               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.4.2018
            COM(2018) 164 final
            2018/0077(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Nolīgumu par Eiropas Kopējo aviācijas telpu (FMT:ItalicECAA/FMT), Eiropas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz komitejas iekšējo reglamentu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Nolīgumu par Eiropas Kopējās aviācijas telpas izveidi, Savienības vārdā jāieņem saistībā ar paredzēto komitejas iekšējā reglamenta pieņemšanu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Daudzpusējais nolīgums par Eiropas Kopējās aviācijas telpas (ECAA) izveidi

               Daudzpusējā nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, Albānijas Republiku, bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Bosniju un Hercegovinu, Islandes Republiku, Melnkalnes Republiku, Norvēģijas Karalisti, Serbijas Republiku un Apvienoto Nāciju Organizācijas Pagaidu pārvaldes misiju Kosovā
                  1
                par Eiropas Kopējās aviācijas telpas izveidi (“ECAA nolīgums”) mērķis ir izveidot Eiropas Kopējo aviācijas telpu, kuras pamatā ir brīva piekļuve tirgum, brīvība veikt uzņēmējdarbību, vienlīdzīgi konkurences nosacījumi un kopīgi noteikumi, tostarp drošuma, drošības, gaisa satiksmes pārvaldības, sociālajā un vides jomā. ECAA nolīgums stājās spēkā 2017. gada 1. decembrī.

               Eiropas Savienība ir ECAA nolīguma puse
                  2
               .

               2.2.Apvienotā komiteja

               Apvienotā komiteja, kas izveidota ar ECAA nolīguma 18. pantu, ir atbildīga par nolīguma pārvaldību un nodrošina tā pareizu īstenošanu, šādā nolūkā sniedzot ieteikumus un pieņemot lēmumus nolīgumā paredzētajos gadījumos. Apvienotā komiteja pieņem lēmumus vienprātīgi. Tomēr lēmumu pieņemšanai par dažiem konkrētiem jautājumiem tā var noteikt vairākuma balsojuma procedūru. Apvienoto komiteju vada Eiropas Komisija, piedaloties dalībvalstīm.

               2.3.Paredzētie apvienotās komitejas akti

               Apvienotajai komitejai pirmajā sanāksmē jāpieņem tās iekšējais reglaments.

               Paredzētais akts tiks pieņemts saskaņā ar ECAA nolīguma 18. panta 5. punktu, kurā noteikts, ka apvienotā komiteja “pieņem savu reglamentu”.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Padome tiek lūgta noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz iekšējo reglamentu, lai saskaņā ar ECAA nolīguma 18. panta 5. punktu ļautu apvienotajai komitejai pienācīgi darboties.

               Savienībai kā nolīguma pusei apvienotās komitejas sanāksmē ar savu nostāju jāiepazīstina ECAA partneri, tādējādi ļaujot pienācīgi īstenot nolīgumu un izpildot savas saistības.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kas nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Apvienotā komiteja ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, ar ECAA nolīgumu.

               Akts, ko apvienotā komiteja ir aicināta pieņemt, ir lēmums ar juridiskām sekām. Paredzētais akts būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām atbilstīgi ECAA nolīguma 19. pantam.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza ECAA nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Lēmuma, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā paredzētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais vai dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz gaisa transportu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 100. panta 2. punkts.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 100. panta 2. punktam saistībā ar 218. panta 9. punktu.

               5.Paredzētā akta publicēšana

               Atbilstīgi ECAA nolīguma 19. pantam apvienotās komitejas lēmumus pēc to pieņemšanas publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2018/0077 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Nolīgumu par Eiropas Kopējo aviācijas telpu (ECAA), Eiropas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz komitejas iekšējo reglamentu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Savienība Daudzpusējo nolīgumu par Eiropas Kopējās aviācijas telpas izveidi (“ECAA nolīgums”) noslēdza ar Padomes Lēmumu 2018/145
                  3
               , un nolīgums stājās spēkā 2017. gada 1. decembrī.

               (2)Saskaņā ar ECAA nolīguma 18. panta 5. punktu apvienotā komiteja pieņem savu reglamentu.

               (3)Apvienotās komitejas pirmajā sanāksmē, kas notiks 2018. gada 3. maijā, paredzēts pieņemt iekšējo reglamentu, lai saskaņā ar ECAA nolīguma 18. panta 5. punktu ļautu apvienotajai komitejai pienācīgi darboties.

               (4)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem apvienotajā komitejā, jo apvienotās komitejas pieņemtais akts būs juridiski saistošs.

               (5)Saskaņā ar ECAA nolīguma 19. panta 2. punktu apvienotās komitejas lēmumi publicējami Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem apvienotās komitejas pirmajā sanāksmē, ir šāda:

               - apstiprināt apvienotās komitejas iekšējo reglamentu, kas pievienots šā lēmuma pielikumā.

               Savienības pārstāvji apvienotajā komitejā var vienoties par nelielām izmaiņām apvienotās komitejas lēmuma projektā bez Padomes papildu lēmuma.

               2. pants

               Apvienotās komitejas aktus pēc to pieņemšanas publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Saskaņā ar ANO Drošības padomes 1999. gada 10. jūnija Rezolūciju 1244.

                     (2)

                        OV L 26, 31.1.2018., 1. lpp.

                     (3)

                        OV L 26, 31.1.2018., 1. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē,5.4.2018
            COM(2018) 164 final
            PIELIKUMS
            [dokumentam]
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kas apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Nolīgumu par Eiropas Kopējo aviācijas telpu (ECAA), Eiropas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz komitejas iekšējo reglamentu

               PIELIKUMS

               ECAA APVIENOTĀS KOMITEJAS

               Lēmums Nr. 1/2018

               ECAA APVIENOTĀ KOMITEJA,

               ņemot vērā Daudzpusējo nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, Albānijas Republiku, bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Bosniju un Hercegovinu, Islandes Republiku, Melnkalnes Republiku, Norvēģijas Karalisti, Serbijas Republiku un Apvienoto Nāciju Organizācijas Pagaidu pārvaldes misiju Kosovā
                  1
                par Eiropas Kopējās aviācijas telpas izveidi (“ECAA nolīgums”) un jo īpaši tā 18. pantu,

               IR NOLĒMUSI ŠĀDI.

               Vienīgais pants

               Ar šo pieņem apvienotās komitejas reglamentu, kas pievienots šā lēmuma pielikumā.

               Briselē, 2018. gada […].

               Apvienotās komitejas vārdā – priekšsēdētājs

                     Carlos Bermejo Acosta

               PIELIKUMS

               ECAA APVIENOTĀS KOMITEJAS REGLAMENTS

               1. pants

               Vispārīgi noteikumi

               1. ECAA apvienotā komiteja izveidota saskaņā ar Daudzpusējā nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, Albānijas Republiku, bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Bosniju un Hercegovinu, Islandes Republiku, Melnkalnes Republiku, Norvēģijas Karalisti, Serbijas Republiku un Apvienoto Nāciju Organizācijas Pagaidu pārvaldes misiju Kosovā
                  2
                par Eiropas Kopējās aviācijas telpas izveidi (“ECAA nolīgums”) 18. pantu.

               2. Tā ir atbildīga par nolīguma pārvaldību un nodrošina tā pareizu īstenošanu.

               3. Saskaņā ar 18. panta 2. punktu apvienoto komiteju veido Līgumslēdzēju pušu pārstāvji.

               4. Saskaņā ar 18. panta 3. punktu apvienotā komiteja lēmumus pieņem vienprātīgi. Tomēr lēmumu pieņemšanai par dažiem konkrētiem jautājumiem apvienotā komiteja var noteikt vairākuma balsojuma procedūru.

               2. pants

               Vadība

               Apvienoto komiteju pārmaiņus vada kāds no ECAA partneriem un Eiropas Savienība un tās dalībvalstis. Kad Eiropas Savienība un tās dalībvalstis vada apvienotās komitejas sanāksmi, tās pārstāv Eiropas Komisija.

               3. pants

               Sanāksmes

               1.
                     Apvienotā komiteja sanāk vismaz reizi gadā un tad, kad to prasa apstākļi, ja vien Puses nav vienojušās citādi.

               2. Visas apvienotās komitejas sanāksmes tiek rīkotas datumā, par kuru Puses vienojušās.

               3. Apvienotās komitejas sanāksmes var notikt, izmantojot jebkādus tehnoloģiskus līdzekļus, piemēram, videokonferenci, ja Puses par to ir vienojušās.

               4. pants

               Delegācijas

               1.
                     Pirms katras sanāksmes Puses ar apvienotās komitejas sekretariāta starpniecību tiek informētas par visu to delegāciju plānoto sastāvu, kuras piedalīsies sanāksmē.

               2.
                     Apvienotā komiteja var uzaicināt personas, kas nav tās dalībnieki, piedalīties tās sanāksmēs, lai sniegtu informāciju par konkrētiem jautājumiem.

               5. pants

               Sekretariāts

               Eiropas Komisijas amatpersona darbojas kā apvienotās komitejas sekretārs.

               6. pants

               Sarakste

               Visu apvienotās komitejas priekšsēdētāja saraksti pārsūta arī sekretāram. Sekretārs nodrošina sarakstes pārsūtīšanu Pusēm.

               7. pants

               Konfidencialitāte

               Komitejas apspriedes ir konfidenciālas. Ja viena Puse iesniedz apvienotajai komitejai informāciju ar norādi, ka tā ir konfidenciāla, arī citas Puses šādu informāciju atzīst par konfidenciālu.

               8. pants

               Sanāksmju darba kārtība

               1.
                     Sekretariāts, balstoties uz Pušu iesniegtiem priekšlikumiem, katrai apvienotās komitejas sanāksmei sagatavo pagaidu darba kārtību. Darba kārtības punktus pamato ar attiecīgiem dokumentiem un iesniedz ne vēlāk kā 21 kalendāro dienu pirms sanāksmes dienas.

               2.
                     Pagaidu darba kārtību izsūta visām Pusēm ne vēlāk kā 15 kalendārās dienas pirms sanāksmes dienas.

               3.
                     Katras sanāksmes sākumā apvienotā komiteja pieņem darba kārtību.  Ja Puses par to vienojas, darba kārtībā var iekļaut arī jebkādu pagaidu darba kārtībā neiekļautu jautājumu.

               4.
                     Lai ņemtu vērā konkrēta gadījuma vajadzības vai steidzamību, priekšsēdētājs var saīsināt 1. punktā noteikto termiņu.

               9. pants

               Protokols un secinājumi par turpmāku darbību

               1.
                     Sekretārs sagatavo katras apvienotās komitejas sanāksmes protokola projektu. Tajā norāda pieņemtos lēmumus, ieteikumus un secinājumus.

               2.
                     Viena mēneša laikā pēc sanāksmes protokola projektu iesniedz apvienotajai komitejai apstiprināšanai, izmantojot rakstveida procedūru. Komiteja var arī apstiprināt protokolu savā nākamajā sanāksmē.

               3.
                     Kad protokols ir apstiprināts, to paraksta priekšsēdētājs un sekretārs un katrai Pusei nosūta vienu protokola kopiju.

               10. pants

               Lēmumi un ieteikumi

               1.
                     Apvienotā komiteja lēmumus pieņem un ieteikumus formulē vienprātīgi. Tomēr, lai pieņemtu lēmumus un ieteikumus ECAA nolīguma 16. un 20. panta un 28. panta 3. punkta nozīmē, pietiek ar vienkāršu balsu vairākumu.

               2.
                     Apvienoto komiteju uzskata par sasniegušu nepieciešamo kvorumu tikai tad, ja ir pārstāvētas četras Dienvidaustrumeiropas puses un Eiropas Savienība.

               3.
                     Laikposmā starp sanāksmēm apvienotā komiteja var pieņemt lēmumus un sniegt ieteikumus, izmantojot rakstveida procedūru. Tomēr jebkura Puse var pieprasīt apvienotās komitejas sasaukšanu nolūkā apspriest kādu jautājumu.  Puse, kura ierosina izmantot rakstveida procedūru, instrumenta projektu iesniedz sekretāram, kas to pārsūta visām Pusēm. Katra Puse 15 darbdienās pēc instrumenta projekta saņemšanas informē priekšsēdētāju un sekretāru, norādot, vai tā pieņem vai nepieņem projektu, vai ierosina projekta izmaiņas un vai tā uzskata, ka jautājuma apspriešanai būtu jāsasauc apvienotā komiteja. Ja projektu pieņem, priekšsēdētājs saskaņā ar 5. un 6. punktu sagatavo lēmuma vai ieteikuma galīgo redakciju.

               4.
                     Kādas Puses atturēšanās neliedz apvienotajai komitejai rīkoties, ar nosacījumu, ka ir sasniegts šīs iedaļas 2. punktā prasītais kvorums.

               5.
                     Apvienotās komitejas lēmumu vai ieteikumu nosaukumā attiecīgi ir vārds “lēmums” vai “ieteikums” un pēc tā – kārtas numurs, dokumenta pieņemšanas datums un priekšmeta apraksts.

               6.
                     Apvienotās komitejas lēmumus un ieteikumus paraksta priekšsēdētājs, un to autentiskumu apstiprina sekretārs.

               7.
                     Puses publicē apvienotās komitejas pieņemtos lēmumus to attiecīgajos oficiālajos izdevumos. Katra Puse var izlemt par jebkura cita apvienotās komitejas pieņemta akta publicēšanu. Katrai Pusei nosūta vienu lēmumu un ieteikumu kopiju.

               11. pants

               Valodas

               1.
                     Apvienotās komitejas oficiālās valodas ir Pušu oficiālās valodas. Tomēr Puses efektivitātes labad apvienotās komitejas sanāksmēs, sarakstē un dokumentu sagatavošanai cenšas izmantot angļu valodu.

               2.
                     Apvienotās komitejas lēmumi un ieteikumi tiek sagatavoti angļu valodā.

               12. pants

               Izdevumi

               1.
                     Katra Puse sedz visus izdevumus, kas tai rodas saistībā ar dalību apvienotās komitejas un darba grupu vai ekspertu grupu sanāksmēs.

               2.
                     Apvienotā komiteja vienojas par izdevumu sadalījumu saistībā ar visiem ekspertu komandējumiem.

               13. pants

               Reglamenta grozījumi

               Šo reglamentu var grozīt saskaņā ar 10. pantu.

               14. pants

               Darba grupas

               1.
                     Par saskaņā ar nolīguma 18. panta 8. punktu izveidoto darba grupu vai ekspertu grupu sastāvu un darbību vienojas mutatis mutandis saskaņā ar noteikumiem, kas piemērojami apvienotajai komitejai.

               2.
                     Darba grupas vai ekspertu grupas strādā apvienotās komitejas pakļautībā un sniedz tai ziņojumu pēc katras savas sanāksmes. Tās nav pilnvarotas pieņemt lēmumus, bet var sniegt ieteikumus apvienotajai komitejai.

               3.
                     Apvienotā komiteja var pieņemt lēmumu izbeigt vai grozīt darba grupu vai ekspertu grupu pilnvarojumu.

                     (1)

                        Saskaņā ar ANO Drošības padomes 1999. gada 10. jūnija Rezolūciju 1244.

                     (2)

                        Saskaņā ar ANO Drošības padomes 1999. gada 10. jūnija Rezolūciju 1244.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2018
            COM(2018) 281 final
            Priekšlikums
            EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
            par ES Solidaritātes fonda izmantošanu avansa maksājumu nodrošināšanai Savienības 2019. gada vispārējā budžetā

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               Ar Padomes 2013. gada 2. decembra Regulu (ES, EURATOM) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam
                  1
               , un jo īpaši tās 10. pantu ir atļauts izmantot Eiropas Savienības Solidaritātes fondu ar ikgadējo maksimālo apjomu 500 miljonu EUR apmērā (2011. gada cenās), pārsniedzot finanšu shēmas attiecīgajām izdevumu kategorijām noteiktos maksimālos apjomus.

               Fonda izmantošanas kārtība ir izklāstīta Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību
                  2
                11. punktā.

               Fonda pieejamības nosacījumi ir sīki izklāstīti Eiropas Parlamenta un regulā, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2012/2002
                  3
                un kurā ir paredzēts, ka avansa maksājumiem budžetā iekļauj summu, kas maksimāli sasniedz 50 000 000 EUR gan saistību, gan maksājumu apropriācijās.

               Komisija iekļauj šīs summas 2019. gada budžeta projektā.

               Priekšlikums

               EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS

               par ES Solidaritātes fonda izmantošanu avansa maksājumu nodrošināšanai Savienības 2019. gada vispārējā budžetā

               EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 11. novembra Regulu (EK) Nr. 2012/2002, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu
                  4
               , un jo īpaši tās 4.a panta 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību
                  5
                un jo īpaši tā 11. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienības Solidaritātes fonda (“fonds”) mērķis ir ļaut Savienībai ātri, efektīvi un elastīgi reaģēt uz ārkārtas situācijām un demonstrēt solidaritāti ar to reģionu iedzīvotājiem, kurus ir piemeklējušas dabas katastrofas.

               (2)Fondu var izmantot, nepārsniedzot maksimālo summu, kas ir 500 000 000 EUR (2011. gada cenās), kā noteikts Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013
                  6
                10. pantā.

               (3)Grozītās Regulas (EK) Nr. 2012/2002 4.a panta 4. punktā ir noteikts, ka gadījumos, kad tas ir vajadzīgs, lai nodrošinātu budžeta līdzekļu savlaicīgu pieejamību, fondu var izmantot avansa maksājumiem maksimāli 50 000 000 EUR apmērā, iekļaujot attiecīgās apropriācijas Savienības vispārējā budžetā.

               (4)Lai nodrošinātu Savienības 2019. gada vispārējā budžetā pietiekamu budžeta līdzekļu savlaicīgu pieejamību, fonds būtu jāizmanto avansa maksājumiem 50 000 000 EUR apmērā.

               (5)Lai pēc iespējas saīsinātu laiku, kas vajadzīgs fonda izmantošanai, šis lēmums būtu jāpiemēro no 2019. finanšu gada sākuma,

               IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Savienības 2019. finanšu gada vispārējā budžetā Eiropas Savienības Solidaritātes fondu izmanto, lai avansa maksājumiem nodrošinātu summu 50 000 000 EUR apmērā saistību un maksājumu apropriācijās.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               To piemēro no 2019. gada 1. janvāra.

               Briselē,

                  Eiropas Parlamenta vārdā —
                        Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs
                        priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.

                     (2)

                        OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

                     (3)

                        OV L 189, 27.6.2014., 143. lpp.

                     (4)

                        OV L 189, 27.6.2014., 143. lpp.

                     (5)

                        OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

                     (6)

                        OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2018
            COM(2018) 399 final
            2018/0221(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par priekšlikuma iesniegšanu Eiropas Savienības vārdā attiecībā uz grozījumu izdarīšanu Nolīguma par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību 2. un 3. pielikumā

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma konteksts

               1.1.Nolīgums par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību

               Nolīgums par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību ir paredzēts migrējošo ūdensputnu un to dzīvotņu aizsardzībai Āfrikā, Eiropā, Tuvajos Austrumos, Vidusāzijā, Grenlandē un Kanādas arhipelāgā.

               Nolīgums, kas sagatavots Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību ietvaros un pārvaldīts ar ANO Vides programmu (UNEP), apvieno valstis un plašāku starptautisku aizsardzības kopienu centienos nodrošināt migrējošo ūdensputnu koordinētu aizsardzību un pārvaldību visā to migrācijas areālā.

               Nolīgums stājās spēkā 1999. gada 1. novembrī. Eiropas Savienība ir Nolīguma līgumslēdzēja puse kopš 2005. gada 1. oktobra
                  1
               . Pašlaik Nolīgumam ir 77 līgumslēdzējas puses — 41 no Eirāzijas (tostarp ES) un 36 no Āfrikas.

               Nolīgumā paustās saistības Eiropas Savienības tiesību aktos tiek īstenotas ar Direktīvu 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (Putnu direktīva)
                  2
               . Putnu direktīva aizsargā visas tās savvaļas putnu sugas, kuru īpatņi dabā sastopami dalībvalstu Eiropas teritorijā, kurai ir piemērojams Līgums. Tajā ir reglamentēta šo sugu aizsardzība, pārvaldība un uzraudzība un ir noteikti to izmantošanas noteikumi.

               1.2.Pušu sanāksme

               Nolīguma galvenā lēmējinstance ir Pušu sanāksme. Tā ir pilnvarota pārskatīt Nolīguma pielikumus un tiekas reizi trijos gados.

               Nolīguma 7. Pušu sanāksme notiks Dienvidāfrikā no 2018. gada 4. līdz 8. decembrim.

               Saskaņā ar Nolīguma X panta 2. un 3. punktu jebkādi priekšlikumi par grozījumiem Nolīguma pielikumos jāpaziņo Nolīguma sekretariātam ne vēlāk kā 150 dienas pirms Pušu sanāksmes sesijas atklāšanas, t. i., līdz 2018. gada 7. jūlijam.

               1.3.Horvātijas un Itālijas priekšlikumi

               Horvātija un Itālija ir ierosinājušas, ka Eiropas Savienībai vajadzētu iesniegt priekšlikumu grozīt Nolīguma 2. pielikumu, kurā uzskaitītas sugas, kam Nolīgums piemērojams, lai iekļautu tajā cekulaino jūras kraukli (Phalacrocorax aristotelis).

               Horvātija un Itālija ir arī ierosinājušas, ka Eiropas Savienībai vajadzētu iesniegt priekšlikumu grozīt Nolīguma 3. pielikumu, lai 3. pielikuma 1. tabulas A ailē (attiecīgi 2.
                  3
                un 1.c
                  4
                kategorijā) iekļautu ārpus ES (Barenca jūra) esošo Phalacrocorax aristotelis aristotelis populāciju un Phalacrocorax aristotelis desmarestii ES populāciju (Vidusjūras baseina austrumu daļa — Horvātija, Adrijas jūra).

               Turpmāk izklāstīti priekšlikumu iesniegšanas iemesli.

               Jūras kraukļu dzimta (Phalacrocoracidae) jau ir iekļauta Nolīguma 2. pielikumā. Pamatojoties uz to migrēšanas statusu, 2. pielikumā ir iekļautas sešas no astoņām sugām, kas ligzdo Nolīguma ģeogrāfiskajā darbības apgabalā. Divas sarakstā neiekļautās sugas ir cekulainais jūras krauklis Phalacrocorax aristotelis un niedru jūras krauklis Phalacrocorax africanus.

               Cekulainais jūras krauklis apdzīvo Eiropas un Ziemeļāfrikas Atlantijas okeāna piekrasti no Marokas līdz Norvēģijas ziemeļiem un Kolas pussalai, tostarp Islandi, kā arī Vidusjūras piekrasti un dažas Melnās jūras piekrastes daļas (del Hoyo et al. 1992). Ir atzītas trīs pasugas: Ph. a. aristotelis Atlantijas okeāna reģionā, Ph. a. desmarestii Vidusjūras un Melnās jūras reģionā un Ph. a. riggenbachi no Marokas. Kopumā šīs sugas īpatņi ir nometnieki vai klejotāji, taču dažas populācijas ir izteikti migrējošas — Ph. a. aristotelis tālākās ziemeļu populācijas no Norvēģijas un Krievijas un Ph. a desmarestii Adrijas jūras populācija.

               Kopējā populācija tika lēsta līdz aptuveni 100 000 pāru 20. gs. deviņdesmitajos gados un līdz 75 000–81 000 pāru 2004. gadā (BirdLife International, 2004). IUCN klasificē šīs sugas kā vismazāk apdraudētas (Birdlife, 2015). Kopējā tendence ir lejupēja, taču dažas populācijas var būt stabilas (Wetlands International, 2006). Tika reģistrēts svārstīgs populācijas lielums. Piemēram, populācija Apvienotajā Karalistē laikposmā no 1969. līdz 1987. gadam palielinājās par 21 %, no 31 600 pāriem 1969.–1970. gadā pieaugot līdz 47 300 pāriem 1985.–1987. gadā, pēc tam laikposmā no 1998. līdz 2002. gadam tā samazinājās par 27 % un līdz 2011. gadam vēl par 26 % (Balmer et al., 2013). Arī Norvēģijas populācijā ir vērojamas lielas svārstības. Vistālāk uz ziemeļiem esošā migrējošā populācija Barenca jūrā samazinājās no 10 000 pāriem 1980. gadā līdz aptuveni 1000 pāriem 1994. gadā, taču 2013. gadā tā pieauga līdz 5000 pāriem (Fauchald et al., 2015).

               Pasugas Ph. a. desmaresti aplēstais skaits bija no 8700 līdz 11 126 ligzdojošiem pāriem (Bazin un Imbert, 2012). 2006. gadā tika aplēsts, ka populācija ir aptuveni 10 000 īpatņu liela (Culioli, 2006). Populācijas samazināšanās tika reģistrēta Korsikā, kur kādreiz tā bija stabila, proti, 1975.–1983. gadā tā sasniedza 1000 pāru, bet 1994. gadā bija samazinājusies par vairāk nekā 50 %, sarūkot līdz aptuveni 375 pāriem, un vēlāk atkal pieauga (Dubois et al., 2008).

               Pasuga Ph. a. desmarestii ir aizsargāta areāla Eiropas daļā un iekļauta sarkanajā grāmatā vairākās valstīs, piemēram, tā ir klasificēta kā “dilstoša suga” Bulgārijā un kā “apdraudēta suga” Albānijā. Ph. a. aristotelis ir aizsargāta daļā areāla (Apvienotajā Karalistē). Apvienotajā Karalistē tā nesen tika pārcelta no dzeltenās uz sarkano grāmatu (Eaton et al., 2015) un nelielās populācijas dēļ ir iekļauta Krievijas sarkanajā grāmatā. Populācijas samazināšanās par 15–30 % 10 gadu laikā Norvēģijā ļauj sugai kvalificēties kategorijā “gandrīz apdraudēta” (Korneev et al., 2015).

               Velando un Freire (2002) uzsver, ka efektīva P. a. desmarestii aizsardzība būtu jāveic, aizsargājot ligzdošanas vietas, kā arī barošanās un guļas vietas un regulējot bentisko sugu zivsaimniecību barošanās vietās. Saskaņā ar Velando un Freire (2002) aizsardzības darbības, ko 2015. gadā ierosināja Birdlife, ir 1) sugai svarīgu vietu konstatēšana jūrā; 2) to noteikšana par aizsargājamām jūras teritorijām; 3) galveno ligzdošanas un ziemas guļas vietu pārvaldība, tostarp invazīvu plēsēju likvidēšana; 4) zvejas kuģu monitoringa programmas uz klāja, lai noteiktu augsta riska apgabalus žaunu tīklu piezvejai; 5) attiecīgā gadījumā — ietekmes mazināšanas un aizsardzības pasākumu īstenošana.

               1.4.Luksemburgas priekšlikumi

               Luksemburga ir ierosinājusi pārcelt uz Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulas A aili visas populācijas no šādām trīs sugām: līkšņibītis
                  5
                (Calidris ferruginea), Atlantijas tuklītis
                  6
                (Fratercula arctica) un lielais alks
                  7
                (Alca torda). Lai arī minētajām trīs sugām Luksemburga nav ierosinājusi nevienu konkrētu kategoriju, saskaņā ar Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulā noteiktajiem kritērijiem līkšņibītis (Calidris ferruginea) un lielais alks (Alca torda) kvalificējas 4. kategorijā
                  8
               , savukārt Atlantijas tuklītis (Fratercula arctica) kvalificējas 1.b kategorijā
                  9
               .

               Luksemburgas priekšlikums ietver atsauci uz Nolīguma par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību 6. Pušu sanāksmes 6.1. Rezolūciju
                  10
               , kurā atzīta lielās pūkpīles (Somateria mollissima), brūnkakļa (Aythya ferina), ragainā dūkura (Podiceps auritus), jūras žagatas (Haematopus ostralegus), ķīvītes (Vanellus vanellus), sarkanās puskuitalas (Limosa lapponica), lielā šņibīša (Calidris canutus), līkšņibīša (Calidris ferruginea), Armēnijas kaijas (Larus armenicus), Atlantijas tuklīša (Fratercula arctica) un lielā alka (Alca torda) nesenā iekļaušana Pasaules Sarkanajā grāmatā un norādīts, ka ir svarīgi apsvērt šo saraksta izmaiņu sekas, gatavojoties 7. Pušu sanāksmei.

               1.5.Priekšlikumu analīze

               Līdz ar Horvātijas, Itālijas un Luksemburgas ierosinātajiem grozījumiem 2. un 3. pielikumā uz visām cekulainā jūras kraukļa (Phalacrocorax aristotelis), līkšņibīša (Calidris ferruginea), Atlantijas tuklīša (Fratercula arctica) un lielā alka (Alca torda) populācijām attiektos Nolīguma 3. pielikuma 2.1.1. sadaļas prasība, kas nosaka juridiskos sugu aizsardzības pasākumus, kas piemērojami 3. pielikuma 1. tabulas A ailē minēto sugu populācijām. Proti, 1. tabulas A ailē minētajām populācijām puses nodrošina populāciju aizsardzību saskaņā ar Nolīguma III panta 2. punkta a) apakšpunktu. Puses atkarībā no 2.1.3. punkta:

               a) savās teritorijās aizliedz šo populāciju putnu iegūšanu un to olu vākšanu;

               b) aizliedz apzinātu šo populāciju traucēšanu, ciktāl šāda traucēšana var būt svarīga attiecīgās populācijas aizsardzībai; un

               c) aizliedz minēto populāciju putnu un to olu valdījumu, izmantošanu un tirdzniecību, kas iegūti, pārkāpjot aizliegumu, kurš noteikts saskaņā ar iepriekšminēto a) apakšpunktu, kā arī valdījumu vai izmantošanu un tirdzniecību ar šo putnu vai to olu atpazīstamām daļām vai to izstrādājumiem.

               Izņēmuma kārtā populācijām, kas A ailē iekļautas 2. un 3. kategorijā un apzīmētas ar zvaigznīti, un populācijām, kas A ailē iekļautas 4. kategorijā, medības drīkst turpināt, ievērojot dabas resursu ilgtspējīgas izmantošanas principus
                  11
               . Šādu ilgtspējīgu izmantošanu veic starptautiska sugas rīcības plāna satvarā, ar kuru Puses tiecas īstenot adaptīvās ieguves pārvaldības principus
                  12
               . Šādai izmantošanai piemēro vismaz tādus pašus juridiskos pasākumus kā putnu ņemšanai no populācijām, kas uzskaitītas 1. tabulas B ailē, kā prasīts 2.1.2. punktā.

               Itālijas un Horvātijas priekšlikums, kā arī Luksemburgas priekšlikumi ir labi pamatoti. Tie ir saderīgi ar ES tiesību aktiem, jo īpaši Putnu direktīvu, un tos papildina.

               Rakstiski apspriedusies ar Dabas direktīvu ekspertu grupu (NADEG), Komisija ierosina, ka Eiropas Savienībai vajadzētu atbalstīt minētos priekšlikumus, jo tie ir zinātniski pamatoti un atbilst ES saistībām sadarboties starptautiskā mērogā bioloģiskās daudzveidības aizsardzībai. Grozījumu priekšlikumi neliek veikt nekādas izmaiņas spēkā esošajos ES tiesību aktos.

               Priekšlikumi grozīt Nolīguma pielikumus jāpaziņo Nolīguma sekretariātam ne vēlāk kā 150 dienas pirms Pušu sanāksmes sesijas atklāšanas (sk. ar Nolīguma X panta 2. un 3. punktu), t. i., līdz 2018. gada 7. jūlijam.

               Tāpēc Padomei steidzami jāpieņem lēmums par iepriekš aprakstītā priekšlikuma iesniegšanu Nolīguma sekretariātam Eiropas Savienības vārdā. Tā ir nostāja, kas Eiropas Savienības vārdā būtu jāpieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               2018/0221 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par priekšlikuma iesniegšanu Eiropas Savienības vārdā attiecībā uz grozījumu izdarīšanu Nolīguma par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību 2. un 3. pielikumā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienība ar Padomes Lēmumu 2006/871/EK
                  13
                ir noslēgusi Nolīgumu par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību (turpmāk “Nolīgums”), kas stājās spēkā 2005. gada 1. oktobrī. Nolīguma mērķis ir aizsargāt migrējošos ūdensputnus un to dzīvotnes visā Āfrikā, Eiropā, Tuvajos Austrumos, Vidusāzijā, Grenlandē un Kanādas arhipelāgā.

               (2)Eiropas Savienība kā Nolīguma puse var ierosināt grozījumus Nolīguma pielikumos. Nolīguma 2. pielikumā ir uzskaitītas ūdensputnu sugas, kurām ir piemērojams Nolīgums. Nolīguma 3. pielikumā ir izklāstīts rīcības plāns, kurā noteiktas darbības, kas pusēm jāveic saistībā ar prioritārajām sugām, piemēram, sugu aizsardzība, dzīvotņu aizsardzība, cilvēka darbību pārvaldība, pētījumi un monitorings, izglītošana un informēšana, kā arī īstenošana, saskaņā ar Nolīguma III pantā minētajiem vispārīgajiem aizsardzības pasākumiem.

               (3)Horvātija un Itālija ir ierosinājušas, ka Eiropas Savienībai vajadzētu iesniegt priekšlikumu grozīt Nolīguma 2. pielikumu, iekļaujot cekulaino jūras kraukli (Phalacrocorax aristotelis).

               (4)Horvātija un Itālija ir arī ierosinājušas, ka Eiropas Savienībai vajadzētu iesniegt priekšlikumu grozīt Nolīguma 3. pielikumu, iekļaujot ārpus ES (Barenca jūra) esošo Phalacrocorax aristotelis aristotelis populāciju un Phalacrocorax aristotelis desmarestii ES populāciju (Vidusjūras baseina austrumu daļa un Horvātija, Adrijas jūra) 3. pielikuma 1. tabulas A ailē (attiecīgi 2.
                  14
                un 1.c
                  15
                kategorijā).

               (5)Luksemburga ir ierosinājusi pārcelt uz Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulas A aili visas populācijas no šādām trīs sugām: līkšņibītis
                  16
                (Calidris ferruginea), Atlantijas tuklītis
                  17
                (Fratercula arctica) un lielais alks
                  18
                (Alca torda). Lai arī Luksemburga minētajām trīs sugām nav ierosinājusi nevienu konkrētu kategoriju, saskaņā ar Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulā noteiktajiem kritērijiem līkšņibītis (Calidris ferruginea) un lielais alks (Alca torda) kvalificējas 4. kategorijā
                  19
               , savukārt Atlantijas tuklītis (Fratercula arctica) kvalificējas 1.b kategorijā
                  20
               .

               (6)Līdz ar Horvātijas, Itālijas un Luksemburgas ierosinātajiem grozījumiem 2. un 3. pielikumā uz visām cekulainā jūras kraukļa (Phalacrocorax aristotelis), līkšņibīša (Calidris ferruginea), Atlantijas tuklīša (Fratercula arctica) un lielā alka (Alca torda) populācijām attiektos Nolīguma 3. pielikuma 2.1.1. sadaļas prasība, ar ko nosaka juridiskos sugu aizsardzības pasākumus, kas piemērojami 3. pielikuma 1. tabulas A ailē minēto sugu populācijām. Attiecībā uz 1. tabulas A ailē minētajām populācijām Nolīguma puses aizliedz savā teritorijā mītošo populāciju putnu iegūšanu un to olu vākšanu un aizliedz apzinātu šo populāciju traucēšanu, ciktāl šāda traucēšana var būt svarīga attiecīgās populācijas aizsardzībai. Izņēmuma kārtā populācijām, kas A ailē iekļautas 2. un 3. kategorijā un apzīmētas ar zvaigznīti, un populācijām, kas A ailē iekļautas 4. kategorijā, medības drīkst turpināt, ievērojot dabas resursu ilgtspējīgas izmantošanas principus
                  21
               . Šāda ilgtspējīga izmantošana jāveic starptautiska sugas rīcības plāna satvarā, ar kuru Puses tiecas īstenot adaptīvās ieguves pārvaldības principus
                  22
               .

               (7)Itālijas un Horvātijas priekšlikums, kā arī Luksemburgas priekšlikumi ir labi pamatoti. Tie ir saderīgi ar ES tiesību aktiem, konkrēti, ar Direktīvu 2009/147/EK
                  23
               , un tos papildina.

               (8)Priekšlikumi ir zinātniski pamatoti un atbilst ES saistībām sadarboties starptautiskā mērogā bioloģiskās daudzveidības aizsardzības nolūkā.

               (9)Uz šīm sugām jau attiecas Direktīva 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību, un cekulainais jūras krauklis (Phalacrocorax aristotelis) ir arī iekļauts minētās direktīvas I pielikumā. Tāpēc, lai pieņemtu ierosinātos grozījumus, nebūs vajadzīgas nekādas izmaiņas ES tiesību aktos.

               (10)Tādēļ ES būtu jāiesniedz šie priekšlikumi Nolīguma sekretariātam, gatavojoties 7. Pušu sanāksmei, kas notiks Dienvidāfrikā no 2018. gada 4. līdz 8. decembrim,

               (11)

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1.Eiropas Savienība iesniedz šādus Nolīguma par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību 2. un 3. pielikuma grozījumu priekšlikumus:

               (a)Nolīguma 2. pielikumā iekļaut cekulaino jūras kraukli (Phalacrocorax aristotelis);

               (b)iekļaut ārpus ES (Barenca jūra) esošo Phalacrocorax aristotelis aristotelis populāciju un Phalacrocorax aristotelis desmarestii ES populāciju (Vidusjūras baseina austrumu daļa un Horvātija, Adrijas jūra) 3. pielikuma 1. tabulas A ailē (attiecīgi 2. un 1.c kategorijā);

               (c)pārcelt visas līkšņibīša (Calidris ferruginea), Atlantijas tuklīša (Fratercula arctica) un lielā alka (Alca torda) populācijas uz Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulas A aili (attiecīgi uz 4., 1.b un 4. kategoriju).

               2.Komisija Eiropas Savienības vārdā priekšlikumu paziņo Nolīguma par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību sekretariātam.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes 2005. gada 18. jūlija Lēmums 2006/871/EK par Nolīgumu, ko Eiropas Kopienas vārdā noslēdz attiecībā uz Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību. OV L 345, 8.12.2006., 24. lpp.

                     (2)

                        OV L 20, 26.1.2010., 7. lpp. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2010:020:0007:0025:LV:PDF

                     (3)

                        Saskaņā ar Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulu 2. kategorija ietver populācijas, kurās ir apmēram 10 000 līdz 25 000 īpatņu.

                     (4)

                        Saskaņā ar Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulu 1. kategorija ietver: a) Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību I pielikumā iekļautās sugas;  b) sugas, kas saskaņā ar BirdLife International jaunāko kopsavilkumu IUCN (Starptautiskā Dabas aizsardzības savienība) apdraudēto sugu sarakstā ir uzskaitītas kā apdraudētas; vai c) populācijas, kurās ir mazāk par apmēram 10 000 īpatņu.

                     (5)

                        Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulā pašlaik minētas divas Caladirs ferruginea populācijas: Rietumsibīrijas/Rietumāfrikas populācija, kas iekļauta B ailes 2.c kategorijā, un Centrālās Sibīrijas / Dienvidrietumāzijas un Āfrikas austrumu un dienvidu populācija, kas iekļauta B ailes 2.c kategorijā.

                     (6)

                        Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulā pašlaik iekļautas trīs Fratercula arctica populācijas: Hudzona līča un Austrummeinas–Grenlandes dienvidu, Islandes, Lāču salas, Norvēģijas–dienvidu Novaja Zemļas populācija, kas iekļauta C ailē, Kanādas ziemeļaustrumu, Grenlandes ziemeļu, Jana Majena salas, Svalbāras, ziemeļu Novaja Zemļas populācija, kas iekļauta A ailes 3.a kategorijā, un Fēru Salu, Dienvidnorvēģijas un Zviedrijas, Lielbritānijas, Īrijas un Francijas ziemeļrietumu populācija, kas iekļauta C ailē.

                     (7)

                        Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulā pašlaik iekļautas divas Alca torda populācijas: Alca torda torda populācija Ziemeļamerikas austrumos, Grenlandē, Baltijas un Baltajā jūrā, kas iekļauta C ailē, un Alca torda islandica populācija Islandē, Fēru Salās, Lielbritānijā, Īrijā, Helgolandē un Francijas ziemeļrietumos, kas iekļauta C ailē.

                     (8)

                        Saskaņā ar Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulu 4. kategorijā ietilpst sugas, kuras saskaņā ar BirdLife International jaunāko kopsavilkumu IUCN (Starptautiskā Dabas aizsardzības savienība) apdraudēto sugu sarakstā ir uzskaitītas kā gandrīz apdraudētas, bet neatbilst 1., 2. vai 3. kategorijas nosacījumiem, un kuru stāvoklis prasa starptautisku rīcību.

                     (9)

                        Supra 4.

                     (10)

                        UNEP/AEWA/MOP6/Res. 6.1 —
                  http://www.unep-aewa.org/en/document/adoption-amendments-aewa-annexes-2
                  .

                     (11)

                        “Ilgtspējīga izmantošana” ir bioloģiskās daudzveidības sastāvdaļu izmantošana tādā veidā un apmērā, kas ilgtermiņā nenoved pie bioloģiskās daudzveidības samazināšanās un tādējādi saglabā tās spēju apmierināt tagadējo un nākamo paaudžu vajadzības un centienus.

                     (12)

                        Adaptīva ieguves pārvaldība ir process, kurā pamatojoties uz populāciju un dzīvotņu monitoringu, guvuma datu reģistrēšanu, datu analīzi un regulējuma iespēju definēšanu, medību noteikumus periodiski nosaka no jauna.

                     (13)

                        OV L 345, 8.12.2006., 24. lpp.

                     (14)

                        Saskaņā ar Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulu 2. kategorijā ietilpst populācijas, kurās ir apmēram 10 000 līdz 25 000 īpatņu.

                     (15)

                        Saskaņā ar Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulu 1. kategorijā ietilpst: a) Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību I pielikumā norādītās sugas;  b) sugas, kas saskaņā ar BirdLife International jaunāko kopsavilkumu IUCN (Starptautiskā Dabas aizsardzības savienība) apdraudēto sugu sarakstā ir uzskaitītas kā apdraudētas; vai c) populācijas, kurās ir mazāk par apmēram 10 000 īpatņu.

                     (16)

                        Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulā pašlaik iekļautas divas Caladirs ferruginea populācijas: Rietumsibīrijas/Rietumāfrikas populācija, kas iekļauta B ailes 2.c kategorijā, un Centrālās Sibīrijas / Dienvidrietumāzijas un Āfrikas austrumu un dienvidu populācija, kas iekļauta B ailes 2.c kategorijā.

                     (17)

                        Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulā pašlaik iekļautas trīs Fratercula arctica populācijas: Hudzona līča un Austrummeinas–Grenlandes dienvidu, Islandes, Lāču salas, Norvēģijas–dienvidu Novaja Zemļa populācija, kas iekļauta C ailē, Kanādas ziemeļaustrumu, Grenlandes ziemeļu, Jana Majena salas, Svalbāras, ziemeļu Novaja Zemļa populācija, kas iekļauta A ailes 3.a kategorijā, un Fēru Salu, Dienvidnorvēģijas un Zviedrijas, Lielbritānijas, Īrijas un Francijas ziemeļrietumu populācija, kas iekļauta C ailē.

                     (18)

                        Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulā pašlaik iekļautas divas Alca torda populācijas: Alca torda torda populācija Ziemeļamerikas austrumos, Grenlandē, Baltijas un Baltajā jūrā, kas iekļauta C ailē, un Alca torda islandica populācija Islandē, Fēru Salās, Lielbritānijā, Īrijā, Helgolandē un Francijas ziemeļrietumos, kas iekļauta C ailē.

                     (19)

                        Saskaņā ar Nolīguma 3. pielikuma 1. tabulu 4. kategorijā ietilpst sugas, kuras saskaņā ar BirdLife International jaunāko kopsavilkumu IUCN (Starptautiskā Dabas aizsardzības savienība) apdraudēto sugu sarakstā ir uzskaitītas kā gandrīz apdraudētas, bet neatbilst 1., 2. vai 3. kategorijas nosacījumiem, un kuru stāvoklis prasa starptautisku rīcību.

                     (20)

                        Supra 15.

                     (21)

                        “Ilgtspējīga izmantošana” ir bioloģiskās daudzveidības sastāvdaļu izmantošana tādā veidā un apmērā, kas ilgtermiņā nenoved pie bioloģiskās daudzveidības samazināšanās un tādējādi saglabā tās spēju apmierināt tagadējo un nākamo paaudžu vajadzības un centienus.

                     (22)

                        Adaptīva ieguves pārvaldība ir process, kurā pamatojoties uz populāciju un dzīvotņu monitoringu, guvuma datu reģistrēšanu, datu analīzi un regulējuma iespēju definēšanu, medību noteikumus periodiski nosaka no jauna.

                     (23)

                        OV L 20, 26.1.2010., 7. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 11.6.2018
            COM(2018) 479 final
            2018/0257(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Eiropas Savienības un Marokas Karalistes nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā par grozījumu izdarīšanu 1. un 4. protokolā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Gandrīz pusgadsimta garumā starp Eiropas Savienību un Maroku ir veidota bagātinoša un daudzdimensiju partnerība, ko jo īpaši apliecina Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses
                     1
                   (turpmāk “ES un Marokas asociācijas nolīgums” vai “asociācijas nolīgums”), kas stājās spēkā 2000. gadā. Liberalizācijas pasākumi attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, zivīm un zivsaimniecības produktiem tika iekļauti Asociācijas nolīgumā vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti
                     2
                   (turpmāk “liberalizācijas nolīgums”), kas stājās spēkā 2012. gadā.

                  Saskaņā ar šo priviliģēto partnerību Marokai 2008. gadā tika piešķirts “īpašs statuss”, kas attiecas uz pušu divpusējo attiecību stabilitāti, kā arī uz abu pušu kopīgajiem mērķiem un apņemšanos uzlabot to kopīgās iniciatīvas, piemēram, labu pārvaldību un politiskās un sociāli ekonomiskās reformas.

                  Tajā pašā laikā Savienība ir konsekventi apliecinājusi savu vēlmi atrisināt strīdu Rietumsahārā. Savienība nav atzinusi Marokas suverenitāti pār Rietumsahāru, taču tā pilnībā atbalsta Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra un viņa personiskā sūtņa centienus palīdzēt pusēm panākt taisnīgu, ilgstošu un savstarpēji pieņemamu politisku risinājumu, kas paredzētu Rietumsahāras tautas pašnoteikšanos saskaņā ar nolīgumiem, kas atbilst Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principiem un mērķiem, kā noteikts ANO Drošības padomes rezolūcijās un jo īpaši Rezolūcijā 2152 (2014) un 2218 (2015).

                  Eiropas Savienības Tiesa ar 2016. gada 21. decembra spriedumu lietā C-104/16 P
                     3
                   ir nospriedusi, ka asociācijas nolīgumu un liberalizācijas nolīgumu, kas noslēgts starp ES un Maroku, nepiemēro Rietumsahārai.

                  Kopš Tiesas sprieduma pasludināšanas vairs nevarēja turpināt to tirdzniecības preferenču de facto piemērošanu, kuras paredzētas asociācijas nolīgumā un tā protokolos attiecībā uz izstrādājumiem, kā izcelsme ir Rietumsahārā – teritorijā, kam nav savas pārvaldes –, izņemot, ja tiktu grozīts 1. protokols (piekļuve ES tirgum attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, zivīm un zivsaimniecības produktiem no Marokas) un 4. protokols (izcelsmes noteikumi), lai noteiktu, ka attiecībā uz Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem piemēro tādus pašu noteikumus kā attiecībā uz tiem, kuri iegūti Marokā.

                  Padome 2017. gada 29. maijā pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar mērķi nodrošināt juridisko pamatu, lai piešķirtu preferences Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem, un pieņēma sarunu norādes. Notika divas sarunu kārtas. Pirmā kārta notika 2017. gada 15. un 16. jūnijā, otrā kārta — 2017. gada 18. jūlijā. Sarunu vadītāji parafēja nolīguma projektu 2018. gada 31. janvārī.

                  Ar šo priekšlikumu tiek ieviesti grozījumi ES un Marokas asociācijas nolīguma 1. protokolā un 4. protokolā, lai izpildītu Tiesas 2016. gada 21. decembra sprieduma prasības un nodrošinātu juridisko pamatu preferenču piešķiršanai attiecībā uz Rietumsahāras izstrādājumiem.

                  Priekšlikuma mērķis ir izvairīties no tirdzniecības pārtraukšanas ar Rietumsahāru, saglabājot piekļuvi ES tirgum stabilā līmenī, jo netiek piešķirtas jaunas preferences. Jo īpaši tā mērķis ir veicināt Rietumsahāras ekonomikas attīstību, piešķirot tās eksportam uz ES tādus pašus noteikumus kā Marokas izcelsmes izstrādājumu eksportam. Tādēļ šādi pasākumi palīdzēs novērst to, ka Rietumsahāra atrodas konkurences ziņā nelabvēlīgā situācijā un tādējādi zaudē ieguldījumu iespējas, salīdzinot ar kaimiņvalstīm, attiecībā uz kurām noteiktas tarifa preferences ar dažādiem noteikumiem (asociācijas nolīgumi vai vispārējo preferenču sistēmas ietvaros).

                  Visbeidzot, ir jānorāda, ka Eiropas Savienības Tiesas 2018. gada 27. februāra spriedums Lietā C-266/16 attiecas uz partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp ES un Maroku. Tas ir atsevišķs jautājums, kas nav saistīts ar piekļuvi tirgum, uz kuru attiecas asociācijas nolīgums un tāpēc arī šis priekšlikums.

                  Ir zināms, ka jebkurš nolīgums būs tikai provizorisks, gaidot strīda atrisinājumu ANO sistēmas ietvaros un saskaņā ar attiecīgajām ANO Drošības padomes rezolūcijām. Šajā kontekstā tiek atzīmēts, ka attiecīgajā nolīgumā ir norādīts, ka tas tiek noslēgts, neskarot attiecīgo ES nostāju attiecībā uz Rietumsahāras un Marokas statusu šajā reģionā.

               •Atbilstība pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Šis priekšlikums atbilst pašreizējai tirdzniecības politikai. Jāatzīmē, ka muitas iestādes līdz 2016. gada 21. decembrim, t.i., dienai, kad pasludināts Tiesas spriedums lietā C-104/16 P, piemēroja de facto preferences attiecībā uz Rietumsahāras izstrādājumiem, kas sertificēti kā izstrādājumi, kuru izcelsme ir Marokā. Marokai un Rietumsahārai netiks piešķirtas jaunas tirdzniecības preferences papildus tām, kuras tām bija piešķirtas pirms 2016. gada 21. decembra. Priekšlikuma mērķis ir vienkārši paplašināt preferenču ģeogrāfisko darbības jomu, nevis mainīt to apjomu vai izstrādājumus, uz kuriem tās attiecas.

                  Priekšlikums atbilst Eiropas kaimiņattiecību politikas vispārējiem mērķiem, jo tas palīdz uzlabot tirdzniecības un ekonomiskās attiecības ar dienvidu kaimiņreģiona valstīm, īstenojot ciešu sadarbību. Turklāt tas ir arī saskaņā ar vispārējo Savienības politiku attiecībā uz Maroku. Savienības mērķis ir stiprināt privileģēto partnerību ar šo valsti, neskarot tās procedūras rezultātu, ko veic Apvienoto Nāciju Organizācija attiecībā uz Rietumsahāru.

                  Tas nav nepieredzēts gadījums, ka tirdzniecības preferencēm var būt plašāks tvērums nekā līgumslēdzēju pušu teritorijas, jo ES un Marokas asociācijas nolīgumam ir divas kopīgās deklarācijas, kurās norādīts, ka Sanmarīno Republikas un Andoras izcelsmes izstrādājumus “Maroka pieņem kā Kopienas izcelsmes izstrādājumus šā nolīguma nozīmē”.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Tarifa preferences, kas piešķirtas Marokai ar Protokoliem Nr. 1 un Nr. 4, var tikt attiecinātas uz Rietumsahāras izstrādājumiem saskaņā ar konkrētiem nosacījumiem ar noteikumu, ka pastāv atbilstošs juridiskais pamats. Tieši juridiskā pamata izveide ir pievienotā nolīguma projekta mērķis. Grozījumi asociācijas nolīguma attiecīgajos protokolus ļauj piešķirt Savienības tarifa preferences, pamatojoties uz vietējo iedzīvotāju ieguvumu un cilvēktiesību ievērošanas izvērtēšanu.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Juridiskais pamats šā nolīguma parakstīšanai ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. pants saistībā ar 218. panta 5. punktu, jo tas ir jautājums, kas ietilpst kopējā tirdzniecības politikā.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Kopējā tirdzniecības politika ir Savienības ekskluzīvā kompetencē (LESD 3. panta 1. punkts), un saskaņā ar 5. panta 3. punktu Līgumā par Eiropas Savienību (LES), subsidiaritātes principu nepiemēro jomās, kuras ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

                  Priekšlikums ir samērīgs risinājums, lai sasniegtu izvirzītā jautājuma risinājumu. Šis nolīgums nemainīs Sahāras izcelsmes izstrādājumu piekļuves ES tirgum līmeni, kas pastāvēja pirms Tiesas 2016. gada 21. decembra sprieduma. Izcelsmes noteikumi ir definēti asociācijas nolīguma 4. protokolā; tajā tiek izdarīti grozījumi, lai sasniegtu izvirzīto mērķi un lai saprātīgā termiņā rastu risinājumu pašreizējām komerciālajām neskaidrībām, kas skar Rietumsahāras izstrādājumu eksportu uz Savienību, neskarot procedūru, ko veic Apvienoto Nāciju Organizācija attiecībā uz Rietumsahāru, un neskarot strīda galīgo iznākumu.

                  Līdz ar to priekšlikums Padomes Lēmumam par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti par grozījumu izdarīšanu 1. un 4. protokolā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi un ir piemēroti paredzēto mērķu sasniegšanai.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Grozījumus attiecīgajos protokolos var tikt izdarīti tikai, pusēm noslēdzot nolīgumu. Tas attiecas arī uz nepieciešamo sadarbību starp iestādēm, lai īstenotu tirdzniecības preferences.

                  Nolīgums ir vēstuļu apmaiņa starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti. Nolīgums starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti ir vienīgais līdzeklis, lai nodrošinātu, ka uz Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem var attiecināt preferenciālu izcelsmi, ņemot vērā to, ka Marokas iestādes ir vienīgās, kas var nodrošināt atbilstību noteikumiem, kas vajadzīgi šādu preferenču piešķiršanai.

                  Nolīguma projektā ir paredzēta nolīguma provizoriskas piemērošanas iespēja pirms tā noslēgšanas. Tomēr uzskata, ka nav vajadzības ierosināt šādu provizorisku piemērošanu.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ietekmes novērtējums

                  Kā to ir pieprasījusi Padome, Komisija ir izvērtējusi nolīguma iespējamo ietekmi uz ilgtspējīgu attīstību, jo īpaši saistībā ar tām priekšrocībām un trūkumiem attiecībā uz konkrētajiem iedzīvotājiem, kas izriet no Rietumsahāras izstrādājumiem piešķirtajām tarifa preferencēm.

               Komisijas dienesti saskārās ar dažāda veida metodiskiem ierobežojumiem. Pirmkārt, vispārējā ziņā statistikas informācija par Rietumsahāru joprojām ir nepilnīga un neviendabīga. Turklāt sarežģījumus rada prakse, kas bija spēkā līdz 2016. gada 21. decembrim, kad Eiropas Savienības Tiesa pasludināja spriedumu. Tā kā uz precēm no Rietumsahāras, kas importētas Savienībā, attiecās de facto tādas pašas preferences kā uz Marokas izcelsmes precēm, parasti nav iespējams atšķirt importu no Rietumsahāras un importu no Marokas. Turklāt jēdzienu “attiecīgie iedzīvotāji” var interpretēt dažādi un pat pretrunīgi
                  4
               . Tas var attiekties uz iedzīvotājiem, kas dzīvo attiecīgajā teritorijā; tā ir Marokas interpretācija, kurā nav nošķīruma starp iedzīvotājiem, pamatojoties uz etnisko piederību/piederību kopienai. Tas var attiekties arī uz noteiktiem iedzīvotājiem, jo īpaši pamatojoties uz etnisko piederību/piederību kopienai (sahravi); šādā gadījumā konkrētie iedzīvotāji var vismaz daļēji būt personas, kuras dzīvo ārpus Rietumsahāras (bēgļi), un daži nesen iemitinājušies pašreizējie iedzīvotāji var nebūt iekļauti šai grupā. Šādu interpretāciju jo īpaši sniedz Front Polisario.

               Lai gan Rietumsahāras iedzīvotājiem ir tiesības uz pašnoteikšanos, pirmkārt, Eiropas Savienībai nav jāveic šīs tautas skaitīšana, un, otrkārt, ANO dokumenti par saimniecisko darbību teritorijās, kam nav savas pārvaldes, attiecas arī uz šo reģionu iedzīvotājiem, ja runa ir par sociāli ekonomiskiem ieguvumiem
                  5
               . Paturot prātā šīs atšķirības un grūtības, pārbaudot ietekmi uz tādu cilvēku grupu, kuras kontūras vēl jānosaka, ņemot vērā, ka preferences attiecina uz izstrādājumiem no konkrētas teritorijas un ka preferences, loģiski spriežot, galvenokārt būs saistītas ar minēto teritoriju, analīzē galvenā uzmanība tika pievērsta priekšrocībām, ko gūst Rietumsahāras iedzīvotāji.

                  Novērtējuma kritēriji ir balstīti uz attiecīgajiem rādītājiem, kas ietverti Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu 73. pantā, kuros noteikts, ka tie, kuri “uzņemas atbildību par to teritoriju pārvaldi, kuru tautas vēl nav sasniegušas pilnīgu pašpārvaldi, atzīst principu, ka šajās teritorijās dzīvojošo intereses ir primāras” un “kā svētu pienākumu uzņemas saistības maksimāli veicināt šo teritoriju iedzīvotāju labklājību”.

                  Tādējādi novērtējums attiecas uz tirdzniecības plūsmām ar izcelsmi Rietumsahārā un jo īpaši uz zivsaimniecības produktiem, lauksaimniecības produktiem un fosfātiem, kā arī uz ietekmi uz dabas resursiem, nodarbinātību un cilvēktiesībām. Tas balstās ne tikai uz pastāvošo datu analīzi, bet arī uz prognozēm. Ņemot vērā konkrētos apstākļus Rietumsahārā un grūtības Savienībai kā trešai personai veikt izmeklēšanu tās teritorijā, Komisija centās iegūt objektīvus un uzticamus datus, galvenokārt sazinoties ar Maroku, pilsonisko sabiedrību un Front Polisario un atsaucoties uz publiski pieejamu informāciju. Komisija arī ņēma vērā visu pārējo pieejamo informāciju. Dažos gadījumos informācija tomēr ir neskaidra un ierobežota.

               Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Eiropas Komisijas dienesti un Eiropas Ārējās darbības dienests veica plašu apspriešanos ar Rietumsahāras iedzīvotājiem.

                  Šī apspriešanās parādīja, ka vairākums atbalsta liberalizācijas nolīguma grozīšanu, lai attiecinātu tarifa preferences arī attiecībā uz Rietumsahāras izstrādājumiem. Vairākums aptaujāto ziņoja, ka kopumā tirdzniecības preferences pozitīvi ietekmēs iedzīvotājus kopumā, jo īpaši uzsverot to izšķirošo sviras efektu privāto ieguldījumu jomā. Tie norādīja, ka priviliģēta piekļuve Eiropas tirgiem uzlabotu uzņēmējdarbības vidi, kā arī Eiropas tiešos ieguldījumus, tādējādi atbalstot jauno Rietumsahāras uz līdzdalību balstītas un ilgtspējīgas attīstības modeli. Tomēr lielākā daļa aptaujāto arī uzskatīja, ka pastāvīga juridiska nenoteiktība, kas ietekmē tirdzniecības plūsmas ar Rietumsahāru, ievērojami mazina sociāli ekonomisko attīstību, ko to jau apliecina lejupslīde tirdzniecības attiecībās starp Rietumsahāru un atsevišķām dalībvalstīm un dažās nozarēs. Aptaujātās personas uzskata, ka, ierobežojot Rietumsahāras piekļuvi ārvalstu tirgiem un ieguldījumiem, tiktu kavēta iekšzemes saimnieciskās darbības attīstība un tiktu apdraudētas konkrētas sociāli ekonomiskas un politiskas pārmaiņas šajā brīdī, kad šķiet, ka Rietumsahārā attīstība varētu beidzot sākties.

                  Front Polisario, ar kuru arī notika apspriešanās, kā arī dažas nevalstiskās organizācijas pauda negatīvu viedokli. Šis negatīvais viedoklis nebija pamatots ar īpašu negatīvu ietekmi uz Rietumsahāras iedzīvotājiem, ko radītu plānoto tarifa preferenču piemērošana, bet drīzāk ar bažām par to, ka preferences saglabātu Rietumsahāras status quo, uzskatot, ka Maroka ir okupējusi Rietumsahāru.

                  Novērtējums parāda, ka ES un Marokas asociācijas nolīgumā paredzēto tarifa preferenču piešķiršana pozitīvi ietekmē Rietumsahāras ekonomiku un ka šai ietekme nākotnē būtu jāturpinās un pat jāpalielinās. Bailes, ka tarifa preferenču paplašināšana nozīmētu, ka tiek atzīts status quo, nav pamatotas, jo nekas šajā nolīgumā neparedz Marokas suverenitātes atzīšanu pār Rietumsahāru.

                  Cilvēktiesības

                  Kopumā cilvēktiesību situācija Rietumsahārā ir līdzīga cilvēktiesību situācijai Marokā. Pastāv tādi paši tiesību aizsardzības mehānismi un likumi. Tomēr saistībā ar politisko strīdu Rietumsahārā ir atsevišķi specifiski noteikumi, jo īpaši attiecībā uz vārda, demonstrāciju un biedrošanās brīvību. Faktiski jebkurš “teritoriālās integritātes apdraudējums”, proti, arī aicinājums uz neatkarības nodobināšanu, kā to dara pro-Polisario, ir aizliegts, un par to draud naudas sods vai pat cietumsods.

                  Vispārīgi runājot, attiecībā uz paredzamo ietekmi uz cilvēktiesību situāciju reģionā, ko radītu tarifa preferenču attiecināšana arī uz Rietumsahāras izstrādājumiem, pēc analoģijas var salīdzināt ar ES un Marokas asociācijas nolīguma ietekmi uz cilvēktiesību situāciju Marokā. Ciktāl nolīgums veicina regulējuma konverģenci virzībā uz ES standartiem dažādās jomās, konstatē pozitīvu netiešu ietekmi, galvenokārt, attiecībā uz darba apstākļiem (piemēram, drošības pasākumiem), tiesību aktiem darba tiesību jomā (piemēram, bērnu aizsardzība), fitosanitāriem pasākumiem un patērētāju aizsardzību.

                  Ekonomiskā un komerciālā ietekme

                  Attiecībā uz saimnieciskās darbības dažādām nozarēm secinājumi ir šādi.

                  Rietumsahārā ir lauksaimniecības nozare, kurā galvenokārt ražo agrīnas ražas augļus un dārzeņus (tomātus un melones), kam ir noiets Eiropas Savienības tirgū. Tiek lēsts, ka ražošanas apjoms ir 64 000 tonnas, un tas veido aptuveni 14 000 tiešu darbvietu. Importa vērtība sasniedz aptuveni 65 miljonus euro. Ja nebūtu tarifa preferenču, par šādu eksportu būtu jāmaksā muitas nodokļi 6,6 miljonu euro apmērā.

                  Šie ekonomiskie ieguvumi varētu paplašināties, ja nākotnē Rietumsahāra vēl vairāk attīstītu ražošanu un eksportu uz ES saskaņā ar projektiem, kas pašlaik tiek izskatīti. Tas ietekmētu arī darbvietu skaitu, kas saskaņā ar dažām prognozēm varētu palielināties piecas reizes. Attiecībā uz apgalvojumiem par to, ka ar nolīgumu rosināto lauksaimniecības darbību attīstība ietekmētu dabas resursu, īpaši ūdens, izmantošanu, Marokas aplēses par gruntsūdeņu izmantošanu, lai gan daži tās apšaubīja, liecina par nelielu ietekmi uz neatjaunojamo gruntsūdeņu rezervēm. Tiek veikti arī pasākumi, lai samazinātu ūdens patēriņu no gruntsūdeņiem (piemēram, lokalizēta apūdeņošana un jūras ūdens atsāļošana). Kopumā pašlaik šķiet, ka ir maz ticamu alternatīvu, kas ļautu attiecīgā reģiona ekonomikai attīstīties, un trūkumi, kas rodas ūdens resursu izmantošanas rezultātā, tiek kompensēti ar pozitīvo ekonomisko ietekmi uz Rietumsahāru.

                  Zivsaimniecības produktu nozarē Rietumsahārā ir liela apjoma zivsaimniecības produktu pārstrādes rūpniecība; tā ietver 141 uzņēmumu, kam ir atļauts eksportēt uz Eiropas Savienību. Zivsaimniecības produktu eksports no reģiona 2015. un 2016. gadā bija no 100 miljonu euro līdz 200 miljonu euro apmērā. Aptuveni 45 000 darbvietu tieši vai netieši bija atkarīgas no šā eksporta uz Eiropas Savienību. Tarifa preferenču attiecināšanai uz šo importu būtu nozīmīga ietekme uz reģiona ekonomiku un tātad – uz nodarbinātību. Tas atbilstu arī Eiropas Savienības centieniem, lai ar savu finansiālo atbalstu Rietumsahārā atbalstītu un attīstītu nozares konkurētspēju, nodarbinātību un zvejnieku dzīves kvalitāti, kā arī dabas resursu ilgtspējīgu izmantošanu. Savukārt, noraidot šo preferenču piešķiršanu, tiktu apdraudēts ne tikai eksports, bet arī nodarbinātība, kā arī palielināta iespējamība, ka šīs pārstrādes darbības tiek veiktas citās vietās un, iespējams, Marokā. Tas būtu arī pretrunā Eiropas Savienības mērķiem atbalstīt šīs nozares attīstību Rietumsahārā.

                  Eiropas importētāji, kas ieved zivsaimniecības produktus no Rietumsahāras, ir norādījuši, ka, ņemot vērā augsto kopējo ārējo tarifu (nepreferenciālā likme ārpus preferences), būtu daudz neizdevīgāk pirkt šos produktus, ja netiktu piešķirts nekāds preferenciāls režīms.

                  Visbeidzot, attiecībā uz fosfātu ražošanas nozari, ņemot vērā tās pašreizējo stāvokli, to tūlīt un tieši neietekmē Rietumsahāras izslēgšana no asociācijas nolīguma. Tam ir trīs galvenie iemesli: 1) dažiem izstrādājumiem (neapstrādātiem fosfātiem) piemēro nulles nodokļa likmi (vislielākās labvēlības tarifa klauzula), 2) netiek ražoti fosfāti, attiecībā uz kuriem pastāv tirgus Eiropas Savienībā, 3) dažu Rietumsahārā ražotu fosfātu pārstrāde Marokā (vai jebkurā citā valstī, ar kuru Eiropas Savienība ir noslēgusi nolīgumu par preferenciālu režīmu) būtu pietiekama, lai piešķirtu šiem izstrādājumiem Marokas preferenciālo izcelsmi; tātad preferenču attiecināšana uz šiem pārstrādātajiem izstrādājumiem nav atkarīga no rūdas izcelsmes.

                  Tajā pašā laikā šķiet, ka preferenču piešķiršana Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem ietekmētu dažu fosfātu ražošanas turpmāko attīstību. Būtiski paziņotie ieguldījumi (vairāk nekā 2 miljardu ASV dolāru apmērā) fosfāta atvasināto izstrādājumu ražošanā Rietumsahārā (jo īpaši fosforskābe un mēslošanas līdzekļi) tiktu apdraudēti, ja uz šo fosfāta izstrādājumu eksportu uz Savienību nevarētu attiecināt preferenciālu režīmu. Ja nebūtu preferenču, ieguldījumi citos apgabalos, kur uz ražošanu būtu attiecināmas preferences (piemēram, Marokā), būtu pievilcīgāki nekā Rietumsahārā. Ieguldījumu pārtraukšana Rietumsahārā ietekmētu ražošanas jaudu, izstrādājumu daudzveidību un tādējādi arī nodarbinātību fosfāta ražošanas nozarē reģionā.

                  Kopumā tarifa preferenču piešķiršanai vajadzētu radīt būtisku ietekmi uz reģiona ekonomisko attīstību. Tomēr, lai uzraudzītu šo ietekmi, nolīgumā īpaši paredzēta piemērota sistēma un procedūra, lai ļautu pusēm, izmantojot regulāru informācijas apmaiņu, novērtēt nolīguma ietekmi tā īstenošanas laikā.

                  Neraugoties uz grūtībām iegūt vienmēr precīzus datus, no šā pētījuma var secināt, ka Rietumsahārā ir saimnieciskās un ražošanas darbības, kam lielā mērā būtu interese gūt labumu no tādām pašām tarifa preferencēm kā tās, ko piešķir Marokas Karalistei. Patiesībā uz dažām no šīm ražošanas darbībām līdz 2016. gada 21. decembrim attiecās šādas preferences, kas nodrošināja ekonomisko izaugsmi un darbvietu radīšanu Rietumsahārā: jo īpaši tas attiecas zivsaimniecības un dažu lauksaimniecības produktu nozari. Savienības tarifa preferenču attiecināšana uz šiem produktiem ļautu turpināt šo eksportu.

                  Rietumsahāras ekonomiskā potenciāla dažādošana nozīmē ārvalstu ieguldījumu veicināšanu, kam būs nepieciešama lielāka juridiskā noteiktība un līdz ar to arī precizējums par tarifa nosacījumiem, kuri piemērojami Rietumsahāras pašreizējam un turpmākajam eksportam uz Savienību. Tarifa preferenču attiecināšana arī uz Rietumsahāras izstrādājumiem padarīs drošākus nosacījumus ieguldījumiem un, ņemot vērā reģiona neizmantoto ekonomisko potenciālu un pašreizējo zemo tiešo ārvalstu ieguldījumu līmeni, veicinās būtisku un strauju izaugsmi, kas ir labvēlīga vietējai nodarbinātībai.

                  Savukārt tarifa preferenču nepiešķiršana būtiski apdraudētu Rietumsahāras eksportu, jo īpaši eksportu, kas attiecas uz zivsaimniecības produktiem un lauksaimniecības produktiem, un līdz ar to ir iespējams, ka ražošanas darbību jau tā nelielais skaits tiktu vēl samazināts, radot papildu šķēršļus reģiona attīstībai. Ja preferences netiktu attiecinātas uz Rietumsahāras izstrādājumiem, uz šiem izstrādājumiem attiektos muitas nodokļi, kas piemērojami Savienībā vislielākās labvēlības režīma ietvaros, un tādēļ tiem nebūtu priviliģētas piekļuves Savienības tirgum. Tas tikai ļoti mazā mērā skartu rūpniecisko izstrādājumu eksportu (fosfāti), bet tam būtu ļoti negatīva ietekme uz zivsaimniecības produktu un lauksaimniecības produktu eksportu uz Savienību.

                  Vispārīgāk runājot, tarifa preferenču piešķiršana būtiski ietekmētu Rietumsahāras ekonomikas attīstību, stimulējot šajās nozarēs veiktos ieguldījumus. Tā tas ir, piemēram, attiecībā uz noteiktiem fosfātiem (jo īpaši fosforskābi un mēslošanas līdzekļiem), ieguldījumi jau tiek plānoti lauksaimniecības jomā, kur jau pastāv arī attīstības projekti, kā arī zivsaimniecības jomā. Savukārt, ja šīs preferences netiktu piešķirtas, varētu tikt nelabvēlīgi ietekmēti ieguldījumi, izaugsme un saimnieciskās darbības dažādošana, kā arī nodarbinātība.

                  No starptautiskajām tiesībām, jo īpaši saskaņā ar Vīnes konvencijas 36. pantu, izriet, ka preferenču piešķiršana ir pati par sevi tikai papildu tiesības Rietumsahāras reģionam, kurā nav iekļauti atbildes pienākumi, un tādēļ to var uzskatīt par labumu reģionam. Ūdens resursu izmantošanas un darbvietu gadījumā potenciālā negatīvā ietekme ir pilnīgi netieša. Cilvēktiesību gadījumā ar tarifa preferencēm nevar būt saistīta nekāda negatīva ietekme.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Priekšlikums nav saistīts ar REFIT.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Attiecībā uz Savienības muitas ieņēmumiem nebūtu jākonstatē nekāda būtiska ietekme uz budžetu. Šajā jautājumā jāuzsver, ka līdz 2016. gada 21. decembrim uz Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem, tos ievedot Savienībā, de facto attiecās atbrīvojums no muitas nodokļa.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, novērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Tomēr, lai uzraudzītu nolīguma ietekmi uz attiecīgajiem iedzīvotājiem un dabas resursu izmantošanu attiecīgajās teritorijās, nolīgumā īpaši paredzēta piemērota sistēma un procedūra, lai ļautu pusēm, izmantojot regulāru informācijas apmaiņu, novērtēt nolīguma ietekmi tā īstenošanas laikā. Eiropas Savienība un Maroka vienojās vismaz reizi gadā savstarpēji apmainīties ar informāciju Asociācijas komitejas ietvaros, kas izveidota saskaņā ar ES un Marokas asociācijas nolīgumu. Īpašo kārtību šai novērtēšanai noteiks vēlāk, kuru pēc tam pieņems Asociācijas komiteja.

                  Turklāt Komisijas dienesti un Eiropas Ārējās darbības dienests informēs pilsonisko sabiedrību par nolīguma īstenošanu.

               2018/0257 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Eiropas Savienības un Marokas Karalistes nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā par grozījumu izdarīšanu 1. un 4. protokolā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar 218. panta 5. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses
                  6
                (turpmāk “asociācijas nolīgums”), stājās spēkā 2000. gadā.

               (2)Kopš asociācijas nolīguma stāšanās spēkā ES turpināja stiprināt divpusējās attiecības ar Maroku un tai piešķīra īpašu statusu.

               (3)Tajā pašā laikā Savienība nav atzinusi Marokas suverenitāti pār Rietumsahāru, ir konsekventi apliecinājusi savu vēlmi atrisināt strīdu Rietumsahārā, kas ir teritorija, kurai nav savas pārvaldes un kuru pašlaik lielā mērā pārvalda Maroka. Savienība pilnībā atbalsta Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra un viņa personiskā sūtņa centienus palīdzēt pusēm panākt taisnīgu, ilgstošu un savstarpēji pieņemamu politisku risinājumu, kurš nodrošinātu Rietumsahāras tautas pašnoteikšanos saskaņā ar vienošanos, kas atbilst Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķiem un principiem, kā noteikts ANO Drošības padomes rezolūcijās un jo īpaši Rezolūcijā 2152 (2014) un 2218 (2015).

               (4)Kopš stājās spēkā asociācijas nolīgums, Rietumsahāras izstrādājumi, kas apstiprināti kā izstrādājumi ar Marokas izcelsmi, tika ievesti Savienībā, gūstot labumu no tarifa preferencēm, kuras noteiktas asociācijas nolīgumā.

               (5)Eiropas Savienības Tiesa savā spriedumā lietā C-104/16 P
                  7
                tomēr ir norādījusi, ka asociācijas nolīgums attiecas tikai uz Marokas Karalistes teritoriju un tas neietver Rietumsahāru, kurai nav savas pārvaldes.

               (6) Būtu svarīgi nodrošināt to, ka netiek traucētas gadu gaitā attīstītās tirdzniecības plūsmas, vienlaikus izveidojot atbilstošas garantijas cilvēktiesību aizsardzībai un ilgtspējīgai attīstībai attiecīgajās teritorijās. Padome 2017. gada 29. maijā pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Marokas Karalisti nolūkā izveidot juridisko pamatu, lai Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem piešķirtu tarifa preferences, kas paredzētas asociācijas nolīgumā. Nolīgums starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti ir vienīgais līdzeklis, lai nodrošinātu, ka uz Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem attiecina preferenciālu izcelsmi, ņemot vērā to, ka Marokas iestādes ir vienīgās, kas var nodrošināt atbilstību noteikumiem, kuri vajadzīgi šādu preferenču piešķiršanai.

               (7)Komisija ir izvērtējusi nolīguma iespējamo ietekmi uz ilgtspējīgu attīstību, jo īpaši saistībā ar tām priekšrocībām un trūkumiem, ar ko saskartos attiecīgie iedzīvotāji un kas izriet no Rietumsahāras izstrādājumiem piešķirtajām tarifa preferencēm, un ietekmi uz dabas resursu izmantošanu attiecīgajās teritorijās. Tarifu atvieglojumu ietekmi uz nodarbinātību, cilvēktiesībām un dabas resursu izmantošanu ir ļoti sarežģīti noteikt, jo tā pēc būtības ir netieša. Turklāt nav viegli iegūt objektīvu informāciju par šo jautājumu.

               (8)Tomēr novērtējumā ir norādīts, ka kopumā ieguvumi Rietumsahāra ekonomikai, kas izriet no asociācijas nolīgumā paredzēto tarifa preferenču piešķiršanas Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem, un jo īpaši spēcīgais sviras efekts ekonomikas izaugsmei un līdz ar to sociālajai attīstībai, atsver trūkumus, kuri tika minēti apspriešanās procesā, piemēram, plašā dabas resursu, jo īpaši pazemes ūdens rezervju, izmantošana, attiecībā uz ko jau ir veikti pasākumi.

               (9)Tādējādi tarifa preferenču attiecināšana uz Rietumsahāras izcelsmes izstrādājumiem pozitīvi ietekmēs attiecīgos iedzīvotājus, un šai ietekme nākotnē būtu jāturpinās un pat jāpalielinās. Novērtējums parāda, ka tarifa preferenču attiecināšana arī uz Rietumsahāras izstrādājumiem padarīs drošākus nosacījumus ieguldījumiem un veicinās būtisku un strauju izaugsmi, kas ir labvēlīga vietējai nodarbinātībai. Tas, ka Rietumsahārā ir saimnieciskās un ražošanas darbības, kam lielā mērā būtu interese gūt labumu no tarifa preferencēm, kuras paredzētas asociācijas nolīgumā, parāda, ka tarifa preferenču nepiešķiršana būtiski apdraudētu Rietumsahāras eksportu, jo īpaši eksportu, kas attiecas uz zivsaimniecības produktiem un lauksaimniecības produktiem. Tarifa preferenču piešķiršana būtiski ietekmētu Rietumsahāras ekonomikas attīstību, stimulējot šajās nozarēs ieguldījumus.

               (10)Komisija sadarbībā ar Eiropas Ārējās darbības dienestu ir arī pārliecinājusies, ka attiecīgie iedzīvotāji, uz kuriem attiecas nolīgums, ir tikuši pienācīgi iesaistīti apspriešanās procesā, izmantojot apspriešanās, kurā piedalās Rietumsahāras iedzīvotāju plašs sociāli ekonomisko un politisko pārstāvju loks. Lielākā daļa šo iesaistīto personu norādīja, ka viņas atbalsta asociācijas nolīguma tarifa preferenču attiecināšanu uz Rietumsahāru. Tās personas, kas noraidīja tarifa preferenču attiecināšanu uz Rietumsahāru, neidentificēja konkrētu negatīvu ietekmi uz attiecīgajiem iedzīvotājiem, bet galvenokārt uzskatīja, ka šis nolīgums apstiprinātu Marokas pozīciju Rietumsahārā. Tomēr nekas šajā nolīgumā neparedz, ka tas atzīstu Marokas suverenitāti pār Rietumsahāru. Turklāt Savienība turpinās ar pastiprinātiem centieniem atbalstītu procesu strīda atrisināšanai miermīlīgā ceļā, kas sākts ANO vadībā.

               (11)Tāpēc Komisija Eiropas Savienības vārdā ir risinājusi sarunas vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti par grozījumu izdarīšanu 1. un 4. protokolā asociācijas nolīgumam, kurš tika parafēts 2018. gada 31. janvārī.

               (12)Nolīgums palīdz sasniegt mērķus, uz kuriem Savienība tiecas saskaņā ar 21. pantu Līgumā par Eiropas Savienību.

               (13)Tādēļ nolīgums būtu jāparaksta Eiropas Savienības vārdā, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināta Nolīguma vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti par grozījumu izdarīšanu 1. un 4. protokolā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, parakstīšana, ņemot vērā minētā nolīguma noslēgšanu.

               Parakstāmā nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Padomes Ģenerālsekretariāts izveido instrumentu, kas piešķir nolīguma sarunu vadītāja norādītajai(-ām) personai(-ām) visas pilnvaras parakstīt nolīgumu, ņemot vērā tā noslēgšanu.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā dienā [...].

               Briselē,

                     Padomes vārdā

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 70, 18.3.2000., 2. lpp.

                     (2)

                        Padomes Lēmums vēstuļu apmaiņas veidā par savstarpējiem liberalizācijas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, zivīm un zivsaimniecības produktiem, 1., 2. un 3. protokola un šo protokolu pielikumu aizstāšanu un grozījumiem asociācijas nolīgumā (OV L 241, 7.9.2012., 2. lpp.).

                     (3)

                        Tiesas 2016. gada 21. decembra spriedums: Padome/Front Polisario, C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.

                     (4)

                        Jāatzīmē, ka, lai gan, piemēram, sarunu norāžu franču valodas versijā runa ir par “iedzīvotājiem”, angļu valodas versijā runa ir par “tautu”. Tas jau atspoguļo dažādo terminoloģiju ANO dokumentu līmenī. Piemēram, Starptautiskā Tiesa 1975. gada 16. oktobra atzinumā savos secinājumos izmanto terminu “iedzīvotāji” franču valodas versijā, taču “tauta” angļu valodas versijā.

                     (5)

                        Rezolūcija, ko 2017. gada 7. decembrī pieņēma Ģenerālā asambleja par saimnieciskām un cita veida darbībām, kas ietekmē tautu intereses teritorijās, kam nav savas pārvaldes (2017. gada 14. decembra dokuments A/RES/72/92).

                     (6)

                        OV L 70, 18.3.2000., 2. lpp.

                     (7)

                        Tiesas 2016. gada 21. decembra spriedums: Padome/Front Polisario, C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē,11.6.2018
            COM(2018) 479 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmums
            par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Eiropas Savienības un Marokas Karalistes nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā par grozījumu izdarīšanu 1. un 4. protokolā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses

               PIELIKUMS

               Projekts Eiropas Savienības un Marokas Karalistes nolīgumam vēstuļu apmaiņas veidā par grozījumu izdarīšanu 1. un 4. protokolā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses

               A. Savienības vēstule

               Cienītā kundze! / Godātais kungs!

               Man ir tas gods atsaukties uz sarunām, kas notika saskaņā ar Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (“asociācijas nolīgums”), attiecībā uz grozījumiem šā nolīguma noteiktos protokolos.

               Pēc šīm sarunām Eiropas Savienība un Marokas Karaliste ir vienojušās par turpmāko.

               Šis nolīgums tiek noslēgts, neskarot attiecīgo Eiropas Savienības nostāju attiecībā uz Rietumsahāras un Marokas statusu šajā reģionā.

               Abas Puses atkārtoti apstiprina savu atbalstu Apvienoto Nāciju Organizācijas procesam un atbalsta ģenerālsekretāra centienus, lai panāktu galīgo politisko risinājumu saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principiem un mērķiem, un pamatojoties uz Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcijām.

               Eiropas Savienība un Marokas Karaliste ir vienojušās aiz asociācijas nolīguma 4. protokola iekļaut šādu kopīgo deklarāciju.

               “Kopīgā deklarācijā par 1. un 4. protokola Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (turpmāk “asociācijas nolīgums”), piemērošanu

               1.
                     Tiem izstrādājumiem, kuru izcelsme ir Rietumsahāra un uz kuriem attiecas Marokas muitas iestāžu kontrole, piemēro tādas pašas tirdzniecības preferences kā tās, ko Eiropas Savienība piešķīrusi izstrādājumiem, uz kuriem attiecas asociācijas nolīgums.

               2.
                     Nolīguma 4. protokolu piemēro mutatis mutandis, lai noteiktu 1. punktā minēto izstrādājumu izcelsmi, tostarp attiecībā uz izcelsmes apliecinājumu
                  1
               .

               3.
                     Eiropas Savienības dalībvalstu un Marokas muitas iestādes ir atbildīgas par to, ka tiek nodrošināta 4. protokola piemērošana attiecībā uz šiem izstrādājumiem. ”

               Eiropas Savienība un Marokas Karaliste vēlreiz pauž apņemšanos piemērot protokolus saskaņā ar asociācijas nolīguma noteikumiem attiecībā uz pamatbrīvību un cilvēktiesību ievērošanu.

               Šīs kopīgās deklarācijas iekļaušana ir balstīta uz senu privileģētu partnerību starp Eiropas Savienību un Maroku, ko jo īpaši simbolizē Marokai piešķirtais īpašais statuss un abu pušu kopīgā vēlme padziļināt un paplašināt šo partnerību.

               Šajā partnerības garā un lai ļautu pusēm novērtēt nolīguma ietekmi, jo īpaši uz ilgtspējīgu attīstību, un jo īpaši ņemot vērā priekšrocības attiecīgajiem iedzīvotājiem un attiecīgo teritoriju dabas resursu izmantošanu, Eiropas Savienība un Maroka ir vienojušās vismaz reizi gadā savstarpēji apmainīties ar informāciju Asociācijas komitejas ietvaros.

               Šīs novērtēšanas īpašo kārtību noteiks vēlāk, paredzot, ka Asociācijas komiteja to pieņems vēlākais divus mēnešus pēc šīs vēstuļu apmaiņas stāšanās spēkā.

               Šo vēstuļu apmaiņu var piemērot provizoriski, pusēm savstarpēji vienojoties un apmainoties ar paziņojumiem, no dienas, kad Eiropas Savienības Padome pilnvarojusi parakstīšanu.

               Šis nolīgums vēstuļu apmaiņas veidā stājas spēkā nākamajā dienā pēc tam, kad abas puses ir paziņojušas par to savu iekšējo procedūru pabeigšanu, kas vajadzīgas nolīguma pieņemšanai.

               Būšu pateicīgs, ja apstiprināsiet, ka Jūsu valdība piekrīt iepriekš izklāstītajam.

               Ar cieņu

               Eiropas Savienības Padomes vārdā –

               B. Marokas Karalistes vēstule

               Cienītā kundze! / Godātais kungs!

               Man ir tas gods apstiprināt, ka ir saņemta Jūsu šodienas vēstule, kuras teksts ir šāds:

               „Cienītā kundze/godātais kungs!

               Man ir tas gods atsaukties uz sarunām, kas notika saskaņā ar Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (“asociācijas nolīgums”), attiecībā uz grozījumiem šā nolīguma noteiktos protokolos.

               Pēc šīm sarunām Eiropas Savienība un Marokas Karaliste ir vienojušās par turpmāko.

               Šis nolīgums tiek noslēgts, neskarot attiecīgo Eiropas Savienības nostāju attiecībā uz Rietumsahāras un Marokas statusu šajā reģionā.

               Abas Puses atkārtoti apstiprina savu atbalstu Apvienoto Nāciju Organizācijas procesam un atbalsta ģenerālsekretāra centienus, lai panāktu galīgo politisko risinājumu saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principiem un mērķiem, un pamatojoties uz Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcijām.

               Eiropas Savienība un Marokas Karaliste ir vienojušās aiz asociācijas nolīguma 4. protokola iekļaut šādu kopīgo deklarāciju.

               “Kopīgā deklarācijā par 1. un 4. protokola Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (turpmāk “asociācijas nolīgums”), piemērošanu

               1.
                     Tiem izstrādājumiem, kuru izcelsme ir Rietumsahāra un uz kuriem attiecas Marokas muitas iestāžu kontrole, piemēro tādas pašas tirdzniecības preferences kā tās, ko Eiropas Savienība piešķīrusi izstrādājumiem, uz kuriem attiecas asociācijas nolīgums.

               2.
                     Nolīguma 4. protokolu piemēro mutatis mutandis, lai noteiktu 1. punktā minēto izstrādājumu izcelsmi, tostarp attiecībā uz izcelsmes apliecinājumu
                  2
               .

               3.
                     Eiropas Savienības dalībvalstu un Marokas muitas iestādes ir atbildīgas par to, ka tiek nodrošināta 4. protokola piemērošana attiecībā uz šiem izstrādājumiem. ”

               Eiropas Savienība un Marokas Karaliste vēlreiz pauž apņemšanos piemērot protokolus saskaņā ar asociācijas nolīguma noteikumiem attiecībā uz pamatbrīvību un cilvēktiesību ievērošanu.

               Šīs kopīgās deklarācijas iekļaušana ir balstīta uz senu privileģētu partnerību starp Eiropas Savienību un Maroku, ko jo īpaši simbolizē Marokai piešķirtais īpašais statuss un abu pušu kopīgā vēlme padziļināt un paplašināt šo partnerību.

               Šajā partnerības garā un lai ļautu pusēm novērtēt nolīguma ietekmi, jo īpaši uz ilgtspējīgu attīstību, un jo īpaši ņemot vērā priekšrocības attiecīgajiem iedzīvotājiem un attiecīgo teritoriju dabas resursu izmantošanu, Eiropas Savienība un Maroka ir vienojušās vismaz reizi gadā savstarpēji apmainīties ar informāciju Asociācijas komitejas ietvaros.

               Šīs novērtēšanas īpašo kārtību noteiks vēlāk, paredzot, ka Asociācijas komiteja to pieņems vēlākais divus mēnešus pēc šīs vēstuļu apmaiņas stāšanās spēkā.

               Šo vēstuļu apmaiņu var piemērot provizoriski, pusēm savstarpēji vienojoties un apmainoties ar paziņojumiem, no dienas, kad Eiropas Savienības Padome pilnvarojusi parakstīšanu.

               Šis nolīgums vēstuļu apmaiņas veidā stājas spēkā nākamajā dienā pēc tam, kad abas puses ir paziņojušas par to savu iekšējo procedūru pabeigšanu, kas vajadzīgas nolīguma pieņemšanai.

               Būšu pateicīgs, ja apstiprināsiet, ka Jūsu valdība piekrīt iepriekš izklāstītajam.

               Ar cieņu ”

               Man ir tas gods apstiprināt, ka mana valdība piekrīt Jūsu vēstules saturam.

               Ar cieņu

               Marokas Karalistes vārdā

                     (1)

                        Marokas muitas iestādes ir atbildīgas par 4. protokola noteikumu piemērošanu attiecībā uz 1. punktā minētajiem izstrādājumiem.

                     (2)

                        Marokas muitas iestādes ir atbildīgas par 4. protokola noteikumu piemērošanu attiecībā uz 1. punktā minētajiem izstrādājumiem.