				|

		52013PC0022

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atbilstīgi Direktīvas 2003/96/EK 19. pantam atļauj Francijai piemērot nodokļu līmeņa samazinājumus benzīnam un dīzeļdegvielai, ko izmanto par degvielu /* COM/2013/022 final - 2013/0018 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un
elektroenerģijai ES reglamentē Padomes Direktīva 2003/96/EK[1] (turpmāk „Enerģijas
nodokļu direktīva” vai „direktīva”).
Saskaņā ar minētās
direktīvas 19. panta 1. punktu un papildus 5., 15. un 17. pantā
paredzētajiem noteikumiem Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar
vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij
ieviest turpmākus atbrīvojumus no nodokļa vai nodokļa
samazinājumus īpašu politikas apsvērumu interesēs.
Šā priekšlikuma mērķis ir
noteiktajās robežās ļaut Francijai arī turpmāk
piemērot diferencētu nodokļa līmeni bezsvina benzīnam
un dīzeļdegvielai, izņemot komerciāli izmantojamo dīzeļdegvielu.
Šādai diferenciācijai ir jāatspoguļo dažu
centrālās valdības agrāk īstenotu varas aspektu
decentralizācija.
Lūgums
un tā vispārīgais konteksts
Padomes Īstenošanas Lēmums 2011/38/ES[2] (turpmāk "Lēmums
2011/38/ES"), ievērojot Padomes Lēmumu 2005/767/EK[3] (turpmāk "Lēmums
2005/767/EK"), atļāva Francijai līdz 2012. gada 31. decembrim
reģionālā līmenī piemērot samazinātas
nodokļu likmes bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai
administratīvās reformas mērķiem, kas ietver dažu
centrālās valdības agrāk īstenotu varas aspektu
decentralizāciju.
Uz minētā lēmuma pamata
Francija pašlaik piemēro shēmu, kas ļauj Francijas
administratīvajiem reģioniem piemērot samazinātus
nodokļus bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai, izņemot
komerciāli izmantojamu dīzeļdegvielu. Konkrētais nodoklis
ir Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers (TIPP) — iekšzemes
nodoklis naftas produktiem, un tas ir akcīzes nodoklis.
Ar 2012. gada 10. februāra
vēstuli, pamatojoties uz direktīvas 19. pantu, Francijas
iestādes lūdza atjaunināt šo sistēmu ar identiskiem
noteikumiem, bet uz sešu gadu laikposmu no 2013. gada 1. janvāra
līdz 2018. gada 31. decembrim. Papildu informāciju un
precizējumus Francijas iestādes sniedza 2012. gada 24. maijā
un 2012. gada 5. oktobrī.
Pasākuma
darbība
Francijas muitas kodekss nosaka vienotas
maksimālās nodokļa likmes bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai.

Reģioniem ir atļauts samazināt
šīs likmes par summu, kas, tāpat kā iepriekš, nevar
pārsniegt EUR 35,4 par 1000 litriem bezsvina benzīna,
tostarp E10 degvielai, un EUR 23,0 par 1000 litriem
dīzeļdegvielas visā atkāpes darbības periodā.
Šīs summas veido maksimālos ieņēmumus par 1000 litriem,
ko tieši saņem reģioni. Katru gadu par samazinājuma summu
reģionālās padomes lemj balsojot, kas apliecina lēmumu
pieņemšanas autonomiju reģionos un stimulē uzlabot
vietējās pārvaldes kvalitāti, ko nav iespējams
panākt, izmantojot pārvietojumus no valsts budžeta pašvaldību
budžetā.
Nodokļu līmenis pēc
samazinājumiem nedrīkst būt zemāks par ES
minimālajām likmēm, kas noteiktas Direktīvā 2003/96/EK,
un samazinājumu nedrīkst piemērot attiecībā uz
dīzeļdegvielu komerciālam patēriņam.
Attiecīgo
produktu kontroles un aprites pasākumi
Centrālā valdība,
neatkarīgi no samazinājumiem, ko pieņēmuši reģioni,
saglabās atbildību par dīzeļdegvielas un bezsvina
benzīna akcīzes nodokļa iekasēšanu un kontroli.
Degviela tikts aplikta ar nodokli tās
patērēšanas laikā, un tai tiks piemērota akcīzes
nodokļa likme, kas ir spēkā degvielas piegādes
reģionā.
Lai novērstu īpašu, noteiktu
krāpšanas risku (piegādes novirzīšana, lai gūtu labumu no
nodokļu piemērošanas atšķirībām starp reģioniem),
tiks nodrošināta loģistikas ķēdes novērošana,
izmantojot iepriekšēju dažādo saņēmēju
identifikāciju, ko veiks piegādātāji, un šīs
informācijas nodošana muitas administrācijai. Riska analīze
liecina, ka saņēmēji būtu jāiedala trīs
kategorijās: degvielas, par ko ir nomaksāti nodokļi,
galapatērētāji, kuri var nodrošināt uzglabāšanu
vairumā, šīs degvielas uzpildes stacijas un izplatītāji.
Degvielas, par ko ir nomaksāti nodokļi, nacionālas aprites
gadījumā muitas dienesti varēs pārbaudīt produkta
izcelsmi un tā mērķreģionu. Netipiska maršruta vai
neizskaidrotas aizkavēšanās gadījumā dienests varēs
veikt izmeklēšanu par iespējamu novirzīšanos no
sākotnēji deklarētā mērķreģiona.
Francijas
argumenti saistībā ar ietekmi uz iekšējo tirgu un valsts
atbalsta aspektiem
Francijas iestādes uzskata, ka
pasākums neietekmēs iekšējā tirgus pareizu darbību, it
sevišķi tāpēc, ka pasākuma darbība aptver tikai
degvielu nekomerciālām vajadzībām. Turklāt
nekomerciālām vajadzībām izmantojamās degvielas
mazumtirdzniecības cenu variācija sadales tīklu starpā ir
lielāka nekā variācijas, kas var izrietēt no šā
pasākuma. Francijas iestādes apgalvo, ka pasākuma
piemērošanas laikā nav saņemtas sūdzības par tā
radītiem tirgus izkropļojumiem.
Attiecībā uz komerciāla
patēriņa dīzeļdegvielas izslēgšanu no pasākuma
piemērošanas jomas, uz Francijas vai ES autopārvadātājiem,
kuri atbilst nosacījumiem, lai daļēji tiktu kompensēts
komerciāla patēriņa dīzeļdegvielas akcīzes
nodoklis, attieksies viena un tā pati akcīzes nodokļa likme
neatkarīgi no reģiona, kurā tie iegādājušies degvielu.
Noteikumi paredz saglabāt pašreiz spēkā esošo atmaksas
procedūru un ļaus pilnībā neitralizēt reģionu
nolemtās nodokļu samazināšanas radīto ietekmi, par
vienādu summu samazinot atmaksājamo likmi par komerciāla
patēriņa dīzeļdegvielu. Šī kārtība
tādējādi neizkropļotu konkurenci transporta nozarē un
neiespaidotu tirdzniecību ES. Francijas iestādes precizē, ka to
nevarētu uzskatīt par valsts atbalstu, jo uz
autopārvadājumu uzņēmumiem attieksies viena un tā pati
komerciāla patēriņa dīzeļdegvielas akcīzes
nodokļa likme neatkarīgi no reģiona, kurā tā nopirkta.
Francijas
argumenti par pasākuma piemērošanas laikposmu
Kas attiecas uz šīs kārtības
piemērošanas laikposmu, Francija uzsver – lai atļautu
reģionu īstenoto politiku piemērot noteiktā laikposmā,
atkāpe ir jāatjauno uz sešu gadu laikposmu. Trīs gadu periods,
kas noteikts ar Lēmumu 2011/38/ES, ir izrādījies īpaši
īss, un to pamato tikai pasākuma ārkārtas raksturs un
attiecīgo dalībvalstu bažas, ka tas varētu radīt konkurences
izkropļojumus. Sākotnēji attiecīgais pasākums bija
domāts, lai palīdzētu virzīties uz decentralizāciju
Francijā. Šajā kontekstā trīs gadu piemērošanas
termiņš ir īpaši īss un nav piemērots sasniedzamajam
mērķim, jo šāds termiņš nesniedz nekādu skaidrību
reģioniem. Tā kā nav realizējušās nekādas
grūtības, kas tika saistītas ar šo pasākumu, Francijas
iestādes šīs atkāpes atjauninājumā pieprasīja
sešu gadu laikposmu.
Pasākuma
novērtējums saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu
Īpaši politikas apsvērumi
Direktīvas 19. panta 1. punkta
pirmā daļa ir šāda:
Papildus iepriekšējos pantos, jo
īpaši 5., 15. un 17. pantā, noteiktajiem noteikumiem Padome
pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var
atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus
vai samazinājumus īpašu politikas apsvērumu interesēs.
Saskaņā ar Lēmumu 2011/38/ES
šis valsts pasākums atbilst šai prasībai. No lēmuma
secināms, ka likmju reģionālās diferenciācijas
mērķis plašākas decentralizācijas politikas ietvaros
sakrīt ar konkrēto politisko mērķi paaugstināt
pārvaldes efektivitāti. Tika nolemts, ka reģionālās
diferenciācijas iespēja ir papildu stimuls reģioniem
pārskatāmi uzlabot savu pārvaldi. Tajā pašā
lēmumā noteikts, ka samazinājumi ir jāizdara, ņemot
vērā attiecīgo reģionu sociālekonomiskos
apstākļus.
Šajā sakarībā Francijas
iesniegtās ziņas apstiprināja, ka patiešām ir
iespējams noteikt saistību starp tādas reģionālas
likmes piemērošanu, kas ir zemāka par valstī noteikto likmi, un
attiecīgo reģionu sociālekonomisko stāvokli.
Lēmuma 2011/38/ES piemērošanas
laikposmā (2010., 2011. un 2012. gadā) attiecīgi divi
(Puatū-Šaranta un Korsika), pieci (Ildefransa, Puatū-Šaranta,
Rona-Alpi, Provansa-Alpi-Azūra Krasts un Korsika) un trīs
reģioni (Puatū-Šaranta, Rona-Alpi un Korsika) piemēroja
lejupejošu nodokļu diferenciāciju.
Lielākoties to reģionu, kuri
piemēroja šo lejupejošo korekciju, paziņotais IKP uz vienu
iedzīvotāju bija zemāks nekā vidējais
rādītājs valstī. Viens no reģioniem turklāt
ziņoja par augstāku bezdarba līmeņa rādītāju
salīdzinājumā ar valsts vidējo bezdarba līmeni.
Tādēļ var secināt, ka
iespēja valsts likmi pazemināt varētu būt devusi
iespēju reģionālajām iestādēm aplūkojamo
nodokli izmantot ar pielāgojumiem to administratīvajā
teritorijā valdošajiem sociālekonomiskajiem apstākļiem.
Atbilstība pārējiem ES
politikas virzieniem un mērķiem
Saskaņā ar direktīvas 19. panta
1. punkta trešo daļu katru lūgumu izskata, cita starpā
ņemot vērā iekšējā tirgus pareizu darbību,
nepieciešamību nodrošināt godīgu konkurenci un Kopienas
veselības, vides, enerģētikas un transporta politiku.
Šāda izskatīšana jau ir veikta
iepriekšējiem Francijas iesniegtajiem lūgumiem, un tās
rezultātā ir pieņemts Lēmums 2005/767/EK un
Lēmums 2011/38/ES. Kā noteikts šajos lēmumos, nav
konstatēts, ka pasākuma vispārējā darbība
radītu šķēršļus ES iekšējā
tirdzniecībā; tajā pašā laikā tika izvirzīti
vairāki nosacījumi, lai nodrošinātu, ka atkāpes
piemērojums nerada nekādas problēmas iekšējā tirgus
darbībā un netraucē sasniegt ES politikas mērķus, it
sevišķi enerģētikas, klimata pārmaiņu un vides
jomā.
Lai minēto sistēmu saskaņā
ar Francijas lūgumu varētu atjaunināt, Komisijai, ņemot
vērā iepriekšējā lēmuma 1. panta 2. un 3. punkta
nosacījumus, ir jānovērtē, vai sistēmas
piemērošanas laikā ir panākta atbilstība direktīvas 19. panta
1. punkta trešās daļas mērķiem un politikai, lai to
pašu principā varētu paredzēt arī laikposmā no 2013. gada
1. janvāra.
Šajā sakarībā ir arī
jāpārbauda, vai kopš Lēmuma 2011/38/ES pieņemšanas ES
politikas kontekstā ir notikušas būtiskas pārmaiņas un vai
ir risks, ka nākotnē varētu būt pārmaiņas, kas
ietekmē novērtējumu.
Iekšējais tirgus un godīga
konkurence
Konkurences izkropļojumu risks tika
novērtēts kā zems, jo Lēmumā 2005/767/EK un
Lēmumā 2011/38/ES noteiktas maksimālās samazinājumu
summas. Tādējādi nodokļa likmju diferenciācija starp
reģioniem joprojām ir maza un var pat nepārsniegt cenu
atšķirības izplatīšanas tīklos. Turklāt
komerciāli izmantojamā dīzeļdegviela ir izslēgta no
pasākuma piemērošanas.
Attiecībā uz diferenciācijas
pakāpi tika noteikta stingra robeža, proti, pazeminājums
nepārsniedz EUR 35,40 par 1000 litriem bezsvina benzīna un
EUR 23,00 par 1000 litriem dīzeļdegvielas. Šo
nosacījumu Francija ir ievērojusi.
Atkāpes piemērošanas pieredze
neliekas radām šaubas par 2005. un 2011. gada novērtējuma
pareizību. Komisijas rīcībā nav sūdzību par to,
ka pasākums kropļotu ES iekšējo tirdzniecību.
Nav arī ziņots par
šķēršļiem iekšējā tirgus pareizai darbībai
attiecībā uz aplūkojamo ražojumu apgrozību akcīzes
nodoklim pakļauto ražojumu statusā.
Kas attiecas uz valsts atbalsta aspektu,
vispirms jāatgādina, ka pasākums neattiecas uz komerciāla
patēriņa dīzeļdegvielu. Tomēr pasākums
varētu būt valsts atbalsts saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu,
ciktāl tas skar citus uzņēmējus, kuri gūst labumu no
samazinātajām likmēm un uz kuriem neattiecas Enerģijas
nodokļu direktīvas 7. panta 3. punkta definīcija, vai
tādā mērā, kādā tiek skarta konkurence naftas
produktu ražotāju līmenī. Ja samazinātās likmes
pārsniedz ES minimālo līmeni, ciktāl pasākums
varētu būt valsts atbalsts, uz to attiektos Regulas 800/2008/EK[4] ("vispārējā
grupu atbrīvojuma regula") 25. pants, un tādējādi
tas būtu uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu. Tā
kā vispārējās grupu atbrīvojuma regulas
spēkā esības periods beidzas 2013. gada 31. decembrī,
par atbalstu, kas saistīts ar šo pasākumu, ir jāziņo
Komisijai saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem, ja Komisija
nebūs pieņēmusi jaunu regulu, kas ir salīdzināma ar
vispārējo grupu atbrīvojuma regulu, vai ja šajā
jaunajā regula nebūs iekļauts noteikums, kurš ir
līdzvērtīgs pašreizējam 25. pantam.
Savienības enerģētikas,
klimata pārmaiņu un vides politika
Energoproduktu nodokļu
rezultātā pazeminās šo produktu pieprasījums, līdz ar
to samazinās arī ar to patēriņu saistītās
emisijas. Tādēļ Komisijai ir jānovērtē, vai
atsevišķos reģionos piemēroto nodokļu likmju pazeminājums
neizraisa degvielas patēriņa pieaugumu (un ar to saistītas
emisijas), kas būtu pretrunā iepriekš nosauktajiem mērķiem.
Lēmumā 2011/38/EK tika
atzīmēts, ka līdz ar ieviesto iespēju likmes pazemināt
Francijā konstatējams arī attiecīgās valsts likmes
pieaugums. Tajā tika secināts, ka maz ticams, ka jaunās
shēmas kopējais efekts būs negatīvs stimuls degvielas
lietderīgai izmantošanai, jo atkāpes piemērošana neļauj
reģioniem piemērot likmi, kas būtu zemāka par valsts
līmenī spēkā esošo likmi pirms shēmas ieviešanas.
Lēmumā 2011/38/EK tika arī secināts, ka nav liels
risks, ka reģionu atšķirības varētu novest pie
mazumtirdzniecības cenu atšķirībām, izraisot satiksmes
novirzīšanas risku, jo diferenciācijas līmenis ir zems un
mazumtirdzniecības cenu atšķirības sadales tīklos
pārsniedz šīs atšķirības. Tādēļ tika
paredzēts, ka pasākums principā nebūtu pretrunā ES
enerģētikas, klimata pārmaiņu un vides politikai.
Nekādi jauni elementi, kas attiecas uz
minētajiem jautājumiem, nav nokļuvuši Komisijas uzmanības
lokā, un minētais novērtējums paliek spēkā.
Pasākuma
piemērošanas laiks un ES enerģijas nodokļu sistēmas
izstrāde
Komisijas 2011. gada 13. aprīļa
priekšlikums pārskatīt Enerģijas nodokļu direktīvu[5] paredz pastāvīgu
atkāpi, kas ļautu Francijai noteiktās robežās piemērot
diferencētu nodokļa līmeni Francijas reģionu
līmenī. Tādēļ Komisija uzskata, ka jauna Padomes
lēmuma piemērošanas laikposms būtu jāierobežo līdz
trim gadiem un jebkurā gadījumā tam jāzaudē spēks
dienā, kad kļūst piemērojami minētie grozītie
noteikumi.
Neatkarīgi no iepriekš minētā,
būtu arī jāatgādina, ka saskaņā ar iepriekš
minēto priekšlikumu enerģijas nodokļus vajadzētu
sadalīt divos komponentos. Jaunā sistēma atšķirsies no
Direktīvas 2003/96/EK pašreizējās redakcijas, kas izmantota par
pamatu šai atļaujai. Ir svarīgi nekavēt šādas pašlaik
spēkā esošā tiesiskā regulējuma vispārīgas
nākotnes izstrādes. Tādēļ ir lietderīgi arī
noteikt – ja Padome, rīkojoties saskaņā ar Līguma 113. pantu,
ievieš grozītu vispārējo sistēmu attiecībā uz
nodokļu uzlikšanu energoproduktiem, kuriem pašreizējā
atļauja nebūtu pielāgota, šis lēmums zaudē spēku
dienā, kurā stājas spēkā šie grozītie noteikumi.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
REZULTĀTI
Apspriešanās ar
ieinteresētajām personām
Šā
priekšlikuma pamatā ir Francijas lūgums, un tas attiecas vienīgi
uz šo dalībvalsti.
Ekspertu atzinumu pieprasīšana
un izmantošana
Neatkarīgu
ekspertu atzinums nebija vajadzīgs.
Ietekmes novērtējums
Šis
priekšlikums attiecas uz atļaujas piešķiršanu atsevišķai
dalībvalstij pēc tās lūguma.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
Priekšlikuma mērķis ir ļaut Francijai
atkāpties no Padomes Direktīvas 2003/96/EK
vispārīgajiem noteikumiem un noteiktās robežās
piemērot diferencētu nodokļa līmeni
dīzeļdegvielai un bezsvina benzīnam.
Juridiskais pamats
Padomes
Direktīvas 2003/96/EK 19. pants.
Subsidiaritātes princips
Netiešo
nodokļu uzlikšana, uz ko attiecas LESD 113. pants, pati par sevi nav
ekskluzīvā Kopienas kompetencē LESD 3. panta
nozīmē.
Tomēr
dalībvalstu kompetences īstenošanu šajā jomā stingri nosaka
un ierobežo spēkā esošie ES tiesību akti. Saskaņā ar
Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu vienīgi Padome ir
tiesīga atļaut dalībvalstij ieviest turpmākus
atbrīvojumus vai samazinājumus minētā noteikuma
nozīmē. Dalībvalstis nevar aizstāt Padomi.
Tādējādi
šajā priekšlikumā ir ievērots subsidiaritātes princips.
Proporcionalitātes princips
Šajā
priekšlikumā ir ievērots proporcionalitātes princips.
Nodokļu samazinājums nepārsniedz konkrētā
mērķa sasniegšanai vajadzīgo.
Juridisko instrumentu izvēle
Ierosinātais
juridiskais instruments: Padomes lēmums.
Direktīvas 2003/96
19. pants paredz tikai šāda veida pasākumu.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Pasākums
nerada Eiropas Savienībai finansiālu un administratīvu
apgrūtinājumu. Tāpēc priekšlikums neietekmē ES
budžetu.
2013/0018 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko atbilstīgi Direktīvas 2003/96/EK
19. pantam atļauj Francijai piemērot nodokļu
līmeņa samazinājumus benzīnam un dīzeļdegvielai,
ko izmanto par degvielu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Padomes 2003. gada
27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas
noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai[6], un jo īpaši tās 19. panta
1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
tā kā:
(1)       Padomes Īstenošanas
lēmums 2011/38/ES (turpmāk "Lēmums 2011/38/ES")
atļauj Francijai trīs gadu laikposmā piemērot
diferencētu nodokļu līmeni dīzeļdegvielai un bezsvina
benzīnam, lai īstenotu administratīvo reformu, kurā
ietilpst dažu agrāk valdības īstenotu varas aspektu
decentralizācija. Lēmums 2011/38/ES ir spēkā līdz
2012. gada 31. decembrim.
(2)       Francija 2012. gada 10. februāra
vēstulē lūdza atļauju turpināt piemērot
diferencētas nodokļu likmes ar tādiem pašiem nosacījumiem
vēl sešus gadus pēc 2012. gada 31. decembra.
(3)       Lēmums 2011/38/EK
tika pieņemts tādēļ, ka Francijas lūgtais
pasākums atbilda prasībām, kas noteiktas Direktīvas 2003/96/EK
19. pantā, ar ko atļauj atbrīvojumus no nodokļiem vai
nodokļu samazinājumus īpašu politikas apsvērumu
interesēs, bet ne nodokļu palielinājumus. Jo īpaši tika
uzskatīts, ka pasākums netraucēs iekšējā tirgus
pareizai darbībai. Tika arī uzskatīts, ka tas saskan ar
attiecīgo Kopienas politiku.
(4)       Valsts pasākums ietilpst
politikā, kuras mērķis ir paaugstināt pārvaldes
efektivitāti, uzlabojot sabiedrisko pakalpojumu kvalitāti un
samazinot to izmaksas, kā arī subsidiaritātes politikā. Tas
ir papildu stimuls reģioniem pārskatāmi uzlabot savu
pārvaldi. Šajā sakarībā Lēmumā 2011/38/ES ir
noteikts, ka samazinājumiem jābūt saistītiem ar to
reģionu sociālekonomiskajiem apstākļiem, kuros tos
piemēro. Līdz ar to vairāki reģioni, kuros vai nu IKP ir
zemāks par vidējo, vai arī bezdarba līmenis ir
augstāks par vidējo, piemērojuši zemākus tarifus.
Kopumā valsts pasākums ir balstīts uz konkrētiem
politiskiem apsvērumiem.
(5)       Reģioniem noteiktā
likmju samazinājuma stingrās robežas, kā arī
komerciālām vajadzībām izmantojamās
dīzeļdegvielas neiekļaušana pasākumā nozīmē,
ka konkurences izkropļojuma risks iekšējā tirgū ir
ļoti zems. Turklāt pasākuma līdzšinējā
piemērošana liecina par to, ka reģionos ir spēcīga tendence
iekasēt maksimāli pieļaujamo likmi, kas vēl vairāk ir
mazinājis konkurences izkropļojuma iespēju.
(6)       Nav ziņots par
šķēršļiem iekšējā tirgus pareizai darbībai, jo
īpaši saistībā ar attiecīgo produktu kā akcīzes
nodoklim pakļauto produktu apgrozību.
(7)       Sākotnēji
lūdzot atļauju, pirms valsts pasākuma piemērošanas tika
veikts nodokļu paaugstinājums, kas atbilst samazinājumam, kuru
atļauts piemērot reģioniem. Šādos apstākļos,
ņemot vērā atļaujas nosacījumus un uzkrāto
pieredzi, pašlaik nevar secināt, ka valsts pasākums būtu pretrunā
ar ES enerģētikas un klimata pārmaiņu politiku.
(8)       No Direktīvas 2003/96/EK
19. panta 2. punkta izriet, ka katrai saskaņā ar
minēto pantu piešķirtajai atļaujai ir jābūt stingri
ierobežotai laikā. Turklāt Komisijas priekšlikums Padomes
direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2003/96/EK, kas
pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu
energoproduktiem un elektroenerģijai[7],
paredz pastāvīgu noteikumu, kurš atļauj Francijai noteiktās
robežās piemērot diferencētu nodokļa līmeni Francijas
reģionu līmenī. Tādēļ ir lietderīgi
ierobežot šā lēmuma piemērošanas termiņu līdz trim
gadiem un jāparedz, ka jebkurā gadījumā šis lēmums
zaudē spēku, tiklīdz stājies spēkā minētais
pastāvīgais noteikums. Turklāt, lai nekavētu
pašreizējā regulējuma turpmāku vispārēju
izstrādi, ir svarīgi arī paredzēt, ka gadījumā,
ja Padome ievieš grozītu vispārēju energoproduktu nodokļu
sistēmu, kurai šī atļauja neatbilst, šis lēmums zaudē
spēku dienā, kad kļūst piemērojami minētie
grozītie noteikumi.
(9)       Būtu jānodrošina,
ka šajā lēmumā paredzēto īpašo samazinājumu
Francija var piemērot tādā veidā, lai nerastos juridiskais
vakuums attiecībā pret regulējumu, kas bija spēkā
līdz 2013. gada 1. janvārim saskaņā ar
Lēmumu 2011/38/ES. Tādēļ prasītā atļauja
jāpiešķir no 2013. gada 1. janvāra.
(10)     Šis lēmums neskar
Savienības noteikumus par valsts atbalsta piemērošanu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1.           Ar šo Francijai ir
atļauts piemērot samazinātas nodokļu likmes bezsvina
benzīnam un dīzeļdegvielai, ko izmanto kā degvielu. Uz
dīzeļdegvielu komerciālām vajadzībām
Direktīvas 2003/96/EK 7. panta 2. punkta nozīmē
samazinājuma iespēju neattiecina.
2.           Administratīvajos
reģionos var atļaut piemērot diferencēto samazinājumu
ar noteikumu, ka ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)           samazinājumi
nepārsniedz EUR 35,4 uz 1000 litriem bezsvina benzīna un
EUR 23,0 uz 1000 litriem dīzeļdegvielas;
b)           samazinājumi
nepārsniedz starpību starp nodokļu līmeni nekomerciāla
patēriņa dīzeļdegvielai un nodokļu līmeni
komerciāla patēriņa dīzeļdegvielai;
c)           samazinājumi ir
saistīti ar objektīviem sociālekonomiskiem apstākļiem
reģionos, kuros tos piemēro;
d)           reģionālo
samazinājumu piemērošana reģionam nedod konkurences
priekšrocības Savienības iekšējā tirdzniecībā.
3.           Samazinātajām
likmēm ir jāatbilst Direktīvas 2003/96/EK
prasībām, jo īpaši 7. pantā noteiktajām
minimālajām likmēm.
2. pants
Šo lēmumu piemēro no 2013. gada
1. janvāra, un tas zaudē spēku 2015. gada 31. decembrī.
Tomēr šis lēmums zaudē
spēku dienā, kad kļūst piemērojams viens no
šādiem grozījumiem Direktīvā 2003/96/EK:
– vispārējā energoproduktu
nodokļu sistēma ir grozīta tādā veidā, ka
pašreizējā atļauja tai neatbilst;
– Francijai ir atļauts piemērot
diferencētu nodokļu līmeni Francijas reģionu
līmenī.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas
Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               Padomes 2003. gada 27. oktobra
Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par
nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai
(OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.).
[2]               OV L 19, 22.1.2011., 13. lpp.
[3]               OV L 290, 4.11.2005., 25. lpp.
[4]               Komisijas 2008. gada 6. augusta
Regula (EK) Nr. 800/2008/EK, kas atzīst noteiktas atbalsta
kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot
Līguma 87. un 88. pantu (OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp.).
[5]               COM(2011) 169.
[6]               OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.
[7]               COM(2011) 169, 2011. gada
13. aprīlis.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0703

Priekšlikums Padomes lēmums par Nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu  /* COM/2009/0703 galīgā redakcija - NLE 2009/0190 */

	[pic] | EIROPAS KOMISIJA |Briselē, 17.12.2009COM(2009)703 galīgā redakcija2009/0190 (NLE)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar Nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu  PASKAIDROJUMA RAKSTS-  Tieslietu un iekšlietu padome 2009. gada 30. novembrī pilnvaroja Eiropas Savienības Padomes prezidentvalsti parakstīt pagaidu nolīgumu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu (TFTP) . Puses nolīgumu parakstīja 2009. gada 30. novembrī, un to piemēros provizoriski, sākot no 2010. gada 1. februāra. Nolīguma maksimālais spēkā esības termiņš ir 9 mēneši, un to savlaicīgi aizstās ar ilgāka termiņa nolīgumu.-  2009. gada 30. novembra nolīguma mērķis ir nodrošināt, ka tiek turpināta TFTP , kas ir pastāvējusi kopš 2001. gada beigām un saskaņā ar kuru ASV Valsts Kases departaments izdod Vispasaules Starpbanku finanšu telekomunikāciju sabiedrības (SWIFT) ASV nodaļai administratīvas pavēstes nosūtīt Valsts Kases departamentam ierobežotus finanšu ziņojumapmaiņas datu kopumus, kas tiek pārsūtīti SWIFT finanšu ziņojumapmaiņas tīklā. ES un Amerikas Savienotajām Valstīm bija nepieciešams 2009. gada 30. novembra nolīgums, jo SWIFT jaunā sistēmu arhitektūra, kas darbojas kopš 2010. gada 1. janvāra, radīja risku, ka tiktu būtiski mazināts ieguvums, kādu no TFTP gūst arī Eiropas Savienība.****-  Eiropas Padomes prezidentvalsts un Eiropas Komisija 2007. gada sākumā sāka apspriešanos ar ASV Valsts kases departamentu par to, kā tā apstrādā ES izcelsmes personas datus, kam piekļūst TFTP ietvaros. Šo diskusiju rezultātā ASV Valsts Kases departaments 2007. gada jūnijā uzņēmās vairākas vienpusējas saistības attiecībā uz Eiropas Savienību ( TFTP paziņojumi)[1]. TFTP paziņojumos ir skaidri noteikti ierobežojumi ASV Valsts kases departamenta veiktajai to ES izcelsmes personas datu apstrādei, kuriem piekļūts TFTP ietvaros. Ierobežojumi nosaka, piemēram, to, ka datus apstrādās vienīgi pretterorisma nolūkos, datiem var piekļūt vienīgi tad, ja jau iepriekš pastāv saikne ar terorismu (t.i., nenotiek datizrace), kā arī nosaka pienākumu pēc noteikta laikposma datus dzēst. Turklāt TFTP paziņojumos noteikts, ka Komisija var iecelt „Eiropas ievērojamu personu”, kas pārbaudīs to, kā ASV Valsts Kases departaments ievēro savas saistības, un ziņos par to Komisijai.-  Komisija 2008. gada martā paziņoja, ka tā ir iecēlusi tiesnesi Jean-Louis Bruguière par TFTP „Eiropas ievērojamo personu”, un viņa pienākums būs pārbaudīt, vai TFTP tiek īstenota saskaņā ar paziņojumiem. Tiesnesis Bruguière savu pirmo ziņojumu sagatavoja 2008. gada decembrī. Ziņojumā, kas tika iesniegts Tieslietu un iekšlietu padomei 2009. gada februārī un Eiropas Parlamenta Pilsoņu brīvību komitejai 2009. gada februārī un septembrī, konstatēts, ka ASV Valsts Kases departaments ievēro savas saistības, kas noteiktas TFTP paziņojumos. Turklāt ziņojumā secināts, ka TFTP devusi ievērojamu ieguldījumu dalībvalstu iestāžu veiktajā terorisma izmeklēšanā un ka dalībvalstu iestādes bijušas galvenās no TFTP iegūtās informācijas saņēmējas[2]. Pašlaik Eiropas Savienībā nepastāv TFTP līdzvērtīga programma.****-  Nolīguma mērķis ir novērst un apkarot terorismu, vienlaikus ievērojot pamattiesības un jo īpaši personas datu aizsardzību. 2009. gada 30. novembra Nolīguma starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu, mērķis ir nodrošināt, ka tiek pilnībā ievērotas pamattiesības, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā, kā arī samērīguma un nepieciešamības principi attiecībā uz tiesībām uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību un personas datu aizsardzību, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pantā.-  Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta 6. punkta a) apakšpunktā noteikts, ka, slēdzot nolīgumus jomās, kurās piemēro parasto likumdošanas procedūru, Padome pieņem lēmumu par nolīguma slēgšanu pēc tam, kad ir saņemta Eiropas Parlamenta piekrišana.****-  Tādēļ Komisija iesaka Padomei pēc Eiropas Parlamenta piekrišanas saņemšanas pieņemt lēmumu, ar kuru noslēdz Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu. 2009/0190 (NLE)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar Nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 82. panta 1. punkta d) apakšpunktu un 87. panta 2.punkta a) apakšpunktu, lasot tos kopā ar 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu[3],tā kā:1.  Padome 2009. gada 27. jūlijā pilnvaroja Padomes prezidentvalsti ar Komisijas palīdzību sākt sarunas par Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu.2.  Saskaņā ar Padomes 2009. gada 30. novembra Lēmumu 2009/XXX[4] Nolīgums starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu, tika parakstīts …, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk.3.  Saskaņā ar nolīguma 15. panta 2. punktu nolīguma noteikumus piemēro provizoriski, sākot no 2010. gada 1. februāra līdz kamēr tas stājas spēkā.4.  Nolīgums vēl nav noslēgts. Tā kā 2009. gada 1. decembrī stājās spēkā Lisabonas līgums, procedūras, kas šajā nolūkā jāievēro Eiropas Savienībai, nosaka 218. pants Līgumā par Eiropas Savienības darbību.5.  Nolīgums būtu jānoslēdz.6.  [Saskaņā ar 3. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Apvienotā Karaliste un Īrija piedalās šā lēmuma pieņemšanā.]7.  Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un nolīgums tai nav saistošs un nav jāpiemēro,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo tiek noslēgts Nolīgums starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par tādu finanšu ziņojumapmaiņas datu apstrādi un nodošanu, kurus Eiropas Savienība dara pieejamus Amerikas Savienotajām Valstīm, lai īstenotu Teroristu finansēšanas izsekošanas programmu.Noslēdzamā nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.2. pantsPadomes priekšsēdētājs ieceļ personu, kura ir pilnvarota Eiropas Savienības vārdā veikt nolīguma 15. pantā paredzēto apstiprinājuma dokumentu apmaiņu, lai paustu Eiropas Savienības piekrišanu uzņemties šā nolīguma saistības.3. pantsŠis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā. To publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Nolīguma spēkā stāšanās datumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē,Padomes vārdāKomisijas loceklis Jacques BARROT[1] Eiropas Savienība ar 2007. gada 29. jūnija vēstuli atzina TFTP paziņojumus. TFTP paziņojumi un ES atbilde tika publicēti Oficiālajā Vēstnesī OV C 166/18 (20.7.2007.) un OV C 166/26 (20.7.2007.)[2] „Eiropas ievērojamās personas” 2008. gada decembra ziņojumā ietverti dažādi piemēri, kā no TFTP iegūtie dati sniegti ES dalībvalstu dienestiem saistībā ar terorisma izmeklēšanu, novēršanu un saukšanu pie atbildības par to Eiropas Savienībā. Ziņojumā turklāt teikts, ka ASV iestādes kopš 2002. gada aptuveni 1400 gadījumos nodevušas dalībvalstīm no TFTP iegūtu uzvedinošu informāciju.[3] OV C , , lpp.[4] OV L , , lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.7.2017
            COM(2017) 392 final
            2017/0171(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Antigvu un Barbudu, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 610/2013
                  1
                (Šengenas Robežu kodeksa grozījumi) tika grozīta Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu
                  2
                (CISA), Regula (EK) Nr. 562/2006
                  3
                (Šengenas Robežu kodekss [ŠRK]) un Regula (EK) Nr. 810/2009
                  4
                (Vīzu kodekss) un – cita starpā – tika pārformulēts “īstermiņa uzturēšanās” jēdziens attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem Šengenas zonā. No 2013. gada 18. oktobra trešo valstu valstspiederīgie (neatkarīgi no tā, vai viņiem ir nepieciešama vīza vai nav), kuri plāno ieceļot Šengenas zonā saskaņā ar īstermiņa uzturēšanās režīmu, drīkst uzturēties Šengenas zonā uz laiku, kas nav ilgāks par “90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā”. Pretēji definīcijai, kas bija spēkā līdz 2013. gada 18. oktobrim (trīs mēneši sešu mēnešu laikposmā, skaitot no pirmās ieceļošanas dienas), jaunā pieeja ir precīzāka, nosakot ilgumu dienās, nevis mēnešos. Turklāt no definīcijas ir izņemts termins “skaitot no pirmās ieceļošanas dienas”, kas bija radījis neskaidrības un jautājumus.

               Ar ŠRK grozījumiem ES vīzu un robežu tiesību aktos, t. i. CISA, ŠRK, Vīzu kodeksā un Regulā (EK) Nr. 539/2001
                  5
                tika ieviestas visas nepieciešamās izmaiņas. Tomēr jēdziens “īstermiņa uzturēšanās” ir nostiprināts arī Eiropas Savienības noslēgtajos starptautiskajos nolīgumos. Ar Antigvu un Barbudu
                  6
               , Bahamu Salām
                  7
               , Barbadosu
                  8
               , Brazīliju
                  9
               , Maurīciju
                  10
               , Sentkitsu un Nevisu
                  11
                un Seišelām
                  12
                noslēgtajos nolīgumos par vīzu režīma atcelšanu, definējot bezvīzu īstermiņa uzturēšanās ilgumu, joprojām minēta vecā definīcija (“trīs mēnešus sešu mēnešu laikposmā pēc dienas, kad pirmo reizi ieceļots valsts teritorijā”
                  13
               ).

               Komisija 2014. gada 16. jūlijā pieņēma ieteikumu Padomes Lēmumam, ar ko pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem nolīgumos par īstermiņa vīzu atcelšanu, kuri noslēgti starp Eiropas Savienību un iepriekšminētajām valstīm
                  14
               , Padome lēmumu pieņēma 2014. gada 9. oktobrī
                  15
               . Mērķis ir attiecībā uz šīm septiņām valstīm īstenot jauno “īstermiņa uzturēšanās” definīciju, kas noteikta ŠRK grozījumos. Turklāt “īstermiņa uzturēšanās” definīcija dienās, nevis mēnešos vīzu režīma atcelšanas nolīgumos ir vieglāk pārbaudāma un aprēķināma ar elektroniskiem/IT līdzekļiem un tādējādi tā ir piemērotāka centralizētajām robežu pārvaldības sistēmām, piemēram, ierosinātajai Ieceļošanas/izceļošanas sistēmai (IIS)
                  16
               .

               Pēc Padomes pilnvarojuma saņemšanas Komisija sāka sarunas par to, lai grozītu nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu ar septiņām valstīm (Antigvu un Barbudu, Bahamu Salām, Barbadosu, Brazīliju, Maurīciju, Sentkitsu un Nevisu un Seišelām).

               Sarunas ar Antigvu un Barbudu tika sekmīgi noslēgtas, parafējot grozošo nolīgumu 2016. gada 28. oktobrī. Abas puses ir vienojušās pieņemt jauno “īstermiņa uzturēšanās” definīciju visā vīzu režīma atcelšanas nolīgumā starp ES un Antigvu un Barbudu. Turklāt nolīgumā iekļautas dažu tehnisku aspektu izmaiņas (skat. turpmāk), bet ceļotājiem visi nolīguma grozījumi ir maznozīmīgi.

                  Apvienotās Karalistes un Īrijas īpašā situācija ir atspoguļota nolīguma preambulā.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN SAMĒRĪGUMS

               •Juridiskais pamats

               Atbilstoši nolīguma prasībām ir nepieciešams abu līgumslēdzēju pušu apstiprinājums, ko pauž saskaņā ar to attiecīgajām procedūrām. Savienības gadījumā ir nepieciešams Padomes lēmums par nolīguma parakstīšanu un noslēgšanu.

               Šis priekšlikums ir iesniegts Padomei, lai pilnvarotu Nolīguma, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu, noslēgšanu.

               Nolīgums nodrošina juridisko saskaņotību, kā arī harmonizāciju starp dalībvalstīm, piemērojot jauno ŠRK grozījumos noteikto “īstermiņa uzturēšanās” definīciju, kas piedāvā skaidru “īstermiņa uzturēšanās” interpretāciju.

               Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 77. panta 2. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tā 218. pantu.

               Savienībai nav pilnvaru, lai grozītu nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu, kas būtu saistoši četrām valstīm, kuras ir asociētās valstis Šengenas acquis, tostarp kopējās vīzu politikas īstenošanā. Lai attiecībā uz noteikumiem par atļautās uzturēšanās ilgumu Šengenas zonā nodrošinātu saskaņotu pieeju un tos īstenotu, nolīgumam ir pievienota kopīga deklarācija, kurā norādīts, ka būtu vēlams, ka Antigva un Barbuda, no vienas puses, un Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice, no otras puses, attiecīgi groza savus spēkā esošos divpusējos nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu.

               Pievienotais priekšlikums ir juridiskais instruments nolīguma noslēgšanai. Padome pieņems lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu pēc tam, kad nolīgumu Savienības vārdā parakstīs Padomes prezidentūras iecelta persona un no Eiropas Parlamenta būs saņemta piekrišana saskaņā ar LESD 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Ja viena no starptautiska nolīguma līgumslēdzējām pusēm ir Eiropas Savienība, tad dalībvalstis pašas nevar juridiski īstenot šāda nolīguma grozījumus. Nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu ar Antigvu un Barbudu ir noslēgusi Eiropas Savienība. Tādēļ ir nepieciešama rīcība Savienības līmenī.

               Turklāt, dalībvalstu noslēgtie nolīgumi par vīzu režīma atcelšanu ietekmētu Savienības acquis vīzu jomā (LESD 3. panta 2. punkts).

               •Proporcionalitāte

               Šis priekšlikums paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai sasniegtu izvirzīto mērķi, proti, grozīt spēkā esošo nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu starp Antigvu un Barbudu un Savienību.

               3.IETEKME UZ BUDŽETU

               Šis priekšlikums nerada papildu izmaksas ES budžetā.

               4. EX POST NOVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Padome 2014. gada 9. oktobrī pieņēma sarunu norādes, ar ko pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Antigvu un Barbudu, lai grozītu nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu starp abām pusēm. Dalībvalstis Vīzu jautājumu darba grupas sanāksmēs tika informētas par sarunu norisi.

               5.CITI ELEMENTI

               •Sarunu iznākums

                  Komisija uzskata, ka mērķi, ko Padome bija izvirzījusi sarunu norādēs, tika sasniegti un ka nolīguma projekts ir Savienībai pieņemams.

                  Nolīguma projekta galīgo saturu var apkopot šādi.

                  a. Uzturēšanās ilgums

                  Nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Eiropas Savienības pilsoņiem un Antigvas un Barbudas pilsoņiem, kas ceļo uz otras līgumslēdzējas puses teritoriju uz laikposmu, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā (nevis uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikposmā pēc dienas, kad pirmo reizi ieceļots valsts teritorijā). Jauno definīciju piemēro visā nolīgumā starp Eiropas Savienību un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu.

                  b. Nobeiguma noteikumi – nolīguma apturēšana (8. panta 4. punkts)

               Nolīguma 8. panta 4. punkta pēdējo teikumu groza šādi: “Līgumslēdzēja puse, kas apturējusi šā nolīguma piemērošanu, nekavējoties informē otru Līgumslēdzēju pusi, ja minētās apturēšanas iemesli vairs nepastāv, un minēto apturēšanu atceļ”. Pievienojot esošajam tekstam vārdus “minēto apturēšanu atceļ”, grozītajā nolīgumā precizē, ka bezvīzu režīma apturēšanu faktiski atceļ, ja zūd minētās apturēšanas iemesli. Ar šo grozījumu nolīguma par vīzu režīma atcelšanu ar Antigvu un Barbudu redakcija tiek saskaņota ar visiem pārējiem vīzu režīma atcelšanas nolīgumiem, kurus Savienība parakstīja 2015. un 2016. gadā. Ar Vīzu jautājumu darba grupa 2016. gada 14. jūnijā apspriedās par šo grozījumu, un neviena dalībvalsts nav cēlusi iebildumus.

                  c. Aizvietot “Kopiena” ar “Savienību”

                  Kopš 2009. gada 1. decembra, kad stājies spēkā Lisabonas līgums, Eiropas Savienība pati par sevi ir ieguvusi konsolidētu juridisko statusu. Tomēr jēdziens “Eiropas Kopiena” joprojām ir ietverts starptautiskajos nolīgumos, kas stājās spēkā pirms Lisabonas līguma, kā tas ir attiecībā uz Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu. Tādēļ visā nolīgumā par vīzu režīma atcelšanu vārdu “Kopiena” ar grozošo nolīgumu aizstāj ar “Savienība”.

                  d. Kopīgās deklarācijas

                  Nolīgumam ir pievienotas divas kopīgās deklarācijas:

                  – par to, kā interpretēt 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, un

                  – par Islandi, Norvēģiju, Šveici un Lihtenšteinu.

                  e. Stāšanās spēkā

                  Šis nolīgums stāsies spēkā sestā mēneša pirmajā dienā pēc dienas, kad pēdējā līgumslēdzēja puse paziņo otrai, ka ratifikācijas procedūras ir pabeigtas. Lai nodrošinātu juridisko noteiktību un ļautu ceļotājiem saprast un ievērot tiesību aktus, ir vajadzīgs pietiekami ilgs pārejas periods. Kad tiks pabeigta nolīguma ratifikācija, sešu mēnešu laikposms ļaus ceļotājiem pabeigt saskaņā ar veco definīciju aprēķināto īstermiņa uzturēšanos, pirms stājas spēkā jaunā īstermiņa uzturēšanās definīcija un tās 180 dienu retrospektīvais atsauces periods.

                  Visus citus noteikumus esošajā nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu, tostarp to teritoriālo piemērošanas jomu, grozošais nolīgums neskar.

               6.SECINĀJUMS

               Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, Komisija ierosina Padomei pēc Eiropas Parlamenta piekrišanas saņemšanas apstiprināt Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Antigvu un Barbudu, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu (“nolīgums”).

               2017/0171 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Antigvu un Barbudu, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu saistībā ar 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta v) punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu
                  17
               ,

               tā kā:

               (1)Ar 2009. gada 30. novembra lēmumu Padome noslēdza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu. Nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Eiropas Savienības pilsoņiem un Antigvas un Barbudas pilsoņiem, kas ceļo uz otras līgumslēdzējas puses teritoriju, “ne vairāk kā uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikposmā”.

               (2)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 610/2013
                  18
                Savienības vīzu un robežu tiesību aktos tika ieviestas horizontālas izmaiņas un īstermiņa uzturēšanās ilgums noteikts ne ilgāks par 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā.

               (3)Nolīgumā starp Savienību un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu ir nepieciešams iekļaut šo jauno definīciju, lai pilnībā harmonizētu Savienības īstermiņa uzturēšanās režīmu.

               (4)Komisija Savienības vārdā ir risinājusi sarunas ar Antigvu un Barbudu par nolīgumu, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu (“nolīgums”).

               (5)Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) Nr. 2017/[...] nolīgums ir parakstīts.

               (6)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK
                  19
               . Tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (7)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK
                  20
               . Tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (8)Tāpēc nolīgums būtu jāapstiprina,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināts Nolīgums starp Eiropas Savienību un Antigvu un Barbudu, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu (“nolīgums”).

               Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Padomes priekšsēdētājs Savienības vārdā sniedz nolīguma 2. pantā paredzēto paziņojumu
                  21
               .

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 182, 29.6.2013., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 239, 22.9.2000., 19. lpp.

                     (3)
                  OV L 105, 13.4.2006., 1. lpp.

                     (4)
                  OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.

                     (5)
                  OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.

                     (6)
                  OV L 169, 30.6.2009., 3. lpp.

                     (7)
                  OV L 169, 30.6.2009., 24. lpp.

                     (8)
                  OV L 169, 30.6.2009., 10. lpp.

                     (9)
                  Ar Brazīliju Eiropas Savienība noslēdza divus nolīgumus. Vienu attiecībā uz parasto pasu turētājiem (OV L 255, 21.9.2012., 4. lpp.) un vienu diplomātisko, dienesta vai oficiālo pasu turētājiem (OV L 66, 12.3.2011., 2. lpp.).

                     (10)
                  OV L 169, 30.6.2009., 17. lpp.

                     (11)
                  OV L 169, 30.6.2009., 38. lpp.

                     (12)
                  OV L 169, 30.6.2009., 31. lpp.

                     (13)
                  Sal. “Mērķis” un “Uzturēšanās ilgums” nolīgumos.

                     (14)
                  COM(2014)468 final.

                     (15)
                  Padomes Lēmums, ar ko Komisiju pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem nolīgumos par īstermiņa vīzu atcelšanu, kuri noslēgti starp Eiropas Savienību/Kopienu un Antigvu un Barbudu, Bahamu Salu Sadraudzību, Barbadosu, Brazīlijas Federatīvo Republiku, Maurīcijas Republiku, Sentkitsas un Nevisas Federāciju un Seišelu Republiku, ko Padome pieņēma 2014. gada 9. oktobrī.

                     (16)
                  COM(2016)194 final.

                     (17)
                  Piekrišana sniegta […].

                     (18)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), Konvenciju, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, Padomes Regulu (EK) Nr. 1683/95 un Regulu (EK) Nr. 539/2001, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 767/2008 un Regulu (EK) Nr. 810/2009 (OV L 182, 29.6.2013., 1. lpp.).

                     (19)
                  Padomes Lēmums 2000/365/EK (2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.).

                     (20)
                  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

                     (21)
                  Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.7.2017
            COM(2017) 392 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Antigvu un Barbudu, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu

               PIELIKUMS

               NOLĪGUMS

               starp Eiropas Savienību un Antigvu un Barbudu, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu

               EIROPAS SAVIENĪBA,

               no vienas puses, un

               ANTIGVA UN BARBUDA,

               no otras puses,

               turpmāk kopā “Līgumslēdzējas puses”,

               ŅEMOT VĒRĀ Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Antigvu un Barbudu par īstermiņa vīzu atcelšanu (turpmāk “nolīgums”), kas stājās spēkā 2010. gada 1. janvārī,

               ATKĀRTOTI APSTIPRINOT, cik svarīgi ir atvieglot tiešos personiskos kontaktus,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka šā nolīguma mērķis ir apmierināt līgumslēdzēju pušu pilsoņu vajadzības,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka “īstermiņa uzturēšanās” definīcija, kas sniegta nolīgumā (trīs mēneši sešu mēnešu laikposmā no pirmās ieceļošanas dienas) nav pietiekami precīza, un jo īpaši jēdziens “pirmā ieceļošanas diena” var radīt neskaidrības un jautājumus,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka ES “iekšējos” vīzu un robežu tiesību aktos ar Regulu (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs) ir ieviestas horizontālas izmaiņas un tajā īstermiņa uzturēšanās ir definēta šādi: “90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā”,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka ieceļošanas/izceļošanas sistēmas mērķiem, kuru paredzēts ieviest Eiropas Savienībā, ir nepieciešama vienota un skaidri definēta “īstermiņa uzturēšanās” definīcija, kas ir piemērojama visiem trešo valstu valstspiederīgajiem,

               VĒLOTIES nodrošināt ceļotāju netraucētu plūsmu Līgumslēdzēju pušu robežšķērsošanas vietās,

               VĒLREIZ APSTIPRINOT to, ka nolīgums attiecas uz visu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju,

               ŅEMOT VĒRĀ Protokolu par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu un Protokolu par Šengenas acquis, kas iekļauts Eiropas Savienības sistēmā, kuri pievienoti Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, un apstiprinot, ka šā nolīguma noteikumi neattiecas uz Apvienoto Karalisti un Īriju,

               IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.

               1. pants

               Nolīgumu groza saskaņā ar šā panta noteikumiem:

               (1)nosaukumā un 3. panta 5. punktā, 6. panta 1. punktā un 8. panta 7. punktā vārdu “Kopiena” aizstāj ar vārdu “Savienība” attiecīgajā locījumā;

               (2)nolīguma 1. panta vārdus “uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikā” aizstāj ar vārdiem “uz 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā”;

               (3)nolīguma 4. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:

               “Eiropas Savienības pilsoņi var uzturēties Antigvā un Barbudā uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā.”;

               (4)nolīguma 4. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:

               “Antigvas un Barbudas pilsoņi var uzturēties dalībvalstu teritorijā, kas pilnībā piemēro Šengenas acquis, uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā. Minēto laikposmu aprēķina neatkarīgi no jebkuras uzturēšanās reizes dalībvalstī, kura Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā.

               Antigvas un Barbudas pilsoņi var uzturēties katras dalībvalsts teritorijā, kas Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā, uz laiku, kurš nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, neatkarīgi no uzturēšanās laika, kas aprēķināts attiecībā uz to dalībvalstu teritoriju, kurās pilnībā piemēro Šengenas acquis.”;

               (5)nolīguma 4. panta 3. punktā vārdus “trim mēnešiem” aizstāj ar vārdiem “90 dienām” un vārdu “Kopienas” aizstāj ar vārdu “Savienības”;

               (6)nolīguma 8. panta 4. punkta pēdējo teikumu aizstāj ar šādu:

               “Līgumslēdzēja puse, kas apturējusi šā nolīguma piemērošanu, nekavējoties informē otru Līgumslēdzēju pusi, ja minētās apturēšanas iemesli vairs nepastāv, un minēto apturēšanu atceļ”.

               2. pants

               Līgumslēdzējas puses ratificē vai apstiprina šo nolīgumu saskaņā ar to attiecīgajām procedūrām, un tas stājas spēkā sestā mēneša pirmajā dienā pēc datuma, kad pēdējā Puse paziņo otrai Pusei par iepriekš minēto procedūru pabeigšanu.

               Nolīgums ir sagatavots divtūkstoš septiņpadsmitā gada … … …., divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāliešu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.

               Eiropas Savienības vārdā –

               Antigvas un Barbudas vārdā –

               KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR ISLANDI, NORVĒĢIJU, ŠVEICI UN LIHTENŠTEINU

               Ir vēlams, ka Norvēģijas, Islandes, Šveices un Lihtenšteinas iestādes, no vienas puses, un Antigva un Barbuda, no otras puses, nekavējoties groza esošos divpusējos nolīgumus par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šajā nolīgumā.

               Kopīga deklarācija par to, kā interpretēt 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā

               Līgumslēdzējas puses saprot, ka laiks, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, kā paredzēts šā nolīguma 4. pantā, nozīmē vai nu nepārtrauktu apmeklējumu vai vairākus secīgus apmeklējumus, kuru ilgums nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā kopumā.

               Jēdziens “jebkurš” nozīmē, ka tiek piemērots “kustīgs” 180 dienu atsauces laikposms, skaitot atpakaļ katru uzturēšanās dienu pēdējo 180 dienu laikposmā, lai pārbaudītu, vai joprojām tiek izpildīta prasība par 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā. Tas cita starpā nozīmē, ka pēc nepārtrauktas 90 dienu ilgas prombūtnes var atkal uzturēties uz laiku līdz 90 dienām.

               ________


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC1791

Projekts EEZ Apvienotās Komitejas lēmums ar ko groza EEZ līguma 31. protokolu par sadarbību īpašās jomās, kas nav saistītas ar četrām pamatbrīvībām (MVU) - Kopienas kopējās nostājas projekts  /* SEC/2005/1791 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 11.1.2006SEC(2005) 1791 galīgā redakcijaProjektsEEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMSar ko groza EEZ līguma 31. protokolu par sadarbību īpašās jomās, kas nav saistītas ar četrām pamatbrīvībām (MVU)- Kopienas kopējās nostājas projekts - (iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. EEZ līguma 31. protokolā ir iekļauti konkrēti noteikumi par Kopienas un EEZ EBTA valstu sadarbību ārpus četrām pamatbrīvībām.2. Pievienotā EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekta (attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 28. septembra Lēmumu Nr. 1776/2005/EK) mērķis ir grozīt 31. protokolu, lai paplašinātu sadarbību uzņēmumu, uzņēmējdarbības un mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) jomā. Piemērojot no 2006. gada 1. janvāra, ar to groza Padomes Lēmumu 2000/819/EK par uzņēmumu un uzņēmējdarbības daudzgadu programmu, īpaši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) (2001–2005), kas jau ir iekļauts līgumā.3. Padomes Regulas (EK) Nr. 2894/94 par EEZ līguma īstenošanas kārtību 1. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzēts, ka Padome pēc Komisijas priekšlikuma pieņem Kopienas nostāju par šā veida lēmumiem.4. EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekts ir iesniegts apstiprināšanai Padomē, pēc kā Komisija Kopienas nostāju pēc iespējas drīz iesniegs EEZ Apvienotajai komitejai.ProjektsEEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMSar ko groza EEZ līguma 31. protokolu par sadarbību īpašās jomās, kas nav saistītas ar četrām pamatbrīvībām (MVU)EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, kas grozīts ar protokolu, ar kuru pielāgo Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, turpmāk tekstā - „līgums”, un jo īpaši tā 86. un 98. pantu,tā kā:1.  Līguma 31. protokols tika grozīts ar EEZ Apvienotās komitejas … Lēmumu Nr. …/…[1].2.  Ir lietderīgi paplašināt līgumslēdzēju pušu sadarbību, lai iekļautu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 28. septembra Lēmumu Nr. 1776/2005/EK, ar ko groza Padomes Lēmumu 2000/819/EK par uzņēmumu un uzņēmējdarbības daudzgadu programmu, paši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) (2001–2005)[2].3.  Lai šo paplašināto sadarbību varētu sākt no 2006. gada 1. janvāra, jāgroza līguma 31. protokols,IR NOLĒMUSI ŠĀDI.1. pantsLīguma 31. protokola 7. panta 5. punkta septītajā ievilkumā (Padomes Lēmums 2000/819/EK) pievieno šādu apakšievilkumu:„- 32005 D 1776 : Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 28. septembra Lēmumu Nr. 1776/2005/EK (OV L 289, 3.11.2005., 14. lpp.).”2. pantsŠis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc pēdējā paziņojuma iesniegšanas EEZ Apvienotajai komitejai saskaņā ar līguma 103. panta 1. punktu*.To piemēro no 2006. gada 1. janvāra.3. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un EEZ pielikumā.Briselē […]EEZ Apvienotās komitejas vārdā —priekšsēdētājsEEZ Apvienotās komitejassekretāri [1] OV C […] […], […] lpp.[2] OV L 289, 3.11.2005., 14. lpp.* [Norādītas konstitucionālas prasības.][Konstitucionālas prasības nav norādītas.]


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005PC0480

Priekšlikums Padomes lēmums par savstarpējas informēšanas procedūras izveidi attiecībā uz dalībvalstu pasākumiem patvēruma un imigrācijas jomās {SEC(2005)1233}  /* COM/2005/0480 galīgā redakcija - CNS 2005/0204 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 10.10.2005COM(2005) 480 galīgā redakcija2005/0204 (CNS)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar savstarpējas informēšanas procedūras izveidi attiecībā uz dalībvalstu pasākumiem patvēruma un imigrācijas jomās {SEC(2005)1233}(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. Priekšlikuma konteksts un mērķisViens no svarīgākajiem Eiropas Savienības mērķiem ir izveidot brīvības, drošības un tiesiskuma zonu. Šajā kontekstā ir būtiski izstrādāt kopējas imigrācijas un patvēruma politikas, kā tas paredzēts Tamperes programmā, ko Eiropas Padome pieņēma 1999. gadā, un kas 2004. gadā tika apstiprināts Hāgas programmā („Brīvības, drošības un tiesiskuma stiprināšana Eiropas Savienībā”). Šīm kopējām politikām jābalstās uz kopīgu likumdošanas instrumentu pieņemšanu un savstarpējas uzticēšanās palielināšanu, uzlabojot valstu politiku koordināciju, padarot ciešāku praktisko sadarbību un veicot regulāru informācijas apmaiņu dalībvalstīm savā starpā un ar Komisiju.Kopš Amsterdamas līguma stāšanās spēkā patvēruma un imigrācijas jomās pieņemti daudzi kopīgi pasākumi, jo Kopienai un dalībvalstīm šajās jomās abām ir likumdošanas tiesības. Tomēr dalībvalstīm šajā jomā joprojām ir liela loma, un tās aizvien pieņem jaunus pasākumus, kuri dažos gadījumos var ietekmēt citas dalībvalstis vai visu Kopienu.Robežkontroles neesamība Šengenas līguma darbības zonā, kopējā vīzu politika, ciešās ekonomiskās un sociālās attiecības starp ES dalībvalstīm un kopēju imigrācijas un patvēruma politiku izstrādāšana pēdējos gados netieši nozīmē, ka dalībvalstu pieņemtie patvēruma imigrācijas pasākumi aizvien vairāk var ietekmēt pārējās dalībvalstis. Piemēram, ļoti restriktīva migrācijas politika vienā dalībvalstī var novirzīt migrācijas plūsmas uz kaimiņvalstīm; regulēšanas procedūra nelegālos imigrantus var pievilināt vienai dalībvalstij, no kuras regulētie migranti vēlāk viegli var pārvietoties uz citu dalībvalsti. Citi valstu patvēruma un imigrācijas pasākumi, tai skaitā izmaiņas starptautiskās aizsardzības piešķiršanas procedūrā, drošu izcelsmes valstu noteikšana, trešo valstu valstspiederīgo ielaišanas programmas, ieskaitot kvotu noteikšanu, un arī integrācijas pasākumi var radīt sekas citās dalībvalstīs un visā Kopienā.Šie fakti pilnībā attaisno formālas informēšanas procedūras izveidošanu starp dalībvalstīm un ar Komisiju, kas palielinās informācijas apmaiņas un diskusijas iespējas par valstu pasākumiem patvēruma un imigrācijas jomās.Komisija un Luksemburgas Padomes prezidentūra 2005. gada 11. februārī tieslietu un iekšlietu ministriem nosūtīja vēstules par nepieciešamību imigrācijas un patvēruma jomā ieviest savlaicīga brīdinājuma informēšanas sistēmu starp dalībvalstu institūcijām, kā rezultātā dalībvalstu starpā varētu veidoties saskaņotāka pieeja imigrācijas un patvēruma politikai. Pirmā viedokļu apmaiņa par šādas sistēmas izveidi notika Tieslietu un iekšlietu padomes sēdes laikā 2005. gada 24. februārī. Visas dalībvalstis principā atbalstīja šādas sistēmas izveidi, un Padome 2005. gada 14. aprīlī pieņēma secinājumus par „Savstarpējas informēšanas sistēmas starp dalībvalstu par migrācijas un patvēruma politiku atbildīgajām institūcijām” izveidošanu, aicinot Komisiju iesniegt formālu likumdošanas priekšlikumu.Komisija vienmēr ir uzsvērusi nepieciešamību uzlabot informācijas apmaiņu par migrācijas norisēm. Dalībvalstis būs ieguvējas no ierosinātās informēšanas procedūras, jo tās vieglāk varēs iegūt informāciju par citu dalībvalstu politikām un varēs uzlabot koordināciju to starpā. Ja notiks viedokļu apmaiņa par noteikta valsts pasākuma projektu, dalībvalstis varēs uzzināt citu dalībvalstu viedokļus pirms pasākuma pieņemšanas likumdošanas ceļā. Labākas valstu politiku koordinācijas, labāku zināšanu vienam par otru un savstarpējas uzticēšanās rezultātā tiks veicinātas sarunas par jauniem ES tiesību aktiem.Visbeidzot, ierosinātā savstarpējās informēšanas procedūra jāaplūko plašākas dalībvalstu un Komisijas savstarpējas sadarbības, informēšanas mehānismu un struktūru aspektā. Komisija Kopienas līmenī vēlas vienkāršot un apvienot pastāvošās sistēmas, struktūras un tīklus, lai nepalielinātu dalībvalstu un pašas Komisijas administratīvo slogu.2. Spēkā esošie noteikumi šā priekšlikuma jomā-  Komisija 1998. gada 8. jūnijā pieņēma Lēmumu, „ar ko tiek izveidota iepriekšējas paziņošanas un konsultāciju procedūra par migrācijas politiku saistībā ar ārpuskopienas valstīm” (OV 1988, L 183). Ar šo lēmumu izveidoto informēšanas un konsultāciju mehānismu dalībvalstis faktiski nekad nav izmantojušas. Jaunais Kopienas imigrācijas un patvēruma politikas satvars šo Komisijas lēmumu padara par nevajadzīgu.-  Vairāki Kopienas tiesību aktu noteikumi[1] dalībvalstīm uzliek par pienākumu darīt zināmus Komisijai šo valstu tiesību aktu tekstus, kas pieņemti attiecīgo direktīvu darbības jomā. Pieņemot, ka saskaņā ar šīm direktīvām un ierosināto lēmuma projektu sniedzamā informācija pēc savas būtības ir līdzīga, darba apjoms nedubultosies, jo ar lēmuma projektu noteiktā informēšanas procedūra izmantojama kā veids, kādā dalībvalstis izpilda savus minētajās direktīvās noteiktos pienākumus.3. KonsultācijasNeformāla ad-hoc viedokļu apmaiņa par šādas iepriekšējas informēšanas un konsultāciju sistēmas izveidi notika Tieslietu un iekšlietu padomes sēdes laikā 2005. gada 24. februārī. Lielākā daļa dalībvalstu reaģēja pozitīvi uz apvienotajiem Prezidentūras un Komisijas priekšlikumiem par šādas sistēmas izveidošanu. Dalībvalstu ekspertu ad-hoc sanāksme notika Briselē 2005. gada 17. martā, kur tika apspriests neoficiāls Komisijas dienestu priekšlikums, kurā bija iekļauti ierosinātās sistēmas galvenie elementi.4. Ierosinātās rīcības kopsavilkumsSavstarpējā informēšanas procedūra paredz dalībvalstu pienākumu citām dalībvalstīm un Komisijai ne vēlāk kā izziņošanas dienā paziņot par pasākumiem, ko tā paredzējusi veikt patvēruma un imigrācijas jomās. Jāziņo vienīgi par pasākumiem, kam varētu būt ietekme uz citām dalībvalstīm vai uz visu Kopienu. Tas attiecas arī uz noteiktiem tiesu un administratīviem lēmumiem.Dalībvalstīm, kas sniedz minēto informāciju, jāsagatavo un par to jāiesniedz kopsavilkums arī citā Kopienas oficiālajā valodā.Informācija tiks pārsūtīta, izmantojot Komisijas uzturētu tīmekļa tīklu. Šis tīmekļa tīkls tiks izmantots arī, lai Komisijai nosūtītu Direktīvās pieprasīto 2. punktā minēto informāciju.Dalībvalstis un Komisija par konkrētu pasākumu var pieprasīt papildinformāciju. Noteikts kādas valsts pasākums var būt arī viedokļu apmaiņas priekšmets, piedaloties dalībvalstij, kuras pasākums tiek apspriests, Komisijai un citām dalībvalstīm, kas vēlas piedalīties viedokļu apmaiņā. Šādas viedokļu apmaiņas mērķis ir identificēt kopīgās problēmas, tādēļ diskusiju rezultātā nenotiek balsošana un attiecīgajai dalībvalstij netiek sniegti nekāda veida ieteikumi.5. Juridiskais pamatsPadomes lēmums balstās uz EK līguma 66. pantu. Kopš 2004. gada 1. maija saskaņā ar Nicas līguma Protokolu šie pasākumi tiek pieņemti Padomē ar kvalificētu balsu vairākumu un konsultējoties ar Eiropas Parlamentu.EK līguma IV sadaļu nepiemēro attiecībā uz Apvienoto Karalisti un Īriju, ja vien šīs dalībvalstis nolemj pretējo saskaņā ar procedūru, kas noteikta Līgumiem pievienotajā Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju. Tāpat IV sadaļu saskaņā ar Līgumiem pievienoto Protokolu par Dānijas nostāju nepiemēro attiecībā uz Dāniju.6. SubsidiaritāteSaskaņā ar subsidiaritātes principu ierosinātās darbības mērķi, t.i. radīt bāzi savstarpējai informācijas un viedokļu apmaiņai par valstu pasākumiem patvēruma un imigrācijas jomās, dalībvalstis pietiekamā mērā nevar sasniegt, tādēļ, ņemot vērā paredzētās darbības sekas, to labāk var sasniegt Kopienas līmenī.Kopējo likumdošanas instrumentu panākumi patvēruma un imigrācijas jomās atkarīgi no vairāk koordinētas pieejas valstu politikām. Šai koordinācijai nepieciešami tādi jauni instrumenti, kas ierosināti lēmumā un kas sastāv no mehānisma, kurš atļauj informācijas un viedokļu apmaiņu starp dalībvalstīm un Komisiju un kurš nevar darboties tikai valstu līmenī. Ja dalībvalstis viena otru neinformē par izmaiņām to patvēruma un imigrācijas politikās, pastāv risks, ka atšķirīgas un pat pretrunīgas politikas izkropļo migrācijas, t.sk. patvēruma meklētāju plūsmas, un tas var mazināt dalībvalstu spēju efektīvi sasniegt savus kopējos mērķus šajās jomās.7. ProporcionalitāteŠis priekšlikums attiecas vienīgi uz informācijas apmaiņas veicināšanu par valstu pasākumiem patvēruma un imigrācijas jomās starp dalībvalstīm un Komisiju.Ierosinātā sistēma dalībvalstīm nerada nesamērīgu slogu, jo to galvenais pienākums būs noteiktus dokumentus ievietot ar lēmumu ieviestajā tīmekļa sistēmā. Gadījumā, kad izteikts aicinājums apmainīties viedokļiem par kādas valsts pasākumu, vienīgais dalībvalstu pienākums būs uz viedokļu apmaiņas sanāksmi nosūtīt savu pārstāvi, lai tas sīki izskaidrotu valsts pasākuma, kas ir viedokļu apmaiņas priekšmets, elementus, un uzklausītu citu dalībvalstu viedokļus par to.Finanšu slogs ir neliels, jo ierosinātās viedokļu apmaiņas tiks apvienotas ar Komisijas padomdevēju grupu sanāksmēm, tādējādi samazinot dalībvalstu ceļa un uzturēšanās izdevumus. Komisijas ierosinātā Padomes lēmuma vispārīgais mērķis ir vienkāršot patreizējo dalībvalstu sadarbību patvēruma un imigrācijas jomās.Informācijas sistēmu, izmantojot pastāvošo IDA telemātikas tīklu, uzturēs Komisija, kas ļauj radīt nodalītus komunikāciju kanālus ar minimālām izmaksām un bez būtiskiem ieguldījumiem.2005/0204 (CNS)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar savstarpējas informēšanas procedūras izveidi attiecībā uz dalībvalstu pasākumiem patvēruma un imigrācijas jomāsEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 66. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[3],tā kā:(1) Eiropas Padome 2004. gada 4. novembrī pieņēma daudzgadu programmu brīvības, drošības un tiesiskuma stiprināšanai, kas pazīstama kā Hāgas programma, kurā izteikts aicinājums, sākot no 2004. gada 1. maija, balstoties, cita starpā, uz ciešāku praktisku sadarbību starp dalībvalstīm un labāku informācijas apmaiņu, izstrādāt otro posmu kopējā politikā patvēruma, migrācijas, vīzu un robežu jomā.(2) Kopš Amsterdamas līguma spēkā stāšanās kopējas patvēruma un imigrācijas politikas izstrādes rezultātā starp dalībvalstīm izveidojusies lielāka savstarpēja atkarība politikās šajās jomās, un tādēļ ir nepieciešama koordinētāka pieeja valstu politikām, kuras ir būtiskas brīvības, drošības un tiesiskuma stiprināšanai.(3) Secinājumos, ko Tieslietu un iekšlietu padome pieņēma savā 2005. gada 14. aprīļa sēdē, tā aicināja izveidot savstarpējas informēšanas sistēmu starp dalībvalstu par migrācijas un patvēruma politiku atbildīgajām institūcijām, balstoties uz nepieciešamību paziņot informāciju par pasākumiem, kuriem var būt būtiska ietekme uz vairākām dalībvalstīm vai Eiropas Savienību kopumā, un pēc dalībvalstu vai Komisijas pieprasījuma ļauj savstarpēji apmainīties viedokļiem.(4) Informēšanas procedūrai jābalstās uz solidaritāti, pārredzamību un savstarpēju uzticēšanos.(5) Lai informēšanas procedūra attiecībā uz valstu pasākumiem patvēruma un imigrācijas jomās būtu efektīva un pieejama, tās būtiskai sastāvdaļai jābūt tīmekļa tīklam.(6) Vairākas patvēruma un imigrācijas jomās Kopienas pieņemtās direktīvas dalībvalstīm uzliek par pienākumu papildus ieviešamajiem pasākumiem darīt zināmus Komisijai šo valstu tiesību aktu tekstus, kas pieņemti attiecīgo direktīvu darbības jomā. Lai vienkāršotu administratīvās procedūras, dalībvalstīm jābūt iespējai sniegt informāciju, izmantojot tīklu, kas izveidots ar šo lēmumu.(7) Tā kā Lēmuma mērķi, tas ir, nodrošināt informācijas apmaiņu un konsultēšanos dalībvalstu starpā, dalībvalstis pietiekamā mērā nevar sasniegt un šo mērķi darbības seku dēļ labāk var sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var veikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā nostiprināto proporcionalitātes principu šis lēmums nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šo mērķu sasniegšanai.(8) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienotajā Protokolā par Dānijas nostāju Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un šis lēmums tai nav saistošs un nav jāpiemēro,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsPriekšmets un darbības jomaŠis lēmums nosaka procedūru savstarpējai informācijas apmaiņai attiecībā uz valstu pasākumiem patvēruma un imigrācijas jomās, izmantojot tīmekļa tīklu un ļaujot apmainīties ar viedokļiem par šādiem pasākumiem.2. pantsIesniedzamā informācija1. Dalībvalstis Komisijai un citām dalībvalstīm dara zināmus šādus plānotos pasākumus patvēruma un imigrācijas jomā, ja šie pasākumi var ietekmēt citas dalībvalstis vai visu Kopienu:(a) tiesību aktu projektus, vēlākais, iesniedzot tos pieņemšanai, un(b) starptautisko līgumu projektus, vēlākais, tos parafējot.2. Dalībvalstis dara zināmu Komisijai un citām dalībvalstīm:(a) 1. punkta a) apakšpunktā minēto pasākumu tekstu galīgo redakciju, kad tie tiek pieņemti vai uzreiz pēc tam,(b) 1. punkta b) apakšpunktā minēto pasākumu tekstu galīgo redakciju, kad dalībvalsts izsaka savu piekrišanu uzņemties pasākumā minētās saistības vai uzreiz pēc tam.3. Dalībvalstis Komisijai un citām dalībvalstīm dara zināmus šādus lēmumus, ja tie var ietekmēt citas dalībvalstis vai visu Kopienu:(a) galīgos tiesu vai tribunālu nolēmumus, ar ko piemēro vai interpretē valstu tiesību aktus patvēruma vai imigrācijas jomā, kad tie tiek pieņemti vai uzreiz pēc tam, un(b) administratīvos lēmumus patvēruma un imigrācijas jomā, kad tie tiek pieņemti vai uzreiz pēc tam.4. 1. un 2. punktā minētos pasākumus un 3. punktā minētos lēmumus dara zināmus Komisijai un citām dalībvalstīm, izmantojot 4. pantā minēto tīklu („tīkls”).5. Komisija vai dalībvalsts var pieprasīt papildu informāciju attiecībā uz kādu pasākumu vai lēmumu, ko cita dalībvalsts paziņojusi, izmantojot tīklu. Šādā gadījumā attiecīgā dalībvalsts attiecībā uz šo pasākumu vai lēmumu sniedz papildu informāciju divu nedēļu laikā kopš pieprasījuma izdarīšanas, izmantojot tīklu. Papildu informāciju Komisijai un citām dalībvalstīm dara pieejamu, izmantojot tīklu.6. Katra dalībvalsts nodrošina, ka par katra pasākuma vai lēmuma tekstu, ko tā nosūta caur tīklu, pieejams kopsavilkums vēl kādā Kopienas oficiālajā valodā, kas nav šīs valsts valoda(-s). Šajā kopsavilkuma norāda attiecīgā pasākuma vai lēmuma mērķus un darbības jomu, galvenos noteikumus un prognozes par tā ietekmi uz citām dalībvalstīm vai uz visu Kopienu.3. pantsPienākums sniegt informāciju saskaņā ar spēkā esošajām Direktīvām.Ja dalībvalstij ir pienākums informēt Komisiju par tiesību aktiem, ko tā pieņem jomās, uz ko attiecas direktīvas, saskaņā ar Līguma 63. pantu, tiek uzskatīts, ka šis pienākums ir izpildīts, ja informācija ir nosūtīta, izmantojot tīklu.4. pantsTīkls1. Informācijas apmaiņai saskaņā ar šo Lēmumu tiek izmantots tīmekļa tīkls.2. Komisija atbild par tīkla izveidi un vadību, ieskaitot tīkla struktūru, saturu un pieeju tam. Tīklā iekļaujami piemēroti pasākumi konfidencialitātes nodrošināšanai.3. Lai praktiski izveidotu tīklu, Komisija datu apmaiņai starp institūcijām izmanto pastāvošo Eiropas telemātikas tīkla Komisijas sadaļas tehnisko bāzi.4. Dalībvalstis pieeju tīklam nodrošina, ievērojot saskaņā ar 2. punktu Komisijas pieņemtos pasākumus.5. Dalībvalstis nozīmē kontaktinstitūcijas, kurām ir pieeja tīklam, un par tām informē Komisiju.pants 5Viedokļu apmaiņa1. Komisija pēc savas iniciatīvas vai pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma var organizēt viedokļu apmaiņu ar dalībvalsts ekspertiem par noteiktu valsts pasākumu, par kuru saskaņā ar šī lēmuma 2. un 3. pantu iesniegta informācija. Dalībvalstij, kuras pasākums ir diskusijas objekts, jābūt pārstāvētai viedokļu apmaiņā.2. Viedokļu apmaiņas mērķis ir identificēt kopīgi interesējošas jautājumus.6. pantsIzvērtēšana un pārskatīšanaKomisija izvērtē sistēmas darbību 3 gadus pēc šī lēmuma spēkā stāšanās un regulāri arī turpmāk.Komisija periodiski ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šī lēmuma piemērošanu un, ja nepieciešams, ierosina tajā grozījumus.7. pantsStāšanās spēkāŠis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .8. pantsAdresātiŠis lēmums ir adresēts dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu.Briselē,Padomes vārdā -priekšsēdētājsLEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT1. NAME OF THE PROPOSAL :Proposal for a Council Decision on the establishment of a mutual information procedure on Member States’ measures in the areas of asylum and immigration2. ABM / ABB FRAMEWORKPolicy Area(s) concerned and associated Activity/Activities:18 03 Immigration and asylum policy3. BUDGET LINES3.1. Budget lines (operational lines and related technical and administrative assistance lines (ex- B..A lines)) including headings :N/A3.2. Duration of the action and of the financial impact:The proposed legal instrument does indicate neither duration nor revision period. Application of the instrument should start in 2007.3.3. Budgetary characteristics ( add rows if necessary ) :N/ABudget line | Type of expenditure | New | EFTA contribution | Contributions from applicant countries | Heading in financial perspective ||Year n |Year n+1 |Year n+2 |Year n+3 |Year n+4 |Year n+5and later |TOTAL | |XX 01 02 11 01 – Missions | | | | | | | | |XX 01 02 11 02 – Meetings & Conferences |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.324 | |XX 01 02 11 03 – Committees[15] | | | | | | | | |XX 01 02 11 04 – Studies & consultations | | | | | | | | |XX 01 02 11 05 - Information systems | | | | | | | | | 2. Total Other Management Expenditure (XX 01 02 11) | | | | | | | | | 3. Other expenditure of an administrative nature (specify including reference to budget line)| | | | | | | | | Total Administrative expenditure, other than human resources and associated costs (NOT included in reference amount) | 0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.054 |0.324 | |Calculation - Other administrative expenditure not included in reference amount4 meetings for exchange of views on national measures * 27 MS * 500 €[1] - Padomes Direktīvas 2001/40/EK 8.2. pants [savstarpēja izraidīšanas lēmumu atzīšana]- Padomes Direktīvas 2001/51/EK 7.3. pants [Šengenas noteikumu papildinājums, 26. pants]- Padomes Direktīvas 2001/55/EK 27.2. pants [pagaidu aizsardzība]- Padomes Direktīvas 2002/90/EK 4.2. pants [neatļautas ieceļošanas atvieglošana]- Padomes Direktīvas 2003/110/EK 10.2. pants [palīdzība, izraidot pa gaisa ceļu]- Padomes Direktīvas 2003/9/EK 26.2. pants [patvēruma meklētāju uzņemšanas standarti]- Padomes Direktīvas 2004/83/EK 38.2. pants [kvalifikācijas direktīva]- Padomes Direktīvas 200x/xx/EK 19.2. pants [meklētāju direktīva formāli būtu jāpieņem tagad]- Padomes Direktīvas 200x/xx/EK 43. pants [patvēruma procedūras, formāli būtu jāpieņem tagad][2] OV C […], […], […]. lpp.[3] OV C […], […], […]. lpp.[4] Expenditure that does not fall under Chapter xx 01 of the Title xx concerned.[5] Expenditure within article xx 01 04 of Title xx.[6] Expenditure within chapter xx 01 other than articles xx 01 04 or xx 01 05.[7] See points 19 and 24 of the Interinstitutional agreement.[8] Additional columns should be added if necessary i.e. if the duration of the action exceeds 6 years[9] If more than one method is indicated please provide additional details in the "Relevant comments" section of this point[10] As described under Section 5.3[11] Cost of which is NOT covered by the reference amount[12] Cost of which is NOT covered by the reference amount[13] Cost of which is included within the reference amount[14] Reference should be made to the specific legislative financial statement for the Executive Agency(ies) concerned.[15] Specify the type of committee and the group to which it belongs.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 26.2.2016
            COM(2016) 91 final
            2016/0055(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā noslēgtu protokolu Partnerības un sadarbības nolīgumam, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               Pievienotais priekšlikums ir tiesību akts, kas paredzēts, lai noslēgtu protokolu Partnerības un sadarbības nolīgumam, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (turpmāk “protokols”).

               Saskaņā ar Pievienošanās aktu Horvātija pievienosies starptautiskajiem nolīgumiem, kurus Eiropas Savienība un tās dalībvalstis parakstījušas vai noslēgušas, pievienojot minētajiem nolīgumiem protokolu.

               Partnerības un sadarbības nolīgums, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses (turpmāk “nolīgums”), tika parakstīts Briselē 2004. gada 11. oktobrī un stājās spēkā 2010. gada 1. oktobrī.

               Pēc Padomes ... lēmuma par to, lai Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu protokolu Partnerības un sadarbības nolīgumam, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai, protokolu parakstīja ....

               Ar ierosināto protokolu Horvātijas Republiku līgumslēdzējas puses statusā iekļauj nolīgumā un uzliek Eiropas Savienībai saistības nodrošināt nolīguma autentisko versiju horvātu valodā.

               Komisija lūdz Padomi noslēgt Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā protokolu.

               Eiropas Parlamentu aicinās dot piekrišanu protokolam.

               2016/0055 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā noslēgtu protokolu Partnerības un sadarbības nolīgumam, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. un 209. pantu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu,

               ņemot vērā Horvātijas Republikas Pievienošanās aktu un jo īpaši tā 6. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Padomes Lēmumu Nr. .../…/ES
                  1
                protokols Partnerības un sabiedrības nolīgumam, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (“protokols”), ir parakstīts, ņemot vērā tā noslēgšanu.

               (2)Par jautājumiem, kas attiecas uz Eiropas Atomenerģijas kopienas darbības jomu, protokola noslēgšanai ir paredzēta atsevišķa procedūra.

               (3)Protokols būtu jāapstiprina,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā apstiprina protokolu Partnerības un sadarbības nolīgumam, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai
                  2
               .

               2. pants

               Padomes priekšsēdētājs norīko personu, kas tiesīga Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā sniegt protokola 4. panta 1. punktā paredzēto paziņojumu.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  Padomes .... gada ... Lēmums Nr. .../.../ES par to, lai Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu protokolu Partnerības un sadarbības nolīgumam, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L...).

                     (2)
                  Protokola teksts ir publicēts [OV L ...], kopā ar lēmumu par parakstīšanu.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 26.2.2016
            COM(2016) 91 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmumam
            par to, lai Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā noslēgtu protokolu Partnerības un sadarbības nolīgumam, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

               PROTOKOLS
                  PARTNERĪBAS UN SADARBĪBAS NOLĪGUMAM, AR KO IZVEIDO PARTNERĪBU STARP EIROPAS KOPIENĀM
                  UN TO DALĪBVALSTĪM, NO VIENAS PUSES,
                  UN TADŽIKISTĀNAS REPUBLIKU, NO OTRAS PUSES,
                  LAI ŅEMTU VĒRĀ

               HORVĀTIJAS REPUBLIKAS PIEVIENOŠANOS

               EIROPAS SAVIENĪBAI

               BEĻĢIJAS KARALISTE,

               BULGĀRIJAS REPUBLIKA,

               ČEHIJAS REPUBLIKA,

               DĀNIJAS KARALISTE,

               VĀCIJAS FEDERATĪVĀ REPUBLIKA,

               IGAUNIJAS REPUBLIKA,

               ĪRIJA,

               GRIEĶIJAS REPUBLIKA,

               SPĀNIJAS KARALISTE,

               FRANCIJAS REPUBLIKA,

               HORVĀTIJAS REPUBLIKA,

               ITĀLIJAS REPUBLIKA,

               KIPRAS REPUBLIKA,

               LATVIJAS REPUBLIKA,

               LIETUVAS REPUBLIKA,

               LUKSEMBURGAS LIELHERCOGISTE,

               UNGĀRIJA,

               MALTAS REPUBLIKA,

               NĪDERLANDES KARALISTE,

               AUSTRIJAS REPUBLIKA,

               POLIJAS REPUBLIKA,

               PORTUGĀLES REPUBLIKA,

               RUMĀNIJA,

               SLOVĒNIJAS REPUBLIKA,

               SLOVĀKIJAS REPUBLIKA,

               SOMIJAS REPUBLIKA,

               ZVIEDRIJAS KARALISTE,

               LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀ KARALISTE,

               Līguma par Eiropas Savienību, Līguma par Eiropas Savienības darbību un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma līgumslēdzējas puses, turpmāk “dalībvalstis”,

               EIROPAS SAVIENĪBA, turpmāk “Savienība”, un

               EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENA,

                  no vienas puses,

               un

               TADŽIKISTĀNAS REPUBLIKA,

                  no otras puses,

               turpmāk kopā “Līgumslēdzējas puses”,

               TĀ KĀ Partnerības un sadarbības nolīgums, ar ko izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses, turpmāk “nolīgums”, tika parakstīts 2004. gada 11. oktobrī Luksemburgā;

               TĀ KĀ Līgums par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai tika parakstīts 2011. gada 9. decembrī Briselē;

               TĀ KĀ saskaņā ar Horvātijas Republikas Pievienošanās akta 6. panta 2. punkta nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumā par Eiropas Savienību, Līgumā par Eiropas Savienības darbību un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumā par Horvātijas Republikas pievienošanos nolīgumam ir jāvienojas, noslēdzot nolīguma protokolu;

               ŅEMOT VĒRĀ Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai 2013. gada 1. jūlijā,

               IR VIENOJUŠĀS ŠĀDI.

               1. PANTS

               Ar šo Horvātijas Republika kļūst par Līgumslēdzēju pusi Partnerības un sadarbības nolīgumā, ar kuru izveido partnerību starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses. Horvātijas Republika tāpat kā citas Eiropas Savienības dalībvalstis pieņem un ievēro nolīgumu, tajā pašā dienā parakstītajam Nobeiguma aktam pievienotās kopīgās deklarācijas, deklarācijas un vēstuļu apmaiņu.

               2. PANTS

               Pienācīgā laikā pēc šā protokola parafēšanas Eiropas Savienība paziņo dalībvalstīm un Tadžikistānas Republikai nolīguma tekstu horvātu valodā. Pēc šā protokola stāšanās spēkā horvātu valodas versija kļūst autentiska saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā nolīguma versijas, kas sastādītas angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu, zviedru un tadžiku valodā.

               3. PANTS

               Šis protokols ir nolīguma sastāvdaļa.

               4. PANTS

               1.
                     Šo protokolu katra Līgumslēdzēja puse apstiprina saskaņā ar tās procedūrām. Līgumslēdzējas puses paziņo viena otrai par šim nolūkam vajadzīgo procedūru pabeigšanu. Apstiprināšanas dokumentu deponē Eiropas Savienības Padomes Ģenerālsekretariātā.

               2.
                     Šis protokols stājas spēkā mēneša pirmajā dienā pēc pēdējā apstiprināšanas dokumenta deponēšanas.

               5. PANTS

               Šis protokols ir sagatavots divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu, zviedru un tadžiku valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.

               TO APLIECINOT, attiecīgie pilnvarotie

               ir parakstījuši šo protokolu.

               ..., …. gada …

               EIROPAS SAVIENĪBAS, EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENAS UN TO DALĪBVALSTU VĀRDĀ

               TADŽIKISTĀNAS REPUBLIKAS VĀRDĀ


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0360

Projekts EEZ apvienotās komitejas Lēmums ar ko groza EEZ līguma 31. protokolu par sadarbību īpašās jomās, kas nav saistītas ar četrām pamatbrīvībām - Kopienas kopējās nostājas projekts  /* SEC/2005/0360 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 17.3.2005SEC(2005) 360 galīgā redakcijaProjektsEEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMSar ko groza EEZ līguma 31. protokolu par sadarbību īpašās jomās, kas nav saistītas ar četrām pamatbrīvībām- Kopienas kopējās nostājas projekts -(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. EEZ līguma 31. protokolā ir iekļauti konkrēti noteikumi par Kopienas un EEZ EBTA valstu sadarbību ārpus četrām pamatbrīvībām.2. Pievienotais EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekts, ar ko iekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. jūlija Lēmumu Nr. 593/2004/EK, paredz grozīt 31. protokolu, lai paplašinātu sadarbību uzņēmumu, uzņēmējdarbības un mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) jomā, No 2005. gada 1. janvāra. Ar Lēmumu Nr. 593/2004/EK groza Padomes Lēmumu 2000/819/EK par uzņēmumu un uzņēmējdarbības daudzgadu programmu, īpaši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) (2001.-2005.), kas jau ir iekļauts līgumā.3. Padomes Regulas (EK) Nr. 2894/94 par EEZ līguma īstenošanas kārtību 1. panta 3. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts, ka Padome pēc Komisijas priekšlikuma šādiem lēmumiem izstrādā Kopienas nostāju.4. EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekts ir iesniegts apstiprināšanai Padomē, pēc kā Komisija Kopienas pozīciju pēc iespējas drīz iesniegs EEZ Apvienotajai komitejai.ProjektsEEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMSar ko groza EEZ līguma 31. protokolu par sadarbību īpašās jomās, kas nav saistītas ar četrām pamatbrīvībāmEEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, kas grozīts ar protokolu, ar ko pielāgo Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, turpmāk tekstā - „Līgums”, un jo īpaši tā 86. un 98. pantu,tā kā1.  Līguma 31. protokols tika grozīts ar EEZ Apvienotās komitejas … Lēmumu Nr. …/…[1].2.  Ir lietderīgi paplašināt Līgumslēdzēju pušu sadarbību, iekļaujot Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. jūlija Lēmumu Nr. 593/2004/EK, ar ko groza Padomes Lēmumu 2000/819/EK par uzņēmumu un uzņēmējdarbības daudzgadu programmu, un jo īpaši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) (2001.-2005.)[2].3.  Tādēļ jāgroza līguma 31. protokols, lai šī paplašinātā sadarbība varētu sākties 2005. gada 1. janvārī,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsLīguma 31. protokola 7. panta 5. punkta septītajā ievilkumā (Padomes Lēmums 2000/819/EK) pievieno šādu apakšievilkumu:„- 32004 D 0593 : Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. jūlija Lēmums Nr. 593/2004/EK (OV L 268, 16.8.2004., 3. lpp.).”2. pantsŠis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc pēdējā paziņojuma iesniegšanas EEZ Apvienotajai komitejai saskaņā ar līguma 103. panta 1. punktu*.To piemēro no 2005. gada 1. janvāra.3. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un EEZ pielikumā.Briselē,EEZ Apvienotās komitejas vārdā –priekšsēdētājsEEZ Apvienotās komitejassekretāri [1] OV L…[2] OV L 268, 16.8.2004., 3. lpp.* [Norādītas konstitucionālas prasības.][Konstitucionālas prasības nav norādītas.]