               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.7.2018
            COM(2018) 350 final
            2018/0214(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par Eiropas Savienības pievienošanos Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumu aizsardzību un to starptautisko reģistrāciju (1958) (turpmāk “Lisabonas vienošanās”) ir līgums, ko pārvalda Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācija (WIPO), un tam var pievienoties jauni dalībnieki, kas ir Parīzes konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību puses. Minētās vienošanās dalībpusēm ir pienākums aizsargāt savā teritorijā pārējo dalībpušu cilmes vietu nosaukumus, kas ir atzīti un aizsargāti kā tādi izcelsmes valstī un reģistrēti WIPO Starptautiskajā birojā, ja vien tās viena gada laikā no reģistrācijas pieprasījuma dienas nepaziņo, ka tās nevar nodrošināt aizsardzību.

               Lisabonas vienošanās dalībpuses ir septiņas Savienības dalībvalstis: Bulgārija (kopš 1975. gada), Čehijas Republika (kopš 1993. gada), Slovākija (kopš 1993. gada), Francija (kopš 1966. gada), Ungārija (kopš 1967. gada), Itālija (kopš 1968. gada) un Portugāle (kopš 1966. gada). Trīs Savienības dalībvalstis (Grieķija, Rumānija un Spānija) minēto vienošanos ir parakstījušas, taču nav ratificējušas. Savienība pati par sevi nav dalībpuse, jo Lisabonas vienošanās nosaka, ka tās dalībpuses var būt tikai valstis.

               Laikposmā no 2009. līdz 2015. gadam Lisabonas vienošanās tika pārskatīta, lai i) pilnveidotu tās pašreizējo satvaru, ii) iekļautu noteikumus, ar kuriem precizē, ka Lisabonas sistēma ir piemērojama arī attiecībā uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, un iii) iekļautu iespēju, ka minētajam līgumam var pievienoties starpvaldību organizācijas, piemēram, ES.

               Padome 2015. gada 7. maijā pieņēma lēmumu, ar ko Komisija tika pilnvarota piedalīties diplomātiskajā konferencē, kura notika Ženēvā no 2015. gada 11. maija līdz 21. maijam un kuras ietvaros 2015. gada 20. maijā tika pieņemts Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas akts (turpmāk “Ženēvas akts”). Ņemot vērā Tiesas 2017. gada 25. oktobra spriedumu lietā C-389/15, minētais lēmums tika aizstāts ar Padomes 2018. gada 5. marta Lēmumu (ES) 2018/416, ar ko pilnvaro sākt sarunas par pārskatītu Lisabonas vienošanos par cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm.

               Ar Ženēvas aktu Lisabonas sistēmas darbības joma tiek paplašināta, lai aptvertu ne vien cilmes vietu nosaukumus, bet arī visas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes. Ženēvas akts ir saderīgs ar PTO Līgumu par intelektuālā īpašuma tiesību komercaspektiem (“TRIPS līgums”) un attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem par lauksaimniecības produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ļauj starptautiskām organizācijām (piem., Eiropas Savienībai) kļūt par dalībpusēm.

               Pārskatītā vienošanās definē noteikumus, nosacījumus un procesus, atbilstoši kuriem dalībpuses var prasīt, lai tiktu aizsargāti reģistrētu cilmes vietu nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, vienlaikus nosakot attiecīgus aizsardzības pasākumus un pārejas laikus konkrētām struktūrām.

               Attiecībā uz pieteikumu iesniegšanas un starptautiskās reģistrācijas procedūru — dalībpuses var pieprasīt paziņojumu par izmantošanas nodomu, ja tas ir vajadzīgs aizsardzībai atbilstoši to vietējiem tiesību aktiem (Ženēvas akta 5. panta 5. punkts un Lisabonas vienošanās un Lisabonas vienošanās Ženēvas akta Kopīgā reglamenta (“Kopīgais reglaments”) 5. noteikuma 4. punkts). Attiecībā uz informāciju par saikni starp produkta iezīmēm un tā ģeogrāfiskās izcelsmes norādi —, kuru saskaņā ar veco Lisabonas vienošanos var sniegt pēc izvēles, cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzība dalībpusē netiks nodrošināta, ja šī prasība attiecīgajā dalībpusē būs obligāta, taču pieteikums tai neatbildīs. Pieteikumos norāda, vai — ciktāl ir zināms to iesniedzējiem — aizsardzība nav piešķirta par konkrētiem cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes elementiem (5. noteikuma 5. punkts).

               Reģistrācijas maksas ir palielinātas no CHF 500 līdz CHF 1000, un ir paredzēta turpmāka elastība, lai dalībvalstis pēc vajadzības varētu veikt papildu iemaksas budžetā. Par ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, ko pārceļ no vecās sistēmas uz jauno, ir jāmaksā pārejas maksa CHF 500. Dalībpuses var pieprasīt individuālu maksu, lai segtu izmaksas saistībā ar starptautiskās reģistrācijas izskatīšanu pēc būtības.

               Ženēvas akta 9. pantā ir noteikts katras dalībpuses pienākums aizsargāt reģistrētus cilmes vietu nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes savā teritorijā un atbilstoši savai tiesību sistēmai un praksei, bet saskaņā ar šā akta nosacījumiem un ievērojot jebkuru atteikumu, atsacīšanos, atzīšanu par spēkā neesošu vai atcelšanu, kas var kļūt piemērojama attiecībā uz tās teritoriju.

               Ženēvas akta 11. pantā ir noteikts aizsardzības saturs. Minētā akta 11. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka katrai dalībpusei ir jānodrošina tiesiskie līdzekļi, lai novērstu cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izmantošanu attiecībā uz tāda paša veida, bet atšķirīgas izcelsmes precēm, un attiecībā uz precēm, kas nav tāda paša veida preces, vai pakalpojumiem, ja šāda izmantošana norādītu uz (vai liecinātu par) saistību starp šādām precēm vai pakalpojumiem un aizsardzības saņēmējiem un varētu kaitēt to interesēm vai graut vai mazināt cilmes vietas nosaukuma (CVN) / ģeogrāfiskās izcelsmes norādes (ĢIN) reputāciju, vai ja šādā izmantošanā negodīgi tiktu gūts labums no minētās reputācijas. Turklāt 11. panta 1. punkta b) apakšpunkts attiecas uz jebkuru citu praksi, kas var maldināt patērētājus par preču patieso izcelsmi, izcelšanos vai veidu. Ar 11. panta 2. punktu būtībā tiek paplašināta 11. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošana, aptverot arī gadījumus, kas paredzēti TRIPS līguma 23. panta 1. punktā (“pat ja ir norādīta preču patiesā izcelsme vai ja cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde tiek lietota tulkotā veidā vai ir papildināta ar tādiem vārdiem kā “stils”, “veids”, “tips”, “marka”, “imitācija”, “metode”, “kā ražots”, “kā”, “līdzīgs” vai tamlīdzīgi”), tomēr neierobežojot piemērošanas jomu līdz vīniem un stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem.

               Ženēvas akta 12. pants būtībā nodrošina to, ka aizsargāti nosaukumi nevar vēlāk kļūt par sugasvārdiem.

               Ženēvas akta 13. panta 1. punktā ir skaidri paredzēta CVN vai ĢIN un iepriekšēju preču zīmju līdzāspastāvēšana saskaņā ar PTO komisijas secinājumiem strīdā starp ES un ASV/Austrāliju (DS174/DS290), proti, ka līdzāspastāvēšanas pamatā ir TRIPS līguma 17. pants.  Minētā akta 13. pantā dalībpusēm ir atļauts noteikt ierobežotus izņēmumus attiecībā uz tiesībām, kas piešķirtas ar preču zīmi, tādējādi, ka šāda iepriekšēja preču zīme konkrētos apstākļos nevar dot tās īpašniekam tiesības novērst aizsardzības piešķiršanu reģistrētam CVN vai ĢIN vai to izmantošanu attiecīgajā dalībpusē.

               Starptautiskas reģistrācijas tiesisko seku atteikuma paziņojumā norāda iemeslus, kas ir atteikuma pamatā (15. pants). Atteikuma atsaukšana ir iespējama saskaņā ar Kopīgajā reglamentā (11. noteikumā) norādītajām procedūrām. Lai gan Ženēvas aktā nav dota skaidra atsauce uz sarunām, kuru mērķis ir panākt, ka tiek atsaukts atteikums aizsargāt CVN vai ĢIN, sarunas tik un tā var rīkot, pat ja nav skaidras atsauces.

               Ženēvas akta 17. pantā (Pārejas laiks) ir definēta iespēja noteikt pakāpeniskas izbeigšanas termiņu attiecībā uz iepriekšējiem izmantojumiem.

               Attiecībā uz pamatojumu reģistrēta CVN vai ĢIN atzīšanai par spēkā neesošu — attiecīgajā pantā, proti, 19. pantā, nav minēti spēkā neesamības atzīšanas iemesli, tādējādi katra dalībpuse var piemērot savus vietējos noteikumus atbilstoši ES tiesību aktiem, lai gan arī tajos nav dots spēkā neesamības atzīšanas iemeslu uzskaitījums.

               Ženēvas akts stāsies spēkā pēc trim mēnešiem no dienas, kad to būs ratificējušas piecas puses (29. panta 2. punkts).

               Savienībai ir ekskluzīva kompetence attiecībā uz Lisabonas vienošanās Ženēvas aktu. Tas izriet no Tiesas 2017. gada 25. oktobra sprieduma lietā C-389/15, Komisija/Padome, kurā tika precizēts, ka pārskatītās Lisabonas vienošanās projekts, t. i., Ženēvas akts, pirmkārt, ir galvenokārt paredzēts, lai atvieglotu un regulētu tirdzniecību starp Eiropas Savienību un trešām valstīm, un, otrkārt, ka tas tieši un tūlītēji ietekmē šādu tirdzniecību, un tādējādi sarunas par projektu ietilpst ekskluzīvajā kompetencē, kas ar LESD 3. panta 1. punktu ir piešķirta Eiropas Savienībai kopējās tirdzniecības politikas jomā, kura aplūkota LESD 207. panta 1. punktā.

               Attiecībā uz lauksaimniecības produktiem — Savienība ir ieviesusi vienotas un visaptverošas ĢIN aizsardzības sistēmas vīniem (1970), stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem (1989), aromatizētajiem vīniem (1991) un citiem lauksaimniecības un pārtikas produktiem (1992). Ņemot vērā to, ka Savienības tiesību akti par lauksaimniecības produktu ĢIN aizsardzību pēc būtības ir ekskluzīvi, dalībvalstīm nav vajadzīgas savas aizsardzības sistēmas, lai aizsargātu Lisabonas sistēmas dalībnieku — trešo valstu — lauksaimniecības produktu ĢIN. Tomēr, kamēr Savienība nav Ženēvas akta dalībpuse, tā nevar iesniegt Savienības līmenī reģistrētas ĢIN aizsardzībai atbilstoši Lisabonas sistēmai un nevar aizsargāt dalībpušu — trešo valstu — ĢIN, pamatojoties uz minēto sistēmu.

               Lai Savienība varētu pienācīgi īstenot savu ekskluzīvo kompetenci attiecībā uz Lisabonas vienošanās Ženēvas aktu un savas funkcijas savu visaptverošo lauksaimniecības produktu ĢIN aizsardzības sistēmu kontekstā, ES ir jākļūst par dalībpusi.

               Lai Eiropas Savienība kļūtu par Ženēvas akta dalībpusi, vismaz vienai no tās dalībvalstīm ir jābūt Parīzes konvencijas pusei un Savienībai ir jādeklarē, ka tā atbilstoši savām iekšējām procedūrām ir pienācīgi pilnvarota kļūt par šā akta pusi un ka atbilstoši tās dibināšanas līgumam ir piemērojami tiesību akti, saskaņā ar kuriem var iegūt reģionālas tiesības uz aizsardzību attiecībā uz ĢIN. Visas dalībvalstis ir Parīzes konvencijas puses. Attiecībā uz tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem var iegūt reģionālas tiesības uz aizsardzību attiecībā uz ĢIN, — Savienība saskaņā ar saviem dibināšanas līgumiem ir ieviesusi vienotas un visaptverošas ĢIN aizsardzības sistēmas vīniem (1970), stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem (1989), aromatizētajiem vīniem (1991) un citiem lauksaimniecības un pārtikas produktiem (1992).

               Ar šo priekšlikumu Padomes lēmumam Komisija prasa, lai Padome apstiprina Eiropas Savienības pievienošanos Ženēvas aktam.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem šajā politikas jomā

               Attiecībā uz lauksaimniecības produktiem — ES ir ieviesusi vienotas un visaptverošas ĢIN aizsardzības sistēmas vīniem (1970), stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem (1989), aromatizētajiem vīniem (1991) un citiem lauksaimniecības un pārtikas produktiem (1992). Šīs sistēmas nodrošina aptverto produktu aizsargāto nosaukumu plašu aizsardzību visā ES, pamatojoties uz vienotu pieteikumu iesniegšanas procesu. Pašlaik ir noteikti šādi pamatnoteikumi: attiecībā uz vīnu — 2013. gada 17. decembra Regulā (ES) Nr. 1308/2013, attiecībā uz aromatizētajiem vīniem — 2014. gada 26. februāra Regulā (ES) Nr. 251/2014, attiecībā uz stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem — 2008. gada 15. janvāra Regulā (EK) Nr. 110/2008, attiecībā uz lauksaimniecības un pārtikas produktiem — 2012. gada 21. novembra Regulā (ES) Nr. 1151/2012.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

               Savienības pievienošanās Lisabonas vienošanās Ženēvas aktam atbilst ES vispārējai politikai, kuras mērķis ir, īstenojot divpusējus, reģionālus un daudzpusējus nolīgumus, veicināt un uzlabot ĢIN aizsardzību.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Ņemot vērā Līguma priekšmetu, šis Padomes lēmums ir jāpieņem, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. pantu un 218. panta 6. punktu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. panta 3. punktu subsidiaritātes princips nav piemērojams jomās, kas ir ekskluzīvā ES kompetencē.

               •Proporcionalitāte

               Nepievienošanās gadījumā Savienība un tās dalībvalstis nevarēs gūt labumu, ko nodrošina Lisabonas vienošanās Ženēvas akts. Ņemot vērā Savienības tirdzniecības politikas ekskluzivitāti, tostarp intelektuālā īpašuma komerciālos aspektus, ES dalībvalstīm nav vajadzīgas savas ĢIN aizsardzības sistēmas, lai aizsargātu Lisabonas sistēmas dalībnieku — trešo valstu — lauksaimniecības produktu ĢIN. Kamēr Savienība nav dalībpuse, tā nevar pati iesniegt ES līmenī reģistrētas lauksaimniecības produktu ĢIN aizsardzībai atbilstoši Lisabonas sistēmai un nevar aizsargāt dalībpušu — trešo valstu — ĢIN, pamatojoties uz minēto sistēmu. Lai ES varētu pienācīgi īstenot savu ekskluzīvo kompetenci attiecībā uz Lisabonas sistēmā ietvertajām lauksaimniecības produktu ĢIN, ES ir jākļūst par šīs sistēmas dalībnieci.

               •Instrumenta izvēle

               Padomes lēmums par Savienības pievienošanās Ženēvas aktam noslēgšanu ir atbilstošais tiesību instruments, ņemot vērā Lisabonas vienošanās Ženēvas akta 28. pantu (Kļūšana par šā akta dalībnieku).

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex-post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

               Nav attiecināms.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Ceļvedis par ES pievienošanos Lisabonas vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam tika publicēts 2017. gada 21. decembrī, un ieinteresētās personas varēja iesniegt piezīmes līdz 2018. gada 18. janvārim. Noteiktajā termiņā tika saņemtas astoņas piezīmes. Visās, izņemot vienu, būtībā tika atbalstīta šī iniciatīva un ES pievienošanās. Trijās piezīmēs bija pausts uzskats, ka ES ir jāvirza apspriešanās par nelauksaimniecisko produktu ĢIN atzīšanu un aizsardzību. Divās piezīmēs bija izteikts iebildums pret saraksta izveidi, jo visām Savienības ĢIN ir jābūt aizsargājamām atbilstoši Ženēvas aktam.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Uzņēmuma AND International 2012. gada oktobrī veiktajā pētījumā “Value of production of agricultural products and foodstuffs, wines, aromatised wines and spirits protected by a geographical indication (GI)” [“Ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (ĢIN) aizsargātu lauksaimniecības un pārtikas produktu, vīnu, aromatizēto vīnu un stipro alkoholisko dzērienu produkcijas vērtība”] (http://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/value-gi_en)

               tika minētas vairākas priekšrocības, ko ES politika attiecībā uz ĢIN nodrošina patērētājiem (kvalitātes nodrošināšana), ražotājiem (sistēmas atvērtība visiem ražotājiem, kas izpilda kvalitātes prasības; godīga konkurence; uzcenojums; efektīva aizsardzība), sabiedrībai kopumā (vērtīgu produktu sasaiste ar lauku apvidiem; tradīciju saglabāšana; atkārtota ražotāju un patērētāju sasaiste) un videi (tradicionālu produktu sasaiste ar ainavām un lauksaimniecības sistēmām). Izvērtējot ekonomiskos datus par katru no 2768 ĢIN, kas reģistrētas ES-27 valstīs laikposmā no 2005. gada līdz 2010. gadam, pētījumā tika jo īpaši secināts, ka ar ĢIN aizsargāta produkta cena ir vidēji 2,23 reizes augstāka nekā salīdzināma ar ĢIN neaizsargāta produkta cena. ES ar ĢIN aizsargāto produktu pārdošanas vērtība (visās nozarēs) 2010. gadā bija EUR 54,3 miljardi (5,7 % no pārdošanas vērtības ES pārtikas un dzērienu nozarē kopumā); aplēstā minēto produktu eksporta vērtība ir EUR 11,5 miljardi (15 % no kopējā ES pārtikas un dzērienu nozares eksporta). .

               •Ietekmes novērtējums

               Labāka regulējuma prasībās attiecībā uz šo iniciatīvu nav noteikts, ka ir vajadzīgs ietekmes novērtējums, īstenošanas plāns vai sabiedriska apspriešana. Ceļvedis par ES pievienošanos Lisabonas vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam tika publicēts 2017. gada 21. decembrī, un ieinteresētās personas varēja iesniegt piezīmes līdz 2018. gada 18. janvārim. Tika saņemtas astoņas piezīmes.

               Pamatnostādnēs par labāku regulējumu ir precizēts, ka ietekmes novērtējums ir jāveic tikai tad, kad tas ir lietderīgi, un novērtējums ir jāveic katrā atsevišķajā gadījumā. Ietekmes novērtējums principā nav vajadzīgs, ja Komisijai ir mazas izvēles iespējas vai izvēles nav vispār. Tas attiecas uz šo gadījumu, jo pievienošanās Lisabonas vienošanās Ženēvas aktam ir pamatota, ņemot vērā Savienības ekskluzīvo kompetenci jautājumos, uz kuriem attiecas Ženēvas akts, un tas arī būtu loģisks secinājums pēc Lisabonas sistēmas, kurā iesaistījusies ES, pārskatīšanas procesa.

               ES dalība dotu vairākas priekšrocības. Tas nodrošinātu, ka pašreizējās un turpmākās ĢIN, kas reģistrētas ES līmenī, bet ko attiecīgās septiņas ES dalībvalstis nav reģistrējušas Lisabonas Savienībā, var kļūt aizsargājamas Lisabonas sistēmā. ES ĢIN principā varētu iegūt ātru augsta līmeņa aizsardzību uz nenoteiktu laiku visās pašreizējās un turpmākajās Ženēvas akta dalībpusēs. Izveidotais daudzpusējais reģistrs uzlabotu Eiropas ĢIN reputāciju, pateicoties aizsardzības plašajam ģeogrāfiskajam aptvērumam atbilstoši Ženēvas aktam. Sagaidāms, ka uzlabotā ĢIN starptautiskā aizsardzība, kas iegūta ES pievienošanās rezultātā, nostiprinās un, iespējams, paplašinās ĢIN aizsardzības labvēlīgo ietekmi uz iekļaujošu izaugsmi un nodarbinātību lauksaimniecības nozarē, ražojot produktus ar augstu pievienoto vērtību, uz tirdzniecības un ieguldījumu plūsmām, uzņēmumu un jo īpaši MVU konkurētspēju, kā arī attiecībā uz iekšējā tirgus darbību un konkurenci un intelektuālā īpašuma tiesību (IĪT) aizsardzību. Lauksaimnieku un pārtikas ražotāju intelektuālā īpašuma tiesības uz to produktiem, kas aizsargāti ar ĢIN, ir neaizsargātas pret ļaunprātīgu izmantošanu un var tikt zaudētas, jo īpaši pasaules tirgos. ES pievienošanās Lisabonas sistēmai palīdzētu ieinteresētajām personām no lauku rajoniem aizsargāt pasaules līmenī to, kas ir vērtīgs vietējā līmenī, tādējādi pretojoties ierastajai globalizācijas tendencei virzīties uz vienotiem preču standartiem un lauksaimniecības produktu cenu samazināšanas spiedienam. Pašreizējā neskaidrajā politiskajā un ekonomiskajā situācijā tas būtu uzskatāms apliecinājums lauku kopienai, ka ES rīkojas, lai aizsargātu tās intereses visā pasaulē. Tā kā Ženēvas akts kopumā ir līdzvērtīgs ES tiesību aktiem par lauksaimniecības produktu ĢIN aizsardzību, nav paredzams, ka ES pievienošanās nolūkā būs jāveic nozīmīgi minēto tiesību aktu pielāgojumi pēc būtības.

               No administratīvā viedokļa Ženēvas akts paredz vienotu noteikumu kopumu aizsardzības iegūšanai visās dalībpusēs un tādējādi arī vienkāršāku un efektīvāku mehānismu salīdzinājumā ar pašreizējo ES praksi reglamentēt dažādas vietējās procedūras, pieņemot divpusējus nolīgumus. No tirdzniecības politikas viedokļa tas apliecinās ES atbildīgo vadošo lomu multilaterālisma veicināšanā. Nav sagaidāms, ka ES pievienošanās radīs papildu izmaksas vai slogus ES uzņēmējiem vai ES dalībvalstīm, kas vēlas, lai to ĢIN tiktu aizsargātas Lisabonas sistēmā, salīdzinot ar līdzšinējo situāciju. Tieši pretēji — ir sagaidāms, ka pievienošanās pat samazinās šīs administratīvās izmaksas un slogus.

               Uzņēmumiem ES pievienošanās neradīs papildu izmaksas vai administratīvus slogus saistībā ar pielāgošanos, atbilstības nodrošināšanu vai darījumu kārtošanu, izņemot iespējamas individuālas maksas par pārbaudi, ko var piemērot Lisabonas Savienības dalībvalstis, taču tās samazināsies par summu, kuru varēs ietaupīt, pateicoties tam, ka tiek izmantota starptautiskā procedūra.

               Ženēvas akts pieļauj, ka ES pievienojas kopā ar tās dalībvalstīm. Tomēr, ņemot vērā ES lauksaimniecības produktu ĢIN aizsardzības sistēmas vienotību un visaptveramību, visi cilmes vietu nosaukumi (CVN) vai ĢIN, ko minētās septiņas ES dalībvalstis ir iesniegušas aizsardzībai Lisabonas sistēmā (pašlaik aptuveni 800) un kas ir aizsargājami atbilstoši ES tiesību aktiem, vairs nav jāaizsargā ar valsts tiesību aktiem, bet ir jāaizsargā tikai ar ES tiesību aktiem. Minētais attieksies arī uz tādu ĢIN aizsardzību, kuru izcelsme ir trešās valstīs, kas ir Lisabonas Savienības dalībvalstis, un kuras arī iesniedza aizsardzībai šādas trešās valstis. Tādējādi ES pievienošanās radīs ES dalībvalstīm mazāku administratīvo slogu saistībā ar to dalību Lisabonas sistēmā.

               Proti, pēc ES pievienošanās būs iespēja veikt meklēšanu Lisabonas sistēmas reģistrā — tā vietā, lai sīki apspriestu ĢIN divpusējo aizsardzību. Tas atbilstu praksei, kāda pastāv citās intelektuālā īpašuma tiesību (IĪT) jomās, proti, kad ES iesaista savus partnerus, lai tie pievienotos un izpildītu starptautiskus nolīgumus par IĪT, piemēram, Bernes Konvenciju par autortiesībām un Madrides Protokolu par preču zīmēm, nevis izveido atšķirīgu uzņēmumu tīklu, kas varētu maldināt ieinteresētās personas.

               ES pievienošanās, iespējams, veicinās to, ka vairāk trešo valstu pievienosies Lisabonas sistēmai, jo tādējādi tām tiktu nodrošināta piekļuve aizsardzībai visā Lisabonas Savienībā un tās varētu gūt labumu no efektīvas pārbaudes procedūras attiecībā uz individuālām ĢIN, ja vien to sistēma būs līdzvērtīga ES sistēmai.

               ES pievienošanās var radīt arī labvēlīgu ietekmi attiecībā uz jaunattīstības valstīm, kas apsver iespēju pievienoties Ženēvas aktam, jo to ĢIN varētu iegūt aizsardzību ES ar Lisabonas sistēmas starpniecību. Interesi par pievienošanos Lisabonas Savienībai ir izrādījis arī Āfrikas IĪ birojs OAPI, kura sastāvā ir 17 locekļi, un tā ir labvēlīga zīme, kas liecina, ka ĢIN ir pievilcīgs instruments, lai aizsargātu jaunattīstības valstu lauksaimnieku tiesības un tradicionālās vērtības.

               Par iespējamiem trūkumiem varētu uzskatīt šādus aspektus: dalība Lisabonas sistēmā vēl ir ierobežota un pastāv bažas, ka progress ĢIN jomā PTO ietvaros varētu kļūt vēl nesasniedzamāks; dažas ES dalībvalstis ir skeptiski noskaņotas par ES pievienošanos; pastāv neskaidrība par finansiālo ietekmi. Tomēr modernizētajai sistēmai, ko paredz Ženēvas akts, būtu jābūt pievilcīgākai potenciālajiem jaunajiem dalībniekiem; progresam WIPO varētu pat būt netieša labvēlīga ietekme uz PTO notiekošajām apspriedēm par ĢIN, radot attiecīgu sinerģiju un virzot pārskatīto Lisabonas vienošanos tuvāk PTO procesam; ES dalībvalstīm, kurām ir iebildumi pret Lisabonas sistēmu, nebūs jāpievienojas; un Lisabonas Savienības dalībvalstis ir guvušas panākumus savos centienos nodrošināt Lisabonas sistēmas finanšu stabilitāti.

               Kopumā priekšrocības, ko radīs ES pievienošanās Lisabonas vienošanās Ženēvas aktam, būs lielākas nekā trūkumi. Lai īstenotu ES pievienošanos Lisabonas sistēmai, Komisijai būs jāsagatavo tādu tiesību aktu priekšlikums, kas vajadzīgi, lai būtu iespējama ES pievienošanās Lisabonas vienošanās Ženēvas aktam un tā īstenošana.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

               Nav attiecināms.

               •Pamattiesības

               Savienības pievienošanās Lisabonas vienošanās Ženēvas aktam palīdzēs izpildīt Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 2. punktā noteiktās prasības, proti, ka intelektuālais īpašums tiek aizsargāts.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Skatīt pievienoto finanšu pārskatu.

               5.CITI JAUTĀJUMI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

               Nav attiecināms.

               •Skaidrojošie dokumenti (attiecībā uz direktīvām)

               Nav attiecināms.

               •Konkrētu priekšlikuma noteikumu sīkāks skaidrojums

               Nav attiecināms.

               2018/0214 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par Eiropas Savienības pievienošanos Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,

               tā kā:

               (1)Ar 1958. gada 31. oktobra Lisabonas Vienošanos par cilmes vietu nosaukumu aizsardzību un to starptautisko reģistrāciju
                  1
                (“Lisabonas vienošanās”) tika izveidota īpaša savienība (“Īpašā savienība”) kā daļa no Rūpnieciskā īpašuma aizsardzības savienības, kas izveidota ar Parīzē 1883. gada 20. martā parakstīto Konvenciju par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību (“Parīzes konvencija”). Saskaņā ar Lisabonas vienošanās nosacījumiem dalībpuses apņemas aizsargāt savā teritorijā pārējo Īpašās savienības dalībvalstu produktu cilmes vietu nosaukumus, kas kā tādi ir atzīti un aizsargāti izcelsmes valstī un ir reģistrēti Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijas Starptautiskajā birojā, ja vien puses viena gada laikā no reģistrācijas pieprasījuma dienas nepaziņo, ka tās nevar nodrošināt šādu aizsardzību.

               (2)Lisabonas vienošanās dalībpuses ir septiņas ES dalībvalstis, proti, Bulgārija (kopš 1975. gada), Čehijas Republika (kopš 1993. gada), Francija (kopš 1966. gada), Itālija (kopš 1968. gada), Ungārija (kopš 1967. gada), Portugāle (kopš 1966. gada) un Slovākija (kopš 1993. gada). Trīs citas ES dalībvalstis, proti, Grieķija, Spānija un Rumānija, Lisabonas vienošanos ir parakstījušas, bet nav ratificējušas. Savienība pati nav Lisabonas vienošanās puse, jo minētā vienošanās paredz, ka tai var pievienoties tikai valstis.

               (3)2015. gada 20. maijā tika pieņemts Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas akts
                  2
                (“Ženēvas akts”), ar ko tika pārskatīta Lisabonas vienošanās. Proti, ar Ženēvas aktu ir paplašināts Īpašās savienības tvērums, lai produktu cilmes vietu nosaukumu aizsardzību attiecinātu uz visām ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm PTO Līguma par intelektuālā īpašuma tiesību komercaspektiem nozīmē. Ženēvas akts ir saderīgs ar minēto līgumu un ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem par lauksaimniecības produktu cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ļauj par tā dalībpusēm kļūt starptautiskām organizācijām.

               (4)Savienībai ir ekskluzīva kompetence jomās, uz kurām attiecas Ženēvas akts. Tas tika apstiprināts Tiesas 2017. gada 25. oktobra spriedumā lietā C-389/15
                  3
               , kurā tika paskaidrots, ka pārskatītās Lisabonas vienošanās projekts, kas vēlāk pieņemts kā Ženēvas akts, būtībā ir paredzēts tam, lai atvieglotu un regulētu tirdzniecību starp Eiropas Savienību un trešām valstīm, un ka tas tieši un tūlītēji ietekmē šādu tirdzniecību.  Tādējādi sarunas par Ženēvas aktu bija Savienības ekskluzīvajā kompetencē, kas piešķirta ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 3. panta 1. punktu, jo tās notika kopējās tirdzniecības politikas jomā, kas minēta tā paša līguma 207. panta 1. punktā, jo īpaši attiecībā uz intelektuālā īpašuma komerciālajiem aspektiem.

               (5)Attiecībā uz konkrētiem lauksaimniecības produktiem — Savienība ir ieviesusi vienotas un visaptverošas ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzības sistēmas vīniem (1970), stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem (1989), aromatizētajiem vīniem (1991) un citiem lauksaimniecības un pārtikas produktiem (1992). Pamatojoties uz ekskluzīvo kompetenci atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 3. pantam, dalībvalstīm nav vajadzīgas savas aizsardzības sistēmas, lai aizsargātu Īpašās savienības dalībvalstu — trešo valstu — lauksaimniecības produktu cilmes vietu nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes. Tomēr, ja Savienība nav Ženēvas akta dalībpuse, tā nevar iesniegt Savienības līmenī reģistrētus lauksaimniecības produktu cilmes vietu nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzībai Īpašajā savienībā vai aizsargāt dalībnieku — trešo valstu — cilmes vietu nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, izmantojot Savienības ieviestās aizsardzības sistēmas.

               (6)Lai Savienība varētu pienācīgi īstenot savu ekskluzīvo kompetenci jomās, uz kurām attiecas Ženēvas akts, un savas funkcijas saistībā ar savām visaptverošajām lauksaimniecības produktu cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzības sistēmām, Savienībai būtu jākļūst par Ženēvas akta dalībpusi.

               (7)Savienības pievienošanās Ženēvas aktam atbilst Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 2. punktam, kurā noteikts, ka intelektuālais īpašums tiek aizsargāts.

               (8)Tāpēc Eiropas Savienībai ir jāpievienojas Ženēvas aktam.

               (9)Komisijai būtu jāpārstāv Eiropas Savienība Īpašajā savienībā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 1. punktu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināta Eiropas Savienības pievienošanās Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam (“Ženēvas akts”).

               Ženēvas akta teksts ir pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Padomes priekšsēdētājs ieceļ personu, kas ir pilnvarota Eiropas Savienības vārdā deponēt Ženēvas akta 28. panta 2. punkta ii) apakšpunktā paredzēto pievienošanās instrumentu, tā izsakot Eiropas Savienības piekrišanu uzņemties saistības, ko uzliek Ženēvas akts.

               3. pants

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 1. punktu Eiropas Savienību Īpašajā savienībā pārstāv Komisija. Komisija Eiropas Savienības vārdā sniedz visus  atbilstoši Ženēvas aktam vajadzīgos paziņojumus.

               Komisija jo īpaši ir Ženēvas akta 3. pantā minētā kompetentā iestāde, kas atbild par Ženēvas akta pārvaldību Eiropas Savienības teritorijā un par saziņu ar Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijas Starptautisko biroju atbilstoši Ženēvas aktam un atbilstoši Lisabonas vienošanās un Lisabonas vienošanās Ženēvas akta Kopīgajam reglamentam (“Kopīgais reglaments”)
                  4
               .

               4. pants

               Saskaņā ar Ženēvas akta 29. panta 4. punktu pievienošanās instrumentam pievienotā deklarācijā norāda Ženēvas akta 15. panta 1. punktā minētā termiņa pagarināšanu par vienu gadu un termiņus, kas minēti tā paša akta 17. pantā, saskaņā ar Kopīgajā reglamentā noteiktajām procedūrām.

               Saskaņā ar Kopīgā reglamenta 5. noteikuma 3. punkta a) apakšpunktu pievienošanās instrumentam pievienotā paziņojumā, kas adresēts Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijas ģenerāldirektoram, norāda prasību, ka, lai aizsargātu reģistrētu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi Savienības teritorijā, pieteikumā papildus Kopīgā reglamenta 5. noteikuma 2. punktā izklāstītajam obligātajam saturam ir jānorāda informācija — cilmes vietas nosaukuma gadījumā — par preces kvalitāti vai iezīmēm un tās saistību ar ražošanas ģeogrāfiskā apgabala ģeogrāfisko vidi un — ģeogrāfiskās izcelsmes norādes gadījumā — par preces kvalitāti, reputāciju vai citām iezīmēm un tās saistību ar izcelsmes ģeogrāfisko apgabalu.

               5. pants

               Šis lēmums stājas spēkā [..].

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

               TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS

                        FINANŠU PĀRSKATS

                        FS/18/YG/mh XXX

                        agri.ddg2..XXX

                        6.221.2018.1

                        DATUMS: 2018. gada 5. marts

                        1.

                        BUDŽETA POZĪCIJA

                        05 06 01

                        APROPRIĀCIJAS

                        EUR 7,228 miljoni

                        2.

                        NOSAUKUMS
                        Priekšlikums Padomes lēmumam par Eiropas Savienības pievienošanos Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam

                        3.

                        JURIDISKAIS PAMATS

                        Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. pants un 218. panta 6. punkts

                        4.

                        MĒRĶIS

                        Ar šo priekšlikumu Padomes lēmumam Komisija prasa, lai Padome apstiprina Eiropas Savienības pievienošanos Ženēvas aktam.

                        5.

                        FINANSIĀLĀ IETEKME

                        12 MĒNEŠU PERIODS
                        (miljonos EUR)

                        KĀRTĒJAIS FINANŠU GADS

                        2018

                        (miljonos EUR)

                        NĀKAMAIS FINANŠU GADS

                        2019

                        (miljonos EUR)

                        5.0.

                        IZDEVUMI

                        -
                              KO SEDZ NO ES BUDŽETA
                        (KOMPENSĀCIJAS / INTERVENCES PASĀKUMI)

                        -
                              VALSTU IESTĀDES

                        -
                              CITI

                        -

                        1,0

                        1,0

                        -

                        -

                        1,0 (aplēse)

                        5.1.

                        IEŅĒMUMI

                        -
                              ES PAŠU RESURSI
                        (NODEVAS / MUITAS NODOKĻI)

                        -
                              VALSTU

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        5.0.1.

                        PAREDZAMIE IZDEVUMI

                        5.1.1.

                        PAREDZAMIE IEŅĒMUMI

                        5.2.

                        APRĒĶINA METODE: nenosaka šajā posmā

                        6.0.

                        VAI PROJEKTU VAR FINANSĒT NO APROPRIĀCIJĀM, KAS IERAKSTĪTAS KĀRTĒJĀ BUDŽETA ATTIECĪGAJĀ NODAĻĀ?

                        JĀ NĒ

                        6.1.

                        VAI PROJEKTU VAR FINANSĒT, VEICOT KĀRTĒJĀ BUDŽETA STARPNODAĻU PĀRVIETOJUMUS?

                        JĀ NĒ

                        6.2.

                        VAI BŪS VAJADZĪGS PAPILDU BUDŽETS?

                        JĀ NĒ

                        6.3.

                        VAI APROPRIĀCIJAS BŪS JĀIERAKSTA NĀKAMO GADU BUDŽETOS?

                        JĀ NĒ

                        PIEZĪMES

                        Maksas sedz dalībvalsts, kurā ir cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izcelsme.  Tomēr Savienība var veikt īpašu finansiālu iemaksu atbilstoši Ženēvas akta 24. panta 2. punkta v) apakšpunktam, ievērojot Savienības gada budžetā šim nolūkam pieejamos līdzekļus.  2018. gadā budžeta pozīcijā 05 06 01 šim nolūkam ir atvēlēti līdzekļi EUR 1 miljona apmērā.

                     (1)

                  http://www.wipo.int/export/sites/www/lisbon/en/legal_texts/lisbon_agreement.pdf
                  .

                     (2)

                  http://www.wipo.int/edocs/lexdocs/treaties/en/lisbon/trt_lisbon_009en.pdf
                  .

                     (3)

                        Tiesas 2017. gada 25. oktobra spriedums Komisija/Padome, C-389/15, ECLI:EU:C:2017:798 [45. punkts un turpmākie punkti].

                     (4)

                        Lisabonas vienošanās un Lisabonas vienošanās Ženēvas akta Kopīgais reglaments, ko pieņēmusi Lisabonas Savienības Asambleja 2017. gada 11. oktobrī,
                  http://www.wipo.int/meetings/en/doc_details.jsp?doc_id=376416
                  , dok. WIPO A/57/11, 2017. gada 11. oktobris.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.7.2018
            COM(2018) 350 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS
            par Eiropas Savienības pievienošanos Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam

               LISABONAS VIENOŠANĀS PAR CILMES VIETU NOSAUKUMIEM UN ĢEOGRĀFISKĀS IZCELSMES NORĀDĒM ŽENĒVAS AKTS

               Pantu saraksts

               I nodaļa. Ievada un vispārīgie noteikumi

               1. pants.
                     Saīsinājumi

               2. pants.
                     Priekšmets

               3. pants.
                     Kompetentā iestāde

               4. pants.
                     Starptautiskais reģistrs

               II nodaļa. Pieteikumu iesniegšana un starptautiskā reģistrācija

               5. pants.
                     Pieteikumu iesniegšana

               6. pants.
                     Starptautiskā reģistrācija

               7. pants.
                     Maksas

               8. pants.
                     Starptautisko reģistrāciju spēkā esības termiņš

               III nodaļa. Aizsardzība

               9. pants.
                     Apņemšanās nodrošināt aizsardzību

               10. pants.
                     Aizsardzība atbilstoši dalībpušu tiesību aktiem un citiem dokumentiem

               11. pants.
                     Reģistrētu cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība

               12. pants.
                     Aizsardzība ar mērķi nepieļaut, ka nosaukumi kļūst par sugas vārdiem

               13. pants.
                     Citu tiesību aizsardzības pasākumi

               14. pants.
                     Izpildes procedūras un tiesiskās aizsardzības līdzekļi

               IV nodaļa. Atteikums un citas darbības attiecībā uz starptautisko reģistrāciju

               15. pants.
                     Atteikums

               16. pants.
                     Atteikuma atsaukšana

               17. pants.
                     Pārejas laiks

               18. pants.
                     Paziņojums par aizsardzības piešķiršanu

               19. pants.
                     Atzīšana par spēkā neesošu

               20. pants.
                     Grozījumi un citi ieraksti Starptautiskajā reģistrā

               V nodaļa. Administratīvie noteikumi

               21. pants.
                     Līdzdalība Lisabonas savienībā

               22. pants.
                     Īpašās savienības Asambleja

               23. pants.
                     Starptautiskais birojs

               24. pants.
                     Finanses

               25. pants.
                     Reglaments

               VI nodaļa. Pārskatīšana un grozīšana

               26. pants.
                     Pārskatīšana

               27. pants.
                     Konkrētu pantu grozīšana, ko veic Asambleja

               VII nodaļa. Nobeiguma noteikumi

               28. pants.
                     Kļūšana par šā akta dalībnieku

               29. pants.
                     Datums, kad ratifikācija un pievienošanās stājas spēkā

               30. pants.
                     Atrunu aizliegums

               31. pants.
                     Lisabonas vienošanās un 1967. gada akta piemērošana

               32. pants.
                     Denonsēšana

               33. pants.
                     Šā akta valodas; parakstīšana

               34. pants.
                     Depozitāra lappuse

               I nodaļa
               Ievada un vispārīgie noteikumi

               1. pants

               Saīsinājumi

               Ja vien nav skaidri noteikts citādi, šajā aktā:

               (I.)“Lisabonas vienošanās” ir 1958. gada 31. oktobra Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumu aizsardzību un to starptautisko reģistrāciju;

               (II.)“1967. gada akts” ir Lisabonas vienošanās, kas pārskatīta 1967. gada 14. jūlijā Stokholmā un grozīta 1979. gada 28. septembrī;

               (III.)“šis akts” ir Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kas izveidota ar šo aktu;

               (IV.)“Reglaments” ir 25. pantā minētais reglaments;

               (V.)“Parīzes konvencija” ir 1883. gada 20. marta Parīzes konvencija par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību, kas pārskatīta un grozīta;

               (VI.)“cilmes vietas nosaukums” ir nosaukums, kas minēts 2. panta 1. punkta i) apakšpunktā;

               (VII.)“ģeogrāfiskās izcelsmes norāde” ir norāde, kas minēta 2. panta 1. punkta ii) apakšpunktā;

               (VIII.)“Starptautiskais reģistrs” ir starptautiskais reģistrs, ko saskaņā ar 4. pantu uztur Starptautiskais birojs kā tādu datu oficiālu krājumu, kuri attiecas uz cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu starptautiskajām reģistrācijām, neatkarīgi no tā, kādā nesējā dati tiek turēti;

               (IX.)“starptautiskā reģistrācija” ir starptautiska reģistrācija, ko ieraksta Starptautiskajā reģistrā;

               (X.)“pieteikums” ir starptautiskās reģistrācijas pieteikums;

               (XI.)“reģistrēts” ir ierakstīts Starptautiskajā reģistrā saskaņā ar šo aktu;

               (XII.)“izcelsmes ģeogrāfiskais apgabals” ir ģeogrāfiskais apgabals, kas minēts 2. panta 2. punktā;

               (XIII.)“pārrobežu ģeogrāfiskais apgabals” ir ģeogrāfiskais apgabals, kas atrodas blakusesošu dalībpušu teritorijā vai aptver blakusesošu dalībpušu teritoriju;

               (XIV.)“dalībpuse” ir jebkura valsts vai starpvaldību organizācija, kas ir šā akta dalībniece;

               (XV.)“izcelsmes dalībpuse” ir dalībpuse, kuras teritorijā atrodas izcelsmes ģeogrāfiskais apgabals, vai dalībpuses, kuru teritorijā atrodas pārrobežu ģeogrāfiskais apgabals;

               (XVI.)“kompetentā iestāde” ir struktūra, kas norīkota saskaņā ar 3. pantu;

               (XVII.)“aizsardzības saņēmēji” ir fiziskas vai juridiskas personas, kas saskaņā ar izcelsmes dalībpuses tiesību aktiem ir tiesīgas izmantot cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi;

               (XVIII.)“starpvaldību organizācija” ir starpvaldību organizācija, kas ir tiesīga kļūt par šā akta dalībnieci saskaņā ar 28. panta 1. punkta iii) apakšpunktu;

               (XIX.)“Organizācija” ir Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācija;

               (XX.)“ģenerāldirektors” ir Organizācijas ģenerāldirektors;

               (XXI.)“Starptautiskais birojs” ir Organizācijas Starptautiskais birojs.

               2. pants

               Priekšmets

               (1)[Cilmes vietu nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes] Šis akts ir piemērojams attiecībā uz:

               (I.)jebkuru nosaukumu, kas aizsargāts izcelsmes dalībpusē un kas sastāv no ģeogrāfiskā apgabala nosaukuma vai ietver šādu nosaukumu, vai uz citu nosaukumu, par ko zināms, ka tas attiecas uz šādu apgabalu, un ko lieto, lai norādītu, ka preces izcelsme ir attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā, ja preces kvalitāte vai īpašības ir radušās, pateicoties vienīgi vai galvenokārt attiecīgajam ģeogrāfiskajam apgabalam, tostarp tā dabas faktoriem un cilvēkfaktoriem, un tas nodrošinājis precei tās reputāciju, kā arī

               (II.)jebkuru norādi, kas aizsargāta izcelsmes dalībpusē un kas sastāv no ģeogrāfiskā apgabala nosaukuma vai ietver šādu nosaukumu, vai uz citu norādi, par ko zināms, ka tā attiecas uz šādu apgabalu, un ko lieto, lai norādītu, ka preces izcelsme ir attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā, ja konkrēta preces īpašība, reputācija vai iezīme ir saistāma galvenokārt ar tās ģeogrāfisko izcelsmi.

               (2)[Iespējamie izcelsmes ģeogrāfiskie apgabali] Izcelsmes ģeogrāfiskais apgabals, kas minēts 1. punktā, var būt visa izcelsmes dalībpuses teritorija vai izcelsmes dalībpuses reģions, apvidus vai vieta. Tas neizslēdz šā akta piemērošanu attiecībā uz 1. punktā minētu izcelsmes ģeogrāfisko apgabalu, ko veido pārrobežu ģeogrāfiskais apgabals vai tā daļas.

               3. pants

               Kompetentā iestāde

               Katra dalībpuse norīko struktūru, kas atbild par šā akta administrēšanu tās teritorijā un par saziņu ar Starptautisko biroju atbilstoši šim aktam un Reglamentam. Dalībpuse paziņo šādas kompetentās iestādes nosaukumu un kontaktinformāciju Starptautiskajam birojam, kā norādīts Reglamentā.

               4. pants

               Starptautiskais reģistrs

               Starptautiskais birojs uztur Starptautisko reģistru, kurā ieraksta starptautiskās reģistrācijas, ko veic saskaņā ar šo aktu, Lisabonas vienošanos un 1967. gada aktu vai gan vienu, gan otru, un datus, kas attiecas uz šādām starptautiskām reģistrācijām.

               II nodaļa
               Pieteikumu iesniegšana un starptautiskā reģistrācija

               5. pants
               Pieteikumu iesniegšana

               (1)[Iesniegšanas vieta] Pieteikumus iesniedz Starptautiskajam birojam.

               (2)[Pieteikumu iesniegšana, ko veic kompetentā iestāde] Ievērojot 3. punktu, kompetentā iestāde iesniedz pieteikumu cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes starptautiskajai reģistrācijai, pārstāvot:

               (I.)aizsardzības saņēmējus vai

               (II.)fizisku vai juridisku personu, kurai saskaņā ar izcelsmes dalībpuses tiesību aktiem ir tiesiskais statuss, kas vajadzīgs, lai pretendētu uz aizsardzības saņēmēju tiesībām vai citām tiesībām uz cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi.

               (3)[Pieteikums, ko iesniedz tieši]

               a)Neskarot 4. punktu, pieteikumu var iesniegt aizsardzības saņēmēji vai fiziska vai juridiska persona, kas minēta 2. punkta ii) apakšpunktā, ja to pieļauj izcelsmes dalībpuses tiesību akti.

               b)Šā punkta a) apakšpunkts ir piemērojams, ja dalībpuse deklarē, ka tās tiesību akti to pieļauj. Dalībpuse var iesniegt šādu deklarāciju brīdī, kad tā deponē savu ratifikācijas vai pievienošanās dokumentu, vai jebkurā vēlākā laikā. Ja deklarāciju iesniedz brīdī, kad deponē ratifikācijas vai pievienošanās dokumentu, tā stājas spēkā tad, kad stājas spēkā šis akts attiecībā uz konkrēto dalībpusi. Ja deklarāciju iesniedz pēc tam, kad šis akts stājies spēkā attiecībā uz konkrēto dalībpusi, tā stājas spēkā trīs mēnešus pēc dienas, kad ģenerāldirektors to ir saņēmis.

               (4)[Iespējams kopīgs pieteikums pārrobežu ģeogrāfiskā apgabala gadījumā] Ja izcelsmes ģeogrāfiskais apgabals sastāv no pārrobežu ģeogrāfiskā apgabala, blakusesošās dalībpuses pēc savstarpējas vienošanās var iesniegt kopīgu pieteikumu ar kopīgi norīkotas kompetentās iestādes starpniecību.

               (5)[Obligātais saturs] Reglamentā nosaka obligātos datus, kam jābūt iekļautiem pieteikumā papildus datiem, kuri minēti 6. panta 3. punktā.

               (6)[Fakultatīvais saturs] Reglamentā var noteikt fakultatīvos datus, ko var iekļaut pieteikumā.

               6. pants
               Starptautiskā reģistrācija

               (1)[Oficiālā izskatīšana, ko veic Starptautiskais birojs] Saņemot pieteikumu cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes starptautiskajai reģistrācijai, kurš sagatavots pienācīgā formā, kā noteikts Reglamentā, Starptautiskais birojs reģistrē cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi Starptautiskajā reģistrā.

               (2)[Starptautiskās reģistrācijas datums] Ievērojot 3. punktu, starptautiskās reģistrācijas datums ir datums, kad Starptautiskais birojs saņēmis pieteikumu.

               (3)[Starptautiskās reģistrācijas datums gadījumos, ja trūkst datu] Ja pieteikumā nav ietverti visi šādi dati:

               (I.)kompetentās iestādes vai — 5. panta 3. punkta gadījumā — pieteikuma iesniedzēja vai iesniedzēju identifikācija;

               (II.)aizsardzības saņēmēju un, ja piemērojams, 5. panta 2. punkta ii) apakšpunktā minētās fiziskās vai juridiskās personas identifikācijas dati;

               (III.)cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, kura(-as) starptautiskā reģistrācija tiek prasīta;

               (IV.)prece vai preces, uz ko attiecas cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde,

               starptautiskās reģistrācijas datums ir datums, kad Starptautiskais birojs saņem pēdējos trūkstošos datus.

               (4)[Starptautisko reģistrāciju publicēšana un paziņošana] Starptautiskais birojs nekavējoties publicē katru starptautisko reģistrāciju un paziņo katras dalībpuses kompetentajai iestādei par starptautisko reģistrāciju.

               (5)[Starptautiskās reģistrācijas spēkā stāšanās datums]

               a)Ievērojot b) apakšpunktu, reģistrētu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi katrā dalībpusē, kas nav atteikusi aizsardzību saskaņā ar 15. pantu vai kas ir nosūtījusi Starptautiskajam birojam paziņojumu par aizsardzības piešķiršanu saskaņā ar 18. pantu, aizsargā, sākot no starptautiskās reģistrācijas dienas.

               b)Dalībpuse deklarācijā var informēt ģenerāldirektoru, ka reģistrētu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi saskaņā ar tās nacionālajiem vai reģionālajiem tiesību aktiem aizsargā no dienas, kas norādīta deklarācijā, bet tā nedrīkst būt vēlāka par dienu, kad beidzas atteikuma termiņš, kurš norādīts Reglamentā saskaņā ar 15. panta 1. punkta a) apakšpunktu.

               7. pants

               Maksas

               (1)[Starptautiskās reģistrācijas maksa] Par katra cilmes vietas nosaukuma un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes starptautisko reģistrāciju jāsamaksā Reglamentā norādītā maksa.

               (2)[Maksas par citu ierakstu veikšanu Starptautiskajā reģistrā] Reglamentā nosaka maksas, kas jāmaksā par citu ierakstu veikšanu Starptautiskajā reģistrā un par izrakstu, apliecinājumu vai citas informācijas sniegšanu saistībā ar starptautiskās reģistrācijas saturu.

               (3)[Maksu samazinājumi] Asambleja nosaka samazinātas maksas par konkrētām cilmes vietu nosaukumu starptautiskajām reģistrācijām un konkrētām ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu starptautiskajām reģistrācijām, jo īpaši tām, kurās izcelsmes dalībpuse ir jaunattīstības valsts vai vismazāk attīstīta valsts.

               (4)[Individuāla maksa]

               a)Jebkura dalībpuse deklarācijā var informēt ģenerāldirektoru, ka no starptautiskās reģistrācijas izrietošā aizsardzība uz to attiecas tikai tad, ja ir samaksāta maksa, kas sedz tās izmaksas par starptautiskās reģistrācijas izskatīšanu pēc būtības. Šādas individuālās maksas summu norāda deklarācijā, un to var mainīt turpmākās deklarācijās. Minētā summa nevar pārsniegt dalībpuses nacionālajos vai reģionālajos tiesību aktos noteikto summu, no kuras atskaitīts ietaupījums, ko devusi starptautiskās procedūras izmantošana. Turklāt dalībpuse deklarācijā var informēt ģenerāldirektoru, ka tā pieprasa administratīvu maksu par to, ka aizsardzības saņēmēji izmanto cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi attiecīgajā dalībpusē.

               b)Ja individuālā maksa netiek samaksāta, saskaņā ar Reglamentu tas nozīmē atsacīšanos no aizsardzības dalībpusē, kas pieprasa maksu.

               8. pants
               Starptautisko reģistrāciju spēkā esības termiņš

               (1)[Atkarība] Starptautiskās reģistrācijas ir spēkā uz nenoteiktu laiku ar nosacījumu, ka reģistrēta cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzība vairs nav vajadzīga, ja nosaukums, kas veido cilmes vietas nosaukumu, vai norāde, kas veido ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, vairs netiek aizsargāta izcelsmes dalībpusē.

               (2)[Atcelšana]

               a)Izcelsmes dalībpuses kompetentā iestāde vai — 5. panta 3. punkta gadījumā — aizsardzības saņēmēji vai fiziskā vai juridiskā persona, kas minēta 5. panta 2. punkta ii) apakšpunktā, vai izcelsmes dalībpuses kompetentā iestāde var jebkurā brīdī lūgt, lai Starptautiskais birojs anulē attiecīgo starptautisko reģistrāciju.

               b)Ja nosaukums, kas veido reģistrētu cilmes vietas nosaukumu, vai norāde, kas veido reģistrētu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, vairs netiek aizsargāti izcelsmes dalībpusē, izcelsmes dalībpuses kompetentā iestāde prasa anulēt starptautisko reģistrāciju.

               III nodaļa

               Aizsardzība

               9. pants
               Apņemšanās nodrošināt aizsardzību

               Katra dalībpuse aizsargā reģistrētus cilmes vietu nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes savā teritorijā atbilstīgi savai tiesību sistēmai un praksei, bet saskaņā ar šā akta noteikumiem un ievērojot ikvienu atteikumu, atsacīšanos, atzīšanu par spēkā neesošu vai anulēšanu, kas var kļūt piemērojama attiecībā uz tās teritoriju, un ar nosacījumu, ka dalībpusēm, kas savos nacionālajos vai reģionālajos tiesību aktos nenošķir cilmes vietu nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, savos nacionālajos vai reģionālajos tiesību aktos šāds nošķīrums nav jāievieš.

               10. pants
               Aizsardzība atbilstoši dalībpušu tiesību aktiem vai citiem dokumentiem

               (1)[Tiesiskās aizsardzības veids] Katra dalībpuse var brīvi izvēlēties to tiesību aktu veidu, saskaņā ar kuriem tā nodrošina šajā aktā paredzēto aizsardzību, ar nosacījumu, ka šādi tiesību akti atbilst šā akta pamatprasībām.

               (2)[Aizsardzība atbilstoši citiem dokumentiem] Šā akta noteikumi nekādā veidā neskar jebkādu citu aizsardzību, ko dalībpuse var nodrošināt attiecībā uz reģistrētiem cilmes vietu nosaukumiem vai reģistrētām ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm atbilstoši saviem nacionālajiem vai reģionālajiem tiesību aktiem vai atbilstoši citiem starptautiskiem dokumentiem.

               (3)[Saistība ar citiem dokumentiem] Nekas šajā aktā nav uzskatāms par atkāpšanos no saistībām, kādas dalībpusēm ir citai pret citu atbilstoši jebkuriem citiem starptautiskiem dokumentiem, un šis akts neskar tiesības, kādas dalībpusei ir atbilstoši jebkuriem citiem starptautiskiem dokumentiem.

               11. pants
               Reģistrētu cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība

               (1)[Aizsardzības saturs] Ievērojot šā akta noteikumus, attiecībā uz reģistrētu cilmes vietas nosaukumu vai reģistrētu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi katra dalībpuse nodrošina tiesiskos līdzekļus, lai novērstu:

               a)cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izmantošanu:

               (I.)attiecībā uz precēm, kuras veida ziņā ir tādas pašas kā tās, kam ir piemērojams cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, bet kuru izcelsme nav konkrētajā izcelsmes ģeogrāfiskajā apgabalā vai kuras neatbilst kādām citām prasībām, kas piemērojamas cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izmantošanai;

               (II.)attiecībā uz precēm, kuras veida ziņā nav tādas pašas kā tās, kam ir piemērojams cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, vai pakalpojumiem, ja šāda izmantošana norādītu uz vai liecinātu par saistību starp šādām precēm vai pakalpojumiem un cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzības saņēmējiem vai — attiecīgā gadījumā — ja, ņemot vērā cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reputāciju attiecīgajā dalībpusē, šāda izmantošana varētu negodīgi kaitēt šādai reputācijai vai to mazināt vai šādā izmantošanā negodīgi tiktu gūts labums no reputācijas;

               b)jebkuru citu praksi, kas var maldināt patērētājus attiecībā uz preču patieso izcelsmi, izcelšanos vai veidu.

               (2)[Aizsardzības saturs attiecībā uz konkrētiem lietošanas veidiem] Šā panta 1. punkta a) apakšpunktu piemēro arī attiecībā uz cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes imitācijas izmantošanu, pat ja ir norādīta preču patiesā izcelsme vai ja cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde tiek lietota tulkotā veidā vai ir papildināta ar tādiem vārdiem kā “stils”, “veids”, “tips”, “marka”, “imitācija”, “metode”, “kā ražots”, “kā”, “līdzīgs” vai tamlīdzīgi
                  1
               .

               (3)[Izmantošana preču zīmē] Neskarot 13. panta 1. punktu, dalībpuse ex officio, ja to pieļauj tās tiesību akti, vai pēc ieinteresētas personas lūguma atsaka vai atzīst par spēkā neesošu vēlākas preču zīmes reģistrāciju, ja preču zīmes izmantošanas rezultātā rastos kāda no situācijām, kas minētas 1. punktā.

               12. pants
               Aizsardzība ar mērķi nepieļaut, ka nosaukumi kļūst par sugas vārdiem

               Ievērojot šā akta noteikumus, reģistrētus cilmes vietu nosaukumus un reģistrētas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes nevar uzskatīt par tādiem, kas kļuvuši par sugas vārdiem
                  2
                dalībpusē.

               13. pants
               Citu tiesību aizsardzības pasākumi

               (1)[Agrāku preču zīmju tiesības] Šā akta noteikumi neskar agrāku preču zīmi, kas labticīgi pieteikta vai reģistrēta vai kas iegūta labticīgas izmantošanas ceļā dalībpusē. Ja dalībpuses tiesību akti paredz ierobežotu izņēmumu attiecībā uz tiesībām, kas piešķirtas ar preču zīmi, proti, ka šāda agrāka preču zīme konkrētos apstākļos nevar dot tās īpašniekam tiesības likt šķēršļus aizsardzības piešķiršanai reģistrētam cilmes vietas nosaukumam vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādei vai reģistrēta cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izmantošanai attiecīgajā dalībpusē, reģistrētā cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzība nekādā citā veidā neierobežo tiesības, kas piešķirtas ar šādu preču zīmi.

               (2)[Personas vārda izmantošana darījumdarbībā] Šā akta noteikumi neskar nevienas personas tiesības komerciālā darbībā izmantot savu vārdu vai tā cilvēka vārdu, kas darījumdarbībā bijis šīs personas priekštecis , izņemot gadījumu, kad šāda vārda izmantošana var maldināt sabiedrību.

               (3)[Tiesības, kuru pamatā ir augu vai dzīvnieku šķirnes nosaukums] Šā akta noteikumi neskar nevienas personas tiesības izmantot augu vai dzīvnieku šķirnes nosaukumu komerciālā darbībā, izņemot gadījumu, kad šāda augu vai dzīvnieku šķirnes nosaukuma izmantošana var maldināt sabiedrību.

               (4)[Aizsardzības pasākumi gadījumā, ja tiek paziņots par atteikuma atsaukšanu vai aizsardzības piešķiršanu] Ja dalībpuse, kas atteikusi atzīt starptautiskās reģistrācijas sekas atbilstoši 15. pantam, pamatojoties uz to, ka nosaukumu/norādi izmanto saskaņā ar kādu agrāku preču zīmi vai saskaņā ar citām tiesībām, kas minētas šajā pantā, paziņo par šāda atteikuma atsaukšanu atbilstoši 16. pantam vai aizsardzības piešķiršanu atbilstoši 18. pantam, cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izrietošā aizsardzība neskar šādas tiesības vai to izmantošanu, ja vien aizsardzība nav piešķirta pēc tiesību atcelšanas, nepagarināšanas, atcelšanas vai atzīšanas par spēkā neesošām.

               14. pants
               Izpildes procedūras un tiesiskās aizsardzības līdzekļi

               Katra dalībpuse dara pieejamus iedarbīgus līdzekļus reģistrētu cilmes vietas nosaukumu un reģistrētu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu tiesiskajai aizsardzībai un nodrošina, ka publiska iestāde vai jebkura ieinteresēta persona — fiziska vai juridiska, publiska vai privāta — atkarībā no tās tiesību sistēmas un prakses var ierosināt tiesvedību, lai nodrošinātu reģistrētu cilmes vietas nosaukumu un reģistrētu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību.

               IV nodaļa
               Atteikums un citas darbības attiecībā uz starptautiskajām reģistrācijām

               15. pants
               Atteikums

               (1)[Starptautiskās reģistrācijas tiesisko seku atteikums]

               a)Reglamentā noteiktajā termiņā dalībpuses kompetentā iestāde var paziņot Starptautiskajam birojam par starptautiskās reģistrācijas tiesisko seku atteikumu tās teritorijā. Atteikuma paziņojumu kompetentā iestāde var sniegt ex officio, ja to pieļauj tās tiesību akti, vai pēc ieinteresētas personas lūguma.

               b)Atteikuma paziņojumā norāda iemeslus, ar kādiem atteikums pamatots.

               (2)[Aizsardzība atbilstoši citiem dokumentiem] Atteikuma paziņojums neskar nekādu citu aizsardzību, kas saskaņā ar 10. panta 2. punktu var būt pieejama attiecīgajam nosaukumam vai norādei dalībpusē, uz kuru attiecas atteikums.

               (3)[Pienākums nodrošināt iespēju ieinteresētām personām] Katra dalībpuse nodrošina ikvienai personai, kuras intereses skartu starptautiskā reģistrācija, pamatotu iespēju lūgt, lai kompetentā iestāde paziņo par atteikumu attiecībā uz starptautisko reģistrāciju.

               (4)[Atteikumu reģistrācija, publicēšana un paziņošana] Starptautiskais birojs reģistrē atteikumu un atteikuma iemeslus Starptautiskajā reģistrā. Tas publicē atteikumu un atteikuma iemeslus un informē par atteikuma paziņojumu izcelsmes dalībpuses kompetento iestādi vai, ja pieteikums iesniegts tieši saskaņā ar 5. panta 3. punktu, aizsardzības saņēmējus vai fizisko vai juridisko personu, kas minēta 5. panta 2. punkta ii) apakšpunktā, kā arī izcelsmes dalībpuses kompetento iestādi.

               (5)[Valsts režīms] Katra dalībpuse dara ieinteresētajām personām, kuras skar atteikums, pieejamus tādus pašus tiesiskās un administratīvās aizsardzības līdzekļus, kādi ir pieejami tās valstspiederīgajiem attiecībā uz cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzības atteikumu.

               16. pants
               Atteikuma atsaukšana

               Atteikumu var atsaukt saskaņā ar Reglamentā noteiktajām procedūrām. Atsaukumu reģistrē Starptautiskajā reģistrā.

               17. pants
               Pārejas laiks

               (1)[Iespēja piešķirt pārejas laiku] Neskarot 13. pantu, ja dalībpuse nav atteikusi starptautiskās reģistrācijas tiesiskās sekas, pamatojoties uz agrāku izmantojumu, ko īstenojusi trešā persona, vai ir atsaukusi šādu atteikumu, vai ir paziņojusi par aizsardzības piešķiršanu, tā var paredzēt konkrētu laiku, kas noteikts Reglamentā, šāda izmantojuma izbeigšanai, ja to pieļauj tās tiesību akti.

               (2)[Pārejas laika paziņošana] Dalībpuse katru šādu pārejas laiku paziņo Starptautiskajam birojam saskaņā ar Reglamentā noteiktajām procedūrām.

               18. pants
               Paziņojums par aizsardzības piešķiršanu

               Dalībpuses kompetentā iestāde var paziņot Starptautiskajam birojam par aizsardzības piešķiršanu reģistrētam cilmes vietas nosaukumam vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādei. Starptautiskais birojs katru šādu paziņojumu reģistrē Starptautiskajā reģistrā un publicē to.

               19. pants
               Atzīšana par spēkā neesošu

               (1)[Iespēja aizstāvēt tiesības] Starptautiskas reģistrācijas tiesiskās sekas var atzīt par daļēji vai kopumā spēkā neesošām dalībpuses teritorijā tikai pēc tam, kad aizsardzības saņēmējiem ir sniegta iespēja aizstāvēt savas tiesības. Šādu iespēju sniedz arī 5. panta 2. punkta ii) apakšpunktā minētajai fiziskajai vai juridiskajai personai.

               (2)[Paziņošana, reģistrēšana un publicēšana] Dalībpuse paziņo par starptautiskās reģistrācijas tiesisko seku atzīšanu par spēkā neesošām Starptautiskajam birojam, kurš reģistrē seku atzīšanu par spēkā neesošām Starptautiskajā reģistrā un publicē to.

               (3)[Aizsardzība atbilstoši citiem dokumentiem] Tiesisko seku atzīšana par spēkā neesošām neskar nekādu citu aizsardzību, kas saskaņā ar 10. panta 2. punktu var būt pieejama attiecīgajam nosaukumam vai norādei dalībpusē, kura atzinusi starptautiskās reģistrācijas tiesiskās sekas par spēkā neesošām.

               20. pants
               Grozījumi un citi ieraksti Starptautiskajā reģistrā

               Procedūras starptautisko reģistrāciju grozījumiem un citu ierakstu veikšanai Starptautiskajā reģistrā nosaka Reglamentā.

               V nodaļa. Administratīvie noteikumi

               21. pants
               Līdzdalība Lisabonas savienībā

               Dalībpuses ir locekles tajā pašā Īpašajā savienībā, kurā ietilpst valstis, kas ir Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībnieces, neatkarīgi no tā, vai dalībpuses ir Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībnieces.

               22. pants
               Īpašās savienības Asambleja

               (1)[Sastāvs]

               a)Dalībpuses ir locekles tajā pašā Asamblejā, kurā ietilpst valstis, kas ir 1967. gada akta dalībnieces.

               b)Katru dalībpusi pārstāv viens delegāts, kam var palīdzēt tā aizstājēji, padomdevēji un eksperti.

               c)Katra delegācija sedz pati savas izmaksas.

               (2)[Uzdevumi]

               a)Asambleja:

               (I.)kārto visus jautājumus, kas attiecas uz Īpašās savienības uzturēšanu un attīstību, kā arī uz šā akta īstenošanu;

               (II.)sniedz ģenerāldirektoram norādījumus par 26. panta 1. punktā minēto pārskatīšanas konferenču sagatavošanu, pienācīgi ņemot vērā komentārus, ko snieguši Īpašās savienības locekļi, kuri nav ratificējuši šo aktu vai tam pievienojušies;

               (III.)groza Reglamentu;

               (IV.)izskata un apstiprina ģenerāldirektora ziņojumus un darbības, kas attiecas uz Īpašo savienību, un sniedz ģenerāldirektoram visus vajadzīgos norādījumus par jautājumiem, kas ir Īpašās savienības kompetencē;

               (V.)nosaka Īpašās savienības programmu un pieņem tās budžetu ik diviem gadiem, kā arī apstiprina tās galīgos finanšu pārskatus;

               (VI.)pieņem Īpašās savienības finanšu reglamentu;

               (VII.)izveido tādas komitejas un darba grupas, kādas tā uzskata par vajadzīgām Īpašās savienības mērķu sasniegšanai;

               (VIII.)nosaka, kurām valstīm, starpvaldību organizācijām un nevalstiskām organizācijām atļaut piedalīties tās sanāksmēs kā novērotājām;

               (IX.)pieņem 22.–24. panta un 27. panta grozījumus;

               (X.)veic jebkādas citas darbības, kas vajadzīgas, lai sekmētu Īpašās savienības mērķu sasniegšanu, un veic jebkādas citas funkcijas, kas vajadzīgas atbilstoši šim aktam.

               b)Par jautājumiem, kuros ieinteresētas arī citas savienības, ko pārvalda Organizācija, Asambleja pieņem lēmumus, uzklausījusi Organizācijas Koordinācijas komitejas viedokli.

               (3)[Kvorums]

               a)Balsojumā par konkrētu jautājumu kvorumu veido viena puse no Asamblejas dalībniekiem, kam ir tiesības balsot par attiecīgo jautājumu.

               b)Neatkarīgi no a) apakšpunkta noteikumiem, ja kādā sesijā to Asamblejas locekļu skaits, kas ir valstis, kurām ir balsstiesības konkrētajā jautājumā un kuras ir pārstāvētas, ir mazāks par pusi, bet vienāds ar vai lielāks par vienu trešdaļu no to Asamblejas locekļu skaita, kas ir valstis un kam ir balsstiesības attiecīgajā jautājumā, Asambleja var pieņemt lēmumus, tomēr visi šādi lēmumi, izņemot tādus lēmumus, kas attiecas uz pašas Asamblejas procedūru, stājas spēkā tikai tad, ja ir ievēroti turpmāk izklāstītie nosacījumi. Starptautiskais birojs minētos lēmumus paziņo Asamblejas locekļiem, kas ir valstis, kam ir balsstiesības attiecīgajā jautājumā un kas nav bijuši pārstāvēti, un uzaicina tos trīs mēnešu laikā no paziņojuma dienas rakstveidā balsot vai atturēties. Ja pēc šā termiņa beigām tādu locekļu skaits, kas tādējādi nodevuši savu balsi vai atturējušies, sasniedz to locekļu skaitu, kāds pietrūka notikušās sesijas kvorumam, šādi lēmumi stājas spēkā ar noteikumu, ka vienlaikus saglabājas vajadzīgais balsu vairākums.

               (4)[Lēmumu pieņemšana Asamblejā]

               a)Asambleja cenšas lēmumus pieņemt vienprātīgi.

               b)Ja lēmumu nevar pieņemt vienprātīgi, izskatāmo jautājumu izlemj balsojot. Šādā gadījumā:

               (I.)katrai dalībpusei, kas ir valsts, ir viena balss un tā balso tikai savā vārdā, un

               (II.)ikviena dalībpuse, kas ir starpvaldību organizācija, var balsot savu dalībvalstu vietā ar tādu balsu skaitu, kas ir līdzvērtīgs to šīs organizācijas dalībvalstu skaitam, kuras ir šā akta dalībnieces. Šāda starpvaldību organizācija nepiedalās balsošanā, ja kāda no tās dalībvalstīm izmanto savas balsstiesības, un otrādi.

               c)Jautājumos, kas attiecas tikai uz valstīm, kurām ir saistošs 1967. gada akts, dalībpusēm, kurām nav saistošs 1967. gada akts, nav balsstiesību, savukārt jautājumos, kas attiecas tikai uz dalībpusēm, vienīgi tām ir balsstiesības.

               (5)[Balsu vairākums]

               a)Ievērojot 25. panta 2. punktu un 27. panta 2. punktu, Asamblejas lēmumu pieņemšanai vajadzīgas divas trešdaļas nodoto balsu.

               b)Atturēšanos neuzskata par balsojumu.

               (6)[Sesijas]

               a)Asamblejas sanāksmes notiek pēc ģenerāldirektora sasaukuma un, ja nav ārkārtas apstākļu, vienlaikus un vienuviet ar Organizācijas Ģenerālās asamblejas sanāksmēm.

               b)Asamblejas ārkārtas sesijas sasauc ģenerāldirektors vai nu pēc vienas ceturtdaļas Asamblejas locekļu pieprasījuma, vai pēc paša ģenerāldirektora iniciatīvas.

               c)Katras sesijas darba kārtību sagatavo ģenerāldirektors.

               (7)[Reglaments] Asambleja pieņem savu reglamentu.

               23. pants
               Starptautiskais birojs

               (1)[Administratīvie uzdevumi]

               a)Starptautisko reģistrāciju un ar to saistītos pienākumus, kā arī visus pārējos administratīvos uzdevumus, kas attiecas uz Īpašo savienību, veic Starptautiskais birojs.

               b)Starptautiskais birojs jo īpaši sagatavo sanāksmes un nodrošina sekretariātu Asamblejai un tādām komitejām un darba grupām, kādas var būt nodibinājusi Asambleja.

               c)Ģenerāldirektors ir Īpašās savienības vadītājs un pārstāv Īpašo savienību.

               (2)[Starptautiskā biroja loma Asamblejā un citās sanāksmēs] Ģenerāldirektors un viņa norīkoti darbinieki bez balsstiesībām piedalās visās Asamblejas sanāksmēs un Asamblejas nodibināto komiteju un darba grupu sanāksmēs. Ģenerāldirektors vai viņa norīkots darbinieks ir šādas struktūras sekretārs ex officio.

               (3)[Konferences]

               a)Starptautiskais birojs saskaņā ar Asamblejas norādījumiem veic sagatavošanas darbus jebkādām pārskatīšanas konferencēm.

               b)Starptautiskais birojs var apspriesties ar starpvaldību organizācijām un starptautiskām un nacionālām nevalstiskām organizācijām par minētajiem sagatavošanas darbiem.

               c)Ģenerāldirektors un viņa norīkotās personas bez balsstiesībām piedalās pārskatīšanas konferenču diskusijās.

               (4)[Citi uzdevumi] Starptautiskais birojs veic jebkādus citus uzdevumus, kas tam uzticēti saistībā ar šo aktu.

               24. pants
               Finanses

               (1)[Budžets] Īpašās savienības ienākumus un izdevumus godīgi un pārredzami atspoguļo Organizācijas budžetā.

               (2)[Budžeta finansēšanas avoti] Īpašās savienības ienākumu avoti ir šādi:

               (I.)maksas, ko iekasē atbilstoši 7. panta 1. un 2. punktam;

               (II.)ieņēmumi no Starptautiskā biroja publikāciju pārdošanas vai autoratlīdzības;

               (III.)dāvinājumi, novēlējumi un subvencijas;

               (IV.)nomas maksa, ienākums no ieguldījumiem un citi — tostarp dažādi — ienākumi;

               (V.)īpašas dalībpušu iemaksas vai kādi citi ienākumi no dalībpusēm vai aizsardzības saņēmējiem, vai tiem abiem, ja un ciktāl ar ieņēmumiem no i)–iv) apakšpunktā norādītajiem avotiem nepietiek izdevumu segšanai, kā izlemj Asambleja.

               (3)[Maksu noteikšana; budžeta līmenis]

               a)Šā panta 2. punktā minēto maksu summas nosaka Asambleja pēc ģenerāldirektora priekšlikuma un tā, lai, tām pieskaitot ienākumus, ko gūst no citiem avotiem atbilstoši 2. punktam, ar Īpašās savienības ieņēmumiem normālos apstākļos pietiktu, lai segtu Starptautiskā biroja izdevumus, kas saistīti ar starptautiskās reģistrācijas pakalpojuma uzturēšanu.

               b)Ja Organizācijas programma un budžets nav pieņemti līdz jauna finanšu perioda sākumam, ģenerāldirektors ir pilnvarots uzņemties saistības un veikt maksājumus tādā pašā līmenī kā iepriekšējā finanšu periodā.

               (4)[Šā panta 2. punkta v) apakšpunktā minēto īpašo iemaksu noteikšana] Nosakot dalībpušu iemaksas, pieņem, ka katra dalībpuse pieder pie tās pašas klases, pie kuras tā pieder saistībā ar Parīzes konvenciju vai, ja tā nav Parīzes konvencijas dalībpuse, pie kuras tā piederētu, ja tā būtu Parīzes konvencijas dalībpuse. Starpvaldību organizācijas uzskata par piederošām pie I (pirmās) iemaksu klases, ja vien Asambleja vienprātīgi neizlemj citādi. Iemaksa ir daļēji izsvērta atbilstoši to reģistrāciju skaitam, kuru izcelsme ir dalībpusē, kā to nolemj Asambleja.

               (5)[Apgrozāmā kapitāla fonds] Īpašajai savienībai ir apgrozāmā kapitāla fonds, ko veido maksājumi, kurus avansā veic katrs Īpašās savienības loceklis, kad to nolemj Īpašā savienība. Ja šā fonda līdzekļu sāk pietrūkt, Asambleja var lemt par fonda palielināšanu. Maksājumu procentuālo daļu un noteikumus nosaka Asambleja pēc ģenerāldirektora priekšlikuma. Ja Īpašā savienība kādā finanšu periodā konstatē, ka ienākumi ir pārsnieguši izdevumus, pēc ģenerāldirektora priekšlikuma un ar Asamblejas lēmumu apgrozāmā kapitāla fondā veiktos avansa maksājumus var atmaksāt katram loceklim proporcionāli tā sākotnējiem maksājumiem.

               (6)[Mītnes valsts avansa maksājumi]

               a)Līgumā par galveno mītni, ko noslēdz ar valsti, kuras teritorijā atrodas Organizācijas galvenā mītne, paredz, ka šī valsts piešķir avansa maksājumus, kad ar apgrozāmā kapitāla fonda līdzekļiem nepietiek. Šādu avansa maksājumu summu un piešķiršanas nosacījumus katrā atsevišķā gadījumā nosaka īpaša vienošanās starp šo valsti un Organizāciju.

               b)Gan a) apakšpunktā minētajai valstij, gan Organizācijai ir tiesības ar rakstveida paziņojumu uzteikt pienākumu piešķirt avansa maksājumus. Uzteikums stājas spēkā pēc trim gadiem, skaitot no tā gada beigām, kad tas paziņots.

               (7)[Finanšu pārskatu revīzija] Finanšu pārskatu revīziju veic viena vai vairākas valstis — Īpašās savienības locekles — vai ārējie revidenti, kā paredzēts Organizācijas finanšu reglamentā. Tos ar viņu piekrišanu ieceļ Asambleja.

               25. pants
               Reglaments

               (1)[Priekšmets] Šā akta īstenošanas sīku kārtību nosaka Reglamentā.

               (2)[Konkrētu Reglamenta noteikumu grozīšana]

               a)Asambleja var nolemt, ka konkrētus Reglamenta noteikumus var grozīt tikai ar vienbalsīgu lēmumu vai tikai ar trīs ceturtdaļu balsu vairākumu.

               b)Lai kāda Reglamenta noteikuma grozīšanai turpmāk nepiemērotu prasību par vienbalsīgu lēmumu vai trīs ceturtdaļu balsu vairākumu, ir vajadzīgs vienbalsīgs lēmums.

               c)Lai kāda Reglamenta noteikuma grozīšanai turpmāk piemērotu prasību par vienbalsīgu lēmumu vai trīs ceturtdaļu balsu vairākumu, ir vajadzīgs trīs ceturtdaļu balsu vairākums.

               (3)[Pretruna starp šo aktu un Reglamentu] Ja ir pretruna starp šā akta noteikumiem un Reglamenta noteikumiem, noteicošie ir šā akta noteikumi.

               VI nodaļa. Pārskatīšana un grozīšana

               26. pants
               Pārskatīšana

               (1)[Pārskatīšanas konferences] Šo aktu var pārskatīt dalībpušu diplomātiskajās konferencēs. Par jebkuras diplomātiskās konferences sasaukšanu lemj Asambleja.

               (2)[Konkrētu pantu pārskatīšana vai grozīšana] Šā akta 22.–24. pantu un 27. pantu var grozīt vai nu pārskatīšanas konferencē, vai Asamblejā saskaņā ar 27. panta noteikumiem.

               27. pants
               Konkrētu pantu grozīšana, ko veic Asambleja

               (1)[Priekšlikumi par grozījumiem]

               a)Priekšlikumus par grozījumiem 22.–24. pantā un šajā pantā var ierosināt jebkura dalībpuse vai ģenerāldirektors.

               b)Šādus priekšlikumus ģenerāldirektors dara zināmus dalībpusēm vismaz sešus mēnešus pirms to izskatīšanas Asamblejā.

               (2)[Balsu vairākums] Lai pieņemtu jebkuru grozījumu 1. punktā minētajos pantos, ir vajadzīgs trīs ceturtdaļu balsu vairākums; tas neattiecas uz grozījumiem 22. pantā un šajā punktā — to pieņemšanai ir vajadzīgs četru piektdaļu balsu vairākums.

               (3)[Stāšanās spēkā]

               a)Izņemot gadījumus, kad piemērojams b) apakšpunkts, jebkurš grozījums 1. punktā minētajos pantos stājas spēkā vienu mēnesi pēc tam, kad no trim ceturtdaļām visu to dalībpušu, kuras grozījuma pieņemšanas laikā bija Asamblejas locekles un kurām bija tiesības balsot par grozījumu, ģenerāldirektors ir saņēmis rakstveida apstiprinājuma paziņojumus atbilstoši to attiecīgajiem konstitucionālajiem procesiem.

               b)Grozījums 22. panta 3. vai 4. punktā vai šajā apakšpunktā nestājas spēkā, ja sešu mēnešu laikā pēc tā pieņemšanas Asamblejā kāda dalībpuse paziņo ģenerāldirektoram, ka tā neapstiprina grozījumu.

               c)Ikviens grozījums, kas stājas spēkā saskaņā ar šā punkta noteikumiem, uzliek saistības visām valstīm un starpvaldību organizācijām, kuras ir dalībpuses laikā, kad attiecīgais grozījums stājas spēkā, vai kļūst par dalībpusēm vēlāk.

               VII nodaļa. Nobeiguma noteikumi

               28. pants
               Kļūšana par šā akta dalībnieku

               (1)[Atbilstība] Ievērojot 29. pantu un šā panta 2. un 3. punktu:

               (I.)jebkura valsts, kas ir Parīzes konvencijas dalībniece, var parakstīt šo aktu un kļūt par tā dalībnieci;

               (II.)jebkura cita valsts, kas ir Organizācijas locekle, var parakstīt šo aktu un kļūt par tā dalībnieci, ja tā deklarē, ka tās tiesību akti atbilst Parīzes konvencijas noteikumiem par cilmes vietu nosaukumiem, ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un preču zīmēm;

               (III.)jebkura starpvaldību organizācija var parakstīt šo aktu un kļūt par tā dalībnieci, ja vismaz viena attiecīgās starpvaldību organizācijas dalībvalsts ir Parīzes konvencijas dalībniece un ja starpvaldību organizācija deklarē, ka tā atbilstoši savām iekšējām procedūrām ir pienācīgi pilnvarota kļūt par šā akta dalībnieci un ka atbilstoši starpvaldību organizācijas dibināšanas līgumam ir piemērojami tiesību akti, saskaņā ar kuriem var iegūt reģionālas tiesības uz aizsardzību attiecībā uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm.

               (2)[Ratifikācija vai pievienošanās] Jebkura 1. punktā minētā valsts vai starpvaldību organizācija var deponēt:

               (I.)ratifikācijas dokumentu, ja tā ir parakstījusi šo aktu, vai

               (II.)pievienošanās dokumentu, ja tā nav parakstījusi šo aktu.

               (3)[Deponēšanas diena]

               a)Ievērojot b) apakšpunktu, par ratifikācijas vai pievienošanās dokumenta deponēšanas dienu uzskata dienu, kad šāds dokuments deponēts.

               b)Ratifikācijas vai pievienošanās dokumentu, ko deponē valsts, kura ir starpvaldību organizācijas dalībvalsts un attiecībā uz kuru cilmes vietu nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību var iegūt tikai, pamatojoties uz tiesību aktiem, kas ir piemērojami starp starpvaldību organizācijas dalībvalstīm, uzskata par deponētu dienā, kad tiek deponēts attiecīgās starpvaldību organizācijas ratifikācijas vai pievienošanās dokuments, ja šāda diena ir vēlāka par dienu, kad deponēts minētās valsts dokuments. Tomēr šis apakšpunkts nav piemērojams attiecībā uz valstīm, kas ir Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībnieces, un neskar 31. panta piemērošanu attiecībā uz šādām valstīm.

               29. pants
               Datums, kad ratifikācija un pievienošanās stājas spēkā

               (1)[Dokumenti, kas jāņem vērā] Šā panta piemērošanas nolūkos ņem vērā tikai tos ratifikācijas vai pievienošanās dokumentus, kurus deponējušas valstis vai starpvaldību organizācijas, kas minētas 28. panta 1. punktā, un kuriem ir atzīta to deponēšanas diena saskaņā ar 28. panta 3. punktu.

               (2)[Šā akta stāšanās spēkā] Šis akts stājas spēkā trīs mēnešus pēc tam, kad piecas atbilstīgas dalībnieces, kas minētas 28. pantā, ir deponējušas savus ratifikācijas vai pievienošanās dokumentus.

               (3)[Ratifikāciju un pievienošanos stāšanās spēkā]

               a)Ikvienai valstij vai starpvaldību organizācijai, kas savu ratifikācijas vai pievienošanās dokumentu deponējusi trīs mēnešus pirms šā akta stāšanās spēkā vai agrāk, šis akts kļūst saistošs tā spēkā stāšanās dienā.

               b)Visām pārējām valstīm vai starpvaldību organizācijām šis akts kļūst saistošs trīs mēnešus pēc dienas, kad tās deponējušas savu ratifikācijas vai pievienošanās dokumentu, vai vēlākā dienā, kas norādīta attiecīgajā dokumentā.

               (4)[Starptautiskās reģistrācijas, kas veiktas pirms pievienošanās] Tās valsts teritorijā, kas pievienojas, un, ja dalībpuse ir starpvaldību organizācija, teritorijā, kurā ir piemērojams starpvaldību organizācijas dibināšanas līgums, šā akta noteikumi ir piemērojami attiecībā uz cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kas jau ir reģistrētas atbilstoši šim aktam pievienošanās spēkā stāšanās brīdī, ievērojot 7. panta 4. punktu, kā arī IV nodaļas noteikumus, kas ir piemērojami mutatis mutandis. Valsts, kas pievienojas, vai starpvaldību organizācija savam ratifikācijas vai pievienošanās dokumentam pievienotā deklarācijā var arī norādīt 15. panta 1. punktā minētā termiņa un 17. pantā minēto periodu pagarinājumu saskaņā ar procedūrām, kas šajā saistībā ir noteiktas Reglamentā.

               30. pants
               Atrunu aizliegums

               Attiecībā uz šo aktu atrunas nav pieļaujamas.

               31. pants
               Lisabonas vienošanās un 1967. gada akta piemērošana

               (1)[Attiecības starp valstīm, kas ir gan šā akta, gan Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībnieces] Savstarpējās attiecībās starp valstīm, kas ir gan šā akta, gan Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībnieces, ir piemērojams tikai šis akts. Tomēr attiecībā uz cilmes vietu nosaukumu starptautiskajām reģistrācijām, kas ir spēkā saskaņā ar Lisabonas vienošanos vai 1967. gada aktu, valstis nodrošina aizsardzību, kas nav mazāka par aizsardzību, kādu paredz Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akts.

               (2)[Attiecības starp valstīm, kas ir gan šā akta, gan Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībnieces, un valstīm, kas ir Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībnieces, bet nav šā akta dalībnieces] Ikviena valsts, kas ir gan šā akta, gan Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībniece, savās attiecībās ar valstīm, kas ir Lisabonas vienošanās vai 1967. gada akta dalībnieces, bet nav šā akta dalībnieces, turpina piemērot attiecīgi Lisabonas vienošanos vai 1967. gada aktu.

               32. pants
               Denonsēšana

               (1)[Paziņojums] Jebkura dalībpuse var denonsēt šo aktu, iesniedzot ģenerāldirektoram adresētu paziņojumu.

               (2)[Spēkā stāšanās diena] Denonsēšana stājas spēkā vienu gadu pēc dienas, kad ģenerāldirektors ir saņēmis paziņojumu, vai vēlākā dienā, kas norādīta paziņojumā. Tā neskar šā akta piemērošanu pieteikumiem, kuru izskatīšana vēl turpinās, un starptautiskajām reģistrācijām, kas ir spēkā attiecībā uz denonsējušo dalībpusi denonsēšanas spēkā stāšanās brīdī.

               33. pants
               Šā akta valodas; parakstīšana

               (1)[Oriģinālteksti; oficiālie teksti]

               a)Šo aktu paraksta vienā oriģināleksemplārā angļu, arābu, ķīniešu, franču, krievu un spāņu valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.

               b)Ģenerāldirektors, apspriedies ar ieinteresētajām valdībām, izveido oficiālus tekstus tādās citās valodās, kādas var norādīt Asambleja.

               (2)[Termiņš parakstīšanai] Šo aktu var parakstīt Organizācijas galvenajā mītnē vienu gadu kopš tā pieņemšanas.

               34. pants
               Depozitārs

               Ģenerāldirektors ir šā akta depozitārs.

                     (1)

                           Saskaņots paziņojums attiecībā uz 11. panta 2. punktu: šajā aktā pieņem, ka tad, ja tāda nosaukuma vai norādes konkrēti elementi, kas veido cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, izcelsmes dalībpusē ir sugas vārdi, to aizsardzība, kas paredzēta šajā punktā, pārējās dalībpusēs netiek prasīta. Proti, saskaņā ar 11. panta noteikumiem dalībpusēs preču zīmes atteikšanā vai atzīšanā par spēkā neesošu , vai pārkāpuma konstatēšanā nevar balstīties uz to  komponentu, kas ir sugas vārds.

                     (2)

                           Saskaņots paziņojums attiecībā uz 12. pantu: šajā aktā pieņem, ka 12. pants neskar šā akta noteikumu piemērošanu attiecībā uz agrāku lietojumu, jo pirms starptautiskās reģistrācijas nosaukums vai norāde, kas veido cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, jau var būt pilnībā vai daļēji sugas vārds dalībpusē, kas nav izcelsmes dalībpuse, piemēram, tāpēc, ka nosaukums vai norāde, vai tā daļa ir identiski terminam, ko pieņemts lietot sarunvalodā kā vispārpieņemto preces vai pakalpojuma nosaukumu, vai identiski pieņemtajam vīnogu šķirnes nosaukumam šādā dalībpusē.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 6.8.2018
            COM(2018) 573 final
            2018/0302(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            ar ko nosaka Eiropas Savienības nostāju attiecībā uz lēmuma pieņemšanu EPN komitejā, kura izveidota ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Kotdivuāru, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA PRIEKŠMETS

                  Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības (“Savienība”) vārdā jāieņem EPN komitejā, kura izveidota ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Kotdivuāru, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (še turpmāk “nolīgums”)
                     1
                  , lai pieņemtu EPN komitejas lēmumu attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai.

                  2.
                        PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

                  2.1.
                        Kotdivuāras un ES Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgums

                  Nolīguma mērķis ir izveidot sākotnēju pamatu pilnīgam ekonomiskās partnerības nolīgumam saskaņā ar Kotonū nolīgumu. Kopš 2016. gada 3. septembra nolīgumu piemēro provizoriski.

                  2.2.
                        EPN komiteja

                  EPN komiteja ir nolīguma kopīgā institucionālā struktūra. Nolīguma 73. pantā paredzēts, ka EPN komiteja ir atbildīga par visu šajā nolīgumā iekļauto jomu pārvaldību un visu šajā nolīgumā minēto uzdevumu izpildi. EPN komiteja lēmumus pieņem vienprātīgi. EPN komitejas darbība ir aprakstīta tās reglamentā, kuru Puses apstiprināja 2017. gada aprīlī, kurā grozījumus ir izdarījusi Eiropadome un kuru Puses pieņēma Kotdivuāras un Eiropas Savienības EPN komitejas otrajā sanāksmē 2018. gada martā.

                  2.3.
                        EPN komitejas paredzētais akts

                  EPN komitejai trešajā sanāksmē [datums] ir jāpieņem lēmums attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Savienībai (“paredzētais akts”).

                  Nolīguma 77. pantā paredzēts, ka EPN komiteja var lemt par pielāgošanas vai pārejas pasākumiem, kas var būt vajadzīgi pēc jaunu dalībvalstu pievienošanās Savienībai.

                  Šā akta mērķis ir veikt vajadzīgos grozījumus nolīgumā pēc Horvātijas Republikas pievienošanās Savienībai.

                  Paredzētais akts Pusēm kļūs saistošs saskaņā ar nolīguma 77. panta 3. punktu, kurā noteikts, ka: “Puses pārbauda, kā jaunu dalībvalstu pievienošanās Eiropas Savienībai ietekmē šo nolīgumu. EPN komiteja var lemt par pārejas pasākumiem vai nepieciešamajiem grozījumiem.”

                  3.
                        NOSTĀJA, KAS JĀIEŅEM SAVIENĪBAS VĀRDĀ

                  Horvātijas Republika Savienībai ir pievienojusies 2013. gada 1. jūlijā, bet 2017. gada 8. novembrī Eiropas Savienības Padomes Ģenerālsekretariātā tā deponēja savu aktu par pievienošanos nolīgumam. Nolīguma 77. panta 2. punktā norādītajā pievienošanās klauzulā paredzēts, ka Horvātija pievienojas nolīgumam, nododot glabāšanā pievienošanās aktu. Attiecībā uz turpmākajiem grozījumiem, kas vajadzīgi sakarā ar pievienošanos, pievienošanās klauzula paredz EPN komitejas lēmumu.

                  Tādēļ Savienībai būtu jānosaka nostāja, kas jāieņem attiecībā uz paredzētā EPN komitejas akta pieņemšanu par Horvātijas Republikas pievienošanos nolīgumam.

                  Šā Padomes lēmuma projekta pielikumā ir iekļauts tā lēmuma projekts, kas jāpieņem EPN komitejai.

                  Šo nolīgumu piemēro, no vienas puses, teritorijās, kurās piemēro Līgumu par Eiropas Savienības darbību (“LESD”), un saskaņā ar nosacījumiem, ko paredz minētais Līgums, un, no otras puses, Kotdivuāras teritorijā.

                  4.
                        Juridiskais pamats

                  4.1.
                        Procesuālais juridiskais pamats

                  4.1.1.
                        Principi

                  LESD 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

                  Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas tomēr “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                     2
                  .

                  4.1.2.
                        Piemērojamība šajā gadījumā

                  EPN komiteja ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu.

                  Nolīguma 77. pantā par jaunu dalībvalstu pievienošanos Savienībai paredzēts, ka EPN komiteja var pieņemt pārejas pasākumus vai grozījumus, kas nepieciešami nolīgumam tad, ja Savienībai pievienojas jauna dalībvalsts.

                  Akts, ko EPN komiteja ir aicināta pieņemt, ir lēmums ar juridiskām sekām. Paredzētais akts atbilstīgi nolīguma 77. pantam būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, jo tajā ir ietverti grozījumi starptautiskā nolīgumā, kas jau ir saistošs Savienībai.

                  Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

                  Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

                  4.2.
                        Materiālais juridiskais pamats

                  4.2.1.
                        Principi

                  Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemama lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no mērķa un satura, kāds ir paredzētajam aktam, par kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais vai dominējošais mērķis vai komponents.

                  4.2.2.
                        Piemērojamība šajā gadījumā

                  Paredzētā akta mērķis un saturs attiecas uz tirdzniecību un ar tirdzniecību saistītiem jautājumiem. Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 207. pants.

                  4.3.
                        Secinājums

                  Šā Padomes lēmuma juridiskais pamats ir LESD, jo īpaši tā 207. pants sasaistē ar 218. panta 9. punktu.

                  5.
                        PAREDZĒTĀ AKTA PUBLICĒŠANA

               Tā kā ar EPN komitejas lēmumu nolīgums tiks grozīts, pēc tā pieņemšanas tas būtu jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2018/0302 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               ar ko nosaka Eiropas Savienības nostāju attiecībā uz lēmuma pieņemšanu EPN komitejā, kura izveidota ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Kotdivuāru, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) un jo īpaši tā 207. pantu un 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Kotdivuāru, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (“nolīgums”)
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Nolīgumu Eiropas Savienības (“Savienība”) vārdā noslēdza ar Lēmumu 2009/156/EK
                  4
               , un nolīgumu provizoriski piemēro kopš 2016. gada 3. septembra.

               (2)2011. gada 9. decembrī ir ticis parakstīts Līgums par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai, un 2013. gada 1. jūlijā tas ir stājies spēkā.

               (3)Nolīgumam Horvātijas Republika ir pievienojusies 2017. gada 8. novembrī, deponējot savu pievienošanās aktu.

               (4)Nolīguma 77. pantā noteikts, ka EPN komiteja var lemt par pielāgošanas pasākumiem, kas varētu būt nepieciešami sakarā ar jaunu dalībvalstu pievienošanos Savienībai.

               (5)EPN komitejai gadskārtējā sanāksmē [datums] ir jāpieņem paredzētais lēmums attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Savienībai.

               (6)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem EPN komitejā attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Savienībai,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Tās nostājas pamatā, kura [datums] Eiropas Savienības vārdā jāieņem ar nolīgumu par Horvātijas Republikas pievienošanos Savienībai izveidotās EPN komitejas gadskārtējā sanāksmē, ir lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Pēc EPN komitejas lēmuma pieņemšanas to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 59, 3.3.2009., 3.–272. lpp.

                     (2)

                        ES Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums, Vācija/Padome (OIV), C-399/12, ECLI: EU: C: 2014: 2258, 61.–64. punkts.

                     (3)

                        OV L 59, 3.3.2009., 2. lpp.

                     (4)

                        OV L 59, 3.3.2009., 1. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē,6.8.2018
            COM(2018) 573 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmumam,
            ar ko nosaka Eiropas Savienības nostāju attiecībā uz lēmuma pieņemšanu EPN komitejā, kura izveidota ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Kotdivuāru, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

               Pielikumā:

               Projekts

               Ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Kotdivuāru, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, izveidotās

               EPN KOMITEJAS LĒMUMS Nr. …/2018

               [datums]

               attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

               EPN KOMITEJA,

               ņemot vērā Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Kotdivuāru, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (še turpmāk “nolīgums”), kas parakstīts Abidžanā 2008. gada 26. novembrī un ko provizoriski piemēro no 2016. gada 3. septembra, un jo īpaši tā 76., 77. un 81. pantu,

               ņemot vērā Līgumu par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (“Savienība”) un Aktu par pievienošanos nolīgumam, ko Horvātijas Republika deponējusi 2017. gada 8. novembrī,

               tā kā:

               (1)Nolīgums piemērojams, no vienas puses, teritorijās, kurās piemēro Līgumu par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) un saskaņā ar minētajā Līgumā paredzētajiem nosacījumiem un, no otras puses, Kotdivuāras teritorijā.

               (2)Nolīguma 77. panta 3. punktā noteikts, ka EPN komiteja var lemt par pielāgošanas pasākumiem, kas varētu būt nepieciešami sakarā ar jaunu dalībvalstu pievienošanos Savienībai,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Horvātijas Republika, būdama nolīguma Puse, tādā pašā veidā kā pārējās Savienības dalībvalstis attiecīgi pieņem un ņem vērā nolīguma, kā arī tam pievienoto pielikumu, protokolu un deklarāciju tekstu.

               2. pants

               Nolīgumu groza šādi: nolīguma 81. pantu aizstāj ar šādu tekstu:

               “81. pants

               Autentiski dokumenti

               Šis nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā un ir vienlīdz autentisks visās šajās valodās.”

               3. pants

               Savienība nosūta Kotdivuārai nolīgumu horvātu valodas redakcijā.

               4. pants

               Nolīguma noteikumus piemēro no Kotdivuāras uz Horvātijas Republiku vai no Horvātijas Republikas uz Kotdivuāru eksportētām precēm, kuras atbilst izcelsmes noteikumiem, kas ir spēkā nolīguma Pušu teritorijā, un kuras 2016. gada 3. septembrī bija tranzītā vai pagaidu glabāšanā muitas noliktavā vai brīvajā zonā Kotdivuārā vai Horvātijas Republikā.

               Šā panta 1. punktā minētajos gadījumos piemēro preferenciālo režīmu, ja četru mēnešu laikā no šā lēmuma spēkā stāšanās dienas importētājvalsts muitas iestādēm ir iesniegts izcelsmes apliecinājums, ko retrospektīvi izdevušas eksportētājvalsts muitas iestādes.

               5. pants

               Kotdivuāra apņemas saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos Savienībai necelt prasības un nesniegt pieprasījumus vai iesniegumus, kā arī negrozīt un neatcelt nekādas koncesijas atbilstīgi 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (“GATT”) XXIV panta 6. punktam un XXVIII pantam vai Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (“GATS”) XXI pantam.

               6. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā parakstīšanas dienā.

               Tomēr 3. un 4. pantu piemēro no 2016. gada 3. septembra.

               Sagatavots xxx [datums]

                        Kotdivuāras vārdā –

                        Eiropas Savienības vārdā –