriju dzīvnieku, reproduktīvo produktu un
dzīvnieku izcelsmes produktu sugu pārvietošanai Savienībā;
vai
b)      ir līdzvērtīgas
dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas
šīs regulas IV daļā paredzēto kategoriju un sugu
dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes
produktiem.
3.           Līdz tādu
deleģēto aktu pieņemšanai, ar ko nosaka dzīvnieku veselības
prasības attiecībā uz šā panta 1. punktā
paredzēto konkrēto sugu vai kategoriju dzīvniekiem,
reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem, un ar
nosacījumu, ka šādas prasības jau nav noteiktas
saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kā minēts
258. panta 2. punktā, dalībvalstis var piemērot valsts
tiesību aktus ar nosacījumu, ka tie:
a)      atbilst šā panta 2. punktā
noteiktajām prasībām un ņem vērā 237. un
238. pantā minētos aspektus;
b)      nav mazāk stingri par tiem, kas
noteikti IV daļas I un II sadaļā.
237. pants
Vērā ņemamie jautājumi, pieņemot 236. pantā
paredzētos deleģētos aktus attiecībā uz dzīvnieku
ievešanu Savienībā
Attiecībā uz konkrētu sugu un
kategoriju dzīvnieku ievešanu Savienībā nosakot dzīvnieku
veselības prasības ar 236. panta 1. punktā
paredzētajiem deleģētajiem aktiem, Komisija ņem
vērā šādus aspektus:
a)           regulas 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētās sarakstā norādītas
slimības un slimības, kas radušās no jauna;
b)           Savienības veselības
statuss attiecībā uz 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētām sarakstā
norādītām slimībām un slimībām, kas
radušās no jauna;
c)           sarakstā norādītas
sugas attiecībā uz 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētām sarakstā
norādītām slimībām un slimībām, kas
radušās no jauna;
d)           dzīvnieku vecums un dzimums;
e)           dzīvnieku izcelsme;
f)            novietnes veids un ražošanas veids
izcelsmes un galamērķa vietās;
g)           paredzētā
galamērķa vieta;
h)           paredzētā dzīvnieku
izmantošana;
i)            izcelsmes vai tranzīta
trešās valstīs un teritorijās spēkā esošie riska mazināšanas
pasākumi vai attiecīgie pasākumi pēc ierašanās
Savienības teritorijā,
(j)           minēto dzīvnieku
pārvietošanai Savienībā piemērojamās dzīvnieku
veselības prasības,
k)           citi epidemioloģiski faktori,
l)            uz minēto sugu un kategoriju
dzīvniekiem attiecināmie starptautiskie dzīvnieku veselības
tirdzniecības standarti.
238. pants
Vērā ņemamie jautājumi, pieņemot 236. pantā
paredzētos deleģētos aktus attiecībā uz
reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu ievešanu
Savienībā
Attiecībā uz reproduktīvo
produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu ievešanu Savienībā
nosakot dzīvnieku veselības prasības ar 236. panta
1. punktā paredzētajiem deleģētajiem aktiem, Komisija
ņem vērā šādus aspektus:
a)           regulas 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētās sarakstā norādītas
slimības un slimības, kas radušās no jauna;
b)           to dzīvnieku, no kuriem
iegūti reproduktīvie produkti un dzīvnieku izcelsmes produkti,
veselības statuss un Savienības veselības statuss
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētām sarakstā norādītām slimībām un
slimībām, kas radušās no jauna;
c)           attiecīgo reproduktīvo
produktu vai dzīvnieku izcelsmes produktu veids un īpašības,
apstrāde, pārstrādes metodes un citi riska mazināšanas
pasākumi, kas tikuši piemēroti sūtījumu izcelsmes,
sūtījumu nosūtīšanas vai galamērķa vietās;
d)           novietnes veids un ražošanas veids
izcelsmes un galamērķa vietās;
e)           paredzētā
galamērķa vieta;
f)            paredzētā
reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu izmantošana;
g)           dzīvnieku veselības
prasības attiecībā uz reproduktīvo produktu un
dzīvnieku izcelsmes produktu pārvietošanu Savienībā;
h)           citi epidemioloģiski faktori;
i)            uz konkrētiem
reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem
attiecināmie starptautiskie dzīvnieku veselības
tirdzniecības standarti.
5. iedaļa
Veterinārie sertifikāti, deklarācijas un citi dokumenti
239. pants
Veterinārie sertifikāti, deklarācijas un citi dokumenti
ievešanai Savienībā
1.           Dalībvalstis atļauj ievest
Savienībā dzīvnieku, reproduktīvo produktu un
dzīvnieku izcelsmes produktu sūtījumus tikai tad, ja tiem
līdzi ir:
a)      trešās valsts vai teritorijas
kompetentās iestādes izdots veterinārais sertifikāts;
b)      deklarācijas vai citi dokumenti, ja
tas prasīts saskaņā ar 4. punkta a) apakšpunktu
pieņemtajos noteikumos.
2.           Dalībvalstis neatļauj
ievest Savienībā dzīvnieku, reproduktīvo produktu un
dzīvnieku izcelsmes produktu sūtījumus, ja šā panta
1. punkta a) apakšpunktā minētais veterinārais sertifikāts
trešajā valstī vai teritorijā nav oficiāla
veterinārārsta pārbaudīts un parakstīts atbilstoši
sertificēšanas prasībām, kas līdzvērtīgas
tām prasībām, kas noteiktas 146. panta 3. punktā
vai 216. panta 3. punktā un noteikumos, kuri pieņemti
saskaņā ar 146. panta 4. punktu vai 216. panta
3. punktu.
3.           Dalībvalstis
1. punktā paredzētos veterināros sertifikātus
atļauj aizstāt ar elektroniskiem veterinārajiem
sertifikātiem, ko sagatavo, apstrādā un nosūta, izmantojot IMSOC,
ja šādi elektroniski veterinārie sertifikāti:
a)      ietver visu šā panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētajā veterinārajā
sertifikātā prasīto informāciju saskaņā ar
240. panta 1. punktu un noteikumiem, kas pieņemti
saskaņā ar 240. panta 3. punktu;
b)      nodrošina dzīvnieku,
reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu
sūtījumu izsekojamību un minēto sūtījumu saikni
ar elektronisko veterināro sertifikātu.
4.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      atkāpēm no 1. punkta
a) apakšpunktā paredzētajām dzīvnieku veselības
prasībām un konkrētiem dzīvnieku veselības sertificēšanas
noteikumiem attiecībā uz tādiem dzīvnieku,
reproduktīvo produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu
sūtījumiem, kuri dzīvnieku veselību vai sabiedrības
veselību Savienībā būtiski neapdraud sakarā ar vienu
vai vairākiem šādiem faktoriem:
i)        dzīvnieku, reproduktīvo
produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu kategorijas un sugas,
ii)       dzīvnieku, reproduktīvo
produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu iegūšanas veidi un
turēšanas metodes,
iii)      paredzētais to lietojums,
iv)      izcelsmes vai tranzīta trešās
valstīs vai teritorijās vai pēc ierašanās Savienības
teritorijā spēkā esošie alternatīvie riska mazināšanas
pasākumi, kas Savienības dzīvnieku veselību un
sabiedrības veselību aizsargā līdzvērtīgi
regulā paredzētajiem pasākumiem,
v)       trešās valsts vai teritorijas
sniegtas garantijas, ka atbilstība prasībām ievešanai
Savienībā ir pierādīta ar citiem līdzekļiem,
nevis veterināro sertifikātu;
b)      prasības, lai Savienībā
ievedamajiem dzīvnieku, reproduktīvo produktu un dzīvnieku
izcelsmes produktu sūtījumiem līdzi būtu deklarācijas
vai citi dokumenti, kas vajadzīgi, lai pierādītu, ka
dzīvnieki, reproduktīvie produkti un dzīvnieku izcelsmes
produkti, kas tiek ievesti Savienībā, atbilst saskaņā ar
236. panta 1. punktu pieņemtajos noteikumos noteiktajām
dzīvnieku veselības prasībām ievešanai Savienībā.
240. pants
Veterinārā sertifikāta saturs
1.           Regulas 239. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētais veterinārajā
sertifikātā ietver vismaz šādu informāciju:
a)      nosaukums un adrese:
i)        izcelsmes vieta vai novietne,
ii)       galamērķa vieta vai novietne,

iii)      vajadzības gadījumā
turēto dzīvnieku savākšanas operāciju vai atpūtas
novietnes;
b)      dzīvnieku, reproduktīvo
produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu apraksts;
c)      dzīvnieku, reproduktīvo
produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu skaits vai apjoms;
d)      vajadzības gadījumā
dzīvnieku vai reproduktīvo produktu identifikācija un
reģistrācija;
e)      informācija, kas vajadzīga, lai
pierādītu dzīvnieku, reproduktīvo produktu dzīvnieku
izcelsmes produktu sūtījumu atbilstību dzīvnieku veselības
prasībām ievešanai Savienībā, kā paredzēts
230. pantā, 236. panta 3. punktā un noteikumos, kas
pieņemti saskaņā ar 236. panta 1. punktu un
241. pantu.
2.           Regulas 239. panta 1. punkta
a) apakšpunktā paredzētajā veterinārajā
sertifikātā var iekļaut citu Savienības tiesību aktos
paredzētu informāciju.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      informāciju, ko iekļauj
veterinārajā sertifikātā, kā paredzēts
239. panta 1. punkta a) apakšpunktā papildus šā panta
1. punktā minētajai informācijai;
b)      papildu informāciju, ko iekļauj
deklarācijās vai citos dokumentos, kā paredzēts 239. panta
1. punkta b) apakšpunktā.
4.           Komisija var ar īstenošanas
aktiem paredzēt noteikumus par šī panta 239. panta
1. punktā paredzēto veterināro sertifikātu,
deklarāciju un citu dokumentu paraugiem. Šos īstenošanas aktus
pieņem saskaņā ar 255. panta 2. punktā
minēto pārbaudes procedūru.
5.           Līdz atbilstoši šā panta
3. un 4. punktam pieņemto deleģēto un īstenošanas aktu
pieņemšanai attiecībā uz dzīvnieku, reproduktīvo
produktu un dzīvnieku izcelsmes produktu konkrētām
kategorijām vai sugām, un ar nosacījumu, ka šādi noteikumi
nav noteikti saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kā
minēts 258. panta 2. punktā, dalībvalstis var piemērot
valsts tiesību aktus ar nosacījumu, ka tie atbilst šā panta
1. punktā noteiktajiem nosacījumiem.
6. iedaļa
Atkāpes un papildu prasības attiecībā uz noteiktiem
dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes
produktiem
241. pants
Atkāpes un papildu prasības attiecībā uz noteiktiem
dzīvniekiem, reproduktīvajiem produktiem un dzīvnieku izcelsmes
produktiem
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
atkāpēm no prasībām, kas paredzētas 230. panta
1. punktā, 234., 239. pantā un papildu noteikumus ievešanai
Savienībā attiecībā uz:
a)      dzīvniekiem:
i)        kas paredzēti cirkiem,
pasākumiem, izstādēm, izstādīšanai un norobežotām
novietnēm,
ii)       kas ir lolojumdzīvnieki,
iii)      kas paredzēti zinātniskiem
mērķiem,
iv)      kuriem Savienība nav
pēdējais galamērķis,
v)       kuru izcelsme ir Savienībā un
kuri pārvietoti uz trešo valsti vai teritoriju un tad no minētās
trešās valsts vai teritorijas pārvietoti atpakaļ uz
Savienību,
vi)      kuru izcelsme ir Savienībā un
kuri transportēti caur trešo valsti vai caur teritoriju pa ceļam uz
citu Savienības daļu,
vii)     kuri ir paredzēti pagaidu
ganīšanai Savienības robežu tuvumā,
viii)    kuri rada nebūtisku risku
dzīvnieku veselības statusam Savienībā;
b)      dzīvnieku izcelsmes produktiem:
i)        kuri paredzēti personīgai
lietošanai,
ii)       patēriņam
transportlīdzeklī, kas ierodas no trešajām valstīm vai
teritorijām;
c)      reproduktīvajiem produktiem un
dzīvnieku izcelsmes produktiem:
i)        kas paredzēti izmantošanai par
tirdzniecības paraugiem,
ii)       kas paredzēti izmantošanai par
pētniecības un diagnostikas paraugiem,
iii)      kuriem Savienība nav
pēdējais galamērķis,
iv)      kuru izcelsme ir Savienībā un
kuri pārvietoti uz trešo valsti vai teritoriju un tad no minētās
trešās valsts vai teritorijas pārvietoti atpakaļ uz
Savienību,
v)       kuru izcelsme ir Savienībā un
kuri transportēti caur trešo valsti vai teritoriju pa ceļam uz citu
Savienības daļu,
vi)      kuri rada nebūtisku risku
dzīvnieku veselības statusam Savienībā.
Minētajos deleģētajos aktos tiek
ņemti vērā 237. un 238. pantā minētie
jautājumi.
2.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var noteikt noteikumus:
a)      par veterināro sertifikātu,
deklarāciju un citu dokumentu paraugiem attiecībā uz
1. punktā minēto dzīvnieku, reproduktīvo produktu un
dzīvnieku izcelsmes produktu kategorijām un sugām;
b)      ar kuriem šā panta
1. punktā minētajiem produktiem norāda kombinētās
nomenklatūras kodus, ja šādi kodi nav paredzēti noteikumos, kas
pieņemti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. XXX/XXX
[Ierakstīt numuru…par oficiālajām kontrolēm]
45. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2. nodaļa
Noteiktu preču, kas nav dzīvnieki, reproduktīvie produkti
un dzīvnieku izcelsmes produkti, ievešana Savienībā no
trešām valstīm un teritorijām
242. pants
Slimības ierosinātāji un deleģētiem akti
1.           Visas fiziskās vai
juridiskās personas, kas ieved Savienībā slimības
ierosinātāju:
a)      nodrošina, ka tā ievešana
Savienībā neapdraud dzīvnieku un sabiedrības veselību
Savienībā attiecībā uz 8. panta 1. punkta
d) apakšpunktā minētām sarakstā
norādītām slimībām un slimībām, kas
radušās no jauna;
b)      veic pienācīgus slimību
kontroles un profilakses pasākumus, lai nodrošinātu, ka šo
slimības ierosinātāju ievešana Savienībā nerada
bioterorisma draudus.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
slimības ierosinātāju ievešanu Savienībā
attiecībā uz:
a)      slimības ierosinātāju
saiņošanu;
b)      citiem riska mazināšanas
pasākumiem, kas vajadzīgi, lai novērstu slimības
ierosinātāju atbrīvošanu un izplatību.
243. pants
Augu materiāls un deleģētie un īstenošanas akti
1.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz:
a)      konkrētām dzīvnieku
veselības prasībām tāda augu materiāla ievešanai
Savienībā, kas darbojas kā sarakstā norādītu
slimību vai no jauna radušos slimību pārnēsāšanas
ceļš;
b)      prasībām par:
i)        dzīvnieku veselības
sertificēšanu, ņemot vērā 239. panta 1. punkta
a) apakšpunktā un 239. panta 2. un 3. punktā
paredzētos noteikumus, vai
ii)       deklarācijām vai citiem
dokumentiem, ņemot vērā 239. panta 1. punkta
b) apakšpunktā paredzētos noteikumus.
2.           Komisija nosaka šā panta
1. punktā paredzētās dzīvnieku veselības
prasības nevēlamas slimības situācijas gadījumā
trešās valstīs vai teritorijās attiecībā uz
8. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētajām
sarakstā norādītajām slimībām vai
slimībām, kas radušās no jauna, ņemot vērā
šādus kritērijus:
a)      vai sarakstā norādīta vai
no jauna radusies slimība, ko var pārnēsāt ar augu
materiālu, nopietni apdraud dzīvnieku veselību vai cilvēku
veselību Savienībā;
b)      iespējamība, ka
saistībā ar konkrētu sarakstā norādītu
slimību vai no jauna radušos slimību sarakstā norādīto
sugu dzīvnieki nonāks tiešā vai netiešā saskarsmē ar šā
panta 1. punktā minēto augu materiālu;
c)      Alternatīvu riska mazināšanas
pasākumu pieejamība un iedarbīgums saistībā ar augu
materiālu, ar kuriem var izskaust vai līdz minimumam samazināt
2. punkta a) apakšpunktā minēto pārnēsāšanas
risku.
3.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var paredzēt noteikumus, ar kuriem šā panta 1. punktā
minētajam augu materiālam norāda kombinētās
nomenklatūras kodus, ja šāda norāde nav paredzēta
noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. XXX/XXX
[Ierakstīt numuru…par oficiālajām kontrolēm] 45. panta
2. punkta b) apakšpunktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
244. pants
Transportlīdzeklis, aprīkojums, iesaiņojamais materiāls,
pārvadāšanas ūdens, dzīvnieku barība un lopbarība
un īstenošanas akti
1.           Operatori, kuri ieved
Savienībā dzīvniekus un preces, pārvadāšanas
laikā veic pienācīgos un vajadzīgos slimību
profilakses pasākumus, kā paredzēts 122. panta
1. punktā un 191. panta 1. punktā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā
uz:
a)      konkrētām dzīvnieku
veselības prasībām, lai Savienībā ievestu:
a)       dzīvnieku, reproduktīvo
produktu, dzīvnieku izcelsmes produktu, dzīvnieku izcelsmes
blakusproduktu un atvasinātu produktu transportlīdzekļus;
b)      dzīvniekiem, reproduktīvajiem
produktiem, dzīvnieku izcelsmes produktiem, dzīvnieku izcelsmes
blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem paredzētu tādu
aprīkojumu, iesaiņojamo materiālu vai pārvadāšanas
ūdeni, vai dzīvnieku barību vai lopbarību, ar kuriem var
tikt pārnēsātas dzīvnieku slimības;
b)      prasībām par:
i)        dzīvnieku veselības
sertificēšanu, ņemot vērā 239. panta 1. punkta
a) apakšpunktā un 239. panta 2. un 3. punktā
paredzētos noteikumus, vai
ii)       deklarācijām vai citiem
dokumentiem, ņemot vērā 239. panta 1. punkta
b) apakšpunktā paredzētos noteikumus.
3.           Komisija nosaka šā panta
2. punktā paredzētās dzīvnieku veselības
prasības nevēlamas slimības situācijas gadījumā
attiecībā uz tādām 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētajām sarakstā norādītajām slimībām
vai slimībām, kas radušās no jauna, kuras būtiski apdraud
dzīvnieku veselību un sabiedrības veselību
Savienībā, ja minētā situācija ir:
a)      kaimiņos esošā trešā
valstī;
b)      izcelsmes trešā valstī;
c)      tranzīta trešā valstī.
4.           Komisija ar īstenošanas aktiem
var paredzēt noteikumus, kuros šā panta 2. punkta
a) apakšpunktā minētajām precēm norāda
kombinētās nomenklatūras kodus, ja šādas norādes nav
paredzētas noteikumos, kas pieņemti saskaņā ar Regulas (ES)
Nr. XXX/XXX [Publikāciju birojs: ierakstīt numuru] par
oficiālajām kontrolēm 45. panta 2. punkta
b) apakšpunktu.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
3. nodaļa
Eksports
245. pants
Eksports no Savienības
1.           Dalībvalstis veic
piemērotus pasākumus, lai nodrošinātu, ka dzīvnieku un
produktu eksports un reeksports no Savienības uz trešu valsti vai
teritoriju norit atbilstoši IV daļā paredzētajiem
noteikumiem par dzīvnieku un produktu pārvietošanu no vienas
dalībvalsts uz citu, ņemot vērā, kāds
galamērķa trešā valstī vai teritorijā, vai tās
zonā vai nodalījumā ir dzīvnieku veselības statuss
attiecībā uz 8. panta 1. punkta d) apakšpunktā
minētām sarakstā norādītām slimībām un slimībām,
kas radušās no jauna.
Tomēr, ja to pieprasa importējošās
trešās valsts vai teritorijas kompetentā iestāde, vai tas ir
paredzēts minētajā valstī spēkā esošos
tiesību aktos, noteikumos, standartos, rīcības kodeksos vai
citās juridiskās un administratīvās procedūrās, eksports
un reeksports no Savienības var noritēt saskaņā ar
minētajiem noteikumiem.
2.           Ja piemērojami tāda
divpusēja nolīguma noteikumi, kurš noslēgts starp Savienību
un kādu trešo valsti vai teritoriju, tad pārtika un barība, ko
eksportē no Savienības uz attiecīgo trešo valsti vai teritoriju,
atbilst minētajiem noteikumiem.
VI DAĻA
ĀRKĀRTAS PASĀKUMI
1. iedaļa
Ārkārtas pasākumi attiecībā uz dzīvnieku un
produktu pārvietošanu Savienībā un transportlīdzekļiem
un citiem materiāliem, kas var būt nonākuši saskarē ar
šādiem dzīvniekiem un produktiem
246. pants
Ārkārtas pasākumi, ko skartās dalībvalsts
kompetentā iestāde veic sarakstā norādītās
slimības vai no jauna radušās slimības uzliesmojuma
gadījumā vai ja tās teritorijā konstatēts
apdraudējums
1.           Tādas sarakstā
norādītas slimības vai no jauna radušās slimības
uzliesmojuma gadījumā vai ja konstatēts tāds
apdraudējums, kas rada nopietnu risku, tās dalībvalsts, kur
fakts konstatēts, kompetentā iestāde atkarībā no
situācijas vai attiecīgās slimības vai apdraudējuma
nopietnības, lai novērstu slimības vai apdraudējuma
tālāku izplatīšanos, nekavējoties veic vienu vai
vairākus no šādiem ārkārtas pasākumiem:
a)      attiecībā uz sarakstā
norādītām slimībām:
i)        kuras minētas 8. panta
1. punkta a) apakšpunktā – slimību kontroles
pasākumus, kas paredzēti III daļas II sadaļas
1. nodaļā,
ii)       kuras minētas 8. panta
1. punkta b) un c) apakšpunktā – slimību kontroles
pasākumus, kas paredzēti III daļas II sadaļas
2. nodaļā;
b)      attiecībā uz tādām
slimībām un apdraudējumiem, kas radušies no jauna:
i)        pārvietošanas ierobežojumus
attiecībā uz dzīvniekiem un produktiem, kuru izcelsme ir
novietnēs, vai, attiecīgā gadījumā, ierobežojumu
zonās vai nodalījumos, kurās noticis uzliesmojums vai
konstatēts apdraudējums, un attiecībā uz
transportlīdzekļiem un citiem materiāliem, kas var būt
nonākuši saskarē ar šādiem dzīvniekiem un produktiem,
ii)       dzīvnieku karantīnu un
produktu izolēšanu,
iii)      uzraudzības un izsekojamības
pasākumus,
iv)      vajadzības gadījumā
ārkārtas slimību kontroles pasākumus, kas paredzēti
III daļas II sadaļas 1. nodaļā;
c)      jebkādus citus ārkārtas
pasākumus, ko tā uzskata par piemērotiem, lai iedarbīgi un
efektīvi kontrolētu un novērstu slimības vai
apdraudējuma izplatīšanos.
2.           Šā panta 1. punktā
minētā kompetentā iestāde nekavējoties informē
Komisiju un citas dalībvalstis par:
a)      šā panta 1. punktā
minēto uzliesmojumu vai apdraudējuma konstatāciju;
b)      saskaņā ar 1. punktu
veiktajiem ārkārtas pasākumiem.
247. pants
Ārkārtas pasākumi, ko veic dalībvalstis, kas nav
dalībvalstis, kurās noticis slimības uzliesmojums vai
konstatēts apdraudējums
1.           Dalībvalstu, kas nav
dalībvalstis, kurās noticis 246. panta 1. punktā
minētais slimības uzliesmojums vai konstatēts apdraudējums,
kompetentā iestāde veic vienu vai vairākus no
246. panta 1. punktā minētajiem ārkārtas
pasākumiem, ja tā savā teritorijā konstatē
dzīvniekus vai produktus no 246. panta 1. punktā
minētās dalībvalsts vai transportlīdzekļus vai citus
materiālus, kas var būt nonākuši saskarē ar šādiem
dzīvniekiem un produktiem.
2.           Ja, līdz Komisija pieņem
ārkārtas pasākumus saskaņā ar 248. pantu,
pastāv nopietns risks, šā panta 1. pantā minētā
kompetentā iestāde atkarībā no situācijas
nopietnības var pieņemt pagaidu ārkārtas pasākumus,
kā noteikts 246. panta 1. punktā, attiecībā uz
dzīvniekiem un produktiem, kuru izcelsme ir tādās novietnēs
vai citās vietās, vai attiecīgā gadījumā
ierobežojumu zonās attiecīgajā dalībvalstī, kurās
ir konstatēta 246. panta 1. punktā minētā
slimība vai apdraudējums, vai transportlīdzekļi vai citi
materiāli, kas var būt nonākuši saskarē ar šādiem
dzīvniekiem un produktiem.
3.           Šā panta 1. punktā
minētā kompetentā iestāde nekavējoties informē
Komisiju un citas dalībvalstis par:
a)      šā panta 1. punktā
minēto uzliesmojumu vai apdraudējuma konstatāciju;
b)      saskaņā ar 1. un
2. punktu veiktajiem ārkārtas pasākumiem.
248. pants
Komisijas ārkārtas pasākumi
1.           Regulas 246. panta
1. punktā minētā slimības uzliesmojuma vai
apdraudējuma konstatācijas gadījumā un ja dalībvalstu
kompetentās iestādes veikušas ārkārtas pasākumus saskaņā
ar 246. panta 1. punktu, 247. panta 1. un 2. punktu,
Komisija pārskata situāciju un veiktos ārkārtas
pasākumus un ar īstenošanas aktu pieņem vienu vai vairākus
ārkārtas pasākumus, kā paredzēts 246. panta
1. punktā attiecībā uz dzīvniekiem un produktiem un
transportlīdzekļiem vai citiem materiāliem, kas var būt
nonākuši saskarē ar šādiem dzīvniekiem un produktiem,
šādos gadījumos:
a)      Komisija nav informēta par
tādiem pasākumiem, kas ir pieņemti saskaņā ar
246. panta 1. punktu un 247. panta 1. un 2. punktu;
b)      Komisija pasākumus, kas
pieņemti saskaņā ar 246. panta 1. punktu un 247. panta
1. un 2. punktu, uzskata par nepietiekamiem;
c)      lai novērstu nepamatotus
dzīvnieku un produktu pārvietošanas traucējumus, Komisija
uzskata par nepieciešamu dalībvalstu kompetento iestāžu
pasākumus, kas pieņemti saskaņā ar 246. panta
1. punktu un 247. panta 1. un 2. punktu, apstiprināt vai
aizstāt ar citiem.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2.           Pienācīgi pamatotu,
nenovēršamu un steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar
kādas slimības vai apdraudējuma nopietnu izplatīšanās
risku, Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, kas
jāpiemēro nekavējoties saskaņā ar 255. panta
3. punktu.
2. iedaļa
Ārkārtas pasākumi attiecībā uz dzīvnieku un
produktu sūtījumiem, kuru izcelsme ir trešās valstīs vai
teritorijās, un transportlīdzekļiem un citiem materiāliem,
kas var būt nonākuši saskarē ar šādiem sūtījumiem

249. pants
Ārkārtas pasākumi, ko veic dalībvalsts kompetentā
iestāde
Ja dalībvalsts kompetentā
iestāde uzzina par tādiem dzīvnieku un produktu
sūtījumiem, kuru izcelsme ir trešās valstīs vai
teritorijās, vai transportlīdzekļiem un citiem materiāliem,
kas var būt nonākuši saskarē ar šādiem
sūtījumiem, kuri Savienībā var radīt būtisku
risku attiecībā uz inficēšanos vai kontaminēšanos ar
sarakstā norādītajām slimībām vai tādām
slimībām vai apdraudējumiem, kas radušies no jauna, tā
nekavējoties:
a)           atkarībā no
situācijas nopietnības veic vienu vai vairākus no šādiem
ārkārtas pasākumiem, kas vajadzīgi, lai samazinātu
risku:
i)       sūtījuma
iznīcināšana,
ii)       dzīvnieku karantīna un
produktu izolēšana,
iii)      uzraudzības un izsekojamības
pasākumi,
iv)      vajadzības gadījumā
slimību kontroles pasākumi, kas paredzēti III daļas
II sadaļas 1. nodaļā,
v)      jebkādi citi ārkārtas
pasākumi, ko tā uzskata par piemērotiem, lai novērstu
slimības vai apdraudējumu izplatību Savienībā;
b)           nekavējoties, izmantojot IMSOC,
informē Komisiju un citas dalībvalstis par risku saistībā
ar minēto sūtījumu un par sūtījuma izcelsmi.
250. pants
Komisijas ārkārtas pasākumi
1.           Ja trešā valstī vai teritorijā
tiek konstatēta vai izplatās sarakstā minēta slimība,
no jauna radusies slimība vai apdraudējums, kas var būt nopietns
risks, vai ja tas nepieciešams jebkāda cita nopietna dzīvnieku vai
sabiedrības veselības apsvēruma dēļ, Komisija ar
īstenošanas aktu un rīkojoties pēc savas iniciatīvas vai
pēc dalībvalsts lūguma, var pieņemt vienu vai vairākus
šādus ārkārtas pasākumus un, atkarībā no
situācijas nopietnības:
a)      aptur to, ka Savienībā ieved
tādu dzīvnieku un produktu sūtījumus vai ar šādiem
sūtījumiem saskarē iespējami nonākušus tādus
transportlīdzekļus vai citus materiālus, kuri minēto
slimību vai apdraudējumu var izplatīt Savienībā;
b)      attiecībā uz ievešanu
Savienībā nosaka īpašas prasības attiecībā uz
dzīvnieku un produktu sūtījumiem un ar šādiem
sūtījumiem saskarē iespējami nonākušiem
transportlīdzekļiem vai citiem materiāliem, kas minēto
slimību vai apdraudējumu var izplatīt Savienībā;
c)      veic jebkādus citus piemērotus
slimības kontroles ārkārtas pasākumus, lai novērstu
minētās slimības vai apdraudējuma izplatīšanos
Savienībā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
2.           Pienācīgi pamatotu,
nenovēršamu un steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar
nopietnu risku, Komisija pēc apspriešanās ar attiecīgo
dalībvalsti var pieņemt īstenošanas aktus, kas
jāpiemēro nekavējoties saskaņā ar 255. panta
3. punktā minēto procedūru.
251. pants
Ārkārtas pasākumi, ko veic dalībvalstis, ja Komisija
nerīkojas
1.           Ja dalībvalsts lūdz
Komisiju veikt ārkārtas pasākumus saskaņā ar
250. pantu, bet Komisija tā nerīkojas, tad minētā
dalībvalsts:
a)      var, pirms Komisija pieņem
ārkārtas pasākumus saskaņā ar šā panta
2. pantu, atkarībā no tās teritorijā izveidojušās
situācijas nopietnības var pieņemt vienu vai vairākus
pagaidu ārkārtas pasākumus, kā noteikts 249. panta
a) apakšpunktā, attiecībā uz dzīvnieku un produktu
sūtījumiem vai transportlīdzekļiem un citiem
materiāliem, kas var būt nonākuši saskarē ar šādiem
sūtījumiem, kuru izcelsme ir 250. panta 1. punktā
minētajā trešā valstī vai teritorijā;
b)      nekavējoties informē Komisiju
un citu dalībvalstu kompetentās iestādes par šādiem
ārkārtas pasākumiem, norādot to pieņemšanas iemeslus.
2.           Komisija pārskata
situāciju un saskaņā ar šā panta 1. punktu
dalībvalsts pieņemtos ārkārtas pasākumus un
vajadzības gadījumā ar īstenošanas aktiem pieņem vienu
vai vairākus ārkārtas pasākumus, kā paredzēts
250. pantā.
Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 255. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
3.           Pienācīgi pamatotu
nenovēršamu un steidzamu iemeslu gadījumā, kas saistīti ar
nopietnu risku, Komisija pieņem īstenošanas aktus, kas
saskaņā ar 255. panta 3. punktā minēto
procedūru jāpiemēro nekavējoties.
VII DAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
I SADAĻA
Procedūras noteikumi
252. pants
 Grozījumi I un II pielikumā
Lai ņemtu vērā tehnikas
progresu, zinātnes sasniegumus un mainījušos apstākļus
sabiedrības un dzīvnieku veselības jomā, Komisija
attiecībā uz I un II pielikumu ir pilnvarota pieņemt deleģētos
aktus saskaņā ar 253. pantu.
253. pants
Deleģēšanas īstenošana
1.           Pilnvaras pieņemt
deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā
pantā izklāstītos nosacījumus.
2.           Regulas 4. panta
2. punktā, 6. panta 2. punktā, 9. panta
2. punktā, 11. panta 3. punktā, 13. panta
2. punktā, 15. panta 2. punktā, 16. panta
3. punktā, 18. panta 3. punktā, 24. pantā,
28. pantā, 30. panta 4. punktā, 31. panta
2. punktā, 34. panta 2. punktā, 37. panta
5. punktā, 39. pantā, 41. panta 3. punktā,
42. panta 5. punktā, 44. panta 1. punktā,
47. pantā, 48. panta 3. punktā, 53. panta
2. punktā, 54. panta 3. punktā, 55. panta
2. punktā, 58. panta 2. punktā, 63. pantā,
64. panta 4. punktā, 67. pantā, 68. panta
2. punktā, 70. panta 3. punktā, 72. panta
2. punktā, 73. panta 3. punktā, 74. panta
3. punktā, 76. panta 2. punktā, 79. pantā,
80. panta 4. punktā, 85. panta 3. punktā,
89. panta 3. punktā, 92. panta 2. punktā,
96. panta 3. punktā, 100. panta 1. punktā,
103. panta 2. punktā, 114. pantā,
115. pantā, 119. panta 1. punktā, 122. panta
2. punktā, 128. panta 1. punktā, 129. panta 2. punktā,
132. pantā, 133. panta 2. punktā, 134. panta
2. punktā, 135. panta 3. punktā, 136. panta
4. punktā, 137. pantā, 141. panta 1. punktā,
143. panta 1. punktā, 144. pantā, 146. panta
4. punktā, 148. panta 3. punktā, 151. panta
1. punktā, 152. panta 2. punktā, 154. panta
1. punktā, 158. pantā, 159. panta 5. punktā,
160. panta 3. punktā, 162. panta 2. punktā,
163. panta 3. punktā, 164. panta 3. punktā,
165. panta 5. punktā, 166. panta 3. punktā,
174. panta 3. punktā, 179. panta 2. punktā,
184. panta 1. punktā, 188. panta 1. punktā,
191. panta 2. punktā, 196. panta 2. punktā,
199. panta 3. punktā, 200. panta 3. punktā,
201. panta 2. punktā, 202. panta 2. punktā,
203. panta 2. punktā, 204. panta 3. punktā,
205. pantā, 211. pantā, 213. panta
1. punktā, 214. pantā, 216. panta 4. punktā,
218. panta 3. punktā, 221. panta 1. punktā,
222. panta 3. punktā, 223. panta 3. punktā,
224. panta 5. punktā, 225. panta 3. punktā,
229. panta 1. punktā, 231. panta 3. punktā,
233. panta 3. punktā, 235. pantā, 236. panta
1. punktā, 239. panta 4. punktā, 240. panta
3. punktā, 241. panta 1. punktā, 242. panta
2. punktā, 243. panta 1. punktā, 244. panta
2. punktā, 252. pantā, 259. panta 2. punktā,
260. panta 2. punktā un 261. panta 2. punktā
minētās pilnvaras Komisijai uz nenoteiktu laiku deleģē,
sākot ar(*).
3.           Regulas 229. panta
1. punktā minētās pilnvaras deleģē Komisijai uz
pieciem gadiem, sākot ar (*).
(*)      Pamata
leģislatīvā akta spēkā stāšanās datums vai
jebkurš cits likumdevēja noteikts datums.
4.           Eiropas Parlaments vai Padome var
jebkurā laikā atsaukt 229. panta 1. punktā
minētās pilnvaras, kā paredzēts šā panta
1. punktā. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigta
minētajā lēmumā norādīto pilnvaru
deleģēšana. Lēmums stājas spēkā
nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai
vēlākā datumā, kas tajā noteikts. Tas neskar neviena
jau spēkā esoša deleģētā akta derīgumu.
5.           Tiklīdz Komisija pieņem
deleģētu aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas
Parlamentam un Padomei.
6.           Saskaņā ar
šā panta 2. punktā norādītajiem noteikumiem un
229. panta 1. punktu pieņemts deleģētais akts
stājas spēkā tikai tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome divu
mēnešu laikā pēc minētā akta paziņošanas Eiropas
Parlamentam un Padomei nav cēluši iebildumus vai ja pirms minētā
termiņa beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši
Komisiju, ka necels iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes
iniciatīvas šo termiņu pagarina par diviem mēnešiem.
254. pants
Ārkārtas procedūra
1.           Deleģētie akti, kas
pieņemti saskaņā ar šo pantu, stājas spēkā
nekavējoties, un tos piemēro, kamēr nav izteikti nekādi
iebildumi atbilstoši 2. punktam. Paziņojot deleģēto
aktu Eiropas Parlamentam un Padomei, izklāsta iemeslus,
kādēļ izmanto steidzamības procedūru.
2.           Eiropas Parlaments vai Padome var
izteikt iebildumus pret deleģēto aktu saskaņā ar
253. panta 6. punktā minēto procedūru. Šādā
gadījumā Komisija nekavējoties atceļ aktu, ievērojot
Eiropas Parlamenta vai Padomes paziņojumu par lēmumu izteikt
iebildumus.
255. pants
Komiteju procedūra
1.           Komisijai palīdz Augu,
dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības
pastāvīgā komiteja, kas izveidota saskaņā ar
Regulas (EK) Nr. 178/2002 58. panta 1. punktu.
Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011
nozīmē.
2.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
3.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu kopā ar tās 5.
pantu.
II SADAĻA
Sankcijas
256. pants
Sankcijas
Dalībvalstis paredz noteikumus par
sankcijām, ko piemēro par šīs regulas pārkāpumiem, un
veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu minēto
noteikumu īstenošanu. Paredzētajām sankcijām
jābūt iedarbīgām, samērīgām un
atturošām.
Dalībvalstis ne vēlāk kā [ierakstīt
datumu: viens gads pēc šīs regulas piemērošanas datuma] par
šiem noteikumiem paziņo Komisijai un nekavējoties ziņo tai par
jebkādiem turpmākiem grozījumiem, kas tos ietekmē.
III SADAĻA
Dalībvalstu pasākumi
257. pants
Dalībvalstu pasākumi
1.           Dalībvalstis savā
teritorijā var piemērot papildu pasākumus, kas ir stingrāki
par šajā regulā noteiktajiem, attiecībā tikai uz:
a)      dzīvnieku veselības
pienākumiem, kā paredzēts I daļas
3. nodaļā;
b)      paziņošanu dalībvalstīs,
kā paredzēts 16. pantā;
c)      uzraudzību, kā paredzēts
II daļas 2. nodaļā;
d)      reģistrēšanu,
apstiprināšanu, lietvedību un reģistriem, kā paredzēts
IV daļas I sadaļas 1. nodaļā un
II sadaļas 1. nodaļā;
e)      izsekojamības prasībām
attiecībā uz turētiem sauszemes dzīvniekiem un
reproduktīvajiem produktiem, kā paredzēts IV daļas I
sadaļas 2. nodaļā.
2.           Šā panta 1. punktā
minētie valsts pasākumi ir saskaņā ar šīs regulas
noteikumiem un tie:
a)      nekavē dzīvnieku un produktu
pārvietošanu dalībvalstīs;
b)      nav pretrunā šā panta 1.
punktā minētajiem noteikumiem.
VIII DAĻA
PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
258. pants
Atcelšana
1.           Ar šo atceļ
Lēmumu 78/642/EEK, Direktīvu 79/110/EEK,
Direktīvu 81/6/EEK, Lēmumu 89/455/EEK,
Direktīvu 90/423/EEK un Lēmumu 90/678/EEK.
2.           Šie tiesību akti tiek atcelti
no [šīs regulas piemērošanas diena]:
–
Direktīva 64/432/EEK,
–
Direktīva 77/391/EEK,
–
Direktīva 78/52/EEK,
–
Direktīva 80/1095/EEK,
–
Direktīva 82/894/EEK,
–
Direktīva 88/407/EEK,
–
Direktīva 89/556/EEK,
–
Direktīva 90/429/EEK,
–
Direktīva 91/68/EEK,
–
Lēmums 91/666/EEK.
–
Direktīva 92/35/EEK,
–
Direktīva 92/65/EEK,
–
Direktīva 92/66/EEK,
–
Direktīva 92/118/EEK,
–
Direktīva 92/119/EEK,
–
Lēmums 95/410/EK,
–
Direktīva 2000/75/EK,
–
Lēmums 2000/258/EK,
–
Regula (EK) Nr. 1760/2000,
–
Direktīva 2001/89/EK,
–
Direktīva 2002/60/EK,
–
Direktīva 2002/99/EK,
–
Direktīva 2003/85/EK,
–
Regula (ES) Nr. [XXX/XXX [Publikāciju
birojs: ierakstīt numuru …lolojumdzīvnieku nekomerciāla
pārvietošana un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 998/2003],
–
Regula (EK) Nr. 21/2004,
–
Direktīva 2004/68/EK,
–
Direktīva 2005/94/EK,
–
Direktīva 2006/88/EK,
–
Direktīva 2008/71/EK,
–
Direktīva 2009/156/EK,
–
Direktīva 2009/158/EK.
Atsauces uz minētajiem atceltajiem
tiesību aktiem uzskata par atsaucēm uz šo regulu un tās lasa
saskaņā ar atbilstības tabulu III pielikumā.
3.           Saskaņā ar
2. punktā minētajiem Eiropas Parlamenta un Padomes tiesību
aktiem pieņemtie Komisijas tiesību akti paliek spēkā
tiktāl, ciktāl tie nav pretrunā šīs regulas noteikumiem.
259. pants
Pārejas pasākumi saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1760/2000,
Regulas (EK) Nr. 21/2004 un Direktīvas 2008/71/EK atcelšanu
1.           Neatkarīgi no šīs regulas
258. panta 2. punkta, Regulu (EK) Nr. 1760/2000, Regulu (EK)
Nr. 21/2004 un Direktīvu 2008/71/EK turpina piemērot līdz
dienai, ko nosaka saskaņā ar šā panta 2. punktu
pieņemtā deleģētajā aktā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 252. pantu pieņemt deleģētos aktus par
dienu, no kuras šā panta 1. punktā minētos tiesību
aktus vairs nepiemēro.
Minētā diena ir diena, no kuras sāk
piemērot attiecīgos noteikumus, kas jāpieņem
saskaņā ar deleģētajiem aktiem, kā paredzēts
šīs regulas 103. panta 2. punktā, 114. un 115. pantā.
260. pants
Pārejas pasākumi saistībā ar Direktīvu 92/66/EEK,
2000/75/EK, 2001/89/EK, 2000/75/EK, 2002/60/EK, 2003/85/EK un 2005/94/EK
atcelšanu
1.           Neatkarīgi no šīs regulas
258. panta 2. punkta, Direktīvu 92/66/EEK, 2000/75/EK, 2001/89/EK,
2000/75/EK, 2002/60/EK, 2003/85/EK un 2005/94/EK turpina piemērot
līdz datumam, ko nosaka saskaņā ar šā panta 2. punktu
pieņemtajā deleģētajā aktā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
termiņu, kad šā panta 1. punktā paredzētās
direktīvas vairs nepiemēro.
Minētais termiņš ir atbilstošu
tiesību aktu piemērošanas datums, kurus pieņem saskaņā
ar deleģētajiem aktiem, kā paredzēts šīs regulas 44.
panta 1. punktā, 47. panta 1. punktā, 48. panta
3. punktā, 53. panta 1. punktā, 54. panta
3. punktā, 58. panta 2. punktā, 63. pantā,
64. panta 4. punktā, 67. pantā, 68. panta
2. punktā un 70. panta 3. punktā.
261. pants
Pārejas pasākumi saistībā ar Regulas (ES) Nr. [XXX/XXX par
lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu atcelšanu]
1.           Neatkarīgi no šīs regulas
258. panta 2. punkta, Regulu (ES) Nr. [XXX/XXX] turpina piemērot
līdz datumam, ko nosaka saskaņā ar šā panta 2. punktu
pieņemtajā deleģētajā aktā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 253. pantu pieņemt deleģētos aktus par
termiņu, kad Regulu XXX/XXX vairs nepiemēro.
Minētais termiņš ir atbilstošu
tiesību aktu piemērošanas datums, kurus pieņem saskaņā
ar deleģētajiem aktiem, kā paredzēts šīs regulas
114. panta f) apakšpunktā, 152. panta 2. punktā
un 222. panta 3. punktā.
262. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro pēc 36 mēnešiem no
šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā –                         Padomes
vārdā –
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
I PIELIKUMS
Lolojumdzīvnieku
sugas
A DAĻA
Suņi (Canis lupus familiaris)
Kaķi (Felis silvestris catus)
Mājas seski (Mustela putorius furo)
B DAĻA
Bezmugurkaulnieki (izņemot bites, kamenes,
gliemjus un vēžveidīgos)
Dekoratīvie ūdensdzīvnieki
Abinieki
Rāpuļi
Putni: visu sugu putni, izņemot
mājputnus
Zīdītāji grauzēji un truši,
kas nav paredzēti pārtikas ražošanai.
II PIELIKUMS
Nagaiņu
sugas
 Taksons ||
 Kārta || Dzimta || Ģintis/sugas
 Perissodactyla || Equidae || Equus spp.
 Tapiridae || Tapirus spp.
 Rhinoceritidae || Ceratotherium spp., Dicerorhinus spp., Diceros spp., Rhinoceros spp.
 Artiodactyla || Antilocapridae || Antilocapra ssp.
 Bovidae || Addax ssp., Aepyceros ssp., Alcelaphus ssp., Ammodorcas ssp., Ammotragus ssp., Antidorcas ssp., Antilope ssp., Bison ssp., Bos ssp.(including Bibos, Novibos, Poephagus), Boselaphus ssp., Bubalus ssp. (including Anoa), Budorcas ssp., Capra ssp., Cephalophus ssp., Connochaetes ssp., Damaliscus ssp.(including Beatragus), Dorcatragus ssp., Gazella ssp., Hemitragus ssp., Hippotragus ssp., Kobus ssp., Litocranius ssp., Madogua ssp., Naemorhedus ssp. (including Nemorhaedus and Capricornis), Neotragus ssp., Oreamuos ssp., Oreotragus ssp., Oryx ssp., Ourebia ssp., Ovibos ssp., Ovis ssp., Patholops ssp., Pelea ssp., Procapra ssp., Pseudois ssp., Pseudoryx ssp., Raphicerus ssp., Redunca ssp., Rupicapra ssp., Saiga ssp., Sigmoceros-Alecelaphus ssp., Sylvicapra ssp., Syncerus ssp., Taurotragus ssp., Tetracerus ssp., Tragelaphus ssp. (including Boocerus).
 Camelidae || Camelus ssp., Lama ssp., Vicugna ssp.
 Cervidae || Alces ssp., Axis-Hyelaphus ssp., Blastocerus ssp., Capreolus ssp., Cervus-Rucervus ssp., Dama ssp., Elaphurus ssp., Hippocamelus ssp., Hydropotes ssp., Mazama ssp., Megamuntiacus ssp., Muntiacus ssp., Odocoileus ssp., Ozotoceros ssp., Pudu ssp., Rangifer ssp.
 Giraffidae || Giraffa ssp., Okapia ssp.
 Hippopotamindae || Hexaprotodon-Choeropsis ssp., Hippopotamus ssp.
 Moschidae || Moschus ssp.
 Suidae || Babyrousa ssp., Hylochoerus ssp., Phacochoerus ssp., Potamochoerus ssp., Sus ssp.,
 Tayassuidae || Catagonus ssp., Pecari-Tayassu ssp.
 Tragulidae || Hyemoschus ssp., Tragulus-Moschiola ssp.
 Proboscidae || Elephantidae || Elephas ssp., Loxodonta ssp.
III PIELIKUMS
257. panta 2. punktā
minētā atbilstības tabula
1.           Direktīva 64/432/EK
 Direktīva 64/432/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji), 150. panta 3. punkts un 220. panta 3. punkts
 3. panta 1. punkts 3. panta 2. punkts || 121. un 123. pants 121. panta 2. punkts, 123. panta 1. punkts un 146. panta 3. un 4. punkts
 4. panta 1. punkts 4. panta 2. un 3. punkts || 121. panta 1. punkts 122. panta 1. un 2. punkts
 5. panta 1. punkts 5. panta 2. punkts 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts 5. panta 3. punkts 5. panta 4. punkts 5. panta 5. punkts || 140. panta 1. punkts, 142. un 143. pants 146. panta 3. un 4. punkts, 144. panta a) punkts 141. panta 1. punkta b) apakšpunkts 146. panta 3. un 4. punkts, 150. pants, 130., 132. un 150. pants
 6. pants || 127. , 128. un 129. pants
 6.a pants || -
 7. pants || 129., 130. pants, 131. panta a) apakšpunkts un 132. pants
 8. pants || 16., 17., 18. pants un 16. panta 3. punkts, 17. panta 3. punkts, 18. panta 3. punkts un 19. pants
 9. pants || 30. panta 1. punkts, 31., 32. pants un 30. panta 3. un 4. punkts, 31. panta 2. punkts
 10. pants || 30. panta 2. punkts, 31., 32., 36., 41., 42., 39.,40. pants, 41. panta 3. punkts un 42. panta 5. un 6. punkts
 11. panta 1. punkts 11. panta 2. punkts 11. panta 3. punkts 11. panta 4. punkts 11. panta 5. līdz 6. punkts || 89. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 92., 93. pants un 92. panta 2. punkts 97., 100. un 101. pants 93. un 94. pants 95. pants 92. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts
 12. panta 1. punkts 12. panta 2. punkts 12. panta 3. punkts 12. panta 4. punkts 12. panta 5. un 6. punkts || 122. pants, 99. un 100. pants 122. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts 140. panta 3. punkts -
 13. panta 1. un 2. punkts 13. panta 3. punkts 13. panta 4. punkts 13. panta 5. un 6. punkts || 89., 92., 93., 94., 97., 100., un 101. pants 95. pants - 96. pants
 14. panta 1. un 2. punkts 14. panta 3. punkta A un B daļa 14. panta 3. punkta C daļa 14. panta 4. līdz 6. punkts || - - 103. pants -
 15. panta 1. punkts 15. panta 2. līdz 4. punkts || 256. pants -
 16. pants || -
 17. pants || -
 17.a pants || -
 18. pants || 103. pants
 19. pants || -
 20. pants || -
2.           Direktīva 77/391/EEK
 Direktīva 77/391/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. panta 1. punkts 2. panta 2. punkts 2. panta 3. punkts 2. panta 4. punkts || 30. panta 1. punkts 31., 32. pants 33. pants 36. un 41. pants
 3. panta 1. punkts 3. panta 2. punkts 3. panta 3. punkts 3. panta 4. punkts || 30. panta 1. punkts 31., 32. pants 33. pants 36. un 41. pants
 4. pants || 30. panta 1. punkts, 31., 32., 33., 36. un 41. pants
 5. pants || -
 6. pants || -
 7. pants || -
 8. pants || -
 9. pants || -
 10. pants || -
 11. pants || -
 12. pants || -
 13. pants || -
 14. pants || -
 15. pants || -
3.           Direktīva 78/52/EEK
 Direktīva 78/52/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. panta 1. punkts 3. panta 2. punkts 3. panta 3. punkts 3. panta 4. punkts || 30. panta 1. punkts, 31., 34. un 35. pants - - 30. panta 1. punkts un 31. pants
 4. pants || 30. panta 1. punkts, 31. un 35. pants
 5. pants || 16., 17., 18., 46. un 47. pants
 6. panta 1. punkts 6. panta 2. punkts 6. panta 3. punkts || 73. līdz 75. pants 76. un 77. pants 78. un 79. pants
 7. pants || 78. un 79. pants
 8. pants || 78. un 79. pants
 9. pants || 78. un 79. pants
 10. pants || 78. un 79. pants
 11. pants || 78. un 79. pants
 12. pants || 78. un 79. pants
 13. pants || 16., 17., 18., 46. un 47. pants
 14. panta 1. punkts 14. panta 2. punkts 14. panta 3. punkts || 73. līdz 75. pants 76. un 77. pants 78. un 79. pants
 15. pants || 78. un 79. pants
 16. pants || 78. un 79. pants
 17. pants || 78. un 79. pants
 18. pants || 78. un 79. pants
 19. pants || 78. un 79. pants
 20. pants || 78. un 79. pants
 21. pants || -
 22. pants || 16., 17., 18., 46. un 47. pants
 23. pants || 73. līdz 79. pants
 24. pants || 78. un 79. pants
 25. pants || 78. un 79. pants
 26. pants || 78. un 79. pants
 27. pants || 121. panta 1. punkts, 123. panta 1. punkta b) apakšpunkts
 28. pants || -
 29. pants || -
 30. pants || -
4.           Direktīva 80/1095/EEK
 Direktīva 80/1095/EEK || Šī regula
 1. pants || 30. panta 1. punkts un 36. pants
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 30. panta 1. punkts, 34. un 35. pants
 3.a pants || 30. panta 1. punkts, 34. un 35. pants
 4. pants || 31., 32. un 35. pants
 4.a pants || 31., 32. un 35. pants
 5. pants || -
 6. pants || 30. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 30. panta 3. punkts un 31. pants
 7. pants || 36., 39. un 40. pants
 8. pants || 41. un 42. pants
 9. pants || -
 11. pants || -
 12. pants || -
 12.a pants || -
 13. pants || -
5.           Direktīva 82/894/EEK
 Direktīva 82/894/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 17., 19., 20. un 21. pants
 4. pants || 17,18., 19., 20. un 21. pants
 5. pants || 21. panta b) un c) punkts
 6. pants || -
 7. pants || -
 8. pants || -
6.           Direktīva 88/407/EEK
 Direktīva 88/407/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 157. un 158. pants
 4. pants || 158. panta b) un c) punkts
 5. pants || 89., 92., 95. un 96. punkts
 6. panta 1. punkts 6. panta 2. punkts 6. panta 3. un 4. punkts || 159. un 160. pants - -
 8. pants || 230. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 231. pants
 9. pants || 230. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 234. un 235. pants
 10. pants || 230. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 231., 236. un 238. pants
 11. pants || 230. panta 1. punkta d) apakšpunkts, 239., 240. pants
 12. pants || 230. panta 2. punkts
 15. pants || 246. līdz 251. pants
 16. pants || -
 17. pants || -
 18. pants || -
 20. pants || -
 21. pants || -
 22. pants || -
7.           Direktīva 89/556/EEK
 Direktīva 89/556/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 157., 158. un 159. pants
 5. panta 1. punkts 5. panta 2. punkts 5. panta 2.a un 3. punkts || 89. un 92. pants 96. pants 92. pants
 6. pants || 159. un 160. pants
 7. pants || 230. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 231. pants
 8. pants || 230. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 234. un 235. pants
 9. pants || 230. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 236. un 238. pants
 10. pants || 230. panta 1. punkta d) apakšpunkts, 239., 240. pants
 11. pants || 230. panta 2. punkts un 249. līdz 251. pants
 14. pants || 246. līdz 248. pants
 15. pants || -
 16. pants || -
 17. pants || -
 18. pants || -
 19. pants || -
 20. pants || -
 21. pants || -
8.           Direktīva 90/429/EEK
 Direktīva 90/429/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 157. un 158. pants
 4. pants || -
 5. panta 1. punkts 5. panta 2. punkts || 89. un 92. pants 96. pants
 6. panta 1. punkts 6. panta 2. punkts || 159. un 160. pants -
 7. pants || 230. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 231. pants
 8. pants || 230. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 234. un 235. pants
 9. pants || 230. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 236. un 238. pants
 10. pants || 230. panta 1. punkta d) apakšpunkts, 239., 240. pants
 11. panta 1. punkts 11. panta 2. un 3. punkts || 230. panta 2. punkts -
 12. pants || 239. pants
 13. pants || -
 14. pants || -
 15. pants || 246. līdz 251. pants
 16. pants || -
 17. pants || -
 18. pants || -
 19. pants || -
 20. pants || -
 21. pants || -
 22. pants || -
9.           Direktīva 91/68/EEK
 Direktīva 91/68/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji), 150. panta 3. punkts un 220. panta 3. punkts
 3. panta 1., 2., 3. un 5. punkts 3. panta 4. punkts || 127. un 128. pants 136. pants
 4. panta 1. punkts 4. panta 2. punkts 4. panta 3. punkts || 121. panta 2. punkta b) apakšpunkts, 127. un 128. pants 125. pants 128. pants
 4.a pants || 128. pants
 4.b panta 1. līdz 3. punkts 4.b panta 4. punkts 4.b panta 5. punkts 4.b panta 6. punkts || 128. pants 130. pants 129. pants 121. panta 1. punkts un 122. pants
 4.c panta 1. un 2. punkts 4.c panta 3. punkts || 128. pants 130. un 132. pants
 5. pants || 128. pants
 6. pants || 128. pants
 7. panta 1. līdz 3. punkts 7. panta 4. punkts || 30., 31. un 32. pants -
 8. panta 1. līdz 3. punkts 8. panta 4. punkts || 36., 39. un 40. pants -
 8.a panta 1. punkts 8.a panta 2. punkts 8.a panta 3. punkts 8.a panta 4. punkts 8.a panta 5. punkts || 89. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 92., 93. un 131. pants 97., 100. pants 93., 94. un 96. pants 95. pants 92. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts
 8.b panta 1. punkts 8.b panta 2. punkts 8.b panta 3. punkts 8.b panta 4. punkts || 82. pants, 89. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 92., 93., 97., 100. un 131. pants 89., 92., 93. pants 95. pants -
 8.c panta 1. punkts 8.c panta 2. punkts 8.c panta 3. punkts 8.c panta 4. un 5. punkts || 85. un 122. pants 99. pants 122. panta 1. punkta a) apakšpunkts -
 9. pants || 140., 141., 142., 143., 144., 145., 146. un 150. pants
 10. pants || -
 11. pants || -
 12. pants || 141. panta b) punkts
 14. pants || -
 15. pants || -
 17. pants || -
 18. pants || -
10.         Lēmums 91/666/EEK
 Lēmums 91/666/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 48. pants
 4. pants || 48., 49. un 50. pants
 5. pants || 48. un 50. pants
 6. pants || 15. pants un 48. panta 3. punkta b) apakšpunkts
 7. pants || 50. pants
 8. pants || -
 9. pants || -
 10. pants || -
 11. pants || -
 12. pants || -
11.         Direktīva 92/35/EEK
 Direktīva 92/35/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 16. pants
 4. pants || 53. līdz 57. pants un 59. pants
 5. pants || 46. un 47. pants
 6. pants || 60. līdz 69. pants
 7. pants || 57. pants
 8. pants || 64. pants
 9. pants || 65., 66. un 67. pants
 10. pants || 65., 66. un 67. pants
 11. pants || 68. pants
 12. pants || 71. panta 1. punkts
 13. pants || 65. panta 2. punkts
 14. pants || -
 15. pants || -
 16. pants || -
 17. pants || 43. 44. un 45. pants
 18. pants || -
 19. pants || -
 20. pants || -
 21. pants || -
 22. pants || -
12.         Direktīva 92/65/EEK
 Direktīva 92/65/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || -
 4. pants || 121., 123., 16., 17., 18. pants, 30. panta 2. punkts, 140. līdz 143. pants, 146. pants un 148. pants
 5. pants || 133., 134., 140., 141. pants
 6. panta A daļa 6. panta B daļa || 121., 123., 127., 128., 134., 137., 140. līdz 143. pants -
 7. panta A daļa 7. panta B daļa || 121., 123., 127., 128., 134., 137. un 140. līdz 143. pants -
 8. pants || 121., 123., 133. un 140. līdz 143. punkts
 9. pants || 121., 123., 133. un 140. līdz 143. pants
 10. panta 1. līdz 4. punkts 10. panta 5. līdz 7. punkts || 121., 123., 133., 140. līdz 143. pants -
 10.a pants || -
 11. panta 1. punkts 11. panta 2. un 3. punkts 11. panta 4. punkts 11. panta 5. punkts || 155. pants 155., 157., 158. un 140. līdz 143. pants 92. un 96. pants 162. pants
 12. panta 1. punkts 12. panta 2. punkts 12. panta 3. punkts 12. panta 4. punkts 12. panta 5. punkts 12. panta 6. punkts || - 246 līdz 248. pants 82., 97., 100. pants 140. līdz 146. pants, 149. līdz 151. pants - 256. pants
 13. panta 1. punkts 13. panta 2. punkts || 133., 140. līdz 146. pants un 148. pants 90., 92., 93. līdz 96. pants
 14. pants || 30. līdz 31. pants un 32. pants
 15. pants || 36., 39., 40. un 41. pants
 16. pants || 230. panta 1. punkts un 236. pants
 17. panta 1. punkts 17. panta 2. punkts 17. panta 3. punkts 17. panta 4. un 5. punkts || 230. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunkts 231. pants 231., 234. un 235. pants -
 18. pants || 230. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 239. pants
 19. pants || 236. pants
 20. pants || 230. panta 2. punkts un 246. līdz 248. pants
 21. pants || 141., 142., 143., 160., 209. un 211. pants
 22. pants || -
 23. pants || -
 24. pants || 230. panta 1. punkta d) apakšpunkts, 239. pants, 241. panta 1. punkta a) apakšpunkta v) punkts un 1. punkta c) apakšpunkta iv) punkts
 25. pants || -
 26. pants || -
 27. pants || -
 28. pants || -
 29. pants || -
 30. pants || -
13.         Direktīva 92/66/EEK
 Direktīva 92/66/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 16. pants
 4. pants || 53. līdz 56. pants, 57. panta 2. punkts un 59. pants
 5. pants || 60. līdz 63. pants
 6. pants || 63. pants
 7. pants || 57. pants, 43. panta 2. punkta d) apakšpunkts
 8. pants || 55. un 56. pants
 9. panta 1. punkts 9. panta 2. līdz 7. punkts || 64. pants 65. līdz 68. pants
 10. pants || 65. un 67. pants
 11. pants || 67. panta b) punkts, 68. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta a) apakšpunkts
 12. pants || 54. pants
 13. pants || 65. panta 2. punkts
 14. pants || -
 15. pants || -
 16. pants || 46. un 47. pants
 17. pants || 47. pants
 18. pants || 65. panta e) apakšpunkts, 67. un 69. pants
 19. panta 1. līdz 3. punkts 19. panta 4. punkts 19. panta 5. punkts || 53. līdz 56. pants 57. panta 1. punkts, 60. līdz 63. pants 71. panta 2. punkts
 20. pants || -
 21. pants || 43. un 44. pants
 22. pants || -
 23. pants || -
 24. pants || -
 25. pants || -
 26. pants || -
 27. pants || -
14.         Direktīva 92/118/EEK
 Direktīva 92/118/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 164., 223. un 228. panta c) apakšpunkta v) punkts
 4. panta 1. punkts 4. panta 2. punkts || 164., 223. pants un 228. panta c) apakšpunkta v) punkts -
 5. pants || 164. un 223. pants
 6. pants || 15. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta b) apakšpunkts
 7. panta 1. punkts 7. panta 2. punkts 7. panta 3. punkts 7. panta 4. punkts || - 246. līdz 248. pants - 256. pants
 8. pants || -
 9. pants || 230. un 236. pants
 10. pants || 230., 236., 239. un 241. pants
 11. pants || 241. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punkts
 12. pants || -
 13. pants || 241. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) punkts
 14. pants || -
 15. pants || -
 16. pants || 241. panta 1. punkta c) apakšpunkta v) punkts
 17. pants || -
 18. pants || -
 19. pants || -
 20. pants || -
15.         Direktīva 92/119/EEK
 Direktīva 92/119/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 16. pants
 4. pants || 53. līdz 57. pants un 59. pants
 5. pants || 60. līdz 63. pants
 6. pants || 70. un 71. panta 2. punkts
 7. pants || 63. pants
 8. pants || 57. pants
 9. pants || 62. un 63. pants
 10. pants || 64. pants
 11. pants || 65. līdz 68. pants un 71. panta 2. punkts
 12. pants || 65. līdz 68. pants
 13. pants || 67. panta a) punkts
 14. pants || 65. panta 2. punkts
 15. pants ||  -
 16. pants || 63. panta b) punkts, 67. panta b) punkts, 68. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta a) apakšpunkts
 17. pants || -
 18. pants || -
 19. pants || 46., 47. un 69. pants
 20. pants || 43., 44. un 45. pants
 21. pants || -
 22. pants || -
 23. pants || -
 24. pants || -
 25. pants || -
 26. pants || -
 27. pants || -
 28. pants || -
16.         Lēmums 95/410/EEK
 Lēmums 95/410/EEK || Šī regula
 1. pants || 127. līdz 129. pants
 2. pants || 128. panta 1. punkta c) apakšpunkts
 3. pants || 140., 142. un 143. pants
 4. pants || -
 5. pants || -
 6. pants || -
17.         Direktīva 2000/75/EK
 Direktīva 2000/75/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 16. pants
 4. panta 1. un 2. punkts 4. panta 3. punkts 4. panta 4. punkts 4. panta 5. punkts 4. panta 6. punkts || 54 un 55. pants 53. pants 56. pants 70. pants 59. pants
 5. pants || 46. un 47. pants
 6. pants || 60. līdz 64. pants
 7. pants || 57. pants
 8. pants || 64., 68. pants un 71. panta 3. punkts
 9. pants || 65. un 67. pants
 10. panta 1. punkts 10. panta 2. punkts || 64. un 67. pants 46. un 47. pants
 11. pants || -
 12. pants || 65. un 67. pants
 13. pants || 71. panta 1. punkts
 14. pants || 65. panta 2. punkts
 15. pants || -
 16. pants || -
 17. pants || -
 18. pants || 43., 44. un 45. pants
 19. pants || -
 20. pants || -
 21. pants || -
 22. pants || -
 23. pants || -
18.         Regula (EK) Nr. 1760/2000
 Regula (EK) Nr. 1760/2000 || Šī regula
 1. pants || 102. pants
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 102. panta 2. punkts un 105. pants
 4. pants || 106. panta a) punkts, 108., 114., 115. un 117. pants
 5. pants || 103. panta 1. punkta a) apakšpunkts
 6. pants || 104. pants, 106. panta b) punkts, 108., 114., 115. un 117. pants
 7. pants || 97., 100., 101. un 106. panta b) punkta i) apakšpunkts un c) punkts
 8. pants || 105. pants
 9. pants ||
 10. panta a) līdz c) apakšpunkts 10. panta d) un e) apakšpunkts 10. panta f) apakšpunkts || 114., 115., 117. pants - 258. pants
 11. pants || -
 12. pants || -
 13. pants || -
 14. pants || -
 15. pants || -
 16. pants || -
 17. pants || -
 18. pants || -
 19. pants || -
 20. pants || -
 21. pants || -
 22. pants || -
 23. pants || -
 24. pants || -
 25. pants || -
19.         Direktīva 2001/89/EK
 Direktīva 2001/89/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 16., 17., 18. un 21. pants
 4. pants || 53. līdz 57. panta 1. punkts un 59. pants
 5. pants || 60. līdz 63. pants un 71. panta 2. punkts
 6. pants || 63. pants un 71. pants
 7. pants || 62., 63. pants un 65. panta 1. punkta b) apakšpunkts
 8. pants || 57. pants
 9. pants || 64. pants
 10. pants || 65. līdz 68. pants
 11. pants || 65. līdz 68. pants
 12. pants || 65. panta 1. punkta f) apakšpunkts, 67. panta b) punkts un 68. panta 1. punkta b) apakšpunkts
 13. pants || 61. panta 3. punkts, 63. panta d) punkts, un 68. pants
 14. pants || 62. un 63. pants
 15. pants || 70. pants
 16. pants || 70. pants, 30. līdz 35. pants
 17. pants || 15. pants, 54. panta 2. un 3. punkts, 65. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 67. panta c) punkts
 18. pants || 15., 46. un 47. pants
 19. pants || 65. panta 1. punkta e) apakšpunkts, 67. un 69. pants
 20. pants || 70. pants
 21. pants || -
 22. pants || 43., 44. un 45. pants
 23. pants || 43. panta 2. punkta d) apakšpunkts un 44. pants
 24. pants || -
 25. pants || -
 26. pants || -
 27. pants || -
 28. pants || -
 29. pants || -
 30. pants || -
 31. pants || -
20.         Direktīva 2002/60/EK
 Direktīva 2002/60/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 16., 17., 18. un 21. pants
 4. pants || 53. līdz 56. pants, 57. panta 1. punkts un 59.pants
 5. pants || 60. līdz 63. pants un 71. panta 2. punkts
 6. pants || 63. un 71. pants
 7. pants || 62. un 63. pants
 8. pants || 57. pants
 9. pants || 64. pants
 10. pants || 65., 67. un 68. pants
 11. pants || 65., 67. un 68. pants
 12. pants || 65. panta 1. punkta f) apakšpunkts, 67. panta b) punkts un 68. panta 1. punkta b) apakšpunkts
 13. pants || 61. panta 3. punkts, 63. panta d) punkts un 68. pants
 14. pants || 62. un 63. pants
 15. pants || 70. pants
 16. pants || 70. pants, 30. līdz 35. pants ‑{}‑
 17. pants || 61. panta f) apakšpunkts un 63. pants
 18. pants || 15. pants, 54. panta 2. un 3. punkts, 65. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 67. panta c) punkts
 19. pants || 15., 46. un 47. pants
 20. pants || -
 21. pants || 43., 44. un 45. pants
 22. pants || 43. panta 2. punkta d) apakšpunkts un 44. pants
 23. pants || -
 24. pants || -
 25. pants || -
 26. pants || -
 27. pants || -
 28. pants || -
 29. pants || -
 30. pants || -
21.         Direktīva 2002/99/EK
 Direktīva 2002/99/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 164., 223. un 228. panta c) punkta v) apakšpunkts
 4. pants ||  65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta i) punkts, g), h), i) apakšpunkts, 67., 164., 223. pants un 229. panta 1. punkta d) apakšpunkts
 5. pants || 165., 166., 224. un 225. pants
 6. pants || -
 7. pants || 236. un 238. pants
 8. pants || 231., 232. un 233. pants
 9. pants || 239. un 240. pants
 10. pants || -
 11. pants || -
 12. pants || -
 13. pants || -
 14. pants || -
 15. pants || -
 16. pants || -
22.         Direktīva 2003/85/EK
 Direktīva 2003/85/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 16., 17., 18. un 21. pants
 4. pants || 53. līdz 56. pants un 57. panta 1. punkts
 5. pants || 55. panta 1. punkta d) un e) apakšpunkts un 2. punkts
 6. pants || 55. panta 1. punkta f) apakšpunkta i) punkts un 2. punkts un 56. panta b) punkts
 7. pants || 55. panta 1. punkta f) apakšpunkta ii) punkts
 8. pants || 55. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 2. punkts
 9. pants || 59. pants
 10. pants || 60., 61., 63. pants
 11. pants || 61. panta 1. punkta f) apakšpunkts, 63. panta b) punkts, 65. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 67. panta b) punkts
 12. pants || 65. panta 1. punkta h) un i) apakšpunkts un 67. pants
 13. pants || 57. pants
 14. pants || 61. un 63. pants
 15. pants || 61. un 63. pants
 16. pants || 61., 62. un 63. pants
 17. pants || 71. panta 2. un 3. punkts
 18. pants || 61. un 63. pants
 19. pants || 62. un 63. pants
 20. pants || 71. panta 2. un 3. punkts
 21. pants || 64. pants
 22. pants || 65. līdz 67. pants
 23. pants || 65. līdz 67. pants
 24. pants || 67. pants un 71. panta 1. punkts
 25. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta i) punkts, h), i) apakšpunkts un 67. pants
 26. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta i) punkts, g), h), i) apakšpunkts, 67. un 164. pants
 27. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta i) punkts, h), i) apakšpunkts, 67., 164. pants
 28. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta iii) punkts un 67. punkts
 29. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta ii) punkts un 67. pants
 30. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta ii) punkts un 67. pants
 31. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta ii) punkts un 67. pants
 32. pants || 65. un 67. pants
 33. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta ii) punkts un 67. pants
 34. pants || 67. pants, 140. panta 2. punkts, 159. punkta 1. punkta b) apakšpunkts, 165. panta 1. punkta b) apakšpunkts
 35. pants || 71. pants
 36. pants || 68. pants
 37. pants || 65. un 67. pants
 38. pants || 65. un 67. pants
 39. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta i) punkts, h), i) apakšpunkts, 67., 164. pants
 40. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta i) punkts, h), i) apakšpunkts, 67., 164. pants
 41. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts, d) apakšpunkta ii) punkts un 67. pants
 42. pants || 65. un 67. pants
 43. pants || 71. pants
 44. pants || 68. pants
 45. pants || 64., 69. un 71. pants
 46. pants || 65. un 67. pants
 47. pants || 65. panta 1. punkta h) apakšpunkts un 67. pants
 48. pants || 140. pants
 49. pants || 15., 46. un 47. pants
 50. pants || 46., 47. un 69. pants
 51. pants || 46., 47. un 69. pants
 52. pants || 46. un 47. pants
 53. pants || 46. un 47. pants
 54. pants || 46., 47., 65., 67. pants un 69. panta 3. punkts
 55. pants || 46., 47., 65., 67. pants un 69. panta 3. punkts
 56. pants || 47. pants, 68. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 69. panta 3. punkts
 57. pants || 47. pants, 68. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 69. panta 3. punkts
 58. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 67. pants
 59. pants || 36., 38., 39., 40. un 68. pants
 60. pants || 36., 38., 39., 40. un 68. pants
 61. pants || 36., 38., 39., 40. un 68. pants
 62. pants || 68. pants
 63. pants || 140. panta 2. punkts, 159. un 165. pants
 64. pants || 69. panta 3. punkts un 128. pants
 65. pants || 15. pants
 66. pants || -
 67. pants || -
 68. pants || -
 69. pants || -
 70. pants || 15. pants
 71. pants || 54. panta 2. un 3. punkts, 58.pants, 61. panta 1. punkta g) apakšpunkts, 63. panta c) punkts un 65. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 67. panta c) punkts, 68. panta 1 punkta c) apakšpunkts un 2. punkta b) apakšpunkts
 72. pants || 43. pants
 73. pants || 45. pants
 74. pants || 43. panta 2. punkta d) apakšpunkts
 75. pants || 44. pants
 76. pants || 43. panta 2. punkta d) apakšpunkts un 44. pants
 77. pants || 44. pants
 78. pants || 43. panta 2. punkta d) apakšpunkts
 79. pants || 52. pants
 80. pants || 48. pants
 81. pants || 48. panta 3. punkts un 50. pants
 82. pants || 48. panta 3. punkts un 50. pants
 83. pants || 49. pants
 84. pants || 48. panta 3. punkts un 50. pants
 85. pants || 70. un 71. pants
 86. pants || 256. pants
 87. pants || -
 88. pants || 71. panta 3. punkts
 89. pants || -
 90. pants || -
 91. pants || -
 92. pants || -
 93. pants || -
 94. pants || -
 95. pants || -
23.         Regula (EK) Nr. 998/2003
 Regula (EK) Nr. 998/2003 || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || -
 3. pants || 4. pants (daļēji)
 4. pants || 112. pants, 114. panta e) punkts un 117. pants
 5. pants || 152., 222. un 228. pants
 6. pants || -
 7. pants || 152. panta 2. un 3. punkts, 222. panta 2. un 3. punkts
 8. pants || 241. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkts
 9. pants || 241. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkts
 10. pants || 231. pants
 11. pants || -
 12. pants || -
 13. pants || -
 14. pants (pirmā un otrā daļa) 14. pants (trešā daļa) 14. pants (ceturtā daļa) || 239. pants - 236. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 241. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkts
 15. pants || -
 16. pants || -
 17. pants || 152. panta 2. un 3. punkts, 222. panta 2. un 3. punkts, 228. pants un 241. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkts
 18. pants || 246. līdz 251. pants
 19. pants || 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts, 152. panta 2. un 3. punkts, 222. panta 2. un 3. punkts, 228. pants un 241. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkts
 19.a panta 1. punkts 19.a panta 2. punkts || 114. panta e) punkts un 117. pants 152. panta 2. un 3. punkts
 20. pants || -
 21. pants || -
 22. pants || -
 23. pants || -
 24. pants || -
 25. pants || -
24.         Regula (EK) Nr. 21/2004
 Regula (EK) Nr. 21/2004 || Šī regula
 1. pants || 102. pants
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. panta 1. punkts 3. panta 2. punkts || 102. panta 2. punkts 105. pants
 4. panta 1. un 2. punkts 4. panta 3. punkts 4. panta 4. līdz 7. punkts 4. panta 8. punkts 4. panta 9. punkts || 107. panta a) punkts, 114., 115. un 117. pants 114. panta b) punkts un 115. panta a) punkts 114. pants 105. pants 114. panta b) punkts
 5. pants || 97., 100., 101., 105. pants un 106. panta b) un c) punkts
 6. pants || 105. panta b) punkts, 107. panta b) punkts, 108. pants, 114. panta c) punkta ii) apakšpunkts, 115. un 117. pants
 7. pants || 96. pants
 8. panta 1. punkts 8. panta 2. punkts 8. panta 3. līdz 5. punkts || 103. pants, 107. panta c) punkts 103. pants
 9. pants || 114. panta b) punkts un 117. pants
 10. panta 1. punkta a) apakšpunkts 10. panta 1. punkta b) apakšpunkts 10. panta 1. punkta c) apakšpunkts 10. panta 2. punkts || - 256. pants 258. pants 117. pants
 11. pants || 105. pants
 12. panta 1. punkts 12. panta 2. punkts 12. panta 4. līdz 7. punkts || - 256. pants -
 13. pants || -
 14. pants || -
 15. pants || -
 16. pants || -
 17. pants || -
25.         Direktīva 2004/68/EK
 Direktīva 2004/68/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. panta 1. punkts 3. panta 2. punkts || 230. panta 1. punkta a) apakšpunkts 233. panta 1. punkts
 4. pants || 231. panta 1. punkts
 5. pants || 231. panta 1. un 3. punkts un 232. pants
 6. pants || 236. un 237. pants
 7. pants || 236. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts un 237. pants
 8. pants || 236. pants, 239. panta 4. punkts un 241. panta 1. punkta a) apakšpunkts
 9. pants || 236. panta 1. punkts un 239. panta 4. punkts
 10. pants || 236. panta 1. punkts un 239. panta 4. punkts
 11. pants || 230. panta 1. punkta d) apakšpunkts, 239. un 240. pants
 12. pants || -
 13. pants || -
 14. pants || -
 16. pants || -
 17. pants || -
 18. pants || -
 19. pants || -
 20. pants || -
 21. pants || -
26.         Direktīva 2005/94/EK
 Direktīva 2005/94/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 9. pants
 4. pants || 27. un 28. pants
 5. pants || 16., 17., 18. un 21. pants
 6. pants || 57. pants
 7. pants || 53. līdz 56. pants un 57. panta 1. punkts
 8. pants || 55. panta 2. punkts
 9. pants || 59. pants
 10. pants || 55. panta 1. punkta e) un f) apakšpunkts un 56. pants
 11. pants || 61. un 63. pants
 12. pants || 63. pants
 13. pants || 61. un 63. pants
 14. pants || 63. panta a) apakšpunkts
 15. pants || 62. pants un 63. panta e) apakšpunkts
 16. pants || 64. pants
 17. pants || 65. un 67. pants
 18. pants || 65. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 67. pants
 19. pants || 65. un 67. pants
 20. pants || 65. panta 1. punkta d) apakšpunkta ii) punkts un 67. pants
 21. pants || 65. panta 1. punkta c) un i) apakšpunkts un 67. pants
 22. pants || 65. panta 1. punkta c) un i) apakšpunkts un 67. pants
 23. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 67. pants
 24. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 67. pants
 25. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 67. pants
 26. pants || 65. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 67. pants
 27. pants || 65. panta 1. punkta d) apakšpunkta ii) punkts un 67. pants
 28. pants || 65. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 67. panta b) punkts
 29. pants || 68. pants
 30. pants || 65. un 67. pants
 31. pants || 68. pants
 32. pants || 64., 65., 67. pants un 71. panta 3. punkts
 33. pants || 67. pants un 71. panta 3. punkts
 34. pants || 37. pants, 65. panta 1. punkta i) apakšpunkts, 67. pants un 71. panta 3. punkts
 35. pants || 54. un 61. pants
 36. pants || 61. un 63. pants
 37. pants || 61. un 63. pants
 38. pants || 61., 63., 65. un 67. pants
 39. pants || 61., 63. pants un 71. panta 3. punkts
 40. pants || 61., 63. pants un 71. panta 3. punkts
 41. pants || 61., 63. pants un 71. panta 3. punkts
 42. pants || 62. un 63. pants
 43. pants || 64. pants
 44. pants || 65. un 67. pants
 45. pants || 68. pants
 46. pants || 64. panta 4. punkts, 67. pants un 71. panta 3. punkts
 47. pants || 61., 63. pants un 71. pants
 48. pants || 68. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta a) apakšpunkts
 49. pants || 61. panta 3. punkts un 68. pants
 50. pants || 15. pants, 54. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. pants, 58. panta 2. punkts, 63. panta 5. punkts
 51. pants || -
 52. pants || 46. un 47. pants
 53. pants || 69. pants
 54. pants || 46., 47., 65., 67 un 69. pants
 55. pants || 46., 47., 65., 67 un 69. pants
 56. pants || 46. un 47. pants
 57. pants || 47. pants
 58. pants || 48. līdz 51. pants
 59. pants || 52. pants
 60. pants || -
 61. pants || 256. pants
 62. pants || 43. līdz 45. pants
 63. pants || -
 64. pants || -
 65. pants || -
 66. pants || -
 67. pants || -
 68. pants || -
 69. pants || -
27.         Direktīva 2006/88/EK
 Direktīva 2006/88/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 2. pants un 3. panta 2. punkts
 3. pants || 4. pants (daļēji)
 4. panta 1. punkts 4. panta 2. punkts 4. panta 3. punkts 4. panta 4. punkts 4. panta 5. punkts || 170., 171., 174. un 175. pants 177. pants 183. panta 2. punkts 170., 171., 172. un 173. pants -
 5. pants || 179. pants
 6. pants || 183. un 184. pants
 7. pants - || -
 8. pants || 185., 186., 187. un 188. pants
 9. pants || 179. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkts, 2. un 3. punkts
 10. pants || 179. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkts, 2. un 3. punkts
 11. pants || 190. un 204. pants
 12. pants || 190. pants
 13. pants || 191. pants
 14. panta 1. un 2. punkts 14. panta 3. un 4. punkts || 208. pants 219. un 220. pants
 15. panta 1. un 2. punkts 15. panta 3. punkts 15. panta 4. punkts || 195. un 196. pants 192. pants 195., 196. un 198. pants
 16. pants || 196. pants
 17. pants || 196. pants
 18. pants || 200. un 201. pants
 19. pants || 200. un 201. pants
 20. pants || 199. pants
 21. pants || 202., 203. un 205. pants
 22. pants || 230. panta 1. punkta a) apakšpunkts
 23. pants || 231. un 232. pants
 24. pants || 230. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 239. pants
 25. pants || 236., 239. un 240. pants
 26. pants || 16. pants
 27. pants || 17. un 18. pants
 28. pants || 53. līdz 55. pants, 72. līdz 74. pants
 29. pants || 57. pants
 30. pants || 59. un 77. pants
 31. pants || -
 32. pants || 60., 61., 62. un 64. pants
 33. pants || 65. un 67. pants
 34. pants || 61. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 63. pants
 35. pants || 61. panta 3. punkts un 63. pants
 36. pants ||  -
 37. pants || 68. pants
 38. pants || 76. un 78. pants
 39. pants || 78. un 79. pants
 40. pants || 80. pants
 41. pants || 246. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts
 42. pants || 71. panta 3. punkts
 43. pants || 227. pants
 44. pants || 26., 27., 30. un 31. pants
 45. pants || 32. pants
 46. pants || 34. pants
 47. pants || 43. un 44. pants
 48. pants || 46. un 47. pants
 49. pants || 36. pants
 50. pants || 36. un 37. pants
 51. pants || 38. pants
 52. pants || 41. pants
 53. pants || 42. pants
 54. pants || -
 55. pants || -
 56. pants || -
 57. panta a) apakšpunkts 57. panta b) apakšpunkts 57. pants, c) apakšpunkts || - 54. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 3. punkts, 58. pants, 61. panta 1. punkta h) apakšpunkts, 63. panta c) punkts, 67, panta 1. punkta b) apakšpunkts un 67. punkta c) punkts -
 58. pants || -
 59. pants || 38. pants, 183. pants (daļēji)
 60. pants || 256. pants
 61. pants || -
 62. pants || -
 63. pants || -
 64. pants || -
 65. pants || -
 66. pants || -
 67. pants || -
28.         Direktīva 2008/71/EK
 Direktīva 2008/71/EK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. panta 1. punkts 3. panta 2. punkts || 96. pants,115. pants -
 4. panta 1. punkts 4. panta 2. punkts || 97. un 115. pants 110. pants
 5. panta 1. punkts 5. panta 2. punkts || 110. panta a) apakšpunkts, 114. punkta b) punkts un 117. pants 110. panta a) apakšpunkts un 111. pants
 6. panta 1. punkts 6. panta 2. punkts || 110. panta a) apakšpunkts, 115. un 117. pants -
 7. pants || 103. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2) punkts
 8. pants || 110. pants, 114. punkta d) apakšpunkts
 9. pants || 256. pants
 10. pants || -
 11. pants || -
 12. pants || -
 13. pants || -
29.         Direktīva 2009/156/EK
 Direktīva 2009/156/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || 123. un 136. pants
 4. panta 1. punkts 4. panta 2. punkts 4. panta 3. punkts 4. panta 4. punkts 4. panta 5. punkts 4. panta 6. punkts || 127. pants un 146. panta 3. punkts 127. un 128. pants 125. pants 109., 114. un 117. pants 123. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 127. un 128. pants 30. līdz 35. pants
 5. pants || 127. un 128. pants
 6. pants || 127. pants, 128. punkts un 141. panta b) punkts
 7. panta 1. punkts 7. panta 2. punkts 7. panta 3. punkts || 123. panta 2. punkts un 130. pants 127., 128. un 129. pants 127., 128. un 129. pants
 8. pants || 109. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 114., 117. pants un 140. līdz 143. pants
 9. pants || 246. līdz 248. pants (daļēji)
 10. pants || -
 11. pants || -
 12. panta 1., 2. un 3. punkts 12. panta 4. un 5. punkts || 230. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 231. pants 236. pants
 13. pants || 231. un 236. pants
 14. pants || 236. pants
 15. pants || 236. pants
 16. pants || 236., 238. un 239. pants
 17. pants || 236. pants
 18. pants || -
 19. pants || 236. pants
 20. pants || -
 21. pants || -
 22. pants || -
 23. pants || -
 24. pants || -
30.         Direktīva 2009/158/EK
 Direktīva 2009/158/EEK || Šī regula
 1. pants || -
 2. pants || 4. pants (daļēji)
 3. pants || -
 4. pants || -
 5. pants || 123., 127., 128., 157. un 158. pants
 6. pants || 121., 123. un 157. pants
 7. pants || 96. pants
 8. pants || 157. un 158. pants
 9. pants || 127. un 128. pants
 10. pants || 127. un 128. pants
 11. pants || 127. un 128. pants
 12. pants || 127. un 128. pants
 13. pants || 128. pants
 14. pants || 128. pants
 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts 15. panta 1. punkta b) līdz d) apakšpunkts 15. panta 2. punkts || 157. un 158. pants 127. un 128. pants 30. līdz 35. pants
 16. pants || 30. līdz 35. pants
 17. pants || 36., 39. un 40. pants
 18. pants || 121., 122. pants, 123. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts, 129. pants un 155. panta 3. punkts
 19. pants || 128. pants
 20. pants || 140. līdz 147. pants, 159. un 160. pants
 21. pants || -
 22. pants || -
 23. pants || 230. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 231. un 232. pants
 24. pants || 236. pants
 25. pants || 236. pants
 26. pants || 239. pants
 27. pants || -
 28. pants || 236., 237. un 238. pants
 29. pants || 236. un 241. pants
 30. pants || 236. pants
 31. pants || 246. līdz 248. pants
 32. pants || -
 33. pants || -
 34. pants || -
 35. pants || -
 36. pants || -
 37. pants || -
 38. pants || -
[1]               COM(2010) 543 galīgā redakcija
“Lietpratīgs regulējums Eiropas Savienībā”.
[2]               COM(2010) 2020, “Eiropa 2020 –
Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai
izaugsmei”.
[3]               http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/cahpeval_en.htm.
[4]               http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/index_en.htm.
[5]               EP Rezolūcija 2007/2260(INI).
[6]               Doc.15481/07 ADD 1.
[7]               NAT/376 – ES Dzīvnieku veselības stratēģija.
[8]               COM(2008) 545, galīgā redakcija, http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/documents_en.htm.
[9]               OV C […], […], […] lpp.
[10]             OV C […], […], […] lpp.
[11]             COM(2007) 539 galīgā redakcija.
[12]             OV L 336, 23.12.1994., 1. lpp.
[13]             COM(2000) 1 galīgā redakcija.
[14]             OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.
[15]             OV L 300, 14.11.2009., 1. lpp.
[16]             OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.
[17]             OV L 325, 12.12.2003.,
31. lpp.
[18]             OV L 325, 12.12.2003., 1. lpp.
[19]             OV L 268, 3.10.1998., 1. lpp.
[20]             OV L 328, 24.11.2006., 14. lpp.
[21]             OV L 268, 14.9.1992., 54. lpp.
[22]             COM(2011) 748.
[23]             http://www.oie.int/en/support-to-oie-members/global-studies/categorisation-of-animal-diseases/.
[24]             OV L 325, 12.12.2003., 31. lpp.
[25]             Dok. SANCO/7070/2010.
[26]             OV L 276, 20.10.2010., 33. lpp.
[27]             OV 121, 29.7.1964., 1977. lpp.
[28]             OV L 46, 19.2.1991., 19. lpp.
[29]             OV L 192, 23.7.2010., 1. lpp.
[30]             OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.
[31]             OV L 268, 14.9.1992., 54. lpp.
[32]             OV L …
[33]             OV L 204, 21.7.1998., 37. lpp.
[34]             OV 121, 29.7.1964., 1977. lpp.
[35]             OV L 145, 13.6.1977., 44. lpp.
[36]             OV L 15, 19.1.1978., 34. lpp.
[37]             OV L 194, 22.7.1988., 10. lpp.
[38]             OV L 325, 1.12.1980., 1. lpp.
[39]             OV L 378, 31.12.1982., 58. lpp.
[40]             OV L 302, 19.10.1989., 1. lpp.
[41]             OV L 224, 18.8.1990., 62. lpp.
[42]             OV L 46,
19.2.1991, 19. lpp.
[43]             OV L 368, 31.12.1991., 21. lpp.
[44]             OV L 157, 10.6.1992., 19. lpp.
[45]             OV L 268, 14.9.1992., 54. lpp.
[46]             OV L 260, 5.9.1992., 1. lpp.
[47]             OV L 62, 15.3.1993., 49. lpp.
[48]             OV L 62, 15.3.1993., 69. lpp.
[49]             OV L 243, 11.10.1995., 25. lpp.
[50]             OV L 327, 22.12.2000., 74. lpp.
[51]             OV L 79, 30.3.2000., 40. lpp.
[52]             OV L 204, 11.8.2000., 1. lpp.
[53]             OV L 31, 1.12.2001., 5. lpp.
[54]             OV L 192, 20.7.2002., 27. lpp.
[55]             OV L 18, 23.1.2003., 11. lpp.
[56]             OV L 306, 22.11.2003., 1. lpp.
[57]             OV L … ..., lpp..
[58]             OV L 5, 9.1.2004., 8. lpp.
[59]             OV L 139, 30.4.2004., 321. lpp.
[60]             OV L 192, 23.7.2010., 1. lpp.
[61]             OV L 10, 14.1.2006., 16. lpp.
[62]             OV L 328, 24.11.2006., 14. lpp.
[63]             OV L 213, 8.8.2008., 31. lpp.
[64]             OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.
[65]             OV L 213, 3.8.1978., 15. lpp.
[66]             OV L 29, 3.2.1979., 24. lpp.
[67]             OV L 14, 16.1.1981., 22. lpp.
[68]             OV L 223, 2.8.1989., 19. lpp.
[69]             OV L 224, 18.8.1990., 13. lpp.
[70]             OV L 373, 31.12.1990., 29. lpp.
[71]             OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.