				|

		52012PC0773

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Savienības tiesību īstenošanu starptautiskās tirdzniecības noteikumu piemērošanai un izpildei /* COM/2012/0773 final - 2012/0359 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Pamatojums un
mērķi
Šis Eiropas Parlamenta
un Padomes regulas priekšlikums atspoguļo Savienības prioritāti
faktiski īstenot tās tirdzniecības tiesības. Šis
mērķis tika noteikts Komisijas paziņojumā “Tirdzniecība,
izaugsme un pasaules norises”[1] un apstiprināts Padomes 2010. gada 21. decembra
secinājumos[2].
Pašlaik Savienībai
nav vienota tiesiskā regulējuma[3]
tās tiesību īstenošanai saskaņā ar starptautiskās
tirdzniecības nolīgumiem. Šā priekšlikuma mērķis ir mainīt
šo situāciju.
Vispārīgais
konteksts
Savienība var tikt
aicināta veikt vienpusējus pasākumus, lai īstenotu un
aizsargātu tās tiesības un intereses saskaņā ar
starptautiskās tirdzniecības nolīgumiem. To paredz Pasaules
Tirdzniecības organizācijas (PTO) strīdu izšķiršanas
noteikumi, kā arī divpusējie vai reģionālie
strīdu izšķiršanas mehānismi. Līdzīga situācija
ir attiecībā uz tirdzniecības aizsardzības pasākumiem,
kā arī tā saukto “tarifu atkārtotu noteikšanu”
saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem. Jebkuriem šādiem
pasākumiem ir vajadzīga ātra rīcība, lai tie darbotos
kā efektīvs un uzticams instruments atbilstības
veicināšanai un lai ievērotu termiņus, kas noteikti
Savienības attiecīgajās starptautiskajās
saistībās. Tas nozīmē, ka ir vajadzīga ātra, efektīva
un elastīga lēmumu pieņemšana struktūrās, kas
paredzētas Lisabonas līgumā.
Pirms Lisabonas
līguma stāšanās spēkā Savienība īstenošanu
veica pēc ad hoc principa, izmantojot regulas, ko pieņēma
Padome, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, kas pamatojās uz bijušo 133. pantu.
Savukārt pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā
Padome un Eiropas Parlaments abi ir likumdevēji saskaņā ar
parasto likumdošanas procedūru attiecībā uz pasākumiem, ar
kuriem nosaka kopējās tirdzniecības politikas īstenošanu
(Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. pants).
Tiesību īstenošana saskaņā ar starptautiskās
tirdzniecības nolīgumiem ir tipiska izpildfunkcija, kuras izpildei
var būt nepieciešams pieņemt un īstenot pasākumus ar
stingriem termiņiem. Padomei un Eiropas Parlamentam ir lietderīgi
noteikt skaidru un paredzamu sistēmu jebkuru šādu aktu
pieņemšanai.
Prakse, kas izmantota
pirms LESD stāšanās spēkā, ir uzskatāms piemērs
vēlmei darboties atbilstoši procedūrām, kas nodrošina
lēmumu ātru un efektīvu pieņemšanu, lai īstenotu
Savienības tiesības.
–
PTO strīda izšķiršanas lietā
“ASV – Ārvalstu tirdzniecības korporācija” pēc
Komisijas priekšlikuma pieņemšanas bija vajadzīgi astoņi
mēneši, lai pieņemtu Padomes 2003. gada 8. decembra Regulu
(EK) Nr. 2193/2003, ar ko nosaka papildu muitas nodokli dažiem produktiem,
kuru izcelsme ir Amerikas Savienotajās Valstīs. Minētā
pasākuma atcelšana ar Padomes 2006. gada 15. maija Regulu (EK)
Nr. 728/2006 notika trīs dienas pēc Komisijas priekšlikuma
pieņemšanas.
–
PTO strīda izšķiršanas lietā
“ASV – Byrd” pēc Komisijas priekšlikuma pieņemšanas bija
vajadzīgi aptuveni divi mēneši, lai pieņemtu Padomes 2005. gada
25. aprīļa Regulu (EK) Nr. 673/2005, ar ko nosaka papildu
muitas nodokļus dažu tādu preču importam, kuru izcelsme ir
Amerikas Savienotajās Valstīs.
–
PTO strīda izšķiršanas lietā
“ASV – kviešu lipeklis” ar Padomes 1998. gada 14. augusta Regulu
(EK) Nr. 1804/98 tika paturētas ES tiesības atjaunot ASV
aizsardzības pasākumu nelabvēlīgās ietekmes izjaukto
līdzsvaru saskaņā ar PTO Nolīguma par aizsardzības
pasākumiem 8. pantu. Tās pieņemšana notika vienu
mēnesi pēc Komisijas priekšlikuma pieņemšanas.
–
Lietā “ASV – tērauds”, lai
pieņemtu Padomes 2002. gada 13. jūnija Regulu (EK)
Nr. 1031/2002 par līdzsvara atjaunošanas pasākumiem, bija
vajadzīgi divi mēneši; līdzsvara atjaunošanas atcelšanai
tajā pašā lietā bija vajadzīgas tikai četras dienas.
Ja nebūtu
atbilstoša tiesiskā regulējuma tirdzniecības politikas
pasākumu īstenošanai situācijās, kas līdzīgas
iepriekš minētajām lietām, pasākumu pieņemšanai
konkrētās situācijās vajadzētu izmantot parasto
likumdošanas procedūru. Leģislatīva akta pieņemšanai
vidēji ir vajadzīgi 15–31 mēnesis – šāds
termiņš varētu ietekmēt Savienības spēju faktiski
īstenot tās tiesības starptautiskās tirdzniecības
nolīgumos noteiktajos termiņos.
Šā regulas
projekta pamatā ir apsvērumi, ka a) tirdzniecības politikas
pasākumu pieņemšana, lai īstenotu Savienības tiesības
saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem, ir tipiska izpildfunkcija,
kas jāīsteno atbilstoši kopējiem noteikumiem; b) ja nav
atbilstoša tiesiskā regulējuma, tas var kaitēt Savienības
spējai faktiski īstenot tās tiesības; c) ir
iespējama pretruna starp salīdzinoši ilgajiem Savienības
lēmumu pieņemšanas termiņiem un termiņiem tiesību
īstenošanai saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības
nolīgumiem.
Šajā saistībā šajā regulas
projektā ir ierosināts izveidot vienotu tiesisko regulējumu
Savienības tiesību īstenošanai saskaņā ar
starptautiskās tirdzniecības nolīgumiem, ievērojot
Lisabonas līgumu. Regulā ir ierosināts piešķirt Komisijai
pilnvaras pieņemt īstenošanas aktus saskaņā ar LESD 291. pantu
tādā apjomā, kā to nosaka šis regulas projekts, un
atbilstoši skaidri noteiktajiem termiņiem un kritērijiem. Regulas
darbības joma aptver īstenošanas aktu pieņemšanu,
apturēšanu, grozīšanu un izbeigšanu attiecībā uz
a)           Savienības tiesību
īstenošanu atbilstoši saistošiem daudzpusējiem un divpusējiem
strīdu izšķiršanas noteikumiem;
b)           līdzsvara atjaunošanas
pasākumiem atbilstoši daudzpusējiem un divpusējiem
aizsardzības pasākumu noteikumiem;
c)           līdzsvara atjaunošanas
pasākumiem gadījumos, ja trešā valsts groza koncesijas
atbilstoši GATT 1994 XXVIII pantam.
Saskaņā ar šo regulas projektu
Komisija var pieņemt šādus tirdzniecības politikas
pasākumus: muitas nodokļus, kvantitatīvus preču importa vai
eksporta ierobežojumus un pasākumus publiskā iepirkuma jomā.
Šī pieeja izriet no pieredzes, kas gūta gadu gaitā
tirdzniecības politikas pasākumu pieņemšanā, un
atspoguļo faktu, ka rīcība izraudzītajās jomās ir
praktiski iespējama un kopumā efektīva. Pašreizējā
Savienības tiesību aktu izstrādes posmā, jo īpaši
ņemot vērā valstu tiesību aktus par pakalpojumiem un
intelektuālā īpašuma tiesībām un faktiskas rīcības
ierobežojumus, kas raksturīgi šāda veida nozarēm, ir
lietderīgi Komisijas pilnvarošanas nolūkos pievērsties
citām tirdzniecības politikas jomām. Jāņem
vērā, ka tā sauktie “savstarpējie pretpasākumi” (t.
i., koncesiju vai citu saistību atcelšana nozarē, kas nav nozare,
kurā iztiesāts pārkāpums) kopumā ir iespējami
atbilstoši PTO noteikumiem un ka Savienības brīvās
tirdzniecības nolīgumos nav “savstarpēju pretpasākumu”
ierobežojumu. Ja Savienībai rastos vajadzība izmantot
tirdzniecības politikas pasākumus, uz kuriem neattiecas šis regulas
priekšlikums, tostarp attiecībā uz pakalpojumu tirdzniecību vai
intelektuālā īpašuma tiesību komerciālajiem aspektiem,
Komisija varētu iesniegt leģislatīva akta priekšlikumus,
pamatojoties uz LESD 207. pantu, vai izmantot citas piemērojamas
procedūras.
Pārskatīšanas klauzula nosaka, ka
Komisija novērtē šīs regulas darbību trīs gadus
pēc regulas projekta pirmreizējās īstenošanas. Komisija
sagatavo ziņojumu un pamatotos apstākļos var ierosināt
atbilstošus pasākumus regulas efektivitātes uzlabošanai. Šajā
saistībā var pievērst uzmanību daudzajiem regulā
paredzētajiem tirdzniecības politikas pasākumiem, piemēram,
papildus precēm arī pakalpojumu tirdzniecībai un
intelektuālā īpašuma tiesībām.
Attiecībā uz valsts iepirkumu
saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti PTO Nolīgumā par
valsts iepirkumu (GPA) gan tā pašlaik spēkā esošajā
redakcijā, gan pārskatītajā redakcijā, ja GPA
līgumslēdzēja puse neizpilda savas saistības, citas GPA
līgumslēdzējas puses var apturēt koncesijas vai citas
saistības tikai attiecībā uz iepirkuma tirgiem. Ņemot to
vērā, ir svarīgi regulas projekta priekšlikumā
paredzēt iespēju pieņemt tirdzniecības politikas
pasākumus attiecībā uz publisko iepirkumu, lai Savienība
varētu faktiski īstenot savas juridiskās tiesības
attiecībā uz valdības iepirkumu, uz ko attiecas Savienības
starptautiskās saistības. Papildus PTO strīdu izšķiršanas
sistēmai, kas ir vairākkārt izmantota, lai vērstos pret GPA
pretrunīgu praksi, ļoti iespējams, ka rīcība iepirkuma
saistību īstenošanai būs nepieciešama arī
divpusējā kontekstā, jo Savienības nesen noslēgtajos
divpusējos tirdzniecības nolīgumos ir paredzēti
vispusīgi strīdu izšķiršanas mehānismi. Savienībai ir
pieredze tādu tirdzniecības politikas pasākumu
īstenošanā, kuri vajadzības gadījumā ierobežo trešo
valstu piekļuvi Savienības iepirkuma tirgiem[4]. Ņemot vērā
publiskā iepirkuma specifiku, jo īpaši to, ka pastāv
administratīva procedūra, kas reglamentē un nosaka piekļuvi
konkrētiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus, ir
iespējams paredzēt rīcību gan attiecībā uz
preču, gan pakalpojumu iepirkumu. Turklāt tirdzniecības
politikas pasākumi saskaņā ar šo regulas projektu atbilstu
apturamo iepirkuma saistību apjomam, t. i., tie būtu
piemērojami tikai konkrētām struktūrām un tikai tad,
ja tiek pārsniegtas konkrētas robežvērtības. Visbeidzot
jāņem vērā saikne starp šo priekšlikumu un Komisijas
priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par trešo valstu preču un pakalpojumu
piekļuvi Eiropas Savienības publiskā iepirkuma iekšējam
tirgum (COM(2012)124, 2012. gada 21. marts). Regulas
priekšlikuma mērķis ir palielināt Savienības ietekmi
sarunās par Savienības preču, pakalpojumu un
piegādātāju piekļuves noteikumiem trešo valstu
publiskā iepirkuma tirgiem ― tādējādi priekšlikums
vērsts uz tādu trešo valstu preču un pakalpojumu piekļuvi
Savienības iepirkuma tirgum, uz ko saskaņā ar spēkā
esošiem starptautiskiem nolīgumiem neattiecas tirgus piekļuves
saistības attiecībā uz publisko iepirkumu. Tieši pretēji
― šajā priekšlikumā uzmanība veltīta šādu
nolīgumu izpildei horizontālā līmenī ― tādējādi
tas papildina publiskā iepirkuma starptautisko aspektu regulējumu,
ciktāl tas paredz noteikumu kopumu, kas nodrošinās
starptautiskās tirdzniecības nolīgumos iekļautu iepirkuma
noteikumu īstenošanu.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
REZULTĀTI
Sagatavojot šo priekšlikumu, 2011. gada 19. septembrī
Padomes Tirdzniecības politikas komitejā un tā paša gada 11. novembrī
Eiropas Parlamenta Starptautiskās tirdzniecības komitejā tika iesniegti
neoficiāli dokumenti. Apspriešanās ar dalībvalstīm notika
divās tehniskās sanāksmēs 2011. gada 27. septembrī
un 28. novembrī.
Mērķis nodrošināt
Savienības tiesību faktisku un efektīvu īstenošanu tiek
plaši atbalstīts.
Šā priekšlikuma ietekmes
novērtējums nav veikts, jo šai iniciatīvai nav tiešas
ekonomiskas un sociālas ietekmes vai ietekmes uz vidi, un attiecīgo
pasākumu (kas tiks īstenoti katrā gadījumā
atsevišķi) veids nekādā ziņā nav tāds, lai veiktu
ex–ante novērtējumu.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
Kopsavilkums
Savienībai nav vienota tiesiskā
regulējuma tās tiesību īstenošanai saskaņā ar
starptautiskās tirdzniecības nolīgumiem. Šīs
iniciatīvas nolūks ir mainīt šo situāciju, ierosinot
izstrādāt likumdošanas instrumentu, kas ļautu Savienībai
īstenot un aizstāvēt tās tiesības atbilstoši tās
starptautiskajām saistībām. Iniciatīvas mērķis ir
efektīva un ātra īstenošana, lai aizsargātu Savienības
intereses. Attiecīgi, pamatojoties uz LESD 207. pantu, tajā ir
ierosināts piešķirt Komisijai pilnvaras pieņemt, apturēt,
grozīt vai izbeigt īstenošanas aktus, lai īstenotu
Savienības tiesības Lisabonas līguma struktūras ietvaros,
t. i., saskaņā ar LESD 291. pantu.
Saskaņā ar PTO un divpusējiem
strīdu izšķiršanas noteikumiem, kā arī daudzpusējiem
un divpusējiem aizsardzības pasākumiem Savienībai var
būt nepieciešamība veikt vienpusējus pasākumus, lai
aizsargātu savas tiesības un intereses. Īstenošanai atbilstoši
strīdu izšķiršanas noteikumiem vai līdzsvara atjaunošanas
pasākumiem ir vajadzīga salīdzinoši ātra rīcība,
ievērojot attiecīgos tirdzniecības noteikumus un vienlaikus
nodrošinot, lai šāda rīcība būtu iedarbīgs
instruments, kas veicina atbilstību.
Regula jāpieņem Savienības
līmenī. Kopējā tirdzniecības politika ir
Savienības ekskluzīvā kompetencē.
Juridiskais pamats
LESD 207. pants.
Regulas uzbūve
Regulas projekta mērķis ir paredzēt
noteikumus un procedūras, lai nodrošinātu, ka Savienība
spēj faktiski īstenot savas tiesības apturēt vai atsaukt
koncesijas, tādējādi atbildot uz trešās valsts
izdarītiem starptautiskās tirdzniecības noteikumu
pārkāpumiem, lai nodrošinātu apmierinošu rezultātu, un
atjaunot koncesiju vai citu saistību līdzsvaru tirdzniecības
attiecībās ar trešām valstīm, ja tiek mainīts no
Savienības ievestajām precēm piemērojamais importa
režīms.
Regulas projekta darbības joma, kas
izklāstīta 3. pantā, ietver šādas situācijas:
a)           pēc tirdzniecības
strīdu iztiesāšanas saskaņā ar PTO Vienošanos par
strīdu izšķiršanu (DSU), ja Savienība ir pilnvarota
apturēt koncesijas vai citas saistības atbilstoši daudzpusējiem
nolīgumiem, uz kuriem attiecas Vienošanās par strīdu izšķiršanu.

PTO ietvaros koncesiju vai citu saistību
apturēšanu reglamentē DSU 22. panta 3. punkts;
aizliegtu subsīdiju gadījumā piemēro Vienošanās par
subsīdijām un kompensācijas pasākumiem 4.10. pantu,[5] un attiecībā uz
tā sauktajām “tiesiski apstrīdamajām subsīdijām”
piemēro Vienošanās par subsīdijām un kompensācijas
pasākumiem 7.9. pantu;
b)           pēc tirdzniecības
strīdu iztiesāšanas atbilstoši citiem starptautiskās
tirdzniecības nolīgumiem, tostarp reģionāliem vai
divpusējiem nolīgumiem, ja Savienībai ir tiesības
apturēt koncesijas vai citas saistības atbilstoši šādiem
nolīgumiem.
Šādos Savienības noslēgtos
starptautiskās tirdzniecības nolīgumos ir izklāstīti
noteikumi attiecībā uz strīdu izšķiršanu, kas pilnvaro
līgumslēdzējas puses īstenot to tiesības
saskaņā ar attiecīgajā nolīgumā
izklāstītajiem noteikumiem;
c)           attiecībā uz koncesiju vai
citu saistību līdzsvara atjaunošanu, ko var veikt, pamatojoties uz
trešās valsts piemērotu aizsardzības pasākumu
saskaņā ar PTO Nolīguma par aizsardzības pasākumiem 8. pantu
vai noteikumiem par aizsardzības pasākumiem, kas iekļauti
Savienības noslēgtajos reģionālajos vai divpusējos
nolīgumos.
Nolīguma par aizsardzības
pasākumiem 8. pantā, kas attiecas tikai uz precēm[6], noteikts, ka
dalībvalstīm, kas piemēro aizsardzības pasākumus,
kopumā ir jāpiedāvā tirdzniecības kompensācija
valstīm, ko ietekmē aizsardzības pasākumu
nelabvēlīgā ietekme, apspriežoties pirms aizsardzības
pasākumu piemērošanas vai paplašināšanas, saskaņā ar
Nolīguma par aizsardzības pasākumiem 12. panta 3. punktu.
Ja vienošanās netiek panākta, ietekmētās
eksportētājas dalībvalstis var individuāli veikt
līdzsvara atjaunošanas pasākumus ne vēlāk kā 90 dienas
pēc pasākuma piemērošanas. Tiesības veikt līdzsvara
atjaunošanas pasākumus attiecībā pret dalībvalsti, kas
piemēro aizsardzības pasākumu, var īstenot
a) trīs gadus pēc pasākuma stāšanās
spēkā vai arī b) tiklīdz PTO Strīdu
izšķiršanas padome (DSB) attiecīgo pasākumu atzīst
par nesaderīgu ar PTO (Nolīguma par aizsardzības pasākumiem
8. pantā noteiktais trīsgadu termiņa pagarinājums nav
piemērojams, ja pasākums pamatots ar relatīvu importa pieaugumu).
Līdzsvarošanas pasākumi var izrietēt arī no divpusējos
vai reģionālos brīvās tirdzniecības nolīgumos
ietvertu aizsardzības pasākumu piemērošanas[7].
Spēkā esošie Savienības
tiesību akti, ar ko īsteno daudzpusējus un divpusējus
aizsardzības pasākumus, nereglamentē ne šos Nolīguma par
aizsardzības pasākumiem 8. panta aspektus, ne attiecīgo
brīvās tirdzniecības nolīgumu noteikumu aspektus, bet
nosaka procedūras Savienības aizsardzības pasākumu
piemērošanai. Jebkuram līdzsvara atjaunošanas pasākumam
principā būtu piemērojama parastā likumdošanas
procedūra, ja vien uz to neattiecas pašreizējais vienotais tiesiskais
regulējums;
d)           gadījumos, kad PTO
dalībvalsts groza koncesijas saskaņā ar 1994. gada
Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT)
XXVIII pantu, ja nav bijusi vienošanās par kompensējošiem
pielāgojumiem.
Ja koncesiju groza cita PTO
dalībvalsts saskaņā ar GATT 1994 XXVIII pantu un ja
nav panākta vienošanās ar dalībvalstīm, kam ir sarunu vai
piegādes tiesības, līgumslēdzēja puse, kas ierosina
grozīt savu koncesiju, var to brīvi darīt. Tādā
gadījumā dalībvalstis,[8] kam ir šādas tiesības, var veikt līdzsvara
atjaunošanas pasākumus ne vēlāk kā sešus mēnešus
pēc koncesijas grozījuma izdarīšanas. Šādi līdzsvara
atjaunošanas pasākumi nozīmētu to, ka, beidzoties 30 dienu
termiņam no dienas, kad līgumslēdzējas puses ir
saņēmušas rakstisku paziņojumu par koncesijas atsaukšanu, tiek
atsauktas koncesijas, kas pēc būtības ir
līdzvērtīgas tām, par kurām notikušas
sākotnējās sarunas ar līgumslēdzēju pusi, kas
groza vai atsauc koncesiju. Līdz šim Savienība nav atsaukusi
koncesijas saskaņā ar GATT 1994 XXVIII pantu. Tomēr, ja rastos tāda iespēja,
tirdzniecības līdzsvara atjaunošana, kas izriet no koncesiju
grozīšanas, kuru veic citas PTO dalībvalstis saskaņā ar GATT
XXVIII pantu, notiktu salīdzinoši īsos termiņos (ne
vēlāk kā sešus mēnešus pēc tam, kad dalībvalsts
groza vai atsauc savu koncesiju). Efektīvas
lēmumu pieņemšanas procedūras līdzsvara atjaunošanas
pasākumu īstenošanai ļautu Savienībai attiecībā
pret savu partneri uzticami iesaistīties atkārtotas tarifu
noteikšanas sarunās un var ietekmēt sarunu gaitu attiecībā
uz kompensējošiem Savienības priekšrocību pielāgojumiem.
Šī regula neskar
tirdzniecības politikas pasākumu pieņemšanu atbilstoši
citām procedūrām, piemēram, attiecībā uz
tirdzniecības politikas pasākumiem pakalpojumu un
intelektuālā īpašuma tiesību nozarē pēc
daudzpusēju un reģionālu vai divpusēju strīdu iztiesāšanas.

Atbilstoši LESD 291. pantam,
ja ir vajadzīga rīcība, lai īstenotu ES tiesības
minētajos apstākļos, Komisija pieņem īstenošanas aktus
saskaņā ar pārbaudes procedūru (4. pants
“Savienības tiesību īstenošana”). Īstenošanas aktos
ievēro noteikumu, ka pretpasākumu apjoms nedrīkst pārsniegt
zaudējuma vai samazinājuma apjomu, kas parasti izpaužas kā
nelabvēlīga ietekme uz Savienību, kuru izraisa trešās
valsts pasākums, kā definēts attiecīgajā
nolīgumā (2. pants “Definīcijas”).
Nosakot pieņemamā īstenošanas akta darbības jomu, Komisija
atsaucas ne tikai uz publiskajās apspriedēs paustajām
interesēm un Savienības vispārējām interesēm, bet
arī uz dažādiem kritērijiem, piemēram, pasākumu
efektivitāti, veicinot starptautiskās tirdzniecības noteikumu
ievērošanu no trešo valstu puses, pasākumu potenciālu
nodrošināt atvieglojumus Savienības uzņēmējiem, ko
ietekmē trešās valsts pasākumi, alternatīvu
attiecīgā produkta piegādes avotu pieejamību, lai
novērstu vai līdz minimumam samazinātu nelabvēlīgu
ietekmi uz pakārtotajām Savienības nozarēm vai
galapatērētājiem, un jebkuriem specifiskiem kritērijiem,
kas var būt noteikti starptautiskās tirdzniecības nolīgumos
saistībā ar 3. pantā paredzētajām
situācijām.
Tirdzniecības
pasākumi, ko var īstenot, pieņemot īstenošanas aktu,
pēc to veida ir pasākumi attiecībā uz preču importu
vai eksportu un pasākumi publiskā iepirkuma jomā.
Importa vai eksporta
pasākumi var būt tarifa koncesiju pārtraukšana un jaunu vai
palielinātu muitas nodokļu piemērošana vai kvantitatīvu
importa vai eksporta ierobežojumu ieviešana vai palielināšana
neatkarīgi no tā, vai tas notiek ar kvotu, importa vai eksporta
licenču vai citu pasākumu starpniecību.
PTO Nolīgumā par valsts iepirkumu
noteikts, ka strīdi, kas rodas saistībā ar minēto
nolīgumu, nav iemesls, lai apturētu koncesijas vai citas
saistības atbilstoši jebkuram citam attiecīgam PTO nolīgumam, uz
kuru attiecas vienošanās. Ņemot to
vērā, ir svarīgi regulas priekšlikumā paredzēt
iespēju pieņemt tirdzniecības politikas pasākumus
attiecībā uz publisko iepirkumu, lai Savienība varētu
faktiski īstenot savas juridiskās tiesības. Ņemot
vērā publiskā iepirkuma specifiku, jo īpaši to, ka
pastāv administratīva procedūra, kas reglamentē un nosaka
piekļuvi konkrētiem uzaicinājumiem iesniegt
piedāvājumus, ir iespējams paredzēt rīcību gan
attiecībā uz preču, gan pakalpojumu iepirkumu.
Šajā ziņā tirdzniecības
politikas pasākumu veidi, ko var īstenot, ir saistīti ar
izslēgšanu no tādu piedāvājumu publiskā iepirkuma,
kura kopējo apjomu veido vairāk nekā 50 % attiecīgās
trešās valsts izcelsmes preču vai pakalpojumu, un/vai obligāta
cenas soda piemērošanu attiecībā uz piedāvājuma
daļu, ko veido preces vai pakalpojumi, kuru izcelsme ir
attiecīgajā trešā valstī (5. pants “Tirdzniecības
politikas pasākumi”).
Pārbaudes procedūra būtu
jāizmanto, lai pieņemtu, apturētu, grozītu un izbeigtu
īstenošanas aktus, ar ko nosaka attiecīgos tirdzniecības
politikas pasākumus Savienības tiesību īstenošanai (4. pants
“Savienības tiesību īstenošana” un 7. pants “Pasākumu
apturēšana, grozīšana un izbeigšana”). Pieņemot īstenošanas
aktus un lai izvairītos no papildu struktūru izplatīšanās,
Komisijai palīdz pastāvošā Tirdzniecības
šķēršļu regulēšanas komiteja, kas izveidota ar Regulu (EK)
Nr. 3286/94.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Nav.
Ierosinātā regula paredz
mehānismu Savienības tiesību īstenošanai un nosaka
atbildības sadalījumu starp visām iestādēm.
2012/0359 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
par Savienības tiesību
īstenošanu starptautiskās tirdzniecības noteikumu
piemērošanai un izpildei
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Savienība ir
noslēgusi vairākus daudzpusējus, reģionālus un
divpusējus starptautiskās tirdzniecības nolīgumus, ar
kuriem ir paredzētas tiesības un pienākumi, kas būtu
abpusēji izdevīgi pusēm.
(2)       Ir svarīgi, lai
Savienības rīcībā būtu attiecīgie instrumenti
tās tiesību faktiskai īstenošanai saskaņā ar
starptautiskās tirdzniecības nolīgumiem nolūkā
aizsargāt savas ekonomiskās intereses. Tas īpaši attiecas uz
situācijām, kad trešās valstis ievieš tirdzniecību
ierobežojošus pasākumus, kas mazina ieguvumus, kurus Savienības
uzņēmējiem nodrošina starptautiskās tirdzniecības nolīgumi.
Savienībai jābūt iespējai ātri un elastīgi
reaģēt saistībā ar procedūrām un termiņiem,
kas noteikti tās noslēgtajos starptautiskās tirdzniecības
noteikumos. Tāpēc Savienībai būtu jāpieņem
tiesību akti, ar ko nosaka regulējumu Savienības tiesību
īstenošanai konkrētās īpašās situācijās.
(3)       PTO un citu, tostarp
reģionālu vai divpusēju, strīdu izšķiršanas
mehānismu mērķis ir rast pozitīvu risinājumu visiem
strīdiem, kas rodas starp Savienību un otru attiecīgā
nolīguma pusi vai pārējām attiecīgā nolīguma
pusēm. Tomēr Savienībai vajadzētu apturēt koncesijas
vai citas saistības saskaņā ar minētajiem strīdu
izšķiršanas noteikumiem, ja citi mēģinājumi rast
pozitīvu strīda risinājumu ir bijuši neveiksmīgi.
Šādos gadījumos Savienības rīcības mērķis ir
rosināt konkrēto trešo valsti ievērot attiecīgos
starptautiskās tirdzniecības noteikumus, lai atjaunotu
situāciju, kas ir savstarpēji izdevīga.
(4)       Saskaņā ar PTO
Nolīgumu par aizsardzības pasākumiem PTO dalībvalstij, kas
ierosina piemērot aizsardzības pasākumu vai prasa pagarināt
aizsardzības pasākuma termiņu, būtu jācenšas
saglabāt starp sevi un eksportētājām dalībvalstīm
praktiski līdzvērtīgu koncesiju un citu saistību
līmeni, ko šāds aizsardzības pasākums ietekmētu
nelabvēlīgi. Līdzīgi noteikumi ir piemērojami
saistībā ar citiem Savienības noslēgtiem, tostarp
reģionāliem vai divpusējiem, starptautiskās
tirdzniecības nolīgumiem. Savienībai būtu jāveic
līdzsvara atjaunošanas pasākumi, apturot koncesijas vai citas
saistības gadījumos, ja attiecīgā trešā valsts neveic
apmierinošus pielāgojumus. Šādos gadījumos Savienības
rīcības mērķis ir rosināt trešās valstis ieviest
tirdzniecības veicināšanas pasākumus, lai atjaunotu
situāciju, kas ir savstarpēji izdevīga.
(5)       To koncesiju grozīšanu
vai atsaukšanu, kas noteiktas PTO dalībvalstu tarifu sarakstos,
reglamentē GATT 1994 XXVIII pants un ar to
saistītā vienošanās. PTO dalībvalstis, ko ietekmē
šādi grozījumi, konkrētos apstākļos ir tiesīgas
atsaukt praktiski līdzvērtīgas koncesijas. Savienībai
šādos gadījumos būtu jāpieņem līdzsvara
atjaunošanas pasākumi, ja vien nav panākta vienošanās par
kompensējošiem pielāgojumiem. Savienības rīcības
mērķis būtu rosināt trešās valstis pieņemt
tirdzniecības veicināšanas pasākumus.
(6)       Savienībai
jābūt iespējai īstenot tās tiesības valsts
iepirkuma jomā, ņemot vērā, ka PTO Nolīgums par valsts
iepirkumu nosaka, ka strīdi, kas rodas saistībā ar minēto
nolīgumu, nav iemesls, lai apturētu koncesijas vai citas
saistības atbilstoši jebkuram citam PTO nolīgumam, uz kuru attiecas
vienošanās.
(7)       Šajā regulā
galvenā uzmanība būtu jāpievērš pasākumiem, kuru izstrādē
un piemērošanā Savienībai ir pieredze; laikus būtu
jānovērtē iespēja paplašināt šīs regulas
darbības jomu, lai tajā ietvertu pakalpojumu un
intelektuālā īpašuma tiesību nozares, ņemot
vērā katras šīs jomas specifiku.
(8)       Īstenojot
Savienības tiesības, būtu jānosaka preces izcelsme
saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulu (EEK)
Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi[9]; attiecībā uz
Savienības tiesību īstenošanu pēc strīda
izšķiršanas valsts iepirkuma jomā būtu jānosaka pakalpojuma
izcelsme, pamatojoties uz tās fiziskās vai juridiskās personas
izcelsmi, kura pakalpojumu sniedz.
(9)       Komisijai būtu
jāizvērtē šīs regulas darbība ne vēlāk
kā trīs gadus pēc tās pirmreizējās
īstenošanas, lai novērtētu un vajadzības gadījumā
uzlabotu tās efektivitāti.
(10)     Īstenošanas akti
atbilstoši šai regulai būtu jāpieņem, ievērojot
konkrētus regulā noteiktus atbilstības kritērijus.
(11)     Lai atspoguļotu šīs
regulas pieņemšanu attiecībā uz tirdzniecības politikas
pasākumu pieņemšanu, būtu jāgroza Padomes 1994. gada 22. decembra
Regula (EK) Nr. 3286/94, ar ko nosaka Kopienas procedūras
kopējās tirdzniecības politikas jomā, lai nodrošinātu
Kopienas tiesību īstenošanu saskaņā ar starptautiskās
tirdzniecības noteikumiem, jo īpaši tiem, kas ieviesti Pasaules Tirdzniecības
organizācijas aizgādnībā (pazīstama arī kā
“Tirdzniecības šķēršļu regula” (TŠR)).
(12)     Lai nodrošinātu
vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu
jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai. Šīs pilnvaras
būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada
16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un
vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem,
kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[10].
(13)     Lai aizsargātu
Savienības intereses, Komisijai būtu jāpieņem
tūlītēji piemērojami īstenošanas pasākumi, ja
pienācīgi pamatotos gadījumos, kas saistīti ar
vajadzību pielāgot tirdzniecības politikas pasākumus
attiecīgās trešās personas uzvedībai, tas ir vajadzīgs
neatliekamas steidzamības dēļ,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Mērķis
Šajā regulā paredzēti noteikumi
un procedūras, lai nodrošinātu, ka tiek faktiski īstenotas
Savienības tiesības apturēt vai atsaukt koncesijas vai citas
saistības saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības
nolīgumiem nolūkā
a)           reaģēt uz trešo valstu
izdarītiem starptautiskās tirdzniecības noteikumu
pārkāpumiem, kas ietekmē Savienības intereses, lai rastu
apmierinošu risinājumu;
b)           atjaunot līdzsvaru starp
koncesijām vai citām saistībām tirdzniecības
attiecībās ar trešām valstīm, ja tiek mainīts importa
režīms, ko piemēro precēm no Savienības.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro
šādas definīcijas:
a)           “valsts” ir jebkura valsts vai
atsevišķa muitas teritorija;
b)           “koncesijas vai citas
saistības” ir tarifa koncesijas vai jebkuras citas priekšrocības, ko
Savienība ir apņēmusies piemērot tirdzniecībā ar
trešām valstīm atbilstoši starptautiskās tirdzniecības
nolīgumiem, kurus tā noslēgusi;
c)           “zaudējuma vai
samazinājuma apjoms” ir apjoms, kādā tiek ietekmētas
Savienības tiesības atbilstoši starptautiskās tirdzniecības
nolīgumam. Ja vien attiecīgajā
nolīgumā nav definēts citādi, tas ietver jebkuru
nelabvēlīgu ekonomisko ietekmi, ko rada trešās valsts
pasākums;
d)           “obligāts cenas sods” ir
līgumslēdzēju iestāžu vai to struktūru pienākums,
kas organizē publiskā iepirkuma procedūras, palielināt cenu
– piemērojot atsevišķus izņēmumus – pakalpojumiem un/vai
precēm, kuru izcelsme ir konkrētās trešās valstīs un
kuri ir piedāvāti līguma slēgšanas tiesību
piešķiršanas procedūrās.
3. pants
Darbības
joma
1.           Šo regulu piemēro:
a)      pēc tirdzniecības strīdu
iztiesāšanas saskaņā ar PTO Vienošanos par strīdu
izšķiršanu, ja Savienība ir pilnvarota apturēt koncesijas vai
citas saistības atbilstoši daudzpusējiem nolīgumiem, uz kuriem
attiecas PTO Vienošanās par strīdu izšķiršanu;
b)      pēc tirdzniecības strīdu
iztiesāšanas atbilstoši citiem starptautiskās tirdzniecības
nolīgumiem, tostarp reģionāliem vai divpusējiem
nolīgumiem, ja Savienībai ir tiesības apturēt koncesijas
vai citas saistības atbilstoši šādiem nolīgumiem;
c)      attiecībā uz tādu
koncesiju vai citu saistību līdzsvara atjaunošanu, ko var veikt,
pamatojoties uz trešās valsts piemērotu aizsardzības
pasākumu saskaņā ar PTO Nolīguma par aizsardzības pasākumiem
8. pantu vai noteikumiem par aizsardzības pasākumiem, kas
iekļauti citos starptautiskās tirdzniecības nolīgumos,
tostarp reģionālos vai divpusējos nolīgumos;
d)      gadījumos, kad PTO dalībvalsts
groza koncesijas saskaņā ar 1994. gada Vispārējās
vienošanās par tarifiem un tirdzniecību XXVIII pantu, ja nav
bijusi vienošanās par kompensējošiem pielāgojumiem.
2.           Šī regula neskar
tirdzniecības politikas pasākumu pieņemšanu saskaņā ar
citām attiecīgām procedūrām gadījumos, kad 5. pantā
paredzētie pasākumi nav pieejami vai nenodrošinātu atbilstošu
vai efektīvu reakciju uz 1. punktā minētajām
situācijām.
4. pants
Savienības
tiesību īstenošana
1.           Ja ir vajadzīga
rīcība, lai aizsargātu Savienības intereses 3. panta 1. punktā
minētajos gadījumos, Komisija pieņem īstenošanas aktu, ar
ko nosaka atbilstīgus tirdzniecības politikas pasākumus.
Šādu īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 8. panta 2.
punktā minēto pārbaudes procedūru.
2.           Atbilstoši 1. punktam
pieņemti īstenošanas akti atbilst šādiem nosacījumiem:
a)      ja koncesijas vai citas saistības
aptur pēc tirdzniecības strīda iztiesāšanas
saskaņā ar PTO Vienošanos par strīdu izšķiršanu, to apjoms
nepārsniedz apjomu, ko apstiprinājusi PTO Strīdu
izšķiršanas padome;
b)      ja koncesijas vai citas saistības
aptur pēc starptautiskas strīda izšķiršanas procedūras
īstenošanas saskaņā ar divpusēju vai reģionālu
nolīgumu, to apjoms nepārsniedz zaudējuma vai samazinājuma
apjomu, ko izraisījis attiecīgais trešās valsts pasākums un
ko – atkarībā no konkrētā gadījuma – noteikusi
Komisija vai kas noteikts, vēršoties šķīrējtiesā;
c)      ja tiek atjaunots līdzsvars starp
koncesijām vai citām saistībām saskaņā ar
noteikumiem par aizsardzības pasākumiem, kas ietverti
starptautiskās tirdzniecības nolīgumos, Savienības rīcība
ir praktiski līdzvērtīga to koncesiju vai citu saistību
apjomam, kuras ietekmējis aizsardzības pasākums,
saskaņā ar nosacījumiem PTO Nolīgumā par
aizsardzības pasākumiem vai aizsardzības pasākumu
noteikumiem, kas ietverti reģionālos vai divpusējos
tirdzniecības nolīgumos, saskaņā ar kuriem piemēro
aizsardzības pasākumu;
d)      koncesijas, kas atsauktas
tirdzniecībā ar trešo valsti sakarā ar GATT 1994
XXVIII pantu un saistīto vienošanos, ir praktiski
līdzvērtīgas koncesijām, ko grozījusi vai atsaukusi
attiecīgā trešā valsts, saskaņā ar nosacījumiem,
ko paredz GATT 1994 XXVIII pants un saistītā vienošanās.
3.           Tirdzniecības politikas
pasākumus saskaņā ar 1. punktu nosaka, ņemot
vērā pieejamo informāciju un Savienības
vispārējās intereses un pamatojoties uz šādiem
kritērijiem:
a)      pasākumu efektivitāti, rosinot
trešās valstis ievērot starptautiskās tirdzniecības
noteikumus;
b)      pasākumu potenciālu
nodrošināt atvieglojumus Savienības uzņēmējiem, ko
ietekmē trešās valsts pasākumi;
c)      alternatīvu
attiecīgā produkta piegādes avotu pieejamībai, lai
novērstu vai līdz minimumam samazinātu nelabvēlīgo
ietekmi uz pakārtotajām nozarēm vai
galapatērētājiem Savienībā;
d)      jebkādiem
konkrētiem kritērijiem, kas var būt noteikti starptautiskās
tirdzniecības nolīgumos saistībā ar 3. pantā
paredzētajām situācijām.
5. pants
Tirdzniecības
politikas pasākumi
Neskarot starptautiskos nolīgumus, ko
noslēgusi Savienība, tirdzniecības politikas pasākumi, ko
var veikt, pieņemot īstenošanas aktu atbilstoši 4. panta 1. punktam,
ir šādi:
a)           tarifa koncesiju apturēšana un
jaunu vai palielinātu muitas nodokļu piemērošana, tostarp muitas
nodokļu atkārtota noteikšana lielākās labvēlības
režīma līmenī vai muitas nodokļu piemērošana,
pārsniedzot lielākās labvēlības līmeni, vai
jebkādu preču ievedmuitas vai izvedmuitas papildu maksājumu
ieviešana;
b)           preču importa vai eksporta
kvantitatīvu ierobežojumu ieviešana vai palielināšana neatkarīgi
no tā, vai tā notiek ar kvotu, importa vai eksporta licenču vai
citu pasākumu starpniecību;
c)           koncesiju apturēšana
publiskā iepirkuma jomā,
i)       izslēdzot no tādu
piedāvājumu publiskā iepirkuma, kura kopējo apjomu veido
vairāk nekā 50 % attiecīgās trešās valsts izcelsmes
preču vai pakalpojumu, un/vai
ii)       piemērojot obligātu cenas
sodu attiecībā uz piedāvājuma daļu, ko veido preces
vai pakalpojumi, kuru izcelsme ir attiecīgajā trešā valstī.
6. pants
Noteikumi
par izcelsmi
1.           Preces izcelsmi nosaka
saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulu (EEK)
Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi[11].
2.           Pakalpojuma izcelsmi nosaka,
pamatojoties uz tās fiziskās vai juridiskās personas izcelsmi,
kura to sniedz. Par pakalpojuma sniedzēja izcelsmes valsti uzskata:
a)      fiziskas personas
gadījumā – valsti, kurā persona ir
valstspiederīgā vai kurā viņai ir pastāvīgas
uzturēšanās tiesības;
b)      juridiskas personas gadījumā –
kādu no šīm:
i)        ja pakalpojumu nesniedz ar
komerciālu klātbūtni Savienībā – valsti,
kurā juridiskā persona ir dibināta vai citādi
organizēta saskaņā ar tās tiesību aktiem un kuras
teritorijā juridiskā persona veic reālu saimniecisko
darbību;
ii)       ja pakalpojumu sniedz ar komerciālu
klātbūtni Savienībā – dalībvalsti, kurā
juridiskā persona ir reģistrēta un kuras teritorijā tā
veic reālu saimniecisko darbību tā, ka tai ir tieša un faktiska
saikne ar attiecīgās dalībvalsts tautsaimniecību.
Ja juridiskā persona nav iesaistīta
reālā saimnieciskā darbībā tā, ka tai ir tieša un
faktiska saikne ar attiecīgās dalībvalsts tautsaimniecību, par
personas izcelsmi šā apakšpunkta ii) punkta vajadzībām
uzskata to fizisko vai juridisko personu izcelsmi, kurām pieder vai kuru
kontrolē ir juridiskā persona, kas sniedz pakalpojumus.
Uzskata, ka juridiskā persona, kas sniedz
pakalpojumu, “pieder” attiecīgās valsts personām, ja vairāk
nekā 50 % no līdzdalības tās pašu kapitālā
pieder minētās valsts personām, un ka to “kontrolē”
attiecīgās valsts personas, ja šādām personām ir
tiesības iecelt tās direktoru vairākumu vai citādi
likumīgi virzīt tās darbību.
7. pants
Pasākumu
apturēšana, grozīšana un izbeigšana
1.           Ja pēc īstenošanas
akta pieņemšanas atbilstoši 4. panta 1. punktam
attiecīgā trešā valsts piešķir Savienībai apmierinošu
kompensāciju 3. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā
minētajos gadījumos, Komisija var apturēt minētā
īstenošanas akta piemērošanu uz visu kompensācijas termiņu.
Par apturēšanu lemj saskaņā ar 8. panta 2. punktā
minēto pārbaudes procedūru.
2.           Komisija izbeidz atbilstoši 4. panta
1. punktam pieņemtu īstenošanas aktu šādos gadījumos:
a)      ja trešā valsts, kuras pasākumi
strīda izšķiršanas procedūrā tikuši atzīti par
nesaderīgiem ar starptautiskās tirdzniecības noteikumiem,
sāk tos ievērot vai ja ir citādi rasts savstarpēji
apmierinošs risinājums;
b)      gadījumos, kad tiek atjaunots
koncesiju vai citu saistību līdzsvars pēc tam, kad trešā
valsts pieņēmusi aizsardzības pasākumu, ja
aizsardzības pasākums tiek atsaukts vai beidzas tā termiņš vai
ja attiecīgā trešā valsts piešķir Savienībai
apmierinošu kompensāciju pēc īstenošanas akta pieņemšanas
atbilstoši 4. panta 1. punktam;
c)      gadījumos, kad PTO dalībvalsts
groza koncesijas saskaņā ar 1994. gada Vispārējās
vienošanās par tarifiem un tirdzniecību XXVIII pantu, ja
attiecīgā trešā valsts piešķir Savienībai apmierinošu
kompensāciju pēc īstenošanas akta pieņemšanas atbilstoši 4. panta
1. punktam.
Par izbeigšanu lemj saskaņā ar 8. panta
2. punktā noteikto pārbaudes procedūru.
3.           Ja, ņemot vērā
4. panta 2. un 3. punktā noteiktos nosacījumus un
kritērijus, ir jāpielāgo saskaņā ar šo regulu
pieņemti tirdzniecības politikas pasākumi, Komisija var ieviest
atbilstīgus grozījumus saskaņā ar 8. panta 2. punktā
noteikto pārbaudes procedūru.
4.           Pietiekami pamatotos
neatliekamas steidzamības gadījumos, kas saistīti ar
attiecīgā trešās valsts pasākuma izbeigšanu vai
grozīšanu, Komisija pieņem tūlītēji piemērojamus
īstenošanas aktus, ar ko aptur, groza vai izbeidz atbilstoši 4. panta 1. punktam
pieņemtus īstenošanas aktus, kā paredzēts šajā
pantā, saskaņā ar 8. panta 3. punktā minēto
procedūru.
8. pants
Komitejas
procedūra
1.           Komisijai palīdz
komiteja, kas izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 3286/94.
Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 3. panta
nozīmē.
2.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
3.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu saistībā ar
tās 5. pantu.
9. pants
Informācijas
vākšana
1.           Komisija pieprasa
informāciju un viedokļus par Savienības ekonomiskajām
interesēm attiecībā uz konkrētiem produktiem vai
nozarēm šīs regulas piemērošanā, publicējot
paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī vai izmantojot citus piemērotus publiskās
saziņas veidus.
2.           Saskaņā ar šo regulu
saņemto informāciju izmanto tikai tam mērķim, kuram tā
pieprasīta.
3.           Ne Komisija, ne Padome, ne
Eiropas Parlaments, ne dalībvalstis, ne to amatpersonas neizpauž
konfidenciālu informāciju, kas saņemta saskaņā ar šo
regulu, ja nav saņemta īpaša atļauja no šādas
informācijas sniedzēja.
4.           Informācijas
sniedzējs var pieprasīt, lai sniegtā informācija tiek
uzskatīta par konfidenciālu. Šādos gadījumos tai pievieno
nekonfidenciālu kopsavilkumu vai to iemeslu izklāstu, kuru
dēļ informāciju nevar apkopot.
5.           Ja tiek secināts, ka
konfidencialitātes pieprasījums nav pamatots, un ja informācijas
sniedzējs nevēlas informāciju darīt zināmu
atklātībai vai atļaut tās izpaušanu vispārinātā
vai apkopotā veidā, attiecīgo informāciju var neņemt
vērā.
6.           Šā panta 2.–5. punkts
neliedz Savienības varas iestādēm izpaust vispārīgu
informāciju. Šādā izpaušanā jāņem vērā
ieinteresēto personu leģitīmās intereses
attiecībā uz to komercnoslēpuma neizpaušanu.
10. pants
Pārskatīšana
Ne vēlāk
kā trīs gadus pēc īstenošanas akta pirmreizējās
piemērošanas saskaņā ar šo regulu Komisija pārskata regulas
īstenošanu un ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei.
11. pants
Grozījumi
citos aktos
Padomes Regulas (EK) Nr. 3286/94 (TŠR) 13. panta
3. punktu aizstāj ar šādu:
“Ja pēc tam, kad Savienība ir rīkojusies
saskaņā ar 12. panta 2. punktu, tai jāpieņem
lēmums par tirdzniecības politikas pasākumiem, kas
jāpiemēro saskaņā ar 11. panta 2. punkta
c) apakšpunktu vai ar 12. pantu, tā nekavējoties
rīkojas saskaņā ar Līguma 207. pantu
un vajadzības gadījumā – Regulu Nr. XX/XX
vai jebkurām citām piemērojamām procedūrām.”
12. pants
Šī regula stājas spēkā
[..] dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —                       Padomes
vārdā —
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
[1]               Sk. COM (2010)612 galīgā redakcija, 9.11.2010.,
4. punktu.
[2]               Sk. Padomes 2010. gada 21. decembra
secinājumus par ES tirdzniecības politiku, 8. punktu.
[3]               ES līdz šim vienmēr ir rīkojusies, katru
gadījumu izvērtējot atsevišķi (Padomes regula par Komisijas
priekšlikumu, kas pamatojās uz bijušo 133. pantu).
[4]               Šajā
saistībā sk. Padomes Regulu (EEK) Nr. 1461/93 par Amerikas
Savienoto Valstu pretendentu piekļuvi valsts līgumiem un Padomes
Regulu (EK) Nr. 1836/95, ar ko papildina pielikumu Regulai (EEK) Nr. 1461/93
par Amerikas Savienoto Valstu pretendentu piekļuvi valsts līgumiem.
[5]               Konkrētos apstākļos ASCM 4.10. pants
pilnvaro sūdzību izteikušo dalībvalsti veikt “attiecīgus
pretpasākumus”.
[6]               PTO Nolīgums par aizsardzības pasākumiem
un aizsardzības pasākumu noteikumi brīvās
tirdzniecības nolīgumos attiecas tikai uz preču
tirdzniecību. PTO dalībvalstīm vēl ir jāvienojas par
ārkārtas aizsardzības pasākumiem pakalpojumiem,
attiecībā uz kuriem ar Vispārējās vienošanās par
pakalpojumu tirdzniecību (GATS) X pantu ir atļautas
daudzpusējās sarunas.
[7]               Piemēram, ES un Korejas brīvās
tirdzniecības nolīguma 3.4. pants: “1. Puse, kas piemēro
divpusēju aizsargpasākumu, apspriežas ar otru pusi, lai savstarpēji
vienotos par atbilstīgu tirdzniecības liberalizācijas
kompensāciju koncesiju veidā, kam ir līdzvērtīga
ietekme uz tirdzniecību vai kas nodrošina papildu nodokļu
ieņēmumus, kuri līdzvērtīgi sagaidāmajiem
ieņēmumiem no aizsargpasākuma īstenošanas. Puse
organizē šādu apspriešanos ne vēlāk kā 30 dienu
laikā pēc divpusējā aizsargpasākuma piemērošanas.
2. Ja 30 dienu laikā pēc 1. punktā noteikto apspriežu
sākuma netiek panākta vienošanās par tirdzniecības
liberalizācijas kompensāciju, puse, uz kuras precēm attiecas
aizsargpasākums, var apturēt līdzvērtīgu koncesiju
piemērošanu pusei, kas piemēro aizsargpasākumu. 3. Šā
panta 2. punktā paredzētās apturēšanas tiesības
nevar īstenot divpusējā aizsargpasākuma pirmo 24 mēnešu
spēkā esības laikā ar noteikumu, ka aizsargpasākums
atbilst šā nolīguma noteikumiem.”
[8]               Ar nosacījumu, ka tām ir
“sākotnējās sarunu tiesības”, “galvenās piegādes
intereses” vai “būtiskas intereses”.
[9]               OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp.
[10]             OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
[11]             OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp.


|

52011PC0486

/* COM/2011/0486 galīgā redakcija - 2011/0219 (NLE) */  Priekšlikums PADOMES REGULA par daļējas starpposma pārskatīšanas beigšanu attiecībā uz antidempinga pasākumiem, kas piemērojami Indijas izcelsmes polietilēntereftalāta (PET) importam

	PASKAIDROJUMA RAKSTSPRIEKšLIKUMA KONTEKSTS |Priekšlikuma pamatojums un mērķi Priekšlikums attiecas uz Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis („pamatregula”), piemērošanu ar cita starpā Indijas izcelsmes polietilēntereftalāta importu saistītajā procedūrā. |Vispārīgais konteksts Šis priekšlikums ir sagatavots, īstenojot pamatregulu un veicot izmeklēšanu saskaņā ar pamatregulā noteiktajām pamatprasībām un procedūras prasībām. |Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Patlaban spēkā esošie pasākumi noteikti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 192/2007, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu, tostarp Indijas izcelsmes, polietilēntereftalātu importam, tās ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1286/2008 grozītajā redakcijā. |Atbilstība pārējiem Eiropas Savienības politikas virzieniem un mērķiem Neattiecas. |APRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |Procedūrā iesaistītajām ieinteresētajām personām jau bija iespēja aizstāvēt savas intereses izmeklēšanas laikā saskaņā ar pamatregulas nosacījumiem. |Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana |Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. |Ietekmes novērtējums Priekšlikums ir sagatavots, īstenojot pamatregulu. Pamatregulā nav paredzēts vispārējs ietekmes novērtējums, bet sniegts pilnīgs vērtējamo nosacījumu uzskaitījums. |PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI |Ierosināto pasākumu kopsavilkums Ņemot vērā Indijas ražotāja eksportētāja pieprasījumu, 2010. gada 10. jūnijā Komisija sāka spēkā esošo pasākumu starpposma pārskatīšanu, ko piemēro Indijas izcelsmes polietilēntereftalāta importam. Pieprasījums bija balstīts uz pirmšķietamiem pierādījumiem, ka ir mainījušies apstākļi, uz kuru pamata ir noteikti piemērojamie pasākumi, proti, ir notikušas ievērojamas izmaiņas uzņēmuma ražošanas izmaksās un tāpēc ir izveidojusies daudz mazāka dempinga starpība nekā pašreizējo pasākumu noteikšanas brīdī. Tādēļ, lai neitralizētu dempingu, vairs nav jāturpina pasākumu piemērošana esošajā līmenī. Padomes regulas priekšlikums ir balstīts uz izmeklēšanas laikā iegūtajiem rezultātiem, kas attiecas tikai uz dempinga pārbaudi, ciktāl tas skar pieprasījuma iesniedzēju. Izmeklēšanā konstatēja, ka pretēji pieprasījuma iesniedzēja apgalvojumam normālā vērtība bija palielinājusies, nevis samazinājusies. Turklāt konstatēja, ka eksporta uz Savienību cenas ietekmē uzņēmuma ar Komisiju atrunātās cenu saistības un cenas uz citiem eksporta tirgiem bija konsekventi zemākas, tāpēc no jauna aprēķinātā dempinga starpība nebūtu spēkā ilglaicīgi. Tādēļ Padomei ierosina pieņemt pievienoto regulas priekšlikumu, kas izbeigtu izmeklēšanu. |Juridiskais pamats Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis. |Subsidiaritātes princips Priekšlikums ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. |Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu turpmāk minēto iemeslu dēļ. |Rīcības forma ir aprakstīta iepriekš minētajā pamatregulā un neparedz valstu lēmumus. |Netiek prasīts norādīt, kā līdz minimumam samazina un proporcionāli priekšlikuma mērķim sadala Eiropas Savienības, valstu valdību, reģionālo un vietējo iestāžu, uzņēmēju un pilsoņu finansiālo un administratīvo slogu. |Juridisko instrumentu izvēle |Ierosinātais instruments: regula. |Citi instrumenti nebūtu piemēroti šādā iemesla dēļ: iepriekš minētā pamatregula neparedz alternatīvas. |IETEKME UZ BUDžETU |Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu. |2011/0219 (NLE)PriekšlikumsPADOMES REGULApar daļējas starpposma pārskatīšanas beigšanu attiecībā uz antidempinga pasākumiem, kas piemērojami Indijas izcelsmes polietilēntereftalāta (PET) importamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,ņemot vērā Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis[1] („pamatregula”), un jo īpaši tās 11. panta 3. punktu,ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija (Komisija) iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,tā kā:1.  PROCEDŪRA2.  Spēkā esošie pasākumi3.  Padome ar Regulu (EK) Nr. 2604/2000[2] piemēroja galīgo antidempinga maksājumu cita starpā Indijas („attiecīgā valsts”) izcelsmes polietilēntereftalāta (PET) importam („sākotnējā izmeklēšana”). Pēc termiņa beigu pārskatīšanas izmeklēšanas Padome ar Regulu (EK) Nr. 192/2007[3] vēl uz pieciem gadiem noteica galīgu antidempinga maksājumu. Pēc daļējas starpposma pārskatīšanas izmeklēšanas („pēdējā pārskatīšanas izmeklēšana”) antidempinga pasākumus grozīja ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1286/2008[4]. Pasākumi bija noteikti atbilstoši kaitējuma novēršanas līmenim un ietver īpašus antidempinga maksājumus. Maksājuma likmes svārstās no EUR 87,50 līdz EUR 200,90 par tonnu atsevišķi minētiem Indijas ražotājiem ar atlikušo maksājuma likmi EUR 153,60 par tonnu, ko piemēro citu ražotāju importam („spēkā esošie antidempinga maksājumi”).4.  Padome ar Regulu (EK) Nr. 2603/2000[5] piemēroja galīgo kompensācijas maksājumu cita starpā Indijas izcelsmes polietilēntereftalāta (PET) importam. Pēc termiņa beigu pārskatīšanas izmeklēšanas Padome ar Regulu (EK) Nr. 193/2007[6] vēl uz pieciem gadiem noteica galīgu kompensācijas maksājumu. Pēc pēdējās pārskatīšanas izmeklēšanas kompensācijas pasākumus grozīja ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1286/2008. Kompensācijas pasākumi ietver īpašus maksājumus. Maksājuma likmes svārstās no EUR 0 līdz EUR 106,5 par tonnu atsevišķi minētiem eksportētājiem ar atlikušo maksājuma likmi EUR 69,4 par tonnu, ko piemēro citu ražotāju importam („spēkā esošie kompensācijas pasākumi”).5.  Ar Komisijas 2000. gada 29. novembra Lēmumu 2000/745/EK[7] Komisija pieņēma atsevišķu ražotāju eksportētāju saistību piedāvājumus, nosakot minimālo importa cenu (MIC) („saistības”).6.  Pārskatīšanas pieprasījums7.  Uzņēmums Reliance Industries Limited , Indijas PET ražotājs eksportētājs („pieprasījuma iesniedzējs” jeb „Reliance”), saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu iesniedza pieprasījumu veikt daļēju starpposma pārskatīšanu („pašreizējā pārskatīšana”). Pieprasījums attiecās tikai uz dempingu un pieprasījuma iesniedzēju. Vienlaikus pieprasījuma iesniedzējs lūdza pārskatīt spēkā esošos kompensācijas pasākumus. Atlikušie antidempinga un kompensācijas maksājumi ir piemērojami Reliance ražoto produktu importam, un pieprasījuma iesniedzēja tirdzniecības darījumus ar Savienību reglamentē atrunātās saistības.8.  Pieprasījuma iesniedzējs iesniedza pirmšķietamus pierādījumus, kas apliecina, ka maksājumi vairs nav jāpiemēro pašreizējā apmērā, lai neitralizētu dempingu. Jo īpaši pieprasījuma iesniedzējs apgalvoja, ka ir būtiski mainījušās uzņēmuma ražošanas izmaksas un ka šo izmaiņu rezultātā kopš spēkā esošo pasākumu ieviešanas ir ievērojami samazinājusies dempinga starpība. Salīdzinot pieprasījuma iesniedzēja cenas iekšzemes tirgū un cenas eksportam uz Savienību, ir konstatēts, ka dempinga starpība ir ievērojami zemāka nekā pašreizējo maksājumu apmērs.9.  Daļējas starpposma pārskatīšanas sākšana10.  Apspriedusies ar Padomdevēju komiteju un konstatējusi, ka pieprasījumā ir pietiekami daudz pirmšķietamu pierādījumu, Komisija 2010. gada 10. jūnijā paziņoja, ka saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu sāk daļēju starpposma pārskatīšanu, kas attiecas tikai uz dempingu, ciktāl tas skar pieprasījuma iesniedzēju, publicējot paziņojumu par pārskatīšanas sākšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī [8].11.  Attiecīgais ražojums un līdzīgais ražojums12.  Pārskatīšanas procedūra attiecas uz polietilēntereftalātu (PET) ar viskozitātes koeficientu 78 ml/g vai lielāku, kas atbilst ISO standartam 1628-5 („attiecīgais ražojums”). To pašlaik klasificē ar KN kodu 3907 60 20, un tā izcelsmes valsts ir Indija.13.  Izmeklēšanā ir konstatēts, ka saražotajam un Indijas iekšējos tirgos realizētajam ražojumam un Savienībai pārdotajam attiecīgajam ražojumam ir vienādas fiziskās un ķīmiskās pamatīpašības, kā arī izmantojums. Tādējādi pamatregulas 1. panta 4. punkta nozīmē iekšējos tirgos realizētie ražojumi un eksporta tirgos pārdotie ražojumi ir uzskatāmi par līdzīgiem. Tā kā pašreizējā pārskatīšana attiecās uz dempinga noteikšanu, ciktāl tas skar pieprasījuma iesniedzēju, nav izdarīti secinājumi saistībā ar Savienības rūpniecības nozares ražotajiem un Savienības tirgū realizētajiem ražojumiem.14.  Iesaistītās personas15.  Komisija oficiāli informēja pieprasījuma iesniedzēju, eksportētājvalsts pārstāvjus un Savienības ražotāju apvienību par pārskatīšanas sākšanu. Ieinteresētajām personām paziņojumā par procedūras sākšanu norādītajā termiņā bija dota iespēja rakstiski paziņot savu viedokli un lūgt, lai tās tiktu uzklausītas.16.  Tika uzklausītas visas ieinteresētās personas, kas to pieprasīja un norādīja konkrētus iemeslus, kādēļ tās ir jāuzklausa.17.  Lai saņemtu informāciju, kas vajadzīga izmeklēšanai, Komisija nosūtīja pieprasījuma iesniedzējam anketu un saņēma atbildi noteiktajā termiņā.18.  Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu dempinga noteikšanai. Komisija veica pārbaudes apmeklējumus pieprasījuma iesniedzēja telpās Mumbajā, Indijā.19.  Pārskatīšanas izmeklēšanas periods20.  Izmeklēšana attiecībā uz dempingu aptvēra laikposmu no 2009. gada 1. aprīļa līdz 2010. gada 31. martam („pārskatīšanas izmeklēšanas periods” jeb „PIP”).21.  IZMEKLĒŠANAS REZULTĀTI22.  PI periodā apgalvotās apstākļu maiņas ilglaicīgums23.  Saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu tika pārbaudīts, vai apstākļi attiecībā uz dempingu ir ievērojami mainījušies un vai to maiņa uzskatāma par ilgstošu.24.  Pieprasījuma iesniedzējs apgalvoja, ka izmaiņas normālajā vērtībā un eksporta cenās kopš sākotnējās izmeklēšanas, kad noteica dempinga starpību, ir radušās būtisku ražošanas izmaksu izmaiņu rezultātā. Tika apgalvots, ka ražošanas izmaksu izmaiņas saistītas ar pazeminātiem muitas nodokļiem, kas piemērojami, uz Indiju importējot ražošanas procesā izmantotās pamatizejvielas. Turklāt pieprasījuma iesniedzējs apgalvoja, ka, pazeminoties muitas nodokļiem, mazinājās eksporta stimuls un tāpēc mainījās pārdošanas cenas iekšzemes tirgū, pēc kurām nosaka normālo vērtību.25.  Tomēr konstatēja, ka, lai gan muitas nodokļi un eksporta stimuli tika pazemināti, uzņēmuma pārdošanas cenas iekšzemes tirgū, ko izmantoja normālās vērtības noteikšanai PIP, bija augstākas par cenām, ko sākotnējā izmeklēšanā izmantoja pieprasījuma iesniedzēja dempinga starpības noteikšanai. Iekšzemes tirdzniecības cenas pieauga, jo cita starpā palielinājās atsevišķu izejvielu un citu resursu izmaksas.26.  Eksporta cenas uz ES pārskatīšanas izmeklēšanas periodā noteica atbilstīgi pamatregulas 2. panta 8. un 9. punktam. Tomēr ir jo īpaši jāanalizē, vai cenu saistības, kuras nozīmē, ka pieprasījuma iesniedzēja pienākums ir pārdot savu ražojumu ES tirgū par cenu, kas pārsniedz MIC, kura noteikta katram mēnesim, PIP laikā ir ietekmējušas pieprasījuma iesniedzēja eksporta cenas. Secināja, ka iepriekšminēto iemeslu dēļ, eksportu uz ES tiešām ietekmēja cenu saistības. Tādējādi pieprasījuma iesniedzējam bija jāievēro MIC saistības, un tas izvēlējās neeksportēt uz ES atsevišķos PIP mēnešos, kad tā eksporta cenas uz citiem eksporta tirgiem bija zemākas par MIC.27.  Tika konstatēts, ka pieprasījuma iesniedzējs savu ražojumu Savienībā pārdeva tikai sešus mēnešus no pārskatīšanas izmeklēšanas periodā iekļautā laikposma. No otras puses, pieprasījuma iesniedzējs visu attiecīgo periodu pārdeva ražojumus citos eksporta tirgos, kuros tam nebija jāievēro cenu saistībās noteiktie pienākumi. Novēroja, ka eksporta cenas uz trešām valstīm mēnešos, kad pieprasījuma iesniedzējs neeksportēja uz ES, bija ievērojami zemākas par noteikto MIC. Tādēļ, ņemot vērā iepriekšminēto, var pamatoti uzskatīt, ka vienīgais iemesls, kādēļ pieprasījuma iesniedzējs nepārdeva savus ražojumus Savienībā pārējos mēnešos, bija cenu saistību noteiktie pienākumi un neiespējamība pārdot par zemāku cenu nekā MIC.28.  Pieprasījuma iesniedzējs apstrīdēja konstatējumu, ka iemesls, kāpēc tas nepārdeva ražojumus uz Savienību, ir spēkā esošās saistības. Pieprasījuma iesniedzējs apgalvoja, ka attiecībā uz pārdošanu uz citiem lieliem eksporta tirgiem PIP bija mēneši, kad nekas netika pārdots, tāpēc neregulāra tirdzniecība nav specifiska Savienības tirgus iezīme. Tas arī apgalvoja, ka, pa mēnešiem salīdzinot visu pārējo eksportētājvalstu attiecīgā ražojuma importa uz ES cenu vai Indijas izcelsmes attiecīgā ražojuma importa cenu ar uzņēmuma mēneša MIC, būtu redzams, ka Reliance būtu varējis pārdot ražojumus uz ES visos PIP mēnešos, nepārkāpjot saistību pienākumus.29.  Pieprasījuma iesniedzēja argumentus nevar pieņemt, jo, no vienas puses, uzņēmums vērsa savu darbību uz konkrētiem atsevišķiem tirgiem ar to specifiskajām īpatnībām un tas neizskaidro, kāpēc uzņēmums nepārdeva ražojumus uz ES. No otras puses, pieprasījuma iesniedzēja veikto salīdzinājumu pamatā bija vispārīgi statistikas dati, savukārt pašreizējās pārskatīšanas pamatā ir uzņēmumam specifiski dati, kas ir atbilstošāki un uzticamāki, lai izdarītu secinājumus. Izklāstītie argumenti nebija arī pilnīgi derīgi, piemēram, dažus mēnešus importa cenas uz ES tiešām bija augstākas par MIC, bet citos periodos vispārējās importa cenas bija zemākas par MIC, tāpēc uz to pamata nebija iespējams izdarīt vispārīgus secinājumus. Tomēr nevar apstrīdēt faktu, ka pieprasījuma iesniedzējs pārdeva ražojumus uz Savienību tikai tajos mēnešos, kad vispārējās importa cenas Savienībā bija vienādas ar MIC vai augstākas par to.30.  Pieprasījuma iesniedzēja apgalvojums, ka tas, ja būtu vēlējies, būtu varējis pārdot ražojumus Savienības tirgū to sešu mēnešu laikā, kad tas pārdeva ražojumus citos eksporta tirgos par cenām, kas zemākas par MIC, ir noraidīts kā spekulatīvs un nepamatots. Pieprasījuma iesniedzējs nepauda citus argumentus, kāpēc tas nepārdeva ražojumus uz ES minēto sešu mēnešu laikā, kamēr tas pārdeva tos pašus ražojumus citos eksporta tirgos par cenām, kas zemākas par MIC. Tāpēc secināja, ka pieprasījuma iesniedzējs nepārdeva ražojumus uz Savienību konkrētā laikposmā, jo tam bija jāievēro saistību pienākumi. Tādējādi PIP Savienības tirgū noteiktās eksporta cenas nav uzticamas.31.  Salīdzinājumu veica arī starp pieprasījuma iesniedzēja pārdošanas cenām Savienības tirgū un cenām, ko bija iespējams panākt citos eksporta tirgos, kuros nebija spēkā cenu saistības. Tika konstatēs, ka eksporta cenas tirgos, kur nav spēkā cenu saistības, visa PIP laikā bija ievērojami zemākas.32.  Pieprasījuma iesniedzējs apšaubīja secinājumus, kas tika izdarīti, pamatojoties uz cenu salīdzinājumu Savienības un citos eksporta tirgos, un apgalvoja, ka, salīdzinot atsevišķu valstu līmenī, ir vairāki citi eksporta tirgi, kuros noteiktās cenas bija augstākas par ES tirgū noteiktajām cenām. Tomēr šajā saistībā vidējo cenu salīdzinājums ir atbilstošāks par atsevišķu valstu salīdzinājuma individuālajām atšķirībām, kuras būtu saistītas ar to lielumu, gan arī ar specifiskiem konkurences aspektiem šajos atsevišķajos tirgos.33.  Tādējādi eksporta cenas trešo valstu tirgos labāk atspoguļo uzņēmuma parasto cenu veidošanas politiku. Cenu starpība starp cenām eksportam uz Savienību un cenām eksportam uz citām pasaules valstīm liecina, ka pastāv svarīgi ekonomiski argumenti, kas rosinātu Reliance pārdot ražojumus ES par ievērojami zemākām cenām, ja nebūtu spēkā MIC. Šajos apstākļos tiek uzskatīts, ka jauns dempinga starpības aprēķins, pamatojoties uz PIP laikā spēkā esošajām cenām eksportam uz ES, tiktu noteikts, balstoties uz cenām, kas nav būtiski mainījušās un kas nebūs ilgstošas. Tas pats secinājums attiecas uz pieprasījuma iesniedzēja apgalvojumu, kā minēts 5. apsvērumā, ka tā iekšzemes cenu salīdzinājums ar cenām uz Savienību apliecinātu dempinga starpību, kas zemāka par pašreizējo maksājumu līmeni.34.  Tādējādi nav izpildīti pamatregulas 11. panta 3. punkta nosacījumi saistībā ar ievērojamām dempinga izmaiņām. Tāpēc pasākumu turpmāka piemērošana pašreizējā līmenī ir vajadzīga, lai neitralizētu dempingu.35.  Pēc informācijas saņemšanas, pieprasījuma iesniedzējs norādīja, ka tā Savienības tirgū noteiktās cenas ir pilnībā uzticamas. Tā kā šīs eksporta cenas būtiski pieauga laikā no sākotnējā izmeklēšanas perioda līdz PIP, būtu jāuzskata, ka uzņēmuma eksporta politika arī būtiski mainījusies šajā periodā un ka šīs izmaiņas ir ilgstošas. Tādējādi arī uzņēmuma dempinga starpība būtu būtiski samazinājusies, un šīs izmaiņas būtu ilgstošas.36.  Turklāt pieprasījuma iesniedzējs apgalvoja, ka ilglaicīgā apstākļu maiņa nav izšķirošais elements novērtējumā, kas jāveic pēc pārskatīšanas sākšanas , un ka būtiskāk ir izvērtēt, vai turpmāka pasākumu piemērošana ir vajadzīga, lai neitralizētu dempingu. Tas norādīja uz pamatregulas 11. panta 1. punktā un PTO Antidempinga nolīguma 11.1. pantā izklāstīto pamatprincipu, ka antidempinga pasākumi paliek spēkā tik ilgi un tādā apmērā, kāds nepieciešams, lai neitralizētu dempingu, kas rada zaudējumus. Šajā saistībā pieprasījuma iesniedzējs apgalvoja, ka nepieciešamības analīzei būtu jābūt perspektīva novērtējuma veidā, kam vajadzētu vismaz paredzamu vai gaidāmu dempinga atkārtošanos iepriekš noteiktajā līmenī.37.  Pamatregulas 11. panta 1. punktā teikts, ka „antidempinga pasākums paliek spēkā tik ilgi un tādā apmērā, kāds nepieciešams, lai neitralizētu dempingu, kas rada zaudējumus”. Šo principu piemēro arī starpposma pārskatīšanā, proti, kā šajā konkrētajā gadījumā, jo pamatregulas 11. panta 3. punktā cita starpā teikts, ka „[..] Starpposma pārbaudi uzsāk, ja pieprasījumā ir sniegti pietiekami pierādījumi tam, ka pasākuma turpmāka piemērošana, lai neitralizētu dempingu, ilgāk nav nepieciešama, un/vai nav domājams, ka zaudējumi turpināsies vai atkārtosies, ja pasākumu atceltu vai mainītu [..]”. Šis noteikums paredz kritēriju, kurš jāizpilda, ja ieinteresētā persona uzskata, ka pasākumu līmenis ir pārak zems vai pārāk augsts, un tāpēc pieprasa šo pasākumu pārskatīšanu. Ja šādu pārskatīšanu uzsāk, pamatregulas 11. panta 3. punktā skaidri noteikts: „Ja izmeklēšanas pasākumus veic, ievērojot šo punktu, Komisija cita starpā var apsvērt, vai ar dempingu [..] saistītie apstākļi ir ievērojami mainījušies [..]. Šajā sakarā, pieņemot galīgo lēmumu, ņem vērā visus būtiskos un pienācīgi dokumentētos pierādījumus”. Tāpēc 11. panta 3. punkts nodrošina papildu novērtējuma kritēriju (t. i., ievērojamu apstākļu maiņu) attiecībā uz starpposma pārskatīšanām, kuras papildus procedūras sākšanas nosacījumam (t. i., vai pasākumi pašreizējā līmenī joprojām vajadzīgi) jāņem vērā izmeklēšanā, kā apgalvo pieprasījuma iesniedzējs.38.  Jānorāda arī, ka tā ir standartprakse starpposma pārskatīšanas izmeklēšanā novērtēt, vai izmeklēšanā konstatētā apstākļu maiņa ir ilglaicīga. Šajā saistībā Eiropas Savienības Vispārējās tiesas judikatūra[9] apstiprina, ka „ iestādēm ir plaša rīcības brīvība, tostarp iespēja prospektīvi izvērtēt attiecīgo eksportētāju cenu politiku, veicot pārbaudi par esošo pasākumu saglabāšanas nepieciešamību ”. Pieejamie pierādījumi liecina, ka Reliance noteiktās eksporta cenas Savienības tirgū neatspoguļo pieprasījuma iesniedzēja faktisko cenu veidošanas politiku, tāpēc, kā secināts 21. apsvērumā, ES tirgū PIP noteiktās cenas nav uzticamas, un tādējādi, pamatojoties uz šīm cenām, no jauna aprēķināta dempinga starpība būtu noteikta pēc cenām, kas nav būtiski, nedz arī ilgstoši mainījušās, kā minēts 24. apsvērumā.39.  Neskatoties uz secinājumu, ka eksporta cenas uz ES nav būtiski un ilgstoši mainījušās, pieprasījuma iesniedzēja argumenti tika ņemti vērā un tika novērtēts, vai pasākumi to pašreizējā līmenī joprojām ir nepieciešami, lai neitralizētu dempingu. Šajā saistībā pieteikuma iesniedzējs apgalvoja, ka tā dempinga starpība ir ievērojami mazāka par sākotnējā izmeklēšanā konstatēto, un tā eksporta politika citos tirgos apstiprina, ka dempinga starpības pārmaiņas atspoguļo tendenci, kuru var pamatoti gaidīt arī nākotnē, tāpēc pasākumu pašreizējais līmenis ir acīmredzami pārmērīgs. Tomēr, secināja, ka šie argumenti nav pamatoti ar faktiem. Pirmkārt, attiecībā uz pieprasījuma iesniedzēja eksporta politiku citos tirgos konstatēja, ka, pretēji pieprasījumā paustajam apgalvojumam, cenas šajos tirgos vidēji bija par gandrīz 10 % zemākas nekā cenas ES tirgū. Pie šiem trešo valstu eksporta tirgiem pieder vairākas valstis ar dažāda lieluma tirgiem, un dažās no tām, visticamāk, neražo PET. Tāpēc šos tirgus definē to individuālās konkurences iezīmes, kuru dēļ cenas un tendences atšķiras no tām, kas vērojamas ES tirgū. Otrkārt, ņemot vērā šos konstatējumus, arī ja būtu konstatēts, ka pašreizējais pasākumu līmenis būtu jāmaina, jo tas vairs nav vajadzīgs dempinga neitralizēšanai, nav iespējams pienācīgi precīzi noteikt, kāds līmenis būtu atbilstošs, jo nav pieejami uzticami eksporta cenu rādītāji, kuri izrietētu no normāliem apstākļiem Savienības tirgū un atspoguļotu tos.40.  Visbeidzot, pieprasījuma iesniedzējs uzskatīja, ka varētu veikt korekcija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu un konkrēti 2. panta 10. punkta k) apakšpunktu saistībā ar „ atšķirībām citos faktoros [..], ja ir redzams, ka tie skar cenu salīdzināmību atbilstīgi šim punktam ”.41.  Ņemot vērā minētos secinājumus, ka eksporta cenu izmaiņas nebija būtiskas, nedz ilgstošas, nav iespējams noteikt dempinga starpību. Tāpēc pieprasījums veikt korekciju nav piemērojams un tiek noraidīts.42.  IZMEKLĒŠANAS IZBEIGŠANA43.  Ņemot vērā konstatējumus, ka ar dempingu saistītie apstākļi nav ievērojami un ilglaicīgi mainījušies, tiek uzskatīts, ka pašreizējā pārskatīšana ir jāizbeidz, neveicot grozījumus pieprasījuma iesniedzēja maksājuma apmērā. Tādēļ ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1286/2008 piemērotie antidempinga pasākumi Reliance ražotajam PET importam ir jāsaglabā nemainīgi.44.  INFORMĀCIJAS SNIEGŠANA45.  Pieprasījuma iesniedzējs, kā arī citas iesaistītās personas ir informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, kas ir pamatā lēmumam ierosināt pašreizējās daļējās starpposma pārskatīšanas izbeigšanu. Saņemtās piezīmes neietekmēja iepriekš minēto secinājumu.46.  NOBEIGUMA NOTEIKUMI47.  Tādēļ šo pārskatīšanu ir jāizbeidz, neveicot grozījumus Regulā (EK) Nr. 192/2007,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.1. pantsAr šo ir izbeigta Indijas izcelsmes polietilēntereftalāta importam, kuru pašlaik klasificē ar KN kodu 3907 60 20, piemērojamo antidempinga pasākumu daļējā starpposma pārskatīšana, neveicot grozījumus spēkā esošajos pasākumos.2. pantsŠī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājs [1] OV L 343, 22.12.2009., 51. lpp.[2] OV L 301, 30.11.2000., 21. lpp.[3] OV L 59, 27.2.2007., 1. lpp.[4] OV L 340, 19.12.2008., 1. lpp.[5] OV L 301, 30.11.2000., 1. lpp.[6] OV L 59, 27.2.2007., 34. lpp.[7] OV L 301, 30.11.2000., 88. lpp.[8] OV C 151, 10.6.2010., 15. lpp.[9] Lietas T-143/06 sprieduma 48. punkts.