				|

		52012PC0526

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS, ar ko groza Lēmumu Nr. 573/2007/EK, Lēmumu Nr. 575/2007/EK un Padomes Lēmumu 2007/435/EK, lai paaugstinātu Eiropas Bēgļu fonda, Eiropas Atgriešanās fonda un Eiropas Trešo valstu valstspiederīgo integrācijas fonda līdzfinansējuma likmi, attiecībā uz konkrētiem noteikumiem, kas saistīti ar finanšu pārvaldību konkrētām dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām vai kurām draud šādas grūtības saistībā ar to finanšu stabilitāti /* COM/2012/0526 final - 2012/0252 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
·
Pamatojums un mērķi
Ilgstošā finanšu
un ekonomikas krīze palielina spiedienu uz valstu finanšu resursiem, jo
dalībvalstis samazina savus budžetus. Tāpēc programmu, kas pieņemtas saistībā
ar četriem Vispārīgās programmas “Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība”
ietvaros izveidotajiem fondiem (turpmāk – "fondi"), sekmīgas
īstenošanas nodrošināšana ir īpaši būtiska kā instruments līdzekļu
iepludināšanai ekonomikā.
Tomēr šo programmu
īstenošanu bieži apgrūtina budžeta ierobežojumu izraisītās likviditātes
problēmas, kuru rezultātā bieži vien tiek ievērojami samazināti izdevumi, un
tādējādi palielinās problēmas ilgstošās krīzes laikā. Tas jo īpaši attiecas uz
dalībvalstīm, ko krīze ir skārusi visvairāk un kas programmas ietvaros ir
saņēmušas finansiālu palīdzību no Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma
(EFSM), Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta (EFSI) vai no divpusējiem
aizdevumiem euro zonas valstīm, vai no maksājumu bilances (MB) mehānisma valstīm
ārpus euro zonas. Līdz šim sešas valstis – tostarp Grieķija, kas arī ir
saņēmusi finansiālu palīdzību ar divpusējiem aizdevumiem pirms EFSM izveides, –
ir pieprasījušas finansiālu palīdzību saskaņā ar dažādiem atbalsta mehānismiem
un ir vienojušās ar Komisiju par makroekonomikas pielāgošanas programmu. Šīs
sešas valstis ir Ungārija, Rumānija, Latvija (no maksājumu bilances
instrumenta), Portugāle, Grieķija un Īrija (no EFSM vai EFSI, vai divpusēji).
Jāatzīmē, ka programmas Ungārijai darbības termiņš beidzās 2010. gadā, bet
programmas Latvijai darbības termiņš – 2012. gada sākumā.
Lai nodrošinātu,
ka dalībvalstis, kuras izmanto finansiālā atbalsta mehānismu (vai citas
dalībvalstis, uz ko nākotnē varētu attiekties šāda palīdzība), turpina īstenot
programmas, kuras pieņemtas saistībā ar fondiem, un izsniedz līdzekļus
projektiem, šajā priekšlikumā ir paredzēti noteikumi, kas ļautu Komisijai
paaugstināt Savienības līdzfinansējuma likmi šīm valstīm uz laiku, kurā tās
saņem finansiālo palīdzību no kāda atbalsta mehānisma finansēšanas instrumentu
ietvaros. Tas nodrošinās šīm dalībvalstīm papildu finanšu resursus un atvieglos
turpmāku programmu īstenošanu vietējā līmenī.
·
Vispārīgais konteksts
Nav šaubu, ka
finanšu krīzes padziļināšanās dažās dalībvalstīs būtiski ietekmē reālo
ekonomiku, tostarp, ņemot vērā uzkrāto parādu un grūtības, ar ko saskaras
valdības, kuras vēlas aizņemties naudu tirgū par pieņemamām cenām.
Komisija ir bijusi
ļoti aktīva un sniegusi priekšlikumus par to, kā labāk reaģēt uz pašreizējo
finanšu krīzi un tās sociālekonomiskajām sekām. Ir pieņemti trīs tās
priekšlikumi attiecībā uz minēto. Pirmajā priekšlikumā paredzēti grozījumi
Regulā (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas
Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu, lai par
maksimāli 10 procentu punktiem virs pašreizējā sliekšņa paaugstinātu likmi
Savienības ieguldījumam, kuru izsniedz starpposma maksājumu un noslēguma
maksājumu veidā (2011. gada 13. decembra Regula (ES) Nr. 1311/2011).
Otrajā priekšlikumā paredzēti grozījumi Padomes Regulā (EK) Nr. 1698/2005
par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku
attīstībai, lai paaugstinātu no fonda piešķirto ieguldījuma likmi līdz
95 % reģionos, kas ir tiesīgi uz atbalstu saskaņā ar konverģences mērķiem,
attālākajos reģionos un Egejas jūras nelielajās salās, un līdz 85 % –
citos reģionos (2011. gada 19. decembra Regula (ES)
Nr. 1312/2011). Trešajā priekšlikumā paredzēti Regulas (EK)
Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu grozījumi, saskaņā ar
kuriem ir noteikta par maksimāli 10 procentu punktiem virs pašreizējā
sliekšņa augstāka likme Savienības ieguldījumam, kuru izsniedz starpposma
maksājumu un noslēguma maksājumu veidā (2012. gada 19. aprīļa Regula
(ES) Nr. 387/2012).
·
Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā
Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmuma
Nr. 573/2007/EK (2007. gada 23. maijs), ar ko laikposmam no
2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu kā daļu no
Vispārīgās programmas „Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība”,
14. pantā paredzēts, ka Savienības līdzfinansējuma likme atbalstītajām
darbībām parasti nepārsniedz 50 %. Lēmuma 14. pantā arī paredzēts, ka
šo Savienības līdzfinansējuma likmi var paaugstināt līdz 75 %, ja uz
attiecīgo dalībvalsti attiecas Kohēzijas fonds vai ar attiecīgo darbību risina
konkrētus prioritārus jautājumus, kas ir noteikti stratēģiskajās
pamatnostādnēs.
Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmuma
Nr. 575/2007/EK (2007. gada 23. maijs), ar kuru izveido Eiropas
Atgriešanās fondu laika posmam no 2008. līdz 2013. gadam kā daļu no
vispārīgās programmas "Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība",
15. panta teksts un Padomes Lēmuma 2007/435/EK (2007. gada
25. jūnijs), ar ko laikposmam no 2007. gada līdz 2013. gadam
izveido Eiropas Trešo valstu valstspiederīgo integrācijas fondu kā daļu no
Vispārīgās programmas "Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība",
13. panta teksts ir identisks iepriekšminētā Lēmuma Nr. 573/2007/EK
14. panta tekstam.
Lēmuma Nr. 573/2007/EK 21. panta
3. punktā paredzēts, ka finanšu atbalsts ar Eiropas Bēgļu fonda
starpniecību ārkārtas pasākumiem nevar būt lielāks par 80 % no katra
pasākuma izmaksām.
·
Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un
mērķiem
Šis priekšlikums saskan ar citiem priekšlikumiem un iniciatīvām, kuras
Eiropas Komisija pieņēmusi, reaģējot uz finanšu krīzi.
2.           APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM
UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
·
Apspriešanās ar ieinteresētajām personām
Apspriešanās ar ārējām ieinteresētajām personām nenotika.
·
Ekspertu pakalpojumu iepirkums un izmantošana
Ārēju ekspertu atzinums nebija vajadzīgs.
·
Ietekmes analīze
Priekšlikums
ļaus Komisijai piemērot augstāku līdzfinansējuma likmi valstīm, kas izmanto
vienu no finansiālā atbalsta mehānismiem.
Šim palielinājumam nav vajadzīgs papildu
budžets, jo fonda gada piešķīrums valstīm un programmām 2007.–2013. gada
programmu īstenošanas periodam nemainīsies.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
·
Priekšlikuma kopsavilkums
Tiek ierosināts grozīt Eiropas Parlamenta un
Padomes Lēmuma Nr. 573/2007/EK 14. pantu un 21. panta
3. punktu, lai ļautu par 20 procentu punktiem paaugstināt Savienības
līdzfinansējuma likmi, ko piemēro attiecīgo dalībvalstu Eiropas Bēgļu fonda
programmām, ja šīs dalībvalstis izmanto vienu no finansiālā atbalsta
mehānismiem. Tāpat tiek ierosināts grozīt Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmuma
Nr. 575/2007/EK 15. pantu, kā arī Padomes Lēmuma 2007/435/EK
13. pantu.
Pēc tam, kad ir pieņemts lēmums piešķirt
finansiālu atbalstu dalībvalstij, piemērojot vienu no atbalsta mehānismiem,
dalībvalsts var iesniegt Komisijai gada programmas projektu vai pārskatītas
gada programmas projektu, kurā piemērota paaugstinātā Savienības
līdzfinansējuma likme.
Dalībvalstij var piemērot paaugstināto
Savienības līdzfinansējuma likmi gadījumā, ja gada programmas projekta vai
pārskatītas gada programmas projekta iesniegšanas laikā tā izmanto vienu no
atbalsta mehānismiem. Tomēr, ja kādu darbību konkrētas gada programmas ietvaros
līdzfinansēja, piemērojot paaugstināto Savienības līdzfinansējuma likmi, to
turpina piemērot līdz attiecīgās gada programmas atbilstības laikposma beigām
neatkarīgi no tā, vai dalībvalsts joprojām izmanto vienu no atbalsta
mehānismiem vai neizmanto to.
·
Juridiskais pamats
Eiropas Parlamenta
un Padomes Lēmums Nr. 573/2007/EK (2007. gada 23. maijs), ar ko
laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu
kā daļu no Vispārīgās programmas „Solidaritāte un migrācijas plūsmu
pārvaldība”.
Eiropas Parlamenta
un Padomes Lēmums Nr. 575/2007/EK (2007. gada 23. maijs), ar
kuru izveido Eiropas Atgriešanās fondu laika posmam no 2008. līdz
2013. gadam kā daļu no vispārīgās programmas „Solidaritāte un migrācijas
plūsmu pārvaldība”.
Padomes Lēmums
2007/435/EK (2007. gada 25. jūnijs), ar ko laikposmam no
2007. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Trešo valstu
valstspiederīgo integrācijas fondu kā daļu no Vispārīgās programmas
„Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība”.
Pamatojoties uz dalītas vadības principu, ko īsteno Eiropas Komisija un
dalībvalstis, šajos lēmumos ir ietverti noteikumi plānošanas procesam, kā arī
noteikumi par programmu pārvaldību (tostarp finanšu pārvaldību), uzraudzību,
finanšu kontroli un projektu izvērtēšanu.
·
Subsidiaritātes princips
Priekšlikums
atbilst subsidiaritātes principam, ciktāl tā mērķis ir ar fondu palīdzību
nodrošināt lielāku atbalstu konkrētām dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām
grūtībām, jo īpaši tām, kas saskaras ar grūtībām attiecībā uz to ekonomisko
izaugsmi un finanšu stabilitāti un ar deficīta un parāda stāvokļa
pasliktināšanos vai ar palēninātu ekonomisko izaugsmi, kas atspoguļo valsts
strukturālās problēmas un starptautisko ekonomikas un finanšu vidi. Tāpēc ir
nepieciešams Eiropas Savienības līmenī izveidot pagaidu mehānismu, kas ļautu
Eiropas Savienībai līdzfinansēt saskaņā ar fondiem apstiprinātos izdevumus,
izmantojot augstāku līdzfinansējuma likmi.
·
Proporcionalitātes princips
Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam.
Šis priekšlikums
atbilst proporcionalitātes principam, jo veicina palielināta fondu atbalsta
piešķiršanu dalībvalstīm, kurām ir grūtības vai kurām draud lielas grūtības, ko
izraisījuši ārkārtēji notikumi, kurus tās nav varējušas ietekmēt, atbilstoši
nosacījumiem Padomes Regulā (ES) Nr. 407/2010 (ar ko izveido Eiropas
finanšu stabilizācijas mehānismu (EFSM)) vai dalībvalstīm, kuras to pašu
iemeslu dēļ saņem finansiālu atbalstu no Eiropas Finanšu stabilitātes
instrumenta (EFSI) vai Eiropas Stabilizācijas mehānisma (ESM) vai kurām ir
grūtības vai draud lielas grūtības attiecībā uz maksājumu bilanci atbilstoši
nosacījumiem Padomes Regulā (EK) Nr. 332/2002. Tas būtu
jāattiecina arī uz Grieķiju, kas ir saņēmusi finansiālu palīdzību atbilstoši
konkrētam nolīgumam ārpus atbalsta mehānismiem saskaņā ar kreditoru nolīgumu un
Euro zonas aizdevumu mehānisma aktu.
·
Juridisko instrumentu izvēle
Ierosinātais juridiskais instruments: lēmumi.
Citi instrumenti nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ.
Komisija ir
apsvērusi tiesiskā regulējuma piedāvātās iespējas un, ņemot vērā līdzšinējo
pieredzi, uzskata par nepieciešamu ierosināt grozījumus lēmumos. Šīs
pārskatīšanas mērķis ir atvieglot darbību līdzfinansēšanu, tādējādi paātrinot
gan darbību īstenošanu, gan šo ieguldījumu ietekmi uz reālo ekonomiku.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Saistību
apropriācijas netiek ietekmētas, jo nav ierosināti grozījumi attiecībā uz fondu
finansējuma maksimālo summu, kas paredzēta gada programmās plānošanas periodam
no 2007. līdz 2013. gadam.
Priekšlikums
liecina par Eiropas Komisijas vēlmi palīdzēt dalībvalstīm to centienos pārvarēt
finanšu krīzi. Grozījumi nodrošinās attiecīgajām dalībvalstīm vajadzīgos
līdzekļus projektu un ekonomikas atveseļošanās atbalstam.
2012/0252 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,
ar ko groza Lēmumu Nr. 573/2007/EK,
Lēmumu Nr. 575/2007/EK un Padomes Lēmumu 2007/435/EK, lai paaugstinātu
Eiropas Bēgļu fonda, Eiropas Atgriešanās fonda un Eiropas Trešo valstu
valstspiederīgo integrācijas fonda līdzfinansējuma likmi, attiecībā uz
konkrētiem noteikumiem, kas saistīti ar finanšu pārvaldību konkrētām
dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām vai kurām draud šādas
grūtības saistībā ar to finanšu stabilitāti
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības
darbību un jo īpaši tā 78. panta 2. punktu un 79. panta
2. un 4. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas
valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)       Ar Eiropas Parlamenta un
Padomes Lēmumu Nr. 573/2007/EK (2007. gada 23. maijs)[1] ir izveidots Eiropas Bēgļu fonds, ar Eiropas
Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 575/2007/EK (2007. gada
23. maijs)[2] ir
izveidots Eiropas Atgriešanās fonds un ar Padomes Lēmumu 2007/435/EK
(2007. gada 25. jūnijs)[3] ir
izveidots Eiropas Trešo valstu valstspiederīgo integrācijas fonds kā daļa no
Vispārīgās programmas „Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība”. Tie
nosaka dažādas Savienības līdzfinansējuma likmes, ko piemēro fondu
atbalstītajām darbībām.
(2)       Nepieredzētā globālā finanšu
krīze un ekonomikas lejupslīde ir nopietni kaitējušas ekonomikas izaugsmei un
finanšu stabilitātei, izraisot finanšu, ekonomikas un sociālo apstākļu būtisku
pasliktināšanos vairākās dalībvalstīs. Dažām dalībvalstīm ir nopietnas grūtības
vai tām draud šādas grūtības, jo īpaši attiecībā uz savu finanšu un ekonomikas
stabilitāti, tādējādi ir pasliktinājies deficīta un parāda stāvoklis un ir
apdraudēta ekonomiskā izaugsme, un situāciju vēl vairāk sarežģī starptautiskā
ekonomikas un finanšu vide.
(3)       Kaut arī jau ir veikti
nozīmīgi pasākumi krīzes negatīvās ietekmes mazināšanai, plaši jūtama finanšu
krīzes ietekme uz reālo ekonomiku, darba tirgu un iedzīvotājiem kopumā.
Spiediens uz valstu finanšu resursiem palielinās, un būtu steidzami jāveic
turpmāki pasākumi tā mazināšanai, maksimāli un optimāli izmantojot Savienības
finansējumu.
(4)       Ar Padomes Regulu (EK)
Nr. 332/2002 (2002. gada 18. februāris), ar ko izveido vidēja
termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu
bilancēm[4],
paredzēts, ka Padome piešķir vidēja termiņa finanšu palīdzību gadījumā, kad
dalībvalsts, kas nav pieņēmusi euro, ir nonākusi grūtībās vai to nopietni
apdraud grūtības attiecībā uz tās maksājumu bilanci.
(5)       Rumānijai ar Padomes
Lēmumu 2009/459/EK[5]
piešķīra šādu finansiālo palīdzību.
(6)       Padome 2010. gada
9. maijā pieņēma visaptverošu pasākumu kopumu finanšu stabilitātes
pasargāšanai visā euro zonā un dalībvalstīs, tostarp a) Padomes regulu, ar
ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu[6], pamatojoties uz Līguma 122. panta
2. punktu, un b) Eiropas Finanšu stabilitātes instrumentu, lai
nodrošinātu finansiālu atbalstu euro zonas dalībvalstīm, kurām ir grūtības, ko
izraisījuši ārkārtēji notikumi, kurus šīs dalībvalstis nav varējušas ietekmēt.
(7)       Īrijai un Portugālei
attiecīgi ar Padomes Īstenošanas lēmumu 2011/77/ES[7] un Īstenošanas lēmumu 2011/344/ES[8] piešķīra finansiālu palīdzību no Eiropas
finanšu stabilizācijas mehānisma. Tās ir saņēmušas līdzekļus arī no Eiropas
Finanšu stabilitātes instrumenta.
(8)       Kreditoru nolīgums un
Aizdevumu mehānisma nolīgums attiecībā uz Grieķiju tika noslēgti
2010. gada 8. maijā un stājās spēkā 2010. gada 11. maijā.
Septiņpadsmit euro zonas dalībvalstu finanšu ministri 2012. gada
12. martā pārtrauca šo pirmo programmu un apstiprināja otro finansiālās
palīdzības programmu Grieķijai. Tika nolemts, ka šīs otrās programmas finanšu
instruments būs Eiropas Finanšu stabilitātes instruments, no kura tiks
izsniegta euro zonas ieguldījuma, kas paredzēts pirmajā programmā, atlikusī
summa.
(9)       Septiņpadsmit euro zonas
dalībvalstu finanšu ministri 2012. gada 2. februārī parakstīja Līgumu
par Eiropas stabilizācijas mehānisma izveidi. Minētajā līgumā, kas seko
Eiropadomes Lēmumam 2011/199/ES (2011. gada 25. marts), ar ko
Līguma par Eiropas Savienības darbību 136. pantu groza attiecībā uz
stabilizācijas mehānismu dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro[9], paredzēts, ka Eiropas Stabilizācijas
mehānisms pēc tā stāšanās spēkā 2012. gada vidū kļūs par primāro
finansiālās palīdzības sniedzēju euro zonas dalībvalstīm. Tādēļ šajā lēmumā jau
būtu jāņem vērā Eiropas Stabilizācijas mehānisms.
(10)     Eiropadome 2011. gada
23. un 24. jūnija secinājumos atzinīgi novērtēja Komisijas ieceri
uzlabot sinerģiju starp aizdevumu programmu Grieķijai un Savienības līdzekļiem
un atbalstīja centienus palielināt Grieķijas spēju apgūt Savienības līdzekļus,
lai veicinātu izaugsmi un nodarbinātību, pārorientējot uzmanību uz
konkurētspējas uzlabošanu un darba vietu radīšanu. Turklāt tā atzinīgi
novērtēja un atbalstīja to, ka Komisija kopā ar dalībvalstīm gatavo
visaptverošu tehniskās palīdzības programmu Grieķijai. Šie Lēmuma
Nr. 573/2007/EK, Lēmuma Nr. 575/2007/EK un Padomes
Lēmuma 2007/435/EK grozījumi sniedz ieguldījumu attiecīgajos sinerģijas
veicināšanas centienos.
(11)     Ņemot vērā ārkārtas apstākļus,
Regulu (ES) Nr. 1083/2006/ES, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par
Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu,
grozīja ar Regulu (ES) Nr. 1311/2011, lai ļautu paaugstināt
struktūrfondu un Kohēzijas fonda līdzfinansējuma likmi dalībvalstīm, kuras
saskaras ar nopietnām grūtībām to finansiālās stabilitātes jomā[10]. Līdzīga pieeja tika pieņemta attiecībā uz
minētajām dalībvalstīm Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai ietvaros
(Regula (ES) Nr. 1312/2011, ar kuru groza Regulu
(EK) Nr. 1698/2005)[11] un
Eiropas Zivsaimniecības fonda ietvaros (Regula (ES) Nr. 387/2012, ar
ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1198/2006)[12]. Tāpat minētās dalībvalstis būtu jāatbalsta
arī četru fondu ietvaros, kas ir dibināti kā daļa no Vispārīgās programmas
"Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība", proti, Eiropas Ārējo
robežu fonds, Eiropas Atgriešanās fonds, Eiropas Bēgļu fonds un Eiropas Trešo
valstu valstspiederīgo integrācijas fonds (turpmāk – "fondi"), kas
izveidoti laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam.
(12)     Šie fondi ir svarīgākie
līdzekļi, kas palīdz dalībvalstīm pārvarēt būtiskas problēmas migrācijas,
patvēruma un ārējo robežu jomās, piemēram, visaptverošas Savienības imigrācijas
politikas izstrāde, lai veicinātu Savienības konkurētspēju un sociālo kohēziju,
un kopējas Eiropas Patvēruma sistēmas izveide.
(13)     Lai atvieglotu Eiropas
Savienības finansējuma pārvaldību migrācijas, patvēruma un ārējo robežu jomās
un uzlabotu finansējuma pieejamību dalībvalstīm ar mērķi īstenot to gada
programmas fondu ietvaros, uz laiku un, neskarot 2014.–2020. gada
plānošanas periodu, ir jāpaaugstina Savienības līdzfinansējuma likme no fondiem
dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām saistībā ar to finanšu
stabilitāti, par summu, kas atbilst 20 procentu punktiem virs pašreiz
piemērojamās līdzfinansējuma likmes. Tas nozīmē, ka fondu gada piešķīrums
valstīm, ievērojot pamata tiesību aktus, nemainīsies, bet valstu
līdzfinansējums attiecīgi samazināsies. Pašreizējās gada programmas būs jāpārskata,
lai atspoguļotu izmaiņas, kas radīsies, piemērojot paaugstināto Savienības
līdzfinansējuma likmi.
(14)     Jebkurai dalībvalstij, kas
vēlas piemērot paaugstināto līdzfinansējuma likmi, būtu jāiesniedz Komisijai
rakstveida paziņojums kopā ar gada programmas projektu vai pārskatītās gada
programmas projektu. Savā paziņojumā dalībvalstij būtu jāsniedz atsauce uz
attiecīgo Padomes lēmumu vai uz citu attiecīgo lēmumu, saskaņā ar kuru tai var
piemērot paaugstināto Savienības līdzfinansējuma likmi.
(15)     Vēl nepieredzētā krīze, kas
ietekmējusi starptautiskos finanšu tirgus, un ekonomikas lejupslīde ir būtiski
kaitējušas finanšu stabilitātei vairākās dalībvalstīs. Tā kā ir steidzami
jārīkojas, lai mazinātu ietekmi uz ekonomiku kopumā, šim lēmumam būtu jāstājas
spēkā pēc iespējas drīzāk.
(16)     Tāpēc Lēmums
Nr. 573/2007/EK, Lēmums Nr. 575/2007/EK un Padomes
Lēmums 2007/435/EK būtu attiecīgi jāgroza. Katra atsauce uz Lēmuma
Nr. 573/2007/EK 14. pantu vai 21. panta 3. punktu, Lēmuma
Nr. 575/2007/EK 15. pantu, Padomes Lēmuma 2007/435/EK 13. pantu
vai tajos paredzēto Savienības ieguldījuma procentuālo daļu būtu jāinterpretē
kā atsauce uz pārskatīto 14. pantu, 21. panta 3. punktu, 15.,
13. pantu un (iespējams, palielināto) Savienības ieguldījuma procentuālo
daļu.
(17)     Saskaņā ar 3. pantu
Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības,
drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un
Līgumam par Eiropas Savienības darbību, un neskarot minētā protokola 4. pantu,
Īrija [nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un šis lēmums tai nav saistošs un
nav jāpiemēro / ir paziņojusi, ka vēlas piedalīties šā lēmuma
pieņemšanā un piemērošanā].
(18)     Saskaņā ar 3. pantu
Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības,
drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un
Līgumam par Eiropas Savienības darbību, un neskarot minētā protokola
4. pantu, Apvienotā Karaliste [nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un šis
lēmums tai nav saistošs un nav jāpiemēro / ir paziņojusi, ka vēlas
piedalīties šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā].
(19)     Saskaņā ar 1. un
2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas
Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma
pieņemšanā, un šis lēmums tai nav saistošs un nav jāpiemēro,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Lēmumu Nr. 573/2007/EK groza šādi:
1) lēmuma 14. panta 4. punktu
aizstāj ar šādu:
“4.        Savienības ieguldījums atbalstītiem
projektiem par darbībām, ko dalībvalstis īsteno saskaņā ar 3. pantu,
nepārsniedz 50 % no katras darbības kopējām izmaksām.
Šo apjomu var palielināt līdz 75 %
projektiem, ar ko risina konkrētus prioritārus jautājumus, kuri ir noteikti
stratēģiskajās pamatnostādnēs, kā paredzēts 17. pantā.
Savienības ieguldījumu palielina līdz
75 % dalībvalstīs, uz ko attiecas Kohēzijas fonds.
Savienības ieguldījumu var
palielināt par 20 procentu punktiem, ja attiecīgā dalībvalsts laikā, kad
tā iesniedz savu gada programmas projektu saskaņā ar šā lēmuma 20. panta
3. punktu vai pārskatītās gada programmas projektu saskaņā ar Komisijas
Lēmuma 2008/22/EK* 23. pantu,
atbilst vienam no šiem nosacījumiem:
a)      tai ir pieejama vidēja termiņa finansiāla
palīdzība saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002**;
b)      tai ir pieejama finansiāla palīdzība
saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010*** vai pirms
minētās regulas stāšanās spēkā tai ir pieejama citu euro zonas dalībvalstu
finansiāla palīdzība;
c)      tai ir pieejama finansiāla palīdzība
saskaņā ar starpvaldību nolīgumu par Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta
izveidi vai ar līgumu par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi.
Attiecīgā dalībvalsts iesniedz Komisijai
rakstveida paziņojumu kopā ar gada programmas projektu vai pārskatītās gada
programmas projektu, kas apstiprina, ka tā atbilst vienam no ceturtās daļas a),
b) vai c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem.
Projektam, kura līdzfinansēšanai piemēro
paaugstināto likmi, var turpināt piemērot šo likmi neatkarīgi no tā, vai
attiecīgās gada programmas īstenošanas laikā dalībvalsts joprojām atbilst
vienam no ceturtās daļas a), b) vai c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem vai
ne.
_______
*          OV L
167, 27.06.2008., 1. lpp.
**        OV L 53,
12.5.2010., 1. lpp.
***      OV L 118, 12.5.2010., 1. lpp.”
2) lēmuma 21. panta 3. punktu aizstāj
ar šādu:
“3.        Finanšu atbalsts ar Fonda
starpniecību 5. pantā minētajiem ārkārtas pasākumiem nevar būt ilgāks par
sešiem mēnešiem un nevar būt lielāks par 80 % no katra pasākuma izmaksām.
Finanšu atbalstu var palielināt par
20 procentu punktiem, ja attiecīgā dalībvalsts laikā, kad tā iesniedz šā
panta 2. punktā minēto pieteikumu ārkārtas pasākumiem vai pārskatītās gada
programmas projektu saskaņā ar Lēmuma 2008/22/EK 23. pantu, atbilst vienam
no šā lēmuma 14. panta 4. punkta ceturtās daļas a), b) vai c) apakšpunktā
minētajiem nosacījumiem.
Attiecīgā dalībvalsts iesniedz Komisijai
rakstveida paziņojumu kopā ar pieteikumu ārkārtas pasākumiem vai pārskatītās
gada programmas projektu, kas apstiprina, ka tā atbilst vienam no
14. panta 4. punkta ceturtās daļas a), b) vai c) apakšpunktā
minētajiem nosacījumiem.
Projektam, kura līdzfinansēšanai piemēro
paaugstināto likmi, var turpināt piemērot šo likmi neatkarīgi no tā, vai
attiecīgo ārkārtas pasākumu īstenošanas laikā dalībvalsts joprojām atbilst
vienam no 14. panta 4. punkta ceturtās daļas a), b) vai c)
apakšpunktā minētajiem nosacījumiem vai ne.”
2. pants
Lēmuma
Nr. 575/2007/EK 15. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4.        Savienības
ieguldījums atbalstītiem projektiem par darbībām, ko dalībvalstis īsteno
saskaņā ar 3. pantu, nepārsniedz 50 % no katras darbības kopējām
izmaksām.
Šo apjomu var
palielināt līdz 75 % projektiem, ar ko risina konkrētus prioritārus
jautājumus, kuri ir noteikti stratēģiskajās pamatnostādnēs, kā paredzēts
18. pantā.
Savienības
ieguldījumu palielina līdz 75 % dalībvalstīs, uz ko attiecas Kohēzijas
fonds.
Savienības ieguldījumu var
palielināt par 20 procentu punktiem, ja attiecīgā dalībvalsts laikā, kad
tā iesniedz savu gada programmas projektu saskaņā ar šā lēmuma 21. panta
3. punktu vai pārskatītās gada programmas projektu saskaņā ar Komisijas
Lēmuma 2008/458/EK*
23. pantu, atbilst vienam no šiem nosacījumiem:
a)      tai ir pieejama vidēja termiņa finansiāla
palīdzība saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002**;
b)      tai ir pieejama finansiāla palīdzība
saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010*** vai pirms
minētās regulas stāšanās spēkā tai ir pieejama citu euro zonas dalībvalstu
finansiāla palīdzība;
c)      tai ir pieejama finansiāla palīdzība
saskaņā ar starpvaldību nolīgumu par Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta
izveidi vai ar līgumu par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi.
Attiecīgā dalībvalsts iesniedz Komisijai
rakstveida paziņojumu kopā ar gada programmas projektu vai pārskatītās gada
programmas projektu, kas apstiprina, ka tā atbilst vienam no ceturtās daļas a),
b) vai c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem.
Projektam, kura līdzfinansēšanai piemēro
paaugstināto likmi, var turpināt piemērot šo likmi neatkarīgi no tā, vai
attiecīgās gada programmas īstenošanas laikā dalībvalsts joprojām atbilst
vienam no ceturtās daļas a), b) vai c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem vai
ne.
_______
*          OV L
167, 27.06.2008., 135. lpp.
**        OV L 53,
12.5.2010., 1. lpp.
***      OV L 118,
12.5.2010., 1. lpp.”
3. pants
Lēmuma 2007/435/EK 13. panta
4. punktu aizstāj ar šādu:
“4.        Savienības ieguldījums atbalstītiem
projektiem par darbībām, ko dalībvalstis īsteno saskaņā ar 4. pantu,
nepārsniedz 50 % no katras darbības kopējām izmaksām.
Šo apjomu var palielināt līdz 75 %
projektiem, ar ko risina konkrētus prioritārus jautājumus, kuri ir noteikti
stratēģiskajās pamatnostādnēs, kā paredzēts 16. pantā.
Savienības ieguldījumu palielina līdz
75 % dalībvalstīs, uz ko attiecas Kohēzijas fonds.
Savienības ieguldījumu var
palielināt par 20 procentu punktiem, ja attiecīgā dalībvalsts laikā, kad
tā iesniedz savu gada programmas projektu saskaņā ar šā lēmuma 19. panta
3. punktu vai pārskatītās gada programmas projektu saskaņā ar Komisijas
Lēmuma 2008/457/EK*
23. pantu, atbilst vienam no šiem nosacījumiem:
a)      tai ir pieejama vidēja termiņa finansiāla
palīdzība saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002**;
b)      tai ir pieejama finansiāla palīdzība
saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010*** vai pirms
minētās regulas stāšanās spēkā tai ir pieejama citu euro zonas dalībvalstu
finansiāla palīdzība;
c)      tai ir pieejama finansiāla palīdzība
saskaņā ar starpvaldību nolīgumu par Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta
izveidi vai ar līgumu par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi.
Attiecīgā dalībvalsts iesniedz Komisijai
rakstveida paziņojumu kopā ar gada programmas projektu vai pārskatītās gada
programmas projektu, kas apstiprina, ka tā atbilst vienam no ceturtās daļas a),
b) vai c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem.
Projektam, kura līdzfinansēšanai piemēro
paaugstināto likmi, var turpināt piemērot šo likmi neatkarīgi no tā, vai
attiecīgās gada programmas īstenošanas laikā dalībvalsts joprojām atbilst
vienam no ceturtās daļas a), b) vai c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem vai
ne.
_______
*          OV L
167, 27.06.2008., 69. lpp.
**        OV L 53,
12.5.2010., 1. lpp.
***      OV L 118,
12.5.2010., 1. lpp.”
4. pants
Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā
publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
5. pants
Šis lēmums ir
adresēts dalībvalstīm saskaņā ar Līgumiem.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā –                         Padomes
vārdā –
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
[1]               OV L 144, 6.6.2007., 1. lpp.
[2]               OV L 144, 6.6.2007., 45. lpp.
[3]               OV L 168, 28.6.2007., 18. lpp.
[4]               OV L 53, 23.2.2002., 1. lpp.
[5]               OV L 150, 13.6.2009., 8. lpp. Lēmumā jaunākie
grozījumi izdarīti ar Padomes Lēmumu 2010/183/ES (OV L 83,
30.3.2010., 19. lpp.).
[6]               OV L 118, 12.5.2010., 1. lpp.
[7]               OV L 30, 4.2.2011., 34. lpp.
[8]               OV L 159, 17.6.2011., 88. lpp.
[9]               OV L 91, 6.4.2011., 1. lpp.
[10]             OV L 337, 20.12.2011., 5. lpp.
[11]             OV L 339, 21.12.2011., 1. lpp.
[12]             OV L 129, 16.5.2012., 7. lpp.


				|

		52013PC0345

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par euro ieviešanu Latvijā 2014. gada 1. janvārī /* COM/2013/0345 final - 2013/0190 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Padome 1998. gada 3. maijā nolēma,
ka Beļģija, Vācija, Spānija, Francija, Īrija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande,
Portugāle, Austrija un Somija ir izpildījušas nepieciešamos nosacījumus euro
ieviešanai 1999. gada 1. janvārī. Dānija un Apvienotā Karaliste
izmantoja iespēju nepievienoties, tāpēc Padome šīs valstis nevērtēja. Grieķiju
un Zviedriju Padome atzina par dalībvalstīm ar izņēmuma statusu.
2000. gada 19. jūnijā Padome nolēma, ka Grieķija ir izpildījusi
nepieciešamos nosacījumus, lai ieviestu euro 2001. gada 1. janvārī.
Saskaņā ar attiecīgā Pievienošanās akta 4. pantu valstis, kas Eiropas
Savienībai pievienojās 2004. gada 1. maijā (Čehija, Igaunija, Kipra,
Latvija, Lietuva, Ungārija, Malta, Polija, Slovēnija un Slovākija), ir
dalībvalstis ar izņēmuma statusu. 2006. gada 11. jūlijā Padome
nolēma, ka Slovēnija ir izpildījusi nepieciešamos nosacījumus, lai ieviestu
euro 2007. gada 1. janvārī. Saskaņā ar attiecīgā Pievienošanās akta
5. pantu Bulgārija un Rumānija, kas pievienojās Eiropas Savienībai
2007. gada 1. janvārī, ir dalībvalstis ar izņēmuma statusu.
2007. gada 10. jūlijā Padome nolēma, ka Kipra un Malta ir
izpildījušas nepieciešamos nosacījumus, lai ieviestu euro 2008. gada 1. janvārī.
Padome 2008. gada 8. jūlijā nolēma, ka Slovākija ir izpildījusi
nepieciešamos nosacījumus, lai ieviestu euro 2009. gada 1. janvārī.
Padome 2010. gada 13. jūlijā nolēma, ka Igaunija ir izpildījusi
nepieciešamos nosacījumus, lai ieviestu euro 2011. gada 1. janvārī.
Horvātija, kas pievienosies Eiropas Savienībai 2013. gada 1. jūlijā,
saskaņā ar Pievienošanās akta 5. pantu būs dalībvalsts ar izņēmuma
statusu.
Saskaņā ar 140. panta 1. punktu
Līgumā par Eiropas Savienības darbību (,,Līgums”) vismaz reizi divos gados vai
pēc pieprasījuma, ko iesniedz dalībvalsts ar izņēmuma statusu, Komisija un
Eiropas Centrālā banka sniedz ziņojumus Padomei par panākumiem, ko guvušas
dalībvalstis ar izņēmuma statusu, pildot savas saistības attiecībā uz
ekonomiskās un monetārās savienības izveidi. Ņemot vērā savu un ECB ziņojumu,
Komisija saskaņā ar Līguma 140. panta 2. punktā noteikto kārtību var
iesniegt Padomei priekšlikumu Padomes lēmumam atcelt to dalībvalstu izņēmuma
statusu, kas ir izpildījušas nepieciešamos nosacījumus.
2012. gada maijā Komisija un ECB pieņēma
pēdējos periodiskos konverģences ziņojumus. Latvija 2013. gada
5. martā pieprasīja jaunu konverģences novērtējumu, paredzot euro
ieviešanu 2014. gada 1. janvārī, ja tiktu atcelts izņēmuma statuss.
Pamatojoties uz šo pieprasījumu, Komisija un ECB sagatavoja konverģences
ziņojumus par Latviju.
Komisijas 2013. gada konverģences
ziņojumu par Latviju Kolēģija pieņēma 2013. gada 5. jūnijā. ECB savu
ziņojumu pieņēma 3. jūnijā. Ziņojumos ir iekļauts izvērtējums par Latvijas
tiesību aktu, tostarp Latvijas Bankas statūtu, atbilstība Līguma 130. un
131. pantam, kā arī ECBS un ECB statūtiem. Tāpat ziņojumos ir pārbaudīts,
vai ir sasniegts augsts ilgtspējīgas konverģences līmenis, analizējot
konverģences kritēriju izpildi, un ņemti vērā vairāki citi Līguma
140. panta 1. punkta pēdējā daļā noteiktie faktori.
Komisija savā konverģences ziņojumā secina, ka
Latvija izpilda euro ieviešanai nepieciešamos nosacījumus.
Pamatojoties uz savu, kā arī ECB ziņojumu,
Komisija ir pieņēmusi pievienoto priekšlikumu Padomes lēmumam par Latvijas
izņēmuma statusa atcelšanu no 2014. gada 1. janvāra.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMA REZULTĀTI
Ekonomikas un finanšu komitejā un ECOFIN/Eurogrupā
dažādu pozīciju ietvaros notiek regulāras apspriedes ar dalībvalstīm par tajās
risināmajiem ekonomikas politikas uzdevumiem. Minētās apspriedes aptver
neoficiālas apspriedes par jautājumiem, kas tieši saistīti ar priekšdarbiem
attiecībā uz iespējamo pievienošanos eurozonai (tostarp, valūtas maiņas kursa
politiku). Dialogs ar akadēmiskās vides pārstāvjiem un citām ieinteresētajām
grupām norisinās konferenču/semināru veidā un pēc ad-hoc principa.
Ekonomikas procesus eurozonā un dalībvalstīs
novērtē atbilstīgi vairākām ekonomikas politikas koordinācijas un uzraudzības
procedūrām (jo īpaši saskaņā ar Līguma 121. pantu), kā arī Komisijai
pastāvīgi uzraugot un analizējot procesus katrā valstī atsevišķi un eurozonā
kopumā (tostarp, izmantojot prognozes, regulāras publikāciju sērijas, devumu
Ekonomikas un finanšu komitejā un ECOFIN/Eurogrupā). Ievērojot
proporcionalitātes principu un iepriekšējo praksi, Komisija ierosina neveikt
oficiālu ietekmes novērtējumu.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
3.1.        Juridiskais pamats
Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma
140. panta 2. punkts, kas nosaka kārtību, kādā pieņem Padomes lēmumu
par euro ieviešanu attiecīgajās dalībvalstīs un to izņēmuma statusa atcelšanu.
Padome pieņem lēmumu pēc Komisijas
priekšlikuma, pēc tam, kad tā ir apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, pēc
pārrunām Eiropadomē un pēc tam, kad tā ir saņēmusi to Padomes locekļu
kvalificētā vairākuma ieteikumu, kas pārstāv dalībvalstis, kuru naudas vienība
ir euro.
3.2.        Subsidiaritāte un
proporcionalitāte
Priekšlikums ir Savienības ekskluzīvā
kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro.
Šī iniciatīva ir samērīga ar tās izvirzīto
mērķi, tāpēc tā atbilst proporcionalitātes principam.
3.3.        Juridiskā instrumenta izvēle
Atbilstīgi Līguma 140. panta
2. punktam lēmums ir vienīgais piemērotais juridiskais instruments.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu.
2013/0190 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS
par euro ieviešanu Latvijā 2014. gada 1. janvārī

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības
darbību un jo īpaši tā 140. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas ziņojumu[1],
ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas ziņojumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,
ņemot vērā Eiropadomes pārrunas,
ņemot vērā to Padomes locekļu ieteikumu, kas
pārstāv dalībvalstis, kuru naudas vienība ir euro,
tā kā:
(1)       Ekonomiskās un monetārās
savienības (,,EMS”) trešais posms sākās 1999. gada 1. janvārī. Padome
1998. gada 3. maijā sanāksmē Briselē, kurā piedalījās valstu vai
valdību vadītāji, nolēma, ka Beļģija, Vācija, Spānija, Francija, Īrija,
Itālija, Luksemburga, Nīderlande, Austrija, Portugāle un Somija ir izpildījušas
nepieciešamos nosacījumus, lai 1999. gada 1. janvārī ieviestu euro[3].
(2)       Ar Lēmumu 2000/427/EK[4] Padome nolēma, ka Grieķija ir
izpildījusi nepieciešamos nosacījumus, lai 2001. gada 1. janvārī
ieviestu euro. Ar Lēmumu 2006/495/EK[5]
Padome nolēma, ka Slovēnija ir izpildījusi nepieciešamos nosacījumus, lai
2007. gada 1. janvārī ieviestu euro. Ar Lēmumu 2007/503/EK[6] un 2007/504/EK[7] Padome nolēma, ka Kipra un
Malta ir izpildījušas nepieciešamos nosacījumus, lai 2008. gada
1. janvārī ieviestu euro. Ar Lēmumu 2008/608/EK[8] Padome nolēma, ka Slovākija ir
izpildījusi nepieciešamos nosacījumus, lai ieviestu euro. Ar
Lēmumu 2010/416/ES[9]
Padome nolēma, ka Igaunija ir izpildījusi nepieciešamos nosacījumus, lai
ieviestu euro.
(3)       Saskaņā ar 1. punktu
Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam (,,EK līgums”) pievienotajā Protokolā
par dažiem noteikumiem attiecībā uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto
Karalisti Apvienotā Karaliste paziņoja Padomei, ka tā nav iecerējusi
1999. gada 1. janvārī iekļauties EMS trešajā posmā. Šis paziņojums
nav mainīts. Saskaņā ar 1. punktu EK līgumam pievienotajā Protokolā
par dažiem noteikumiem attiecībā uz Dāniju un saskaņā ar lēmumu, ko valstu vai
valdību vadītāji pieņēma Edinburgā 1992. gada decembrī, Dānija ir
paziņojusi Padomei par savu nodomu nepiedalīties EMS trešajā posmā. Dānija nav
pieprasījusi, lai tiktu uzsākta procedūra, kas minēta Līguma par Eiropas Savienības
darbību (,,Līgums”) 140. panta 2. punktā.
(4)       Ar Lēmumu 98/317/EK
Zviedrijai ir noteikts izņēmuma statuss atbilstīgi Līguma 139. panta
1. punktam. Saskaņā ar 2003. gada Pievienošanās akta[10] 4. pantu Čehijai,
Latvijai, Lietuvai, Ungārijai un Polijai ir izņēmuma statuss atbilstīgi Līguma
139. panta 1. punktam. Saskaņā ar 2005. gada Pievienošanās akta[11] 5. pantu Bulgārijai un
Rumānijai ir izņēmuma statuss atbilstoši Līguma 139. panta
1. punktam. Saskaņā ar Pievienošanās akta[12]
5. pantu Horvātijai ir izņēmuma statuss atbilstoši Līguma 139. panta
1. punktam.
(5)       Eiropas Centrālā banka
(,,ECB”) tika dibināta 1998. gada 1. jūlijā. Eiropas monetārā sistēma
tika aizstāta ar valūtas maiņas mehānismu, kura izveide tika noteikta
Eiropadomes 1997. gada 16. jūnija Rezolūcijā par valūtas maiņas
mehānisma izveidi ekonomikas un monetārās savienības trešajā posmā[13]. Kārtība, kādā ekonomiskās un
monetārās savienības trešajā posmā īstenojams valūtas kursa mehānisms
(VKM II), tika formulēta 2006. gada 16. marta Līgumā starp
Eiropas Centrālo banku un ārpus eurozonas dalībvalstu centrālajām bankām, ar ko
nosaka ekonomikas un monetārās savienības trešā posma valūtas kursa mehānisma
darbības procedūras[14].
(6)       Līguma 140. panta
2. punktā noteikta kārtība, kādā tiek atcelts attiecīgo dalībvalstu
izņēmuma statuss. Vismaz reizi divos gados vai pēc pieprasījuma, ko iesniedz
dalībvalsts ar izņēmuma statusu, Komisija un ECB sniedz ziņojumus Padomei
atbilstīgi Līguma 140. panta 1. punktā noteiktajai kārtībai. Latvija
2013. gada 5. martā iesniedza oficiālu pieprasījumu veikt
konverģences novērtējumu.
(7)       Dalībvalstu tiesību akti,
tostarp valstu centrālo banku statūti, pēc vajadzības jāpielāgo tā, lai tiktu
nodrošināta atbilstība Līguma 130. un 131. pantam un Eiropas Centrālo
banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtiem (,,ECBS un ECB statūti”).
Komisija un ECB savos ziņojumos sniedz detalizētu novērtējumu par Latvijas
tiesību aktu atbilstību Līguma 130. un 131. pantam un ECBS un ECB
statūtiem.
(8)       Saskaņā ar 1. pantu
13. protokolā par konverģences kritērijiem, kas minēti Līguma
140. pantā, Līguma 140. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā
minētais cenu stabilitātes kritērijs ir tas, ka dalībvalstī ir stabilas cenas un
vienā gadā pirms novērtējuma vidējais inflācijas līmenis nepārsniedz
1,5 procentu punktus, to samērojot ar, augstākais, tādu triju dalībvalstu
datiem, kur cenu stabilitāte ir vislielākā. Lai izvērtētu atbilstību cenu
stabilitātes kritērijam, inflācija tiks mērīta, izmantojot saskaņotus patēriņa
cenu indeksus (SPCI), kas ir definēti Padomes 1995. gada 23. oktobra
Regulā (EK) Nr. 2494/95 par saskaņotajiem patēriņa cenu indeksiem[15]. Cenu stabilitātes kritērija
izvērtēšanas nolūkā dalībvalsts inflāciju mēra, nosakot izmaiņas 12 mēneša
indeksu vidējās aritmētiskās vērtības attiecībā pret iepriekšējā perioda
12 mēneša indeksu vidējo aritmētisko vērtību, rezultātu izsakot procentos.
Komisijas un ECB ziņojumos tika ņemta vērā atsauces vērtība, kuru aprēķināja,
triju dalībvalstu ar labākajiem rādītājiem cenu stabilitātes ziņā inflācijas
līmeņu vidējā aritmētiskā rezultātam pievienojot 1,5 procentu punktus.
Aprēķinātā inflācijas atsauces vērtība par viena gada periodu, kas beidzās
2013. gada aprīlī, ir 2,7 procenti, un trīs dalībvalstis ar
labākajiem rādītājiem attiecībā uz cenu stabilitāti ir Zviedrija, Latvija un
Īrija; to inflācijas rādītājs ir attiecīgi 0,8 procenti, 1,3 procenti
un 1,6 procenti. Ir pamatoti, ka no to dalībvalstu loka, kas uzrādījušas
vislabākos rādītājus, tiek izslēgtas valstis, kuru inflācijas rādītāji nevar
būt nozīmīgs kritērijs citām dalībvalstīm. Pagātnē šādas izslēdzamās valstis
tika norādītas 2004. un 2010. gada konverģences ziņojumos.
Pašreizējos apstākļos ir pamatoti no dalībvalstīm ar labākajiem rādītājiem
izslēgt Grieķiju, jo tās inflācijas līmenis un profils būtiski atšķiras no
eurozonas vidējā rādītāja, galvenokārt atspoguļojot ievērojamās korekcijas
vajadzības un ārkārtējo Grieķijas ekonomikas situāciju; Grieķijas rādītāja
iekļaušana pārmērīgi ietekmētu atsauces vērtību un tādējādi arī kritērija
taisnīgumu[16].
(9)       Saskaņā ar 13. protokola
2. pantu valsts budžeta stabilitātes kritērijs, kas minēts Līguma
140. panta 1. punkta otrajā ievilkumā, ir tāds, ka novērtējuma brīdī
uz dalībvalsti neattiecas atbilstīgi Līguma 126. panta 6. punktam
pieņemtais Padomes lēmums par pārmērīgu deficītu.
(10)     Saskaņā ar 13. protokola
3. pantu Līguma 140. panta 1. punkta trešajā ievilkumā minētais
kritērijs dalībai Eiropas monetārās sistēmas valūtas maiņas mehānismā ir tas,
ka dalībvalsts vismaz divu gadu periodā pirms pārbaudes bez lielām grūtībām ir
ievērojusi normālās valūtas kursa svārstību robežas, kas paredzētas Eiropas
monetārās sistēmas valūtas kursa mehānismā (VKM). Jo īpaši dalībvalsts šajā
laikposmā pēc savas iniciatīvas nedrīkst devalvēt savas valūtas oficiālo maiņas
kursu attiecībā pret euro. Kopš 1999. gada 1. janvāra VKM II
nodrošina pamatu valūtas maiņas kritērija izpildes izvērtēšanai. Vērtējot šā
kritērija izpildi savos ziņojumos, Komisija un ECB ir analizējusi divu gadu
periodu, kas beidzās 2013. gada 16. maijā.
(11)     Saskaņā ar 13. protokola
4. pantu procentu likmju konverģences kritērijs, kas minēts Līguma
140. panta 1. punkta ceturtajā ievilkumā, ir tāds, ka dalībvalsts
vidējā nominālā ilgtermiņa aizdevumu procentu likme, kas pirms novērtējuma
novērota vienu gadu, pārsniedz ne vairāk kā par diviem procentu punktiem
likmes, augstākais, trijās dalībvalstīs, kur cenu stabilitāte ir vislielākā.
Lai izvērtētu procentu likmju konverģenci, salīdzināšanai tika izmantotas
10 gadu valdības standarta obligāciju procentu likmes. Lai izvērtētu
atbilstību procentu likmju kritērijam, Komisijas un ECB ziņojumos izmantoja
atsauces vērtību, ko aprēķināja kā vidējo aritmētisko no nominālajām ilgtermiņa
procentu likmēm trijās dalībvalstīs, kur cenu stabilitāte ir vislielākā,
rezultātam pievienojot divus procentu punktus. Tādējādi atsauces vērtība viena
gada periodā līdz 2013. gada aprīlim bija 5,5 %.
(12)     Saskaņā ar 13. protokola
5. pantu datus, kurus izmanto, lai veiktu šo novērtējumu par konverģences
kritēriju izpildi, sniedz Komisija. Komisija nodrošināja datus, kas izmantoti
šā priekšlikuma sagatavošanai. Komisija sniedza budžeta datus pēc dalībvalstu
ziņojumu iesniegšanas līdz 2013. gada 1. aprīlim saskaņā ar Padomes
1993. gada 22. novembra Regulu (EK) Nr. 3605/93 par to, kā
piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru[17].
(13)     Balstoties uz Komisijas un ECB
iesniegtajiem ziņojumiem par progresu, ko Latvija guvusi, pildot savas
saistības attiecībā uz ekonomikas un monetāro savienību, tiek secināts, ka:
a)      Latvijas valsts tiesību akti, tostarp
Latvijas Bankas statūti, atbilst Līguma 130. un 131. pantam un ECBS
un ECB statūtiem;
b)      attiecībā uz to, kā Latvija ir
izpildījusi Līguma 140. panta 1. punkta četros ievilkumos minētos
konverģences kritērijus, tiek secināts, ka:
–
vidējais inflācijas līmenis Latvijā viena gada
periodā, kas beidzās 2013. gada aprīlī, bija 1,3 %, kas ir ievērojami
mazāk par atsauces vērtību un, visticamāk, būs mazāks par atsauces vērtību arī
turpmākajos mēnešos;
–
budžeta deficīts Latvijā ir piedzīvojis ticamu un
ilgtspējīgu samazinājumu, līdz 2012. gada beigām sasniedzot līmeni, kas
zemāks par 3 % no IKP; Padome, rīkojoties saskaņā ar Komisijas ieteikumu,
ar Lēmumu 2013/…/ES[18]
atcēla Lēmumu 2009/591/EK par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu
Latvijā;
–
Latvija piedalās VKM II kopš 2005. gada
2. maija; līdz ar iestāšanos VKM II Latvijas iestādes vienpusēji
apņēmās saglabāt lata kursu ±1 % svārstību amplitūdas robežās attiecībā
pret centrālo kursu. Divu gadu laikposmā pirms šā novērtējuma veikšanas lata
maiņas kurss nenovirzījās no centrālā kursa par vairāk nekā ±1 %, un tas
nebija pakļauts satricinājumiem;
–
viena gada laikposmā, kas beidzās 2013. gada
aprīlī, ilgtermiņa procentu likme Latvijā bija vidēji 3,8 %, kas ir mazāk
par atsauces vērtību;
c)      saskaņā ar novērtējumu par atbilstību
tiesību aktiem un konverģences kritērijiem, kā arī papildu faktoriem Latvija
izpilda nepieciešamos nosacījumus euro ieviešanai,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Latvija izpilda euro ieviešanai nepieciešamos
nosacījumus. 2003. gada Pievienošanas akta 4. pantā minētais Latvijas
izņēmuma statuss tiek atcelts no 2014. gada 1. janvāra.
2. pants
Šis lēmums ir
adresēts dalībvalstīm.
3. pants
Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]
[2]
[3]               Lēmums 1998/317/EK (OV L 139, 11.5.1998.,
30. lpp.).
[4]               OV L 167, 7.7.2000., 19. lpp.
[5]               OV L 195, 15.7.2006., 25. lpp.
[6]               OV L 186, 18.7.2007., 29. lpp.
[7]               OV L 186, 18.7.2007.,
32. lpp.
[8]               OV L 195, 24.7.2008., 24. lpp.
[9]               OV L 196, 28.7.2010., 24. lpp.
[10]             OV L 236, 23.9.2003., 33. lpp.
[11]             OV L 157, 21.6.2005., 203. lpp.
[12]             OV L 112, 24.4.2012., 21. lpp.
[13]             OV C 236, 2.8.1997., 5. lpp.
[14]             OV C 73, 25.3.2006., 21. lpp. Līgumā
grozījumi izdarīti ar 2007. gada 14. decembra līgumu
(OV C 319, 29.12.2007., 7. lpp.).
[15]             OV L 257, 27.10.1995., 1. lpp. Regulā
grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK)
Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.) un Eiropas
Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 596/2009.
[16]             Grieķijas 12 mēnešu vidējais inflācijas līmenis
2013. gada aprīlī bija 0,4 %, savukārt eurozonā tas bija 2,2 %;
saskaņā ar prognozēm ir paredzams, ka turpmākajos mēnešos šī atšķirība
palielināsies vēl vairāk.
[17]             OV L 332, 31.12.1993., 7. lpp. Regulā
jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2103/2005
(OV L 337, 22.12.2005., 1. lpp.).
[18]


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 7.8.2015
            COM(2015) 397 final
            Priekšlikums
            EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
            par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (Itālijas pieteikums EGF/2015/004 IT/Alitalia)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               1.Noteikumi, kas piemērojami finansiālajam ieguldījumam no Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda (EGF), ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulā (ES) Nr. 1309/2013 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (2014–2020) un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1927/2006
                  1
                (turpmāk “EGF regula”).

               2.Itālija 2015. gada 24. martā iesniedza pieteikumu EGF/2015/004 IT/Alitalia par EGF finansiālo ieguldījumu pēc darba ņēmēju atlaišanas
                  2
                uzņēmumā Gruppo Alitalia
                  3
                Itālijā.

               3.Pēc šā pieteikuma pārbaudes Komisija saskaņā ar visiem piemērojamajiem EGF regulas noteikumiem secināja, ka nosacījumi finansiālā ieguldījuma saņemšanai no EGF ir izpildīti.

               PIETEIKUMA KOPSAVILKUMS

                        EGF pieteikums

                        EGF/2015/004 IT/Alitalia

                        Dalībvalsts

                        Itālija

                        Attiecīgais(-ie) reģions(-i) (NUTS 2. līmenis)

                        Lacio (ITI4)

                        Pieteikuma iesniegšanas datums

                        2015. gada 24. marts

                        Pieteikuma saņemšanas apliecinājuma datums

                        2015. gada 7. aprīlis

                        Papildu informācijas pieprasījuma datums

                        2015. gada 7. aprīlis

                        Papildu informācijas iesniegšanas termiņš

                        2015. gada 19. maijs

                        Izvērtējuma pabeigšanas termiņš

                        2015. gada 11. augusts

                        Intervences kritērijs

                        EGF regulas 4. panta a) punkts

                        Galvenais uzņēmums

                        Gruppo Alitalia

                        Iesaistīto uzņēmumu skaits

                        1

                        Ekonomiskās darbības nozare(-s)

                        (NACE 2. redakcijas nodaļa)
                           4

                        51. nodaļa (“Gaisa transports”)

                        Meitasuzņēmumu, piegādes un pakārtotās ražošanas uzņēmumu skaits

                        0

                        Pārskata periods (četri mēneši):

                        2014. gada 31. augusts — 2014. gada 30. decembris

                        Atlaisto darbinieku skaits pārskata periodā (a)

                        1247

                        Atlaisto darbinieku skaits pirms vai pēc pārskata perioda (b)

                        2

                        Kopējais atlaisto darbinieku skaits (a + b)

                        1249

                        Atbalsta saņēmēju, kuri ir tiesīgi pretendēt uz atbalstu, kopskaits:

                        1249

                        Kopējais paredzēto atbalsta saņēmēju skaits

                        184

                        Jauniešu skaits, kuri nav nodarbināti un nav iesaistīti izglītības vai apmācības procesā (NEET), kuriem paredzēts sniegt atbalstu

                        0

                        Individualizēto pakalpojumu budžets (EUR):

                        2 264 080

                        EGF pasākumu īstenošanas budžets
                           5
                         (EUR)

                        94 000

                        Kopējais budžets (EUR)

                        2 358 080

                        EGF ieguldījums (60 %) (EUR)

                        1 414 848

               PIETEIKUMA NOVĒRTĒJUMS

               Procedūra

               4.Pieteikumu EGF/2015/004 IT/Alitalia Itālija iesniedza 2015. gada 24. martā — 12 nedēļu laikā no dienas, kad bija izpildīti EGF regulas 4. pantā minētie intervences kritēriji. Komisija apstiprināja, ka ir saņēmusi pieteikumu divu nedēļu laikā no pieteikuma iesniegšanas dienas, 2015. gada 7. aprīlī, un tajā pašā datumā pieprasīja papildu informāciju no Itālijas. Šī papildu informācija tika sniegta sešu nedēļu laikā no pieprasījuma dienas. Termiņš, līdz kura beigām Komisijai būtu jāizvērtē pieteikuma atbilstība finansiālā ieguldījuma piešķiršanas nosacījumiem, proti, 12 nedēļas no pilnīga pieteikuma saņemšanas dienas, beidzas 2015. gada 11. augustā.

               Pieteikuma atbilstība

               Attiecīgie uzņēmumi un atbalsta saņēmēji

               5.Pieteikums attiecas uz 1249 atlaistiem darba ņēmējiem uzņēmumā Gruppo Alitalia. Uzņēmums Gruppo Alitalia darbojas saimnieciskās darbības nozarē, kas klasificēta kā NACE 2. red. 51. nodaļa (gaisa transports). Atlaišana no darba uzņēmumā Gruppo Alitalia notika galvenokārt NUTS
                  6
                2. līmeņa reģionā Lacio (IT14).

               Intervences kritēriji

               6.Itālijas iestādes iesniedza pieteikumu saskaņā ar EGF regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajiem intervences kritērijiem, kuros paredzēts, ka četru mēnešu pārskata periodā kopā vismaz 500 darba ņēmēji ir atlaisti kādā dalībvalsts uzņēmumā, ieskaitot darba ņēmēju atlaišanu un/vai pašnodarbinātu personu darbības beigšanos uzņēmuma piegādes uzņēmumos vai pakārtotās ražošanas uzņēmumos.

               7.Pieteikuma četru mēnešu pārskata periods ir no 2014. gada 31. augusta līdz 2014. gada 30. decembrim. Pārskata periodā uzņēmumā Gruppo Alitalia tika atlaisti 1247 darba ņēmēji.

               Atlaišanas gadījumu skaita un darbības izbeigšanas aprēķināšana

               8.1247 darba ņēmēju atlaišanas gadījumi pārskata periodā tika rēķināti no faktiskās līguma pārtraukšanas dienas vai līguma termiņa beigšanās.

               Atbalsta saņēmēji, kuri ir tiesīgi pretendēt uz atbalstu

               9.Papildus jau minētajiem 1247 darba ņēmējiem atbalsttiesīgi ir arī divi darba ņēmēji, kas tika atlaisti pēc četru mēnešu pārskata perioda. Var noteikt skaidru cēloņsakarību ar notikumu, kurš izraisīja atlaišanu pārskata periodā.

               10.Tāpēc kopējais atbalsttiesīgo saņēmēju skaits ir 1249.

               Saistība starp atlaišanas gadījumiem un globalizācijas izraisītām nozīmīgām strukturālām pārmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos.

               11.Lai noteiktu saikni starp atlaišanas gadījumiem un globalizācijas izraisītām nozīmīgām strukturālām pārmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos, Itālija uzskata, ka, lai gan pasaulē kopumā starptautisko gaisa pārvadājumu tirgū joprojām dominē Eiropas aviosabiedrības, šajā nozarē ir notikuši nozīmīgi ekonomiskie satricinājumi, jo īpaši ES tirgus daļas samazināšanās. 2008.–2012. gadā pārvadājumu apjoms pasaulē palielinājās par 4,6 % gadā atbilstoši ilgtermiņa izaugsmes tendencei, kas tiek novērota kopš 1970. gada. Tomēr gaisa satiksme starp Eiropu un pārējo pasauli palielinās lēnākā tempā (2,4 %), kā rezultātā ir samazinājusies ES-27 valstu tirgus daļa gaisa pārvadājumu nozarē pasažierkilometru ieņēmumu (RPK) izpratnē. Par 2013.
                  7
                un 2014.
                  8
                gadu pieejamie dati liecina, ka 2008.–2012. gadā novērotā tendence turpinās. Eiropā izaugsme pieauga par 3,8 % (2013. gadā) un 5,7 % (2014. gadā) salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu, kas ir mazāka par pasaules vidējo izaugsmi (attiecīgi 5,2 % un 6,3 %) un veido 38 % no satiksmes visā pasaulē (RPK izpratnē), par vienu procentpunktu mazāk nekā 2012. gadā. Visstraujākā izaugsme pasaulē joprojām saglabājas Tuvo Austrumu reģionā — 10,9 % palielinājums 2013. gadā un 13,4 % palielinājums 2014. gadā, kas atbilst 14 % no pasaules starptautiskās satiksmes.

               12.Gaisa satiksmes savienojumu ziņā labi rādītāji ir Tuvajiem Austrumiem, kur atrodas trīs galvenās lidostas — Doha (Katara), Abū Dabī (AAE) un Dubaija (AAE) —, visās ir augsti savienojošo lidojumu apjomi (aptuveni 50 %). Ja šīs trīs lidostas pieņem par grupu, tās pašlaik apkalpo apmēram 15 % no visa gaisa satiksmes apjoma, kas ved no Āzijas uz Eiropu un no Eiropas uz Klusā okeāna dienvidrietumiem. Kopumā satiksmes apjoms starp Eiropu un Āziju palielinās aptuveni par 7 % gadā, bet Eiropas-Āzijas satiksme maršrutā cauri Tuvajiem Austrumiem palielinās apmēram par 20 % gadā
                  9
               .

               13.Aviosabiedrības Turkish Airlines neseno attīstību varēja salīdzināt ar Persijas līča valstu uzņēmumu attīstību. Minētais uzņēmums piesaistīja savu savienojumu mezglu — lidostu Istanbul–Atatürk —, lai iegūtu nozīmīgu satiksmes plūsmu daļu starp Āziju un Eiropu, un šajā nolūkā divkāršoja savas flotes kopējo apjomu, kas palielinājās no 100 gaisa kuģiem 2006. gadā līdz 200 gaisa kuģu 2012. gadā. Aviosabiedrības Turkish Airlines izaugsme bija vēl acīmredzamāka, mērot piedāvāto sēdvietu/kilometru izteiksmē tās tālo lidojumu tīklā, kas palielinājās no 5000 miljoniem 2004. gadā līdz vairāk nekā 30 000 miljoniem 2013. gadā.

               14.Starptautiskā pasažieru satiksme starp Itāliju un AAE, kur bāzējas aviosabiedrības Emirates un Etihad, laikposmā no 2004. gada līdz 2014. gadam pieauga vidēji par 21 % gadā. Pasažieru skaits palielinājās sešas reizes — no 297 268 2004. gadā līdz 1,7 miljoniem 2014. gadā
                  10
               . Turcijas un Turkish Airlines gadījumā vidējais gada palielinājums bija 18 %, un no Itālijas/uz Itāliju pārvadāto pasažieru skaits palielinājās piecas reizes — no 426 818 līdz 2 miljoniem pasažieru tajā pašā laikposmā
                  11
               . Šis pārvadāto pasažieru skaita milzīgais palielinājums notika galvenokārt uz aviosabiedrības Alitalia rēķina.

               15.Šo tirdzniecības modeļu pārmaiņu sekas ir pasliktinājuši arī citi faktori, piemēram, pieprasījuma samazināšanās ekonomikas krīzes ietekmē un naftas cenu kāpums (degviela dažkārt veido gandrīz vienu trešdaļu no sēdvietas/kilometra izmaksām), kā rezultātā laikposmā no 2008. līdz 2013. gadam nodarbinātība gaisa transporta nozarē ES līmenī samazinājās par 6,6 %
                  12
               .

               16.Līdz šim par gaisa transporta nozari ir iesniegti divi EGF pieteikumi
                  13
               , pamatojoties uz tirdzniecības globalizāciju.

               Notikumi, kas izraisīja darba ņēmēju atlaišanu un darbības beigšanu

               17.Kā norādīts iepriekš, Persijas līča valstu pārvadātāju un Turkish Airlines no Itālijas/uz Itāliju pārvadāto pasažieru skaita milzīgais palielinājums notika uz aviosabiedrības Alitalia rēķina. 2014. gadā pārvadāto pasažieru skaita samazinājums ir pielīdzināms 2010. gada rādītājiem, tas atbilst 3,6 % samazinājumam salīdzinājumā ar 2013. gadu un 6,4 % samazinājumam salīdzinājumā ar 2012. gadu, pieskaitot arī uzkrātos zaudējumus kopš Alitalia pilnīgas privatizācijas 2009. gadā, kas 2014. gada 1. ceturksnī bija EUR 1137 miljoni. Šīs norises bija par iemeslu darbinieku atlaišanai Gruppo Alitalia, saistībā ar kuru Itālija ir lūgusi EGF atbalstu.

               18.Ņemot vērā šo situāciju (pārvadāto pasažieru skaita samazinājums un uzkrātie zaudējumi), Gruppo Alitalia 2014. gada 12. jūlijā, vienojoties ar attiecīgajām arodbiedrībām
                  14
               , nolēma iesniegt Darba ministrijai lūgumu nodrošināt CIG
                  15
                saistībā ar korporatīvo krīzi, kas skāra 1635 darba ņēmējus. Vēlāk “mobilità”
                  16
                procedūra tika uzsākta attiecībā uz 1249 darbiniekiem.

               Paredzamā atlaišanas ietekme uz ekonomiku un nodarbinātību vietējā, reģionālā un valsts līmenī

               19.Lacio reģiona ražošanas struktūru raksturo lielais pakalpojumu īpatsvars un zemais industrializācijas līmenis. Pakalpojumi veido 85,4 % pievienotās vērtības reģionālajā līmenī, turpretī vidējais to apjoms valstī ir 74,1 %. Pamatojoties uz pastāvīgajām un lielajām tūristu un apmeklētāju plūsmām reģionā un jo īpaši Romā, ar tūrismu saistītās nozares ir Lacio reģionā visattīstītākās nozares.

               20.Nodarbinātību Lacio reģionā ekonomikas un finanšu krīzes ietekme ir skārusi mazākā apmērā nekā nodarbinātību valsts līmenī. Saskaņā ar Eurostat datiem laikposmā no 2008. līdz 2013. gadam nodarbinātība Lacio samazinājās par 1,7 % (šis samazinājums atbilst vairāk nekā 38 000 zaudētu darbvietu), turpretī nodarbinātība Itālijā samazinājās par 4,2%, un tika zaudēts gandrīz viens miljons darbvietu.

               21.Lacio atļauto CIG stundu kopējais skaits 2014. gadā palielinājās par 12,3 % salīdzinājumā ar 2013. gadu. Turklāt, tā kā atļauto CIG stundu skaits kopš 2011. gada jau ir ļoti augstā līmenī, katrs palielinājums ietekmē darba tirgu vairāk, nekā liecina rādītāji.

               22.Pie tam laikposmā no 2008. līdz 2013. gadam nodarbinātība Itālijas gaisa transporta nozarē samazinājās gandrīz par 20 %
                  17
               . Darbinieku atlaišana uzņēmumā Gruppo Alitalia turpinās pasliktināt jau tā sarežģīto nodarbinātības situāciju.

               Paredzētie atbalsta saņēmēji un ierosinātās darbības

               Paredzētie atbalsta saņēmēji

               23.Aprēķinātais atlaisto darba ņēmēju skaits, kuri varētu piedalīties pasākumos, ir 184. Potenciālos dalībniekus pēc viņu dzimuma, valstspiederības un vecuma grupas var iedalīt šādi.

                        Kategorija

                        Paredzēto atbalsta
                           saņēmēju skaits

                        Dzimums:

                        vīrieši:

                        129

                        (70,1 %)

                        sievietes:

                        55

                        (29,9 %)

                        Valstspiederība:

                        ES pilsoņi:

                        183

                        (99,5 %)

                        nav ES pilsoņi:

                        1

                        (0,5 %)

                        Vecuma grupa:

                        15–24 gadi:

                        0

                        (0 %)

                        25–29 gadi:

                        0

                        (0 %)

                        30–54 gadi:

                        178

                        (96,79 %)

                        55–64 gadi:

                        6

                        (3,3 %)

                        vairāk nekā 64 gadi:

                        0

                        (0 %)

               Ierosināto darbību atbilstība

               24.Individualizētajos pakalpojumos, ko sniedz atlaistajiem darbiniekiem, ietilpst šādas darbības.

               –Reģistrācija un prasmju novērtēšana. Pirmo pasākumu dalībniekiem nodrošina nodarbinātības centri, un tajā ietilpst darbinieku profila veidošana un prasmju novērtēšana, sniedzot arī informāciju par pieejamajiem pakalpojumiem un akreditētām aģentūrām, kas sniedz pakalpojumus. Darbinieki, kas ir ieinteresēti izmantot pakalpojumus, izraugās aģentūru pēc savas izvēles un noslēdz līgumu ar nodarbinātības centru un aģentūru, tā saukto “contratto di ricollocazione” (līgumu par atkārtotu pieņemšanu darbā). Darbinieks piekrīt aktīvi piedalīties, turpretī operators uzņemas saistības aktīvi palīdzēt darbiniekam, lai viņš atgrieztos darba tirgū.

               –Atbalsts aktīviem darba meklējumiem. Akreditētas aģentūras sniedz atlaistajiem darbiniekiem aktīvu atbalstu darba meklēšanā. Darbiniekiem piesaista darbaudzinātāju, kas viņiem palīdz un dod padomus. Darbaudzinātājs arī palīdz darbiniekiem atrast risinājumus, kas ļauj viņiem atgriezties darba tirgū. Aģentūrām maksā, pamatojoties uz sasniegtajiem rezultātiem. EUR 4000, ja atlaistais darbinieks ir atradis pastāvīgu darbu, EUR 2500, ja atlaistais darbinieks atradis darbu, noslēdzot līgumu uz divpadsmit mēnešiem vai ilgāk, EUR 1000, ja atlaistais darbinieks atradis darbu, noslēdzot līgumu vismaz uz sešiem mēnešiem. Ja nav bijis iespējams atrast risinājumu atlaistajam darbiniekam, aģentūra saņem par katru dalībnieku summu, kas līdzvērtīga 20 % no vidējā finansējuma, kurš saņemts par katru atkārtoti darbā pieņemtu darbinieku, par darbaudzināšanas un atbalsta pakalpojumiem
                  18
               .

               –Apmācības. Dalībniekiem piedāvā profesionālo apmācību nolūkā veikt pārkvalifikāciju vai darbinieku prasmju pilnveidi atbilstoši potenciālo darba devēju pieprasījumam. Sagatavošanās apmācības speciālajā mācību iestādē var apvienot ar apmācībām uz vietas potenciālā darba devēja telpās. Vidējās aplēstās apmācību izmaksas ir EUR 4800.

               –Mobilitātes izdevumu atmaksāšana. Faktiskās darbiniekiem radušās izmaksas, piedaloties apmācībās uz vietas uzņēmumos, kas atrodas 80 km vai tālāk no dalībnieku mājām, atlīdzina līdz EUR 5000 apmērā, uzrādot rēķinus, nodokļu kvītis vai jebkādu citu līdzvērtīgu grāmatvedības dokumentu. Mobilitātes izdevumos ietilpst ceļa izdevumi, dzīvošanas izdevumi, izmitināšanas izmaksas, kā arī iekārtošanās izdevumi (pārcelšanās izdevumi, elektroenerģija, ūdens, gāze utt.).

               –Darbā pieņemšanas pabalsts tiem, kas vecāki par 50 gadiem. No šā maksājuma labumu gūst atlaistie darbinieki, sekmējot viņu atkārtotu pieņemšanu darbā, ja tiek noslēgts terminēts vai pastāvīgs darba līgums uzņēmumā, kas nav Gruppo Alitalia. Par atkārtotu pieņemšanu darbā, noslēdzot pastāvīgu darba līgumu, uzņēmums, kas pieņem darbinieku, saņem EUR 7000 par katru darbinieku, bet par atkārtotu pieņemšanu darbā, noslēdzot noteikta termiņa darba līgumu vismaz uz 12 mēnešiem, uzņēmums, kas pieņem darbinieku, saņem EUR 3000 par katru darbinieku un EUR 1000 par atkārtotu pieņemšanu darbā, noslēdzot noteikta termiņa darba līgumu vismaz uz 6 mēnešiem. Ja noteikta termiņa darba līguma darbības laikā darba devējs to pārveido par pastāvīgu darba līgumu, saņemto darbā pieņemšanas pabalstu papildina līdz EUR 7000. Tomēr noteikta termiņa darba līgumu atjaunošanas gadījumā darba devējs nav tiesīgs saņemt papildu atlīdzību.

               25.Aprakstītās ierosinātās darbības ir aktīvi darba tirgus pasākumi atbilstīgi EGF regulas 7. pantā noteiktajām darbībām, par kurām ir tiesības saņemt atbalstu. Šīs darbības neaizstāj pasīvus sociālās aizsardzības pasākumus.

               26.Itālija ir sniegusi nepieciešamo informāciju par darbībām, kas attiecīgajam uzņēmumam ir obligāti jāveic saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai koplīgumiem. Iestādes ir apliecinājušas, ka EGF finansiālais ieguldījums neaizstās minētās darbības.

               Paredzamais budžets

               27.Paredzamās kopējās izmaksas ir EUR 2 358 080, kas ietver izdevumus par individualizētajiem pakalpojumiem EUR 2 264 080 apmērā un izdevumus par sagatavošanās, pārvaldības, informācijas un publicitātes, kā arī kontroles un ziņojumu sniegšanas pasākumiem EUR 94 000 apmērā.

               28.Kopējais finansiālais ieguldījums, kas pieprasīts no EGF, ir EUR 1 414 848 (60 % no kopējām izmaksām).

                        Darbības

                        Aplēstais dalībnieku skaits

                        Aplēstās izmaksas uz vienu dalībnieku
                        (EUR)

                        Aplēstās kopējās izmaksas

                        (EUR)

                        Individualizēti pakalpojumi (darbības saskaņā ar EGF regulas 7. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu)

                        Reģistrācija un prasmju novērtēšana
                           (Bilancio di competenze)

                        184

                        70

                        12 880

                        Atbalsts aktīviem darba meklējumiem
                           (Soggetto accreditato)

                        184

                        4000

                        736 000

                        Apmācības
                        (Formazione on demand)

                        184

                        4800

                        883 200

                        Starpsumma (a):

                        Procentuāli no individualizēto pakalpojumu paketes

                        –

                        1 632 080

                        (72,09 %)

                        Pabalsti un stimuli (darbības saskaņā ar EGF regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu)

                        Mobilitātes izdevumu atmaksāšana
                           (Bonus di mobilità per la formazione)

                        90

                        5000

                        450 000

                        Darbā pieņemšanas pabalsts tiem, kas vecāki par 50 gadiem
                           (Bonus assunzione over 50)

                        26

                        7000

                        182 000

                        Starpsumma (b):

                        Procentuāli no individualizēto pakalpojumu paketes

                        –

                        632 000

                        (27,91 %)

                        Darbības, ko veic saskaņā ar EGF regulas 7. panta 4. punktu

                        1. Sagatavošanās darbības

                        –

                        8500

                        2. Pārvaldība

                        –

                        35 000

                        3. Informācija un publicitāte

                        –

                        8500

                        4. Kontrole un ziņojumu sniegšana

                        –

                        42 000

                        Starpsumma (c):

                        Procentuāli no kopējām izmaksām:

                        –

                        94 000

                        (3,99 %)

                        Kopējās izmaksas (a + b + c):

                        –

                        2 358 080

                        EGF ieguldījums (60 % no kopējām izmaksām)

                        –

                        1 414 848

               29.To darbību izmaksas, kuras iepriekšminētajā tabulā noteiktas kā darbības saskaņā ar EGF regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, nepārsniedz 35 % no saskaņotās individualizēto pakalpojumu paketes kopējām izmaksām.

               Izdevumu atbilstības periods

               30.Itālija sāka sniegt individualizētos pakalpojumus paredzētajiem atbalsta saņēmējiem 2015. gada 1. aprīlī. Tāpēc par izdevumiem saistībā ar 24. punktā minētajām darbībām ir tiesības saņemt EGF finansiālu ieguldījumu no 2015. gada 1. aprīļa līdz 2017. gada 1. aprīlim.

               31.Administratīvie izdevumi saistībā ar EGF īstenošanu Itālijas iestādēm sāka rasties 2015. gada 30. janvārī. Tāpēc EGF finansiālo ieguldījumu saistībā ar izdevumiem par sagatavošanās, pārvaldības, informācijas un publicitātes, kā arī kontroles un ziņojumu sniegšanas pasākumiem var saņemt no 2015. gada 30. janvāra līdz 2017. gada 1. oktobrim.

               Papildināmība ar valsts vai Savienības fondu finansētām darbībām

               32.Valsts priekšfinansējuma vai līdzfinansējuma avots ir Aktīvās politikas fonds, kas minēts Likuma Nr. 147/2013
                  19
                1. panta 215. punktā.

               33.Itālija ir norādījusi, ka iepriekš aprakstītie pasākumi, kas saņem EGF finansiālu ieguldījumu, nesaņems finansiālus ieguldījumus no citiem Savienības finanšu instrumentiem.

               Procedūras, ko ievēro, apspriežoties ar paredzētajiem atbalsta saņēmējiem vai viņu pārstāvjiem, vai sociālajiem partneriem, kā arī ar vietējām un reģionālajām iestādēm

               34.Itālija ir konsultējusi un/vai informējusi par individualizēto pakalpojumu saskaņoto kopumu sociālos partnerus, akreditētās aģentūras, kas sniedz darba meklēšanas atbalstu, un darbiniekus. Tikšanās ar arodbiedrībām norisinājās 2015. gada 4. martā un ar darba devēju asociācijām — 2015. gada 6. martā. Akreditētās aģentūras tika informētas 2015. gada 23. februārī, turpretī individualizēto pakalpojumu kopums bijušo Alitalia darbinieku atbalstam tika iesniegts atbalsta saņēmējiem 2015. gada 31. martā. Lai arī turpmāk veicinātu un atvieglotu informācijas apmaiņu un skaidrojumu sniegšanu saistībā ar šo gadījumu, atbalsta saņēmējiem un sociālajiem partneriem tika paziņota īpaša e-pasta adrese (alitalia2014@regione.lazio.it).

               Pārvaldības un kontroles sistēmas

               35.Pieteikums ietver pārvaldības un kontroles sistēmas aprakstu, kurā norādīti iesaistīto struktūru pienākumi. Itālija ir informējusi Komisiju, ka finansiālo ieguldījumu pārvaldīs Ministero del lavoro e delle politiche sociali - Direzione generale per le politiche attive, i servizi per il lavoro e la formazione (MLPS — DG PASLF) šādi: MLPS — DG PASLF — Divisione III darbosies kā vadošā iestāde, MLPS — DG PASLF — Divisione IV kā sertifikācijas iestāde un MLPS — Secretariato Generale — Divisione II kā revīzijas iestāde. Lacio reģions būs vadošās iestādes starpniekstruktūra.

               Attiecīgās dalībvalsts nodrošinātās saistības

               36.Itālija ir sniegusi visas nepieciešamās garantijas attiecībā uz turpmāk minēto:

               –veicot ierosinātās darbības un nodrošinot piekļuvi ierosinātajām darbībām, tiks ievēroti vienlīdzīgas attieksmes un diskriminācijas aizlieguma principi;

               –ir ievērotas valsts un ES tiesību aktos noteiktās prasības par kolektīvo atlaišanu;

               –uzņēmums Gruppo Alitalia, kurš pēc atlaišanas ir turpinājis darbību, ir ievērojis juridiskos pienākumus, kas attiecas uz darba ņēmēju atlaišanu, un ir sniedzis darba ņēmējiem atbilstošu palīdzību;

               –par ierosinātajām darbībām netiks saņemts finansiāls atbalsts no citiem Savienības fondiem vai finanšu instrumentiem un tiks novērsts jebkāds divkāršs finansējums;

               –ierosinātās darbības papildinās struktūrfondu finansētās darbības;

               –no EGF saņemtais finansiālais ieguldījums atbildīs procesuālajiem un materiālajiem Savienības noteikumiem par valsts atbalstu.

               IETEKME UZ BUDŽETU

               Budžeta priekšlikums

               37.EGF nepārsniedz maksimālo gada apjomu EUR 150 miljonu apmērā (2011. gada cenās), kā paredzēts 12. pantā Padomes 2013. gada 2. decembra Regulā (ES, Euratom) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam
                  20
               .

               38.Izskatot pieteikumu attiecībā uz nosacījumiem, kas izklāstīti EGF regulas 13. panta 1. punktā, un ņemot vērā paredzēto atbalsta saņēmēju skaitu, ierosinātās darbības un paredzētās izmaksas, Komisija ierosina piešķirt EGF līdzekļus EUR 1 414 848 apmērā, kas atbilst 60 % no ierosināto darbību kopējām izmaksām, lai sniegtu finansiālu ieguldījumu saistībā ar pieteikumu.

               39.Ierosināto lēmumu izmantot EGF pieņems kopā Eiropas Parlaments un Padome, kā paredzēts 13. punktā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību
                  21
               .

               Saistītie akti

               40.Vienlaikus ar priekšlikumu lēmumam par EGF izmantošanu Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniegs priekšlikumu par līdzekļu pārvietošanu uz attiecīgo budžeta pozīciju EUR 1 414 848 apmērā.

               41.Tajā pašā laikā, kad Komisija pieņems šo priekšlikumu lēmumam par EGF izmantošanu, tā ar īstenošanas aktu pieņems lēmumu par finansiālo ieguldījumu, kas stājas spēkā dienā, kad Eiropas Parlaments un Padome pieņem ierosināto lēmumu izmantot EGF.

               Priekšlikums

               EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS

               par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (Itālijas pieteikums EGF/2015/004 IT/Alitalia)

               EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1309/2013 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (2014–2020) un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1927/2006
                  22
               , un jo īpaši tās 15. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību
                  23
                un jo īpaši tā 13. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda (EGF) mērķis ir sniegt atbalstu darba ņēmējiem, kas atlaisti no darba, un pašnodarbinātām personām, kuru darbība ir beigusies, jo globalizācijas dēļ ir notikušas lielas strukturālas pārmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, turpinās globālā finanšu un ekonomikas krīze vai ir sākusies jauna globāla finanšu un ekonomikas krīze, un palīdzēt viņiem no jauna iekļauties darba tirgū.

               (2)EGF var izmantot, nepārsniedzot maksimālo summu EUR 150 miljoni gadā (2011. gada cenās), kā noteikts Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 12. pantā
                  24
               .

               (3)Itālija 2015. gada 24. martā iesniedza pieteikumu EGF/2015/004 IT/Alitalia par EGF finansiālo ieguldījumu pēc darba ņēmēju atlaišanas uzņēmumā Gruppo Alitalia
                  25
                Itālijā. Pieteikums tika papildināts ar papildu informāciju saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1309/2013 8. panta 3. punktu. Šis pieteikums atbilst Regulas (ES) Nr. 1309/2013 13. panta prasībām par EGF finansiālo ieguldījumu noteikšanu.

               (4)Tādēļ EGF būtu jāizmanto, lai sniegtu finansiālu ieguldījumu EUR 1 414 848 apmērā saistībā ar Itālijas iesniegto pieteikumu.

               (5)Lai saīsinātu laiku, kas vajadzīgs EGF izmantošanai, šis lēmums būtu jāpiemēro no tā pieņemšanas dienas,

               IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu, lai piešķirtu EUR 1 414 848 saistību un maksājumu apropriācijās.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no [tā pieņemšanas diena]
                  26*.

               Briselē,

                  Eiropas Parlamenta vārdā —
                        Padomes vārdā —

                  priekšsēdētājs
                        priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 347, 20.12.2013., 855. lpp.

                     (2)
                  EGF regulas 3. panta nozīmē.

                     (3)
                  Alitalia Compagnia Aerea Italiana S.p.A. un Air One S.p.A. (CAI First S.p.A., CAI Second S.p.A. un Alitalia Loyalty).

                     (4)
                  OV L 393, 30.12.2006., 1. lpp.

                     (5)
                  Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1309/2013 7. panta 4. punktu.

                     (6)
                  Komisijas 2012. gada 8. novembra Regula (ES) Nr. 1046/2012, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1059/2003 par kopējas statistiski teritoriālo vienību klasifikācijas (NUTS) izveidi attiecībā uz jaunā reģionālā sadalījuma laikrindu nosūtīšanu (OV L 310, 9.11.2012., 34. lpp.).

                     (7)

                     http://www.icao.int/Newsroom/News%20Doc%202013/COM.43.13.ECON-RESULTS.Final-2.en.pdf

                  .

                     (8)

                     http://www.icao.int/Newsroom/Pages/Strong-Passenger-Results-and-a-Rebound-for-Freight-Traffic-in-2014.aspx

                  .

                     (9)

                     http://www.amadeus.com/web/amadeus/en_US-US/Amadeus-Home/News-and-events/News/041713-300-world-super-routes/1259071352352-Page-AMAD_DetailPpal?assetid=1319526535668&assettype=PressRelease_C

                  .

                     (10)
                  ENAC. Dati di traffico. Pieejams vietnē:

                     www.enac.gov.it

                  .

                     (11)
                  Turpat.

                     (12)
                  Eurostat, Employment by sex, age groups and detailed economic activity (no 2008. gada, NACE Rev.2 (1000)), pieejams vietnē:

                     http://ec.europa.eu/eurostat/web/lfs/data/database

                  .

                     (13)
                  EGF/2013/014 FR Air France (COM(2014) 701 final) un EGF/2015/004 IT Alitalia, šis pieteikums.

                     (14)
                  UIL-transporti, UGL transporti, FILT-CGIL, FIT-CISL.

                     (15)
                  Cassa Integrazione Guadagno (CIG) ir pabalsts, kas paredzēts darbiniekiem, kuri nevar veikt savus pienākumus. CIG izmanto gadījumā, ja tiek samazinātas vai pārtrauktas ražošanas darbības saistībā ar pārstrukturēšanu, uzņēmumu reorganizāciju, korporatīvo krīzi un bankrota procedūrām, kas vietējā līmenī smagi skar darba tirgu. CIG ir instruments, kas novērš darbinieku atlaišanu, ļaujot uzņēmumiem izvairīties no tāda darbaspēka izmaksām, kas uz laiku nav vajadzīgs, vienlaikus gaidot normālu ražošanas darbību atsākšanu. Tomēr CIG bieži vien ir mobilità aizsākums.

                     (16)
                  Mobilità ir viens no likumā paredzētajiem sociālās drošības tīkliem, lai izvairītos no sekām saistībā ar atlaišanu no darba. Īstenojot mobilità procedūru, atlaistajiem darbiniekiem tiek nodrošināts finansiāls atbalsts un mehānismi, kas atvieglo viņu atgriešanos darba tirgū.

                     (17)
                  Eurostat, Employment by sex, age groups and detailed economic activity, pieejams vietnē:

                     http://ec.europa.eu/eurostat/web/lfs/data/database

                  .

                     (18)
                  Budžeta aprēķināšanas nolūkā pieteikuma iesniedzēja dalībvalsts ir aplēsusi vidējo atmaksu EUR 3000 apmērā par katru darbinieku, kas atgriezies darba tirgū, un atmaksu EUR 600 apmērā par darbiniekiem, kuriem nav bijis iespējams atrast risinājumu.

                     (19)

                     http://www.gazzettaufficiale.it/eli/id/2013/12/27/13G00191/sg

                  .

                     (20)
                  OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.

                     (21)
                  OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

                     (22)
                  OV L 347, 20.12.2013., 855. lpp.

                     (23)
                  OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

                     (24)
                  Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.).

                     (25)
                  Alitalia Compagnia Aerea Italiana S.p.A. un Air One S.p.A. (CAI First S.p.A., CAI Second S.p.A. un Alitalia Loyalty).

                     (26)
                   Datums jāievieto Parlamentam pirms publicēšanas OV.