               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.11.2021
            COM(2021) 719 final
            2021/0383(NLE)

            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar kuru dalībvalstīm atļauj Eiropas Savienības interesēs ratificēt Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA PRIEKŠMETS

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar kuru dalībvalstīm atļauj Eiropas Savienības interesēs ratificēt otro papildu protokolu par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu
                  1
                (“Protokols”) Eiropas Padomes Budapeštas Konvencijai par kibernoziegumiem. Protokola mērķis ir starptautiskā līmenī nodrošināt kopīgus noteikumus, lai pastiprinātu sadarbību kibernoziedzības jomā un pierādījumu vākšanu elektroniskā veidā kriminālizmeklēšanai vai tiesvedībai.

               Šis priekšlikums papildina atsevišķu Komisijas priekšlikumu Eiropas Savienības Padomes (“Padome”) lēmumam, ar ko dalībvalstīm atļauj parakstīt Protokolu Eiropas Savienības interesēs.

               Kibernoziedzība joprojām ir liels izaicinājums mūsu sabiedrībai. Neraugoties uz tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu centieniem, kiberuzbrukumi, t. sk. uzbrukumi, izmantojot izspiedējprogrammatūru, kļūst arvien biežāki un kompleksāki
                  2
               . It īpaši tādēļ, ka internetam nav robežu, kibernoziegumu izmeklēšana gandrīz vienmēr ir pārrobežu rakstura, tādēļ ir nepieciešama cieša sadarbība starp dažādu valstu iestādēm.

               Elektroniskajiem pierādījumiem kriminālizmeklēšanās ir arvien lielāka nozīme. Komisija lēš, ka mūsdienās tiesībaizsardzības un tiesu iestādēm 85 % kriminālizmeklēšanu, t. sk. saistībā ar kibernoziegumiem, ir vajadzīga piekļuve elektroniskajiem pierādījumiem.
                  3
                Ārvalstu jurisdikcijās pakalpojumu sniedzēji pierādījumus par jebkādiem noziedzīgiem nodarījumiem arvien biežāk glabā elektroniskā formā, un efektīvai krimināltiesiskai reakcijai ir vajadzīgi atbilstīgi pasākumi, lai iegūtu šādus pierādījumus tiesiskuma ievērošanai.

               Visā pasaulē, valstu, Eiropas Savienības
                  4
                un starptautiskā līmenī tiek īstenoti centieni uzlabot pārrobežu piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem kriminālizmeklēšanā, t. sk. izmantojot Protokolu. Ir svarīgi nodrošināt saderīgus noteikumus starptautiskā līmenī, lai izvairītos no tiesību normu kolīzijām gadījumos, kad tiek prasīta pārrobežu piekļuve elektroniskiem pierādījumiem.

               2.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               2.1.Pamatinformācija

                  Eiropas Padomes Budapeštas Konvencijas par kibernoziegumiem (Eiropas Padomes līgumu sērija Nr. 185) (“Konvencija”) mērķis ir atvieglot cīņu pret noziedzīgiem nodarījumiem, kas tiek veikti, izmantojot datortīklus. Tajā 1) ir ietverti noteikumi, ar ko saskaņo nodarījumu iekšzemes materiālo krimināltiesību normu elementus un saistītus noteikumus kibernoziedzības jomā, 2) nodrošina iekšzemes kriminālprocesuālās pilnvaras, kas nepieciešamas, lai izmeklētu šādus nodarījumus un sāktu kriminālvajāšanu par tiem, kā arī par citiem nodarījumiem, kuri izdarīti, izmantojot datorsistēmu, vai par kuriem pierādījumi ir elektroniskā formā, un tās 3) mērķis ir izveidot ātru un efektīvu starptautiskās sadarbības režīmu.

                  Konvencija pēc uzaicinājuma ir pieejama parakstīšanai gan Eiropas Padomes dalībvalstīm, gan valstīm, kas nav dalībvalstis. Konvencijas Puses patlaban ir 66 valstis, t. sk. 26 Eiropas Savienības dalībvalstis.
                     5
                   Konvencijā nav paredzēta iespēja, ka Eiropas Savienība varētu pievienoties Konvencijai. Tomēr Eiropas Savienība ir atzīta par novērotājorganizāciju Konvencijas par kibernoziegumiem komitejā (T-CY).
                     6

                  Neraugoties uz centieniem Apvienoto Nāciju Organizācijas līmenī
                     7
                   risināt sarunas par jaunu konvenciju par kibernoziegumiem, Budapeštas konvencija joprojām ir galvenā daudzpusējā konvencija cīņai pret kibernoziedzību. Savienība konsekventi atbalsta Konvenciju
                     8
                  , arī finansējot spēju veidošanas programmas.
                     9

                  Pēc Mākoņdatu pierādījumu grupas priekšlikumiem
                     10
                   Konvencijas par kriminālnoziegumiem komiteja pieņēma vairākus ieteikumus, lai, t. sk. sarunās par Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu par pastiprinātu starptautisko sadarbību, risinātu problēmu, ko rada apstāklis, ka pakalpojumu sniedzēji elektroniskos pierādījumus saistībā ar kibernoziegumiem un citiem nodarījumiem arvien vairāk glabā ārvalstu jurisdikcijās, savukārt tiesībaizsardzības pilnvaras joprojām ierobežo teritoriālās robežas. 2017. gada jūnijā Konvencijas par kibernoziegumiem komiteja apstiprināja darba uzdevumus otrā papildu protokola sagatavošanai laikposmā no 2017. gada septembra līdz 2019. gada decembrim.
                     11
                   Ņemot vērā to, ka ir vajadzīgs ilgāks laiks diskusiju pabeigšanai, kā arī Covid-19 pandēmijas radītos ierobežojumus 2020. un 2021. gadā, Konvencijas par kibernoziegumiem komiteja darba uzdevumus pagarināja divas reizes, proti, līdz 2020. gada decembrim un pēc tam līdz 2021. gada maijam.

                  Pēc Eiropadomes 2018. gada 18. oktobra secinājumos
                     12
                   izteiktā aicinājuma Komisija 2019. gada 5. februārī pieņēma ieteikumu Padomes Lēmumam, ar ko Komisiju pilnvaro Eiropas Savienības vārdā piedalīties sarunās par Eiropas Padomes Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu.
                     13
                   Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs 2019. gada 2. aprīlī pieņēma atzinumu par ieteikumu.
                     14
                   Ar 2019. gada 6. jūnija lēmumu Eiropas Savienības Padome pilnvaroja Komisiju Eiropas Savienības vārdā piedalīties sarunās par otro papildu protokolu.
                     15

                  Kā norādīts 2020. gada ES Drošības savienības stratēģijā
                     16
                  , 2020. gada ES kiberdrošības stratēģijā digitālajai desmitgadei
                     17
                   un 2021. gada ES organizētās noziedzības apkarošanas stratēģijā
                     18
                  , Komisija ir apņēmusies ātri un sekmīgi pabeigt sarunas par Protokolu. Eiropas Parlaments savā 2021. gada rezolūcijā par ES kiberdrošības stratēģiju digitālajai desmitgadei
                     19
                   arī atzina nepieciešamību pabeigt darbu attiecībā uz Protokolu.

               Komisija Eiropas Savienības vārdā piedalījās sarunās par Protokolu saskaņā ar Eiropas Savienības Padomes lēmumu. Sarunās par Savienības nostāju Komisija pastāvīgi apspriedās ar Padomes īpašo komiteju.

               Saskaņā ar Pamatnolīgumu par Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas attiecībām
                  20
                Komisija arī informēja Eiropas Parlamentu par sarunām, gan iesniedzot rakstiskus ziņojumus, gan sniedzot mutiskas prezentācijas.

                  Konvencijas par kibernoziegumiem komitejas plenārsēdē 2021. gada 28. maijā Konvencijas par kibernoziegumiem komiteja apstiprināja Protokola projektu savā līmenī un nosūtīja projektu pieņemšanai Eiropas Padomes Ministru komitejā.
                     21
                   Eiropas Padomes Ministru padome Protokolu pieņēma 2021. gada 17. novembrī.

               2.2.Otrais papildu protokols

                  Protokola mērķis ir pastiprināt sadarbību kibernoziedzības jomā un pierādījumu par noziedzīgu nodarījumu vākšanu elektroniskā formā konkrētas kriminālizmeklēšanas vai tiesvedības vajadzībām. Protokolā atzīst vajadzību pēc pastiprinātas un efektīvākas sadarbības starp valstīm un privāto sektoru un lielākas skaidrības un juridiskās noteiktības pakalpojumu sniedzējiem un citām struktūrām attiecībā uz apstākļiem, kādos tās var atbildēt uz citu Pušu tiesībaizsardzības iestāžu pieprasījumiem izpaust elektroniskos pierādījumus.

                  Protokolā arī atzīst to, ka efektīvai pārrobežu sadarbībai krimināltiesību jomā, t. sk starp publiskā sektora iestādēm un privātā sektora struktūrām, ir nepieciešami efektīvi noteikumi un stingras garantijas pamattiesību aizsardzībai. Šajā nolūkā Protokolā ievēro tiesībām balstītu pieeju un paredz noteikumus un garantijas saskaņā ar starptautiskajiem cilvēktiesību instrumentiem, t. sk. Eiropas Padomes 1950. gada Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju. Tā kā elektroniskie pierādījumi bieži attiecas uz personas datiem, Protokolā ir iekļauti arī stingras garantijas privātuma un personas datu aizsardzībai.

                  Nākamajās daļās minētie noteikumi Protokolam ir īpaši svarīgi. Protokolam ir pievienots sīki izstrādāts paskaidrojuma ziņojums. Lai gan paskaidrojuma ziņojums nav instruments, kas nodrošinātu Protokola autoritatīvu interpretāciju, tā mērķis ir “sniegt norādes Pusēm un tām palīdzēt” Protokola piemērošanā.
                     22

               2.2.1.Kopīgi noteikumi

                  Protokola I nodaļā paredz kopīgus noteikumus. Tā 2. pants nosaka Protokola piemērošanas jomu saskaņā ar Konvencijas piemērošanas jomu: to piemēro attiecībā uz konkrētām kriminālizmeklēšanām vai tiesvedībām, kas saistītas ar datorsistēmām un datiem, un attiecībā uz pierādījumu par noziedzīgu nodarījumu vākšanu elektroniskā formā.

                  Tā 3. pantā ir ietvertas definīcijas attiecībā uz “centrālajām iestādēm”, “kompetentajām iestādēm”, “ārkārtas situācijām”, “personas datiem” un “nosūtošo Pusi”. Šīs definīcijas piemēro Protokolam kopā ar Konvencijā iekļautajām definīcijām.

                  Tā 4. pants nosaka valodas, kurās Pusēm būtu jāiesniedz rīkojumi, pieprasījumi vai paziņojumi saskaņā ar Protokolu.

               2.2.2.Sadarbības pasākumi

                  Protokola II nodaļā paredz pasākumus pastiprinātai sadarbībai. Pirmkārt, 5. panta 1. punkts nosaka, ka Puses, pamatojoties uz Protokolu, sadarbojas pēc iespējas plašākā mērogā. Tā 5. panta 2.–5. punkts nosaka Protokola pasākumu piemērošanu saistībā ar spēkā esošajiem savstarpējās palīdzības līgumiem vai režīmiem. Tā 5. panta 7. punkts nosaka, ka II nodaļas pasākumi neierobežo sadarbību starp Pusēm vai ar pakalpojumu sniedzējiem vai struktūrām, šajā nolūkā izmantojot citus piemērojamus nolīgumus, režīmus, praksi vai iekšzemes tiesību aktus.

                  Tā 6. pants nodrošina pamatu tiešai sadarbībai starp kompetentajām iestādēm vienas Puses teritorijā un struktūrām, kas sniedz domēna nosaukuma reģistrācijas pakalpojumus citas Puses teritorijā, domēna vārda reģistrācijas datu izpaušanas nolūkā.

                  Tā 7. pants nodrošina pamatu tiešai sadarbībai starp kompetentajām iestādēm vienas Puses teritorijā un pakalpojumu sniedzējiem citas Puses teritorijā abonenta datu izpaušanas nolūkā.

                  Tā 8. pants nodrošina pamatu iestāžu pastiprinātai sadarbībai datorizētu datu izpaušanas nolūkā.

                  Tā 9. pants nodrošina pamatu iestāžu sadarbībai datorizētu datu izpaušanas nolūkā ārkārtas situācijās.

                  Tā 10. pants nodrošina pamatu savstarpējas tiesiskās palīdzības sniegšanai ārkārtas situācijās.

                  Tā 11. pants nodrošina pamatu sadarbībai, izmantojot videokonferences.

                  Tā 12. pants nodrošina pamatu kopīgām izmeklēšanām un kopējām izmeklēšanas grupām.

               2.2.3.Garantijas

                  Protokolā ir ievērota tiesībās balstīta pieeja ar īpašiem noteikumiem un garantijām, daži no kuriem ir iekļauti īpašajos sadarbības pasākumos, kā arī Protokola III nodaļā. Protokola 13. pants prasa, lai Puses nodrošinātu, ka uz pilnvarām un kārtību attiecina pienācīgu pamattiesību aizsardzības līmeni, kas saskaņā ar Konvencijas 15. pantu nodrošina proporcionalitātes principa piemērošanu.

                  Protokola 14. pants paredz personas datu aizsardzību, kā noteikts Protokola 3. pantā, saskaņā ar grozījumu protokolu Konvencijai par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi (Eiropas Padomes līgumu sērija 223) (Konvencija 108+) un Savienības tiesību aktiem.

                  Uz šā pamata 14. panta 2.–15. punkts nosaka datu aizsardzības pamatprincipus, t. sk. mērķa ierobežojumu, juridisko pamatu, datu kvalitāti un noteikumus, kas piemērojami attiecībā uz īpašu kategoriju datu apstrādi, pienākumus, kas piemērojami pārziņiem, arī attiecībā uz datu glabāšanu, reģistru uzturēšanu, drošību un attiecībā uz tālāku nosūtīšanu, īstenojamas individuālās tiesības, t. sk. attiecībā uz paziņošanu, piekļuvi, labošanu un automatizētu lēmumu pieņemšanu, vienas vai vairāku iestāžu veiktu neatkarīgu un efektīvu uzraudzību, kā arī tiesiskās aizsardzības līdzekļiem administratīvā kārtā un tiesā. Garantijas attiecas uz visiem Protokolā noteiktajiem sadarbības veidiem, vajadzības gadījumā veicot pielāgojumus, lai ņemtu vērā tiešās sadarbības īpašās iezīmes (piemēram, saistībā ar pārkāpumu paziņošanu). Konkrētu individuālo tiesību īstenošanu var atlikt, ierobežot vai atteikt, ja tas ir nepieciešams un ir samērīgi, lai sasniegtu svarīgus sabiedrisko interešu mērķus, it īpaši, lai novērstu risku notiekošām tiesībaizsardzības iestāžu izmeklēšanām, kas atbilst arī Savienības tiesību aktiem.

                  Protokola 14. pants arī jālasa saistībā ar Protokola 23. pantu. Tā 23. pants pastiprina Protokola garantiju efektivitāti, paredzot, ka Konvencijas par kibernoziegumiem komiteja novērtēs to pasākumu īstenošanu un piemērošanu, kas veikti valstu tiesību aktos, lai īstenotu Protokola noteikumus. It īpaši 23. panta 3. punktā skaidri atzīst, ka Pušu veikto 14. panta īstenošanu novērtēs pēc tam, kad desmit Konvencijas Puses būs paudušas piekrišanu uzņemties Protokola saistības.

                  Kā papildu garantiju saskaņā ar 14. panta 15. punktu gadījumā, ja Pusei ir būtiski pierādījumi, ka cita Puse sistemātiski vai būtiski pārkāpj Protokolā noteiktās garantijas, tā pēc apspriešanās (kas nav nepieciešama steidzamības gadījumā) var apturēt personas datu sūtīšanu minētajai Pusei. Personas datus, kas nosūtīti pirms apturēšanas, turpina apstrādāt saskaņā ar Protokolu.

                  Visbeidzot, ņemot vērā Protokola daudzpusējo raksturu, Protokola 14. 1. punkta b. un c. apakšpunkts ļauj Pusēm to divpusējās attiecībās, ievērojot konkrētus nosacījumus, vienoties par alternatīviem veidiem, kā nodrošināt saskaņā ar Protokolu nosūtīto personas datu aizsardzību. Lai gan 14. panta 2.–15. punktā paredzētās garantijas pēc noklusējuma piemēro Pusēm, kas saņem personas datus, pamatojoties uz 14. panta 1. punkta b. apakšpunktu, Puses, kurām ir savstarpēji saistošs starptautisks nolīgums, ar ko izveido visaptverošu personas datu aizsardzības regulējumu saskaņā ar piemērojamajām attiecīgo Pušu tiesību aktu prasībām, var arī balstīties uz minēto regulējumu. Tas attiecas, piemēram, uz Konvenciju 108+ (attiecībā uz tām Pusēm, kas saskaņā ar minēto Konvenciju atļauj nosūtīt datus citām Pusēm) vai ES un ASV jumta nolīgumu (ciktāl tas ietilpst tā piemērošanas jomā, t. i., personas datu nosūtīšanai starp iestādēm un kopā ar īpašu nosūtīšanas kārtību starp ASV un ES – attiecībā uz tiešu sadarbību starp iestādēm un pakalpojumu sniedzējiem). Turklāt, pamatojoties uz 14. panta 1. punkta c. apakšpunktu, Puses var arī savstarpēji noteikt, ka personas datu nosūtīšana notiek, pamatojoties uz citiem nolīgumiem vai režīmiem starp attiecīgajām Pusēm. ES dalībvalstis uz šādu alternatīvu nolīgumu vai režīmu datu nosūtīšanai saskaņā ar Protokolu var balstīties tikai tad, ja šāda nosūtīšana atbilst Savienības datu aizsardzības tiesību aktu prasībām, proti, Direktīvas (ES) 2016/680 (Tiesībaizsardzības direktīva) V nodaļas un (attiecībā uz tiešu sadarbību starp iestādēm un pakalpojumu sniedzējiem saskaņā ar Protokola 6. un 7. pantu) Regulas (ES) 2016/679 (Vispārīgā datu aizsardzības regula) V nodaļas prasībām.

               2.2.4.Nobeiguma noteikumi

               Protokola IV nodaļā paredz nobeiguma noteikumus. Cita starpā 15. panta 1. punkta a. apakšpunkts nodrošina, ka Puses var izveidot savas attiecības jautājumos, kas Protokolā noteikti citādi, atbilstīgi Konvencijas 39. panta 2. punktam. Tā 15. panta 1. punkta b. apakšpunkts nodrošina, ka ES dalībvalstis, kas ir Protokola Puses, savās savstarpējās attiecībās var turpināt piemērot Savienības tiesību aktus. Tā 15. panta 2. punkts arī nosaka, ka Protokolam piemēro Konvencijas 39. panta 3. punktu.

               Tā 16. panta 3. punktā norādīts, ka Protokols stāsies spēkā, tiklīdz piecas Konvencijas puses būs izteikušas piekrišanu uzņemties Protokola saistības.

               Tā 19. panta 1. punkts paredz, ka Puses var izdarīt atrunas attiecībā uz 7. panta 9. punkta a. apakšpunktu un 9. punkta b. apakšpunktu, 8. panta 13. punktu un 17. pantu. Tā 19. panta 2. punkts paredz, ka Puses var sniegt deklarācijas saistībā ar 7. panta 2. punkta b. apakšpunktu un 8. punktu, 8. panta 11. punktu, 9. panta 1. punkta b. apakšpunktu un 5. punktu, 10. panta 9. punktu, 12. panta 3. punktu un 18. panta 2. punktu. Tā 19. panta 3. punkts nosaka, ka Puse sniedz deklarācijas, paziņojumus vai paziņojumus, kas noteikti 7. panta 5. punkta a. un e. apakšpunktā, 8. panta 4. punktā un 10. punkta a. un b. apakšpunktā, 14. panta 7. punkta c. apakšpunktā un 10. punkta b. apakšpunktā un 17. panta 2. punktā.

               Tā 23. panta 1. punkts nodrošina pamatu, lai Puses varētu savstarpēji apspriesties, t. sk. ar Konvencijas par kibernoziegumiem komitejas starpniecību, atbilstīgi Konvencijas 46. pantam. Tā 23. panta 2. punkts arī nodrošina pamatu Protokola noteikumu izmantošanas un īstenošanas novērtējumam. Tā 23. panta 3. punkts nodrošina to, ka 14. panta par datu aizsardzību izmantošanas un īstenošanas novērtēšana sākas tad, kad desmit Puses ir paudušas piekrišanu uzņemties Protokola saistības.

               2.3.Savienības tiesību akti un politika šajā jomā

               Uz jomu, ko reglamentē Protokols, lielā mērā attiecas kopīgi noteikumi, kuru pamatā ir LESD 82. panta 1. punkts un 16. pants. Pašreizējais Eiropas Savienības tiesiskais regulējums it īpaši ietver instrumentus par tiesībaizsardzības iestāžu un tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās, piemēram, Direktīvu 2014/41/ES par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās, Konvenciju par Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpēju palīdzību krimināllietās un Padomes Pamatlēmumu 2002/465/TI par kopējām izmeklēšanas grupām. Ārējās attiecībās Eiropas Savienība ir noslēgusi vairākus divpusējus nolīgumus starp Savienību un trešām valstīm, piemēram, nolīgumus par savstarpējo juridisko palīdzību starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm, starp Eiropas Savienību un Japānu un starp Eiropas Savienību un Norvēģiju un Islandi. Pašreizējais Eiropas Savienības tiesiskais regulējums arī ietver Regulu (ES) 2017/1939, ar ko īsteno ciešāku sadarbību Eiropas Prokuratūras (“EPPO”) izveidei. Dalībvalstīm, kas piedalās ciešākā sadarbībā, būtu jānodrošina, ka EPPO, īstenojot savas kompetences, kā to nosaka 22., 23. un 25. pants Regulā (ES) 2017/1939, var censties panākt sadarbību saskaņā ar Protokolu tādā pašā veidā kā minēto dalībvalstu prokurori. Šie instrumenti un nolīgumi it īpaši attiecas uz Protokola 8., 9., 10., 11. un 12. pantu.

               Turklāt Savienība ir pieņēmusi vairākas direktīvas, kas stiprina aizdomās turēto un apsūdzēto procesuālās tiesības.
                  23
                Šie instrumenti it īpaši attiecas uz Protokola 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12. un 13. pantu. Viens konkrēts garantiju kopums attiecas uz personas datu aizsardzību, kas ir pamattiesības, kuras nostiprinātas ES Līgumos un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Personas datus var apstrādāt tikai saskaņā ar Regulu (ES) 2016/679 (Vispārīgā datu aizsardzības regula) un Direktīvu (ES) 2016/680 (Tiesībaizsardzības direktīva). Ikvienas personas pamattiesības uz savas privātās un ģimenes dzīves, dzīvokļa un saziņas neaizskaramību ietver saziņas privātās dzīves ievērošanu kā būtisku elementu. Elektroniskās komunikācijas datus var apstrādāt tikai saskaņā ar Direktīvu 2002/58/EK (E-privātuma direktīva). Šie instrumenti it īpaši attiecas uz Protokola 14. pantu.

                  Protokola 14. panta 2.–15. punkts paredz atbilstošas datu aizsardzības garantijas Savienības datu aizsardzības noteikumu, it īpaši Vispārīgās datu aizsardzības regulas 46. panta un Tiesībaizsardzības direktīvas 37. panta, un Eiropas Savienības Tiesas attiecīgās judikatūras nozīmē. Saskaņā ar Savienības tiesību aktu prasībām
                     24
                   un lai garantētu Protokola 14. pantā noteikto garantiju efektivitāti, dalībvalstīm būtu jānodrošina to personu informēšana, kuru dati ir nosūtīti, šajā nolūkā ievērojot konkrētus ierobežojumus, piemēram, lai neapdraudētu notiekošās izmeklēšanas. Protokola 14. panta 11. punkta c. apakšpunkts nodrošina pamatu dalībvalstīm, lai tās varētu izpildīt šo prasību.

                  Protokola 14. panta 1. punkta saderība ar Savienības datu aizsardzības noteikumiem arī nosaka, ka dalībvalstis apsver iespējamos alternatīvos veidus, kā nodrošināt saskaņā ar Protokolu nosūtīto personas datu pienācīgu aizsardzību. Attiecībā uz citiem starptautiskiem nolīgumiem, ar ko izveido visaptverošu personas datu aizsardzības regulējumu atbilstīgi piemērojamajām attiecīgo Pušu tiesību aktu prasībām, dalībvalstīm saskaņā ar 14. panta 1. punkta b. apakšpunktu būtu jāņem vērā, ka attiecībā uz tiešu sadarbību ES un ASV jumta nolīgums ir jāpapildina ar papildu garantijām, kuras jāparedz īpašā datu nosūtīšanas nolīgumā starp ASV un ES/tās dalībvalstīm un kurās ņem vērā unikālās prasības par elektronisko pierādījumu nosūtīšanu, ko tieši veic pakalpojumu sniedzēji, nevis iestādes savā starpā.
                     25

                  Turklāt saskaņā ar Protokola 14. panta 1. punkta b. apakšpunktu dalībvalstīm būtu jāņem vērā tas, ka attiecībā uz ES dalībvalstīm, kas ir Konvencijas 108+ līgumslēdzējas puses, minētā konvencija pati par sevi nenodrošina pienācīgu pamatu datu pārrobežu nosūtīšanai saskaņā ar Protokolu citām minētās konvencijas pusēm. Šajā sakarībā tām būtu jāņem vērā 14. panta 1. punkta pēdējais teikums Konvencijā 108+
                     26
                  .

                  Visbeidzot, attiecībā uz citiem nolīgumiem vai režīmiem saskaņā ar 14. panta 1. punkta c. apakšpunktu dalībvalstīm būtu jāņem vērā, ka tās var balstīties uz šādiem citiem nolīgumiem vai režīmiem tikai tad, ja Eiropas Komisija saskaņā ar Vispārīgās datu aizsardzības regulas (ES) 2016/679 45. pantu vai Tiesībaizsardzības direktīvas (ES) 2016/680 36. pantu par attiecīgo trešo valsti ir pieņēmusi lēmumu par aizsardzības līmeņa pietiekamību, kas attiecas uz attiecīgo datu nosūtīšanu, vai ja šāds cits nolīgums vai režīms pats par sevi nodrošina atbilstošas datu aizsardzības garantijas saskaņā ar Vispārīgās datu aizsardzības regulas 46. pantu vai Tiesībaizsardzības direktīvas 37. panta 1. punkta a. apakšpunktu.

               Jāņem vērā ne tikai Savienības tiesību aktu pašreizējā situācija attiecīgajā jomā, bet arī to turpmākās izmaiņas, ciktāl tās ir paredzamas analīzes gaitā. Joma, uz kuru attiecas Protokols, ir tieši saistīta ar paredzamajām Savienības tiesību aktu izmaiņām nākotnē. Šajā sakarībā būtu jāņem vērā Komisijas 2018. gada aprīļa priekšlikumi par pārrobežu piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem.
                  27
                Šie instrumenti it īpaši attiecas uz Protokola 6. un 7. pantu.

               Komisija, piedaloties sarunās Savienības vārdā, nodrošināja, ka Protokols ir pilnībā saderīgs ar Savienības tiesību aktiem un dalībvalstu pienākumiem saskaņā ar tiem. It īpaši Komisija nodrošināja, ka Protokola noteikumi ļauj dalībvalstīm ievērot ES Līgumos un Pamattiesību hartā nostiprinātās pamattiesības, brīvības un ES tiesību aktu vispārējos principus, tostarp proporcionalitāti, procesuālās tiesības, nevainīguma prezumpciju un personu, pret kurām notiek kriminālprocess, tiesības uz aizstāvību, kā arī privātuma un personas datu un elektroniskās komunikācijas datu aizsardzību, šādiem datiem tiekot apstrādātiem, tostarp kad tos pārsūta tiesībaizsardzības iestādēm valstīs ārpus Eiropas Savienības, un jebkādus pienākumus, kas šajā ziņā ir saistoši tiesībaizsardzības un tiesu iestādēm. Komisija ņēma vērā arī Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja atzinumu
                  28
                un Eiropas Datu aizsardzības kolēģijas atzinumu
                  29
               .

               Turklāt Komisija nodrošināja to, ka Protokola noteikumi un Komisijas priekšlikumi par e-pierādījumiem ir saderīgi, arī tāpēc, ka tiesību akta projekts tika izstrādāts diskusijās ar abiem likumdevējiem, un Protokols nerada tiesību normu kolīzijas. It īpaši Komisija nodrošināja, ka Protokols ietver atbilstošas datu aizsardzības un privātuma garantijas, kas ļauj ES pakalpojumu sniedzējiem pildīt savus pienākumus saskaņā ar ES datu aizsardzības un privātuma tiesību aktiem, ciktāl Protokols nodrošina juridisku pamatu datu nosūtīšanai, reaģējot uz iestādes, kura nav Protokola ES līgumslēdzēja puse, izdotiem rīkojumiem vai pieprasījumiem, kas prasa ES pārzinim vai apstrādātājam izpaust personas datus vai elektroniskās komunikācijas datus.

               2.4.Atrunas, deklarācijas, paziņojumi un ziņojumi, un citi apsvērumi

               Protokols nodrošina pamatu, lai Puses varētu izmantot konkrētas atrunas un sniegt deklarācijas, paziņojumus vai ziņojumus saistībā ar konkrētiem pantiem. Dalībvalstīm būtu jāizmanto vienota pieeja attiecībā uz konkrētām atrunām un deklarācijām, paziņojumiem un ziņojumiem, kā izklāstīts šā lēmuma pielikumā. Lai nodrošinātu Protokola īstenošanas saderību ar Savienības tiesību aktiem, ES dalībvalstīm attiecībā uz minētajām atrunām un deklarācijām būtu jāieņem turpmāk izklāstītā nostāja. Ja Protokols nodrošina pamatu citām atrunām, deklarācijām, paziņojumiem vai ziņojumiem, šis priekšlikums pilnvaro dalībvalstis apsvērt un izdarīt savas atrunas, sniegt deklarācijas, paziņojumus vai ziņojumus.

               Lai nodrošinātu Protokola noteikumu un attiecīgo Savienības tiesību aktu un politikas saderību, dalībvalstīm nevajadzētu izmantot atrunas saskaņā ar 7. panta 9. punkta a.
                  30
                un b.
                  31
                apakšpunktu. Turklāt dalībvalstīm būtu jāsniedz deklarācija saskaņā ar 7. panta 2. punkta b. apakšpunktu
                  32
                un paziņojums saskaņā ar 7. panta 5. punkta a. apakšpunktu
                  33
               . Šo atrunu neesība un deklarācijas iesniegšana, un ziņošana ir svarīga, lai nodrošinātu Protokola saderību ar Komisijas priekšlikumiem par e-pierādījumiem, kā arī pilnveido tiesību aktu priekšlikumus diskusijās ar abiem likumdevējiem.

               Turklāt, lai nodrošinātu to, ka ES dalībvalstis, sadarbojoties ar Pusēm, kas nav ES dalībvalstis, Protokolu piemēro vienādi, dalībvalstis tiek mudinātas neizmantot atrunu saskaņā ar 8. panta 13. punktu
                  34
                arī tāpēc, ka šādai atrunai būtu savstarpēja ietekme
                  35
               . Dalībvalstīm būtu jāsniedz deklarācija 8. panta 4. punktā noteiktā deklarācija, lai nodrošinātu, ka rīkojumi var tikt īstenoti, ja ir vajadzīga papildu pamatojoša informācija, piemēram, par konkrētas lietas apstākļiem, lai novērtētu proporcionalitāti un nepieciešamību.
                  36

               Dalībvalstis tiek arī mudinātas atturēties no deklarācijas sniegšanas saskaņā ar 9. panta 1. punkta b. apakšpunktu
                  37
               , lai nodrošinātu Protokola efektīvu piemērošanu.

               Lai nodrošinātu Protokola vispārēju efektīvu piemērošanu
                  38
               , dalībvalstīm būtu jāsniedz paziņojumi saskaņā ar 7. panta 5. punkta e. apakšpunktu
                  39
               , 8. panta10. punkta a. un b. apakšpunktu
                  40
               , 14. panta 7. punkta c. apakšpunktu un 10. punkta b. apakšpunktu.

               Visbeidzot, dalībvalstīm būtu arī jāveic vajadzīgie pasākumi saskaņā ar 14. panta 11. punkta c. apakšpunktu, lai nodrošinātu, ka saņēmēju Pusi nosūtīšanas laikā informē par pienākumu saskaņā ar Savienības tiesību aktiem sniegt paziņojumu personai, uz kuru dati attiecas
                  41
               , un par attiecīgo kontaktinformāciju, lai saņēmēja Puse varētu informēt kompetento iestādi ES dalībvalstī, tiklīdz konfidencialitātes ierobežojumi vairs nav piemērojami un var sniegt paziņojumu.

               2.5.Priekšlikuma pamatojums

               Protokols stāsies spēkā, tiklīdz piecas Puses būs izteikušas piekrišanu uzņemties Protokola saistības saskaņā ar 16. panta 1. un 2. punktu. Ir paredzēts, ka Protokola parakstīšanas ceremonija notiks 2022. gada martā.

               ES dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu ātru Protokola stāšanos spēkā un ratifikāciju, kas ir svarīgi, ņemot vērā vairākus faktorus.

               Pirmkārt, Protokols nodrošinās, ka tiesībaizsardzības un tiesu iestādes ir labāk sagatavotas, lai iegūtu elektroniskus pierādījumus, kas nepieciešami kriminālizmeklēšanās. Ņemot vērā elektronisko pierādījumu arvien lielāko nozīmi kriminālizmeklēšanās, ir steidzami nepieciešams, lai tiesībaizsardzības un tiesu iestādēm būtu pareizie instrumenti, ar kuriem efektīvi iegūt piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem, lai nodrošinātu, ka tās var efektīvi apkarot noziedzību tiešsaistē.

               Otrkārt, Protokols nodrošinās, ka šādi pasākumi, kas paredzēti, lai iegūtu piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem, tiks izmantoti tādā veidā, kurš dalībvalstīm ļauj ievērot pamattiesības, arī kriminālprocesuālās tiesības, tiesības uz privātumu un tiesības uz personas datu aizsardzību. Tā kā starptautiskā līmenī nav skaidru noteikumu, pašreizējā prakse var radīt problēmas saistībā ar juridisko noteiktību, pārredzamību, pārskatatbildību un aizdomās turēto pamattiesību un procesuālo garantiju ievērošanu kriminālizmeklēšanās.

               Treškārt, protokols atrisinās un novērsīs tiesību normu kolīzijas, kas skar gan iestādes, gan privātā sektora pakalpojumu sniedzējus un citas struktūras, starptautiskā līmenī nodrošinot saderīgus noteikumus par pārrobežu piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem.

               Ceturtkārt, Protokols apliecinās Konvencijas kā galvenās daudzpusējās sistēmas joprojām svarīgo nozīmi cīņā pret kibernoziedzību. Tas būs ļoti svarīgi procesā, kas seko pēc Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas (ANO ĢA) 2019. gada decembra Rezolūcijas 74/247 par vēršanos pret informācijas un komunikācijas tehnoloģiju izmantošanu noziedzīgiem nolūkiem, ar kuru izveidoja atklātu ad hoc starpvaldību ekspertu komiteju, lai izstrādātu visaptverošu starptautisku konvenciju par vēršanos pret informācijas un komunikācijas tehnoloģiju izmantošanu noziedzīgiem nolūkiem.

               3.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               ·Juridiskais pamats

                  Savienības kompetence pieņemt tiesību aktus jautājumos par tiesu vai līdzvērtīgu iestāžu sadarbības veicināšanu tiesvedībā krimināllietās un lēmumu izpildi ir balstīta uz LESD 82. panta 1. punktu. Savienības kompetence jautājumos par personas datu aizsardzību ir balstīta uz LESD 16. pantu.

                  Saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu Savienības ekskluzīvā kompetencē ir noslēgt starptautisku līgumu tiktāl, ciktāl līguma slēgšana ietekmē Savienības kopīgos noteikumus vai maina to darbības jomu. Protokola noteikumi ietilpst jomā, uz kuru lielā mērā attiecas iepriekš 2.3. iedaļā izklāstītie kopīgie noteikumi.

               Tādējādi Protokols ir Savienības ekskluzīvā ārējā kompetencē. Tādējādi dalībvalstis var ratificēt Protokolu Savienības interesēs, pamatojoties uz LESD 16. pantu, 82. panta 1. punktu un 218. panta 6. punktu.

               ·Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Neattiecas.

               ·Proporcionalitāte

               Ar šo priekšlikumu izvirzītos Savienības mērķus, kas izklāstīti 2.5. iedaļā, var sasniegt, tikai noslēdzot saistošu starptautisku nolīgumu, kurā paredz vajadzīgos sadarbības pasākumus un vienlaikus nodrošina pamattiesību pienācīgu aizsardzību. Protokols šo mērķi sasniedz. Protokola noteikumi ietver tikai to, kas nepieciešams tā galveno mērķu sasniegšanai. Vienpusēja rīcība nav alternatīva, jo tā nesniegtu pietiekamu pamatu sadarbībai ar valstīm, kas nav ES dalībvalstis, un nevarētu nodrošināt pamattiesību nepieciešamo aizsardzību. Turklāt tāda daudzpusēja nolīguma kā Protokols, par kuru Savienība spēja risināt sarunas, ievērošana ir efektīvāka nekā divpusēju sarunu sākšana ar atsevišķām valstīm, kas nav ES dalībvalstis. Pieņemot, ka visas 66 Konvencijas Puses un nākamās jaunās Puses Protokolu ratificēs, Protokols nodrošinās kopēju tiesisko regulējumu ES dalībvalstu sadarbībai ar svarīgākajiem starptautiskajiem partneriem cīņā pret noziedzību.

               ·Juridiskā instrumenta izvēle

               Neattiecas.

               4.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               ·Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Neattiecas.

               ·Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Eiropas Padome rīkoja sešas sabiedriskās apspriešanas kārtas saistībā ar Protokola sarunām, proti, 2018. gada jūlijā un novembrī, 2019. gada februārī un novembrī, 2020. gada decembrī un 2021. gada maijā.
                     42
                   Puses ņēma vērā šo apspriešanos gaitā saņemto informāciju.

               Komisija kā sarunu vadītāja Savienības vārdā arī apmainījās viedokļiem ar datu aizsardzības iestādēm un 2019. un 2021. gadā organizēja mērķorientētas apspriešanās sanāksmes ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām, pakalpojumu sniedzējiem un arodasociācijām. Komisija ņēma vērā šīs viedokļu apmaiņas gaitā saņemto informāciju.

               ·Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Sarunu gaitā Komisija pastāvīgi apspriedās ar Padomes īpašo komiteju sarunām saskaņā ar Eiropas Savienības Padomes 2019. gada 6. jūnija lēmumu, ar ko Komisija tika pilnvarota Savienības vārdā piedalīties sarunās, un tas deva iespēju dalībvalstu ekspertiem dot ieguldījumu Savienības nostājas izstrādāšanas procesā. Vairāki dalībvalstu eksperti arī piedalījās sarunās paralēli Komisijai, kas piedalījās Savienības vārdā. Notika arī apspriešanās ar ieinteresētajām personām (sk. iepriekš).

               ·Ietekmes novērtējums

                  Ietekmes novērtējumu veica 2017.–2018. gadā, lai papildinātu Komisijas priekšlikumus par e-pierādījumiem.
                     43
                   Šajā sakarībā sarunas par nolīgumu par Budapeštas Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu bija vēlamā risinājuma daļa. Turklāt attiecīgā ietekme ir izklāstīta šajā paskaidrojuma rakstā.

               ·Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Protokols var ietekmēt konkrētas pakalpojumu sniedzēju kategorijas, arī mazos un vidējos uzņēmumus (MVU), jo saskaņā ar Protokolu uz tiem var attiekties pieprasījumi un rīkojumi par elektroniskiem pierādījumiem. Tomēr šie pakalpojumu sniedzēji bieži vien jau tagad saņem šādus pieprasījumus, kas nosūtīti, izmantojot citus pastāvošos kanālus, dažkārt ar dažādu iestāžu starpniecību, kā arī pamatojoties uz Konvenciju
                     44
                  , citiem savstarpējās tiesiskās palīdzības līgumiem vai citiem regulējumiem, arī vairāku ieinteresēto personu politiku interneta pārvaldības jomā.
                     45
                   Turklāt pakalpojumu sniedzēji, arī MVU, gūs labumu no starptautiskā līmenī pastāvoša skaidra tiesiskā regulējuma un no visu Protokola pušu vienotas pieejas.

               ·Pamattiesības

                  Protokolā paredzētie sadarbības instrumenti var ietekmēt pamattiesības gadījumos, kad personas datus var iegūt kriminālprocesa ietvaros, t. sk., piemēram, tiesības uz taisnīgu tiesu, tiesības uz privātumu un tiesības uz personas datu aizsardzību. Protokolā ievēro tiesībām balstītu pieeju un paredz noteikumus un garantijas saskaņā ar starptautiskajiem cilvēktiesību instrumentiem, t. sk. Eiropas Padomes 1950. gada Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju. Protokols it īpaši paredz īpašas datu aizsardzības garantijas. Vajadzības gadījumā Protokols arī nodrošina pamatu, lai Puses varētu izdarīt konkrētas atrunas, sniegt deklarācijas vai paziņojumus, un tajā ietver pamatojumus sadarbības atteikšanai, atbildot uz pieprasījumu īpašās situācijās. Tas nodrošina Protokola saderību ar ES Pamattiesību hartu.

               5.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Šis priekšlikums neietekmē Savienības budžetu. Saistībā ar Protokola īstenošanu dalībvalstīm var rasties vienreizējas izmaksas, un dalībvalstu iestādēm varētu rasties lielākas izmaksas paredzamā gadījumu skaita pieauguma dēļ.

               6.CITI ELEMENTI

               ·Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Īstenošanas plāns nepastāv, jo pēc Protokola parakstīšanas un ratifikācijas dalībvalstīm tas būs jāīsteno.

                  Attiecībā uz uzraudzību Komisija piedalīsies Konvencijas par kibernoziegumiem komitejas sanāksmēs, kurā Eiropas Savienība ir atzīta par novērotājorganizāciju.

               2021/0383 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar kuru dalībvalstīm atļauj Eiropas Savienības interesēs ratificēt Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 16., 82. panta 1. punktu un 218. panta 6. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,

               tā kā:

               (1)Padome 2019. gada 9. jūnijā pilnvaroja Komisiju Savienības vārdā piedalīties sarunās par Eiropas Padomes Budapeštas konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu.

               (2)Eiropas Padomes Ministru komiteja 2021. gada 17. novembrī pieņēma Konvencijas par kibernoziegumiem otrā papildu protokola par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu (“Protokols”) tekstu, un to ir paredzēts atvērt parakstīšanai 2022. gada martā.

               (3)Protokola noteikumi ietilpst jomā, uz kuru lielā mērā attiecas kopīgi noteikumi LESD 3. panta 2. punkta nozīmē, t. sk. instrumenti, kas veicina tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās, nodrošina minimālos procesuālo tiesību standartus, kā arī datu aizsardzību un privātuma aizsardzību.

               (4)Komisija arī iesniedza tiesību aktu priekšlikumus Regulai par Eiropas elektronisko pierādījumu sniegšanas un saglabāšanas rīkojumiem elektronisko pierādījumu gūšanai krimināllietās (COM(2018) 225 final) un Direktīvai, ar ko paredz saskaņotus noteikumus juridisko pārstāvju iecelšanai ar mērķi iegūt pierādījumus kriminālprocesā (COM(2018) 226 final), ar tiem tiek ieviesti saistoši pārrobežu Eiropas e-pierādījumu sniegšanas un saglabāšanas rīkojumi, kas ir tieši adresējami pakalpojumu sniedzēja pārstāvim citā dalībvalstī.

               (5)Komisija, piedaloties sarunās Savienības vārdā, nodrošināja otrā papildu protokola saderību ar attiecīgajiem kopīgajiem Eiropas Savienības noteikumiem.

               (6)Vairākas atrunas, deklarācijas, paziņojumi un ziņojumi ir būtiski, lai nodrošinātu Protokola saderību ar Savienības tiesību aktiem un politiku, kā arī Protokola vienādu piemērošanu ES dalībvalstu attiecībās ar valstīm, kas nav ES dalībvalstis, un Protokola efektīvu piemērošanu.

               (7)Ņemot vērā to, ka Protokols paredz ātras procedūras, kas uzlabo pārrobežu piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem un augsta līmeņa garantijas, tā stāšanās spēkā palīdzēs sekmēt cīņu pret kibernoziedzību un citiem noziedzības veidiem pasaules mērogā, šādi veicinot sadarbību starp ES dalībvalstīm, kuras ir Protokola Puses, un Protokola Pusēm, kas nav ES dalībvalstis, nodrošinās personu augsta līmeņa aizsardzību un risinās tiesību normu kolīzijas.

               (8)Ņemot vērā to, ka Protokols paredz atbilstošas garantijas saskaņā ar prasībām par personas datu starptautisku nosūtīšanu saskaņā ar Regulu (ES) 2016/679 un Direktīvu (ES) 2016/680, tā stāšanās spēkā palīdzēs veicināt Savienības datu aizsardzības standartus pasaules mērogā, atvieglos datu plūsmas starp ES dalībvalstīm, kuras ir Protokola Puses, un Protokola Pusēm, kas nav ES dalībvalstis, un nodrošinās, ka ES dalībvalstis pilda savus pienākumus saskaņā ar Savienības datu aizsardzības noteikumiem.

               (9)Turklāt drīzā stāšanās spēkā arī apstiprinās Eiropas Padomes Budapeštas Konvencijas kā galvenās daudzpusējās sistēmas pozīciju cīņā pret kibernoziedzību.

               (10)Eiropas Savienība nevar kļūt par Protokola pusi, jo gan Protokols, gan Eiropas Padomes Konvencija par kibernoziegumiem ir atvērta tikai valstīm.

               (11)Tāpēc būtu jāatļauj dalībvalstīm ratificēt Protokolu, kopīgi rīkojoties Eiropas Savienības interesēs.

               (12)Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/1725 42. panta 1. punktu ir notikusi apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, kas [...] sniedza atzinumu.

               (13)[Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 21 par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, un neskarot minētā protokola 4. pantu, Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un šis lēmums tai nav saistošs un nav jāpiemēro.]

               [VAI]

               [Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 21 par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, un neskarot minētā protokola 4. pantu, Īrija [… vēstulē] ir paziņojusi, ka vēlas piedalīties šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.]

               (14)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo dalībvalstis ir pilnvarotas Eiropas Savienības interesēs ratificēt Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu (“Protokols”).

               2. pants

               Ratificējot Protokolu, dalībvalstis izdara atrunas, sniedz deklarācijas, paziņojumus vai ziņojumus, kas izklāstīti pielikumā.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               4. pants

               Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               5. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Protokola teksts ir iekļauts šā priekšlikuma pielikumā.

                     (2)

                        2021. gada Eiropas Savienības smagās un organizētās noziedzības draudu novērtējums (ES SOCTA 2021).

                     (3)

                        SWD(2018) 118 final.

                     (4)

                        COM(2018) 225 un 226 final.

                     (5)

                        Visas valstis, izņemot Īriju, kura Konvenciju ir parakstījusi, bet nav ratificējusi, tomēr ir apņēmusies turpināt pievienošanās procesu.

                     (6)

                        Konvencijas par kibernoziegumiem komitejas reglaments (T-CY (2013)25 rev), pieejams vietnē www.coe.int/cybercrime.

                     (7)

                        Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas (ANO ĢA) 2019. gada decembra Rezolūcija 74/247 par vēršanos pret informācijas un komunikācijas tehnoloģiju izmantošanu noziedzīgiem nolūkiem.

                     (8)

                        JOIN(2020) 81 final.

                     (9)

                        Skatīt, piemēram, Global Action on Cybercrime Extended (GLACY)+, https://www.coe.int/en/web/cybercrime/glacyplus.

                     (10)

                        Konvencijas par kibernoziegumiem komiteja Mākoņdatu pierādījumu grupas 2016. gada 16. septembra galīgais ziņojums “Krimināltiesību iestāžu piekļuve elektroniskiem pierādījumiem mākonī: T-CY ieteikumi apsvēršanai”.

                     (11)

                        https://rm.coe.int/t-cy-terms-of-reference-protocol/1680a03690

                     (12)

                        https://www.consilium.europa.eu/lv/press/press-releases/2018/10/18/20181018-european-council-conslusions/

                     (13)

                        COM(2019) 71 final.

                     (14)

                        EDAU 2019. gada 2. aprīļa atzinums par dalību sarunās saistībā ar Budapeštas Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildprotokolu, Atzinums 3/2019.

                     (15)

                        Padomes lēmums, atsauce 9116/19.

                     (16)

                        COM(2020) 605 final.

                     (17)

                        JOIN(2020) 81 final.

                     (18)

                        COM(2021) 170 final.

                     (19)

                        Eiropas Parlamenta 2021. gada 10. jūnija rezolūcija par ES kiberdrošības stratēģiju digitālajai desmitgadei.

                     (20)

                        Atsauce L 304/47.

                     (21)

                        https://rm.coe.int/0900001680a2aa42

                     (22)

                        Sk. Protokola paskaidrojuma ziņojuma 2. punktu.

                     (23)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/64/ES (2010. gada 20. oktobris) par tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā (OV L 280, 26.10.2010., 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/13/ES (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā (OV L 142, 1.6.2012., 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/48/ES (2013. gada 22. oktobris) par tiesībām uz advokāta palīdzību kriminālprocesā un Eiropas apcietināšanas ordera procesā, par tiesībām uz to, ka pēc brīvības atņemšanas informē trešo personu, un par tiesībām, kamēr atņemta brīvība, sazināties ar trešām personām un konsulārajām iestādēm (OV L 294, 6.11.2013., 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/1919 (2016. gada 26. oktobris) par juridisko palīdzību aizdomās turētajiem un apsūdzētajiem kriminālprocesā un pieprasītajām personām Eiropas apcietināšanas ordera procesā (OV L 297, 4.11.2016., 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/800 (2016. gada 11. maijs) par procesuālajām garantijām bērniem, kuri ir aizdomās turētie vai apsūdzētie kriminālprocesā (OV L 132, 21.5.2016., 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā (OV L 65, 11.3.2016., 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/13/ES (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā.

                     (24)

                        Sk. Tiesas atzinumu 1/15 (virspalāta), ECLI:EU:C:2017:592, 220. punkts. Sk. arī EDAK ieguldījumu Eiropas Padomes Konvencijas par kibernoziegumiem (Budapeštas konvencijas) otrā papildu protokola projekta apspriešanā, 2019. gada 13. novembris, 6. lpp. (“Kompetentās valsts iestādes, kurām ir piešķirta piekļuve datiem, par to informē attiecīgās personas atbilstoši piemērojamajām valsts procesuālajām normām no brīža, kad šī saziņa vairs nevar traucēt šo iestāžu veiktajai izmeklēšanai. [..] [I]nformēšana ir nepieciešama, lai ļautu šīm personām to tiesību pārkāpuma gadījumā tostarp īstenot tiesības uz tiesisko aizsardzību un tiesības uz datu aizsardzību saistībā ar to datu apstrādi”).

                     (25)

                        Tāpēc Padomes 2019. gada 21. maija Lēmumā, ar ko pilnvaro sākt sarunas, lai noslēgtu Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu nolīgumu par pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem pierādījumiem tiesu iestāžu sadarbībai krimināllietās (9114/19), tā sarunu norādēs ir ietverti vairāki papildu datu aizsardzības pasākumi. It īpaši sarunu norādēs ir noteikts, ka “[n]olīgumam būtu jāpapildina “jumta nolīgums” ar papildu aizsardzības pasākumiem, kuros ņem vērā attiecīgo datu kategoriju sensitivitātes līmeni un unikālās prasības attiecībā uz to, ka elektroniskos pierādījumus nosūta tieši pakalpojumu sniedzēji, nevis iestādes savā starpā, un uz to, ka kompetentās iestādes nosūtīšanu veic tieši pakalpojumu sniedzējiem.”

                     (26)

                        Sk. arī skaidrojošo ziņojumu Protokolam, ar ko groza Konvenciju par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu automātisko apstrādi, 2018. gada 10. oktobris, 106.–107. punkts.

                     (27)

                        COM(2018) 225 un 226 final.

                     (28)

                        EDAU 2019. gada 2. aprīļa atzinums par dalību sarunās saistībā ar Budapeštas Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildprotokolu, Atzinums 3/2019.

                     (29)

                        Arī “EDAK ieguldījums Eiropas Padomes Konvencijas par kibernoziegumiem (Budapeštas konvencijas) otrā papildu protokola projekta apspriešanā, 13.11.2019.”; “Paziņojums 02/201 par jaunu noteikumu projektu Eiropas Padomes Konvencijas par kibernoziegumiem (Budapeštas Konvencija) otrajam papildprotokolam, kas pieņemts 2021. gada 2. februārī”; “EDPB ieguldījums sestajā konsultāciju kārtā par Eiropas Padomes Budapeštas Konvencijas par kibernoziegumiem otrā papildu protokola 2021. gada 4. maija projektu”.

                     (30)

                        Ļaujot Pusēm paturēt tiesības nepiemērot 7. pantu (abonenta datu izpaušana).

                     (31)

                        Ļaujot Pusēm paturēt tiesības nepiemērot 7. pantu (abonenta datu izpaušana) attiecībā uz noteiktiem piekļuves numuru veidiem, ja šāda izpaušana būtu pretrunā to iekšzemes tiesību sistēmas pamatprincipiem.

                     (32)

                        Ļaujot Pusēm deklarēt, ka rīkojumu saskaņā ar 7. panta 1. punktu (abonenta datu izpaušana) izdod prokurors vai cita tiesu iestāde vai arī to izdod prokurora vai citas tiesu iestādes uzraudzībā, vai arī to izdod citā neatkarīgā uzraudzībā.

                     (33)

                        Ļaujot Pusēm paziņot Eiropas Padomes ģenerālsekretāram, ka gadījumos, kad rīkojums saskaņā ar 7. panta 1. punktu (abonenta datu izpaušana) ir izdots pakalpojumu sniedzējam to teritorijā, Puse visos gadījumos vai konkrētos apstākļos pieprasa vienlaicīgu rīkojuma paziņošanu, papildu informāciju un faktu kopsavilkumu saistībā ar izmeklēšanu vai tiesvedību.

                     (34)

                        Ļaujot Pusēm paturēt tiesības nepiemērot 8. pantu (citas Puses rīkojumu izpilde) datu plūsmas datiem.

                     (35)

                        Skat. Protokola paskaidrojuma ziņojuma 147  punktu, kurā noteikts, ka “Pusei, kas patur tiesības attiecībā uz šo pantu, nav atļauts iesniegt rīkojumus par datu plūsmu citām Pusēm saskaņā ar [8. panta] 1. punktu”.

                     (36)

                        Ļaujot Pusēm deklarēt, ka ir vajadzīga papildu pamatojoša informācija, lai izpildītu 8. panta 1. punktā minētos rīkojumus (citas Puses rīkojumu izpilde).

                     (37)

                        Ļaujot Pusēm paziņot, ka tās neizpildīs pieprasījumus, kuri iesniegti saskaņā ar 9. panta 1. punkta a. apakšpunktu (datorizētu datu paātrināta izpaušana ārkārtas situācijā) un kuros prasa izpaust tikai abonenta datus.

                     (38)

                        Ļaujot Pusēm paziņot iestādi vai iestādes, kuras attiecīgi būtu jāinformē drošības incidenta gadījumā vai ar kurām būtu jāsazinās, lai saņemtu iepriekšēju atļauju tālākas nosūtīšanas uz citu valsti vai starptautisku organizāciju gadījumā.

                     (39)

                        Ļaujot Pusēm paziņot tās iestādes kontaktinformāciju, kuru tās nozīmē saņemt paziņojumus saskaņā ar 7. panta 5. punkta a. apakšpunktu un veikt 7. panta 5. punkta b., c. un d. apakšpunktā aprakstītās darbības (abonenta datu izpaušana).

                     (40)

                        Ļaujot Pusēm paziņot to iestāžu kontaktinformāciju, kuras nozīmētas saņemt un iesniegt rīkojumus 8. pantā minētos rīkojumus (citas Puses rīkojumu izpilde). Atbilstīgi Regulā (ES) 2017/1939 noteiktajām prasībām dalībvalstis, kuras piedalās ciešākā sadarbībā Eiropas Prokuratūras (EPPO) izveidei, saziņā iekļauj EPPO.

                     (41)

                        Sk. iepriekš 24. zemsvītras piezīmi.

                     (42)

                        https://www.coe.int/en/web/cybercrime/protocol-consultations

                     (43)

                        SWD(2018) 118 final.

                     (44)

                        Sk., piemēram, Konvencijas par kibernoziegumiem komitejas 2017. gada 1. marta norādījumus Nr. 10 par abonenta informācijas sniegšanas rīkojumiem (Budapeštas konvencijas 18. pants).

                     (45)

                        Sk., piemēram, Piešķirto nosaukumu un numuru interneta kooperācijas valdes (ICANN) 2019. gada 15. maija rezolūciju par ieteikumiem par Pagaidu specifikāciju gTLD reģistrācijas datiem, kas pieejama tīmekļa vietnē www.icann.org.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.11.2021
            COM(2021) 719 final

            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmumam,
            ar kuru dalībvalstīm atļauj Eiropas Savienības interesēs ratificēt Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu

               PIELIKUMS […]

               Ratificējot protokolu, dalībvalstis Savienības interesēs izdara šādas atrunas, sniedz deklarācijas, paziņojumus vai ziņojumus un citus apsvērumus.

               1.Atrunas

               Eiropas Padomes Budapeštas Konvencijas par kibernoziegumiem otrais papildu protokols par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu (“Protokols”) ļauj Pusei saskaņā ar 19. panta 1. punktu deklarēt, ka tā izmanto atrunu, kas paredzēta saistībā ar vairākiem Protokola pantiem.

               Dalībvalstis atturas paturēt tiesības nepiemērot 7. pantu (abonenta datu izpaušana) saskaņā ar 7. panta 9. punkta a. apakšpunktu.

               Dalībvalstis atturas paturēt tiesības nepiemērot 7. pantu (abonenta datu izpaušana) saistībā ar noteiktiem piekļuves numuru veidiem saskaņā ar 7. panta 9. punkta b. apakšpunktu.

               Dalībvalstis tiek mudinātas atturēties paturēt tiesības nepiemērot 8. pantu (citas Puses rīkojumu izpilde) saistībā ar datu plūsmas datiem saskaņā ar 8. panta 13. punktu.

               Gadījumos, kad 19. panta 1. punktā ir noteikts pamats citām atrunām, dalībvalstis ir pilnvarotas apsvērt un izdarīt savas atrunas.

               2.Deklarācijas

               Protokols arī ļauj Pusei saskaņā ar 19. panta 2. punktu sniegt deklarāciju saistībā ar vairākiem Protokola pantiem.

               Dalībvalstis sniedz deklarāciju saskaņā ar 7. panta 2. punkta b. apakšpunktu, norādot, ka rīkojumus, kas izdoti pakalpojumu sniedzējiem to teritorijā, izdod prokurors vai cita tiesu iestāde vai arī tos izdod prokurora vai citas tiesu iestādes uzraudzībā, vai arī tos izdod citā neatkarīgā uzraudzībā. Attiecīgi dalībvalstis, deponējot ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu, sniedz šādu deklarāciju:

               “Rīkojumu saskaņā ar 7. panta 1. punktu izdod prokurors vai cita tiesu iestāde vai arī to izdod prokurora vai citas tiesu iestādes uzraudzībā, vai arī to izdod citā neatkarīgā uzraudzībā.”

               Puses tiek mudinātas atturēties deklarēt saskaņā ar 9. panta 1. punkta b. apakšpunktu, ka tās neizpildīs pieprasījumus, kuri iesniegti saskaņā ar 9. panta 1. punkta a. apakšpunktu (datorizētu datu paātrināta izpaušana ārkārtas situācijā) un kuros prasa izpaust tikai abonenta datus.

               Gadījumos, kad 19. panta 2. punktā ir noteikts pamats citām deklarācijām, dalībvalstis ir pilnvarotas apsvērt un sniegt savas deklarācijas.

               3.Deklarācijas, paziņojumi vai ziņojumi

               Protokols arī prasa, lai Puse saskaņā ar 19. panta 3. punktu sniegtu deklarācijas, paziņojumus vai ziņojumus saistībā ar vairākiem Protokola pantiem.

               Dalībvalstis paziņo, ka tad, ja Puse saskaņā ar 7. panta 1. punktu izdod rīkojumu pakalpojumu sniedzējam tās teritorijā, tā pieprasa vienlaikus ar rīkojumu paziņot papildu informāciju un faktu kopsavilkumu saistībā ar izmeklēšanu vai tiesvedību saskaņā ar 7. panta 5. punkta a. apakšpunktu. Attiecīgi dalībvalstis parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu, sniedz Eiropas Padomes ģenerālsekretāram sekojošu paziņojumu:

               “Ja saskaņā ar 7. panta 1. punktu pakalpojumu sniedzējam [dalībvalsts] teritorijā ir izdots rīkojums, mēs prasām, lai visos gadījumos vienlaikus tiktu paziņots rīkojums, sniegta papildu informācija un faktu kopsavilkums saistībā ar izmeklēšanu vai tiesvedību.”

               Dalībvalstis saskaņā ar 7. panta 5. punkta e. apakšpunktu nozīmē vienu iestādi, kas saņem paziņojumu saskaņā ar 7. panta 5. punkta a. apakšpunktu un veic 5. punkta b., c. un d. apakšpunktā aprakstītās darbības, un paziņo minētās iestādes kontaktinformāciju.

               Dalībvalstis saskaņā ar 8. panta 4. punktu deklarē, ka ir vajadzīga papildu pamatojoša informācija, lai izpildītu 8. panta 1. punktā minētos rīkojumus. Attiecīgi dalībvalstis parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu, sniedz sekojošu deklarāciju:

               “Lai izpildītu 8. panta 1. punktā paredzētos rīkojumus, ir vajadzīga papildu pamatojoša informācija. Vajadzīgā papildu pamatojošā informācija būs atkarīga no rīkojuma izdošanas apstākļiem un ar to saistīto izmeklēšanu vai tiesvedību.”

               Dalībvalstis paziņo un atjaunina to iestāžu kontaktinformāciju, kas saskaņā ar 8. panta 10. punkta a. apakšpunktu nozīmētas, lai iesniegtu rīkojumu saskaņā ar 8. pantu, un to iestāžu kontaktinformāciju, kuras saskaņā ar 8. panta 10. punkta b. apakšpunktu nozīmētas saņemt rīkojumu saskaņā ar 8. pantu. Dalībvalstis, kas piedalās ciešākā sadarbībā, kura izveidota ar Regulu (ES) 2017/1939, ar ko īsteno ciešāku sadarbību Eiropas Prokuratūras (EPPO) izveidei, to iestāžu sarakstā, kurām paziņo saskaņā ar 8. panta 10. punkta a. un b. apakšpunktu, ietver EPPO, tai īstenojot kompetences, kas paredzēta Regulas (ES) 2017/1939 22., 23. un 25. pantā.

               Dalībvalstis paziņo iestādi vai iestādes, kurām jāziņo saskaņā ar 14. panta 7. punkta c. apakšpunktu saistībā ar drošības incidentu.

               Dalībvalstis paziņo iestādi vai iestādes, kas sniedz atļauju 14. panta 10. punkta b. apakšpunkta nolūkā saistībā ar to datu nosūtīšanu uz citu valsti vai citai starptautiskai organizācijai, kuri saņemti saskaņā ar Protokolu.

               Gadījumos, kad 19. panta 3. punktā ir noteikts pamats citām deklarācijām, paziņojumiem vai ziņojumiem, dalībvalstis ir pilnvarotas apsvērt un sniegt savas deklarācijas, paziņojumus vai ziņojumus.

               4.Citi apsvērumi

               Dalībvalstis, kas piedalās ciešākā sadarbībā, kura izveidota ar Regulu (ES) 2017/1939, ar ko īsteno ciešāku sadarbību Eiropas Prokuratūras (EPPO) izveidei, nodrošina, ka EPPO, īstenojot tās savas kompetences, kuras paredzēta Regulas (ES) 2017/1939 22., 23. un 25. pantā, var censties panākt sadarbību saskaņā ar Protokolu tādā pašā veidā, kā minēto dalībvalstu valstu prokurori.

               Dalībvalstis nodrošina, ka, nosūtot datus Protokola nolūkā, saņēmēja Puse tiek informēta par to, ka saskaņā ar to iekšzemes tiesisko regulējumu nepieciešams sniegt personisku paziņojumu personai, kuras dati ir sniegti saskaņā ar Protokola 14. panta 11. punkta c. apakšpunktu.

               Attiecībā uz starptautisku nosūtīšanu, kuras pamatā ir ES un ASV jumta nolīgums, dalībvalstis Protokola 14. panta 1. punkta b. apakšpunkta nolūkā paziņo Amerikas Savienoto Valstu kompetentajām iestādēm, ka kompetentās iestādes nolīgumu piemēro attiecībā uz personas datu savstarpēju nosūtīšanu saskaņā ar Protokolu. Tomēr dalībvalstis ņem vērā to, ka nolīgums būtu jāpapildina ar papildu garantijām, kurās ņem vērā īpašās prasības attiecībā uz elektronisko pierādījumu nosūtīšanu, ko veic tieši pakalpojumu sniedzēji, nevis iestādes savā starpā, kā paredzēts Protokolā. Līdz ar to dalībvalstis parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu, sniedz Amerikas Savienoto Valstu kompetentajām iestādēm sekojošu paziņojumu:

               “Eiropas Padomes Konvencijas par kibernoziegumiem otrā papildu protokola 14. panta 1. punkta b. apakšpunkta nolūkā mēs uzskatām, ka ES un ASV jumta nolīgumu saskaņā ar Protokolu piemēro attiecībā uz personas datu savstarpēju nosūtīšanu starp kompetentajām iestādēm. Attiecībā uz nosūtīšanu saskaņā ar Protokolu starp pakalpojumu sniedzējiem mūsu teritorijā un iestādēm Amerikas Savienotajās Valstīs nolīgumu piemēro tikai kopā ar papildu īpašo nosūtīšanas kārtību, kurā ņem vērā īpašās prasības attiecībā uz elektronisko pierādījumu nosūtīšanu, ko veic tieši pakalpojumu sniedzēji, nevis iestādes savā starpā.”

               Protokola14. panta 1. punkta c. apakšpunkta nolūkā dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tās balstās uz citiem nolīgumiem vai režīmiem tikai tad, ja Eiropas Komisija saskaņā ar Vispārīgās datu aizsardzības regulas (ES) 2016/679 45. pantu vai Tiesībaizsardzības direktīvas (ES) 2016/680 36. pantu par attiecīgo trešo valsti ir pieņēmusi lēmumu par aizsardzības līmeņa pietiekamību, kas attiecas uz attiecīgo datu nosūtīšanu, vai ja šāds cits nolīgums vai režīms nodrošina atbilstošas datu aizsardzības garantijas saskaņā ar Vispārīgās datu aizsardzības regulas 46. pantu vai Tiesībaizsardzības direktīvas 37. panta 1. punkta a. apakšpunktu.

    ---documentbreak--- NA ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.11.2021
            COM(2021) 719 final

            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmumam,
            ar kuru dalībvalstīm atļauj Eiropas Savienības interesēs ratificēt Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu

               PIELIKUMS […]

               Konvencijas par kibernoziegumiem otrais papildu protokols par pastiprinātu sadarbību un elektronisko pierādījumu izpaušanu

               Preambula

               Eiropas Padomes dalībvalstis un citas Konvencijas par kibernoziegumiem (Eiropas Padomes līgumu sērija Nr. 185, turpmāk “Konvencija”), kas tika atvērta parakstīšanai Budapeštā 2001. gada 23. novembrī, valstis, kuras parakstījušas šo Konvenciju,

               Paturot prātā Konvencijas tvērumu un ietekmi visos pasaules reģionos;

               Atgādinot, ka Konvencija jau ir papildināta ar Papildu protokolu par rasisma un ksenofobijas noziedzīgajiem nodarījumiem, kas tiek izdarīti datorsistēmās (Eiropas Padomes līgumu sērija Nr. 189), kurš tika atvērts parakstīšanai Strasbūrā 2003. gada 28. janvārī (turpmāk “Pirmais protokols”) starp minētā protokola pusēm;

               Ņemot vērā spēkā esošos Eiropas Padomes līgumus par sadarbību krimināllietās, kā arī citus nolīgumus un režīmus par sadarbību krimināllietās starp Konvencijas pusēm;

               Ņemot vērā arī Konvenciju par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu automātisko apstrādi (Eiropas Padomes līgumu sērija Nr. 108), kura grozīta ar tās grozījumu protokolu (Eiropas Padomes līgumu sērija Nr. 223) un atvērta parakstīšanai Strasbūrā 2018. gada 10. oktobrī un kurai pievienoties var uzaicināt jebkuru valsti;

               Atzīstot arvien pieaugošo informācijas un komunikācijas tehnoloģiju, tai skaitā interneta pakalpojumu, izmantošanu un pieaugošo kibernoziedzību, kas apdraud demokrātiju un tiesiskumu un ko daudzas valstis arī uzskata par draudiem cilvēktiesībām;

               Atzīstot arī to, ka kibernoziegumos cietušo skaits pieaug, un to, cik svarīgi ir panākt taisnīgumu šiem cietušajiem;

               Atgādinot, ka valdībām ir pienākums aizsargāt sabiedrību un indivīdus pret noziegumiem ne tikai bezsaistē, bet arī tiešsaistē, arī veicot efektīvu kriminālizmeklēšanu un kriminālvajāšanu;

               Apzinoties, ka pierādījumi par jebkādu noziedzīgu nodarījumu arvien biežāk tiek elektroniskā formā glabāti datorsistēmās ārvalstu, vairākās vai nezināmās jurisdikcijās, un pārliecībā par to, ka ir vajadzīgi papildu pasākumi, lai likumīgi iegūtu šādus pierādījumus nolūkā nodrošināt efektīvu krimināltiesisku reakciju un tiesiskuma ievērošanu;

               Atzīstot vajadzību pēc pastiprinātas un efektīvākas sadarbības starp valstīm un privāto sektoru un to, ka šajā sakarībā pakalpojumu sniedzējiem un citām struktūrām ir vajadzīga lielāka skaidrība vai juridiskā noteiktība attiecībā uz apstākļiem, kādos tie var atbildēt uz citu Pušu tiesībaizsardzības iestāžu tiešiem pieprasījumiem izpaust elektroniskos datus;

               Tādēļ, lai turpinātu pastiprināt sadarbību kibernoziedzības jomā un pierādījumu vākšanu elektroniskā formā par jebkuru noziedzīgu nodarījumu konkrētu kriminālizmeklēšanu vai tiesvedību veikšanas nolūkā, izmantojot papildu rīkus saistībā ar efektīvāku savstarpējo palīdzību un cita veida sadarbību starp kompetentajām iestādēm; sadarbību ārkārtas situācijās un tiešu sadarbību starp kompetentajām iestādēm un pakalpojumu sniedzējiem, un citām struktūrām, kuru rīcībā ir attiecīgā informācija vai kuras to kontrolē;

               Pārliecībā, ka efektīva pārrobežu sadarbība krimināltiesību jomā, arī starp publisko un privāto sektoru, gūst labumu no efektīviem cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības nosacījumiem un garantijām;

               Atzīstot, ka elektronisko pierādījumu vākšana kriminālizmeklēšanā bieži vien attiecas uz personas datiem, un atzīstot daudzu Pušu prasību aizsargāt privāto dzīvi un personas datus, lai izpildītu savas konstitucionālās un starptautiskās saistības; un

               Paturot prātā vajadzību nodrošināt, ka uz efektīviem krimināljustīcijas pasākumiem attiecībā uz kibernoziegumiem un pierādījumu vākšanu elektroniskā formā attiecas nosacījumi un garantijas, kas nodrošina cilvēktiesību un pamatbrīvību pienācīgu aizsardzību, t. sk. to tiesību aizsardzību, kuras izriet no saistībām, ko valstis uzņēmušās saskaņā ar piemērojamiem starptautiskajiem cilvēktiesību instrumentiem, piemēram, 1950. gada Eiropas Padomes Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju (Eiropas Padomes līgumu sērija Nr. 5), 1966. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, 1981. gada Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību hartu; 1969. gada Amerikas Cilvēktiesību konvenciju un citiem starptautiskajiem cilvēktiesību līgumiem,

               ir vienojušās par turpmāko.

               I nodaļa – Kopīgi noteikumi

               1. pants
                     – Mērķis

               Šā protokola mērķis ir papildināt:

               a.
                     Konvenciju starp šā protokola Pusēm un

               b.
                     Pirmo protokolu starp šā protokola Pusēm, kas ir arī Pirmā protokola puses.

               2. pants
                     – Piemērošanas joma

               1.
                     Ja vien šeit nav norādīts citādi, šajā protokolā aprakstītos pasākumus piemēro:

               a.
                     starp Konvencijas Pusēm, kas ir šā protokola Puses, attiecībā uz konkrētām kriminālizmeklēšanām vai tiesvedībām, kas saistītas ar datorsistēmām un datiem, un attiecībā uz pierādījumu par noziedzīgu nodarījumu vākšanu elektroniskā formā; un

               b.
                     starp Pirmā protokola pusēm, kas ir šā protokola Puses, attiecībā uz īpašām kriminālizmeklēšanām vai tiesvedībām, kuras saistītas ar noziedzīgiem nodarījumiem, kas noteikti saskaņā ar Pirmo protokolu.

               2.
                     Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai izpildītu šajā protokolā noteiktās saistības.

               3. pants
                     – Definīcijas

               1.
                     Šim protokolam piemēro Konvencijas 1. pantā un 18. panta 3. punktā sniegtās definīcijas.

               2.
                     Šajā protokolā piemēro šādas papildu definīcijas:

               a.
                     “centrālā iestāde” ir iestāde vai iestādes, kas nozīmētas saskaņā ar savstarpējās palīdzības līgumu vai režīmu, pamatojoties uz vienotiem vai savstarpējiem normatīvajiem aktiem, kuri ir spēkā starp attiecīgajām Pusēm, vai, ja tādu nav, iestāde vai iestādes, ko Puse nozīmējusi saskaņā ar Konvencijas 27. panta 2.a punktu;

               b.
                     “kompetentā iestāde” ir tiesu, administratīva vai cita tiesībaizsardzības iestāde, kas saskaņā ar iekšzemes tiesību aktiem ir pilnvarota uzdot, atļaut vai veikt pasākumus saskaņā ar šo protokolu, lai vāktu vai iesniegtu pierādījumus attiecībā uz konkrētu kriminālizmeklēšanu vai tiesvedību;

               c.
                     “ārkārtas situācija” ir situācija, kad pastāv būtisks un tūlītējs risks jebkuras fiziskas personas dzīvībai vai drošībai;

               d.
                     “personas dati” ir informācija, kas attiecas uz identificētu vai identificējamu fizisku personu;

               e.
                     “nosūtošā Puse” ir Puse, kas nosūta datus, atbildot uz pieprasījumu vai kopējas izmeklēšanas grupas ietvaros, vai – II nodaļas 2. iedaļas nolūkos – Puse, kuras teritorijā atrodas nosūtošais pakalpojumu sniedzējs vai struktūra, kas sniedz domēna nosaukuma reģistrācijas pakalpojumus.

               4. pants
                     – Valoda

               1.
                     Pusei iesniegtie pieprasījumi, rīkojumi un pievienotā informācija ir valodā, kas ir pieņemama lūguma saņēmējai Pusei vai Pusei, kuru informē saskaņā ar 7. panta 5. punktu, vai tai pievieno tulkojumu šādā valodā.

               2.
                     Rīkojumi saskaņā ar 7. pantu un pieprasījumi 6. pantu, kā arī visa pievienotā informācija ir:

               a.
                     iesniegti tajā otras Puses valodā, kuru pakalpojumu sniedzējs vai struktūra atzīst par pieņemamu salīdzināmā iekšzemes procesā;

               b.
                     iesniegti citā valodā, kas ir pieņemama pakalpojumu sniedzējam vai struktūrai, vai

               c.
                     papildināta ar tulkojumu kādā no valodām saskaņā ar 2. punkta a. vai b. apakšpunktu.

               II nodaļa – Pasākumi pastiprinātai sadarbībai

               1. iedaļa – Attiecībā uz II nodaļu piemērojamie vispārīgie principi

               5. pants
                     – Attiecībā uz II nodaļu piemērojamie vispārīgie principi

               1.
                     Puses pēc iespējas plašākā mērogā sadarbojas atbilstīgi šīs nodaļas noteikumiem.

               2.
                     Šīs nodaļas 2. iedaļu veido 6. un 7. pants. Tajā paredz procedūras, kas pastiprina tiešu sadarbību ar pakalpojumu sniedzējiem un struktūrām otras Puses teritorijā. 2. iedaļu piemēro neatkarīgi no tā, vai pastāv savstarpējas palīdzības līgums vai režīms, pamatojoties uz vienotiem vai savstarpējiem normatīvajiem aktiem, kas ir spēkā starp attiecīgajām Pusēm.

               3.
                     Šīs nodaļas 3. iedaļu veido 8. un 9. pants. Tajā paredz procedūras, lai pastiprinātu iestāžu starptautisko sadarbību attiecībā uz saglabāto datorizēto datu izpaušanu. Nodaļas 3. iedaļu piemēro neatkarīgi no tā, vai pastāv savstarpējas palīdzības līgums vai režīms, pamatojoties uz vienotiem vai savstarpējiem normatīvajiem aktiem, kas ir spēkā starp pieprasījumu iesniedzošo un pieprasījumu saņemošo Pusi.

               4.
                     Šīs nodaļas 4. iedaļu veido 10. pants. Tajā paredz procedūras, kas attiecas uz ārkārtas savstarpējo palīdzību. Nodaļas 4. iedaļu piemēro neatkarīgi no tā, vai pastāv savstarpējas palīdzības līgums vai režīms, pamatojoties uz vienotiem vai savstarpējiem normatīvajiem aktiem, kas ir spēkā starp pieprasījumu iesniedzošo un pieprasījumu saņemošo Pusi.

               5.
                     Šīs nodaļas 5. iedaļu veido 11. un 12. pants. Nodaļas 5. iedaļu piemēro gadījumā, ja nepastāv savstarpējas palīdzības līgums vai režīms, pamatojoties uz vienotiem vai savstarpējiem normatīvajiem aktiem, kas ir spēkā starp pieprasījumu iesniedzošo un pieprasījumu saņemošo Pusi. Nodaļas 5. iedaļas noteikumus nepiemēro, ja šāds līgums vai režīms pastāv, izņemot tos gadījumus, kas noteikti 12. panta 7. punktā. Tomēr attiecīgās Puses var savstarpēji nolemt tā vietā piemērot 5. iedaļas noteikumus, ja līgums vai režīms to neaizliedz.

               6.
                     Ja saskaņā ar šā protokola noteikumiem pieprasījuma saņēmēja Puse drīkst sadarbību saistīt ar apstākli par abpusējas sodāmības esamību, šo nosacījumu uzskata par izpildītu neatkarīgi no tā, vai tās tiesību aktos noziedzīgo nodarījumu klasificē tādā pašā kategorijā, vai nodarījuma apzīmēšanai izmanto tādu pašu terminoloģiju kā pieprasījuma iesniedzēja Puse, ja rīcība, kas ir noziedzīgā nodarījuma pamatā, attiecībā uz kuru tiek pieprasīta palīdzība, saskaņā ar tās tiesību aktiem ir noziedzīgs nodarījums.

               7.
                     Šīs nodaļas noteikumi neierobežo sadarbību starp Pusēm vai starp Pusēm un pakalpojumu sniedzējiem vai citām struktūrām, šajā nolūkā izmantojot citus piemērojamus nolīgumus, režīmus, praksi vai iekšzemes tiesību aktus.

               2. iedaļa – Procedūras, kas pastiprina tiešu sadarbību ar otras Puses pakalpojumu sniedzējiem un struktūrām

               6. pants
                     – Pieprasījums sniegt domēna nosaukuma reģistrācijas informāciju

               1.
                     Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai pilnvarotu savas kompetentās iestādes konkrētas kriminālizmeklēšanas vai tiesvedības vajadzībām izdot pieprasījumu struktūrai, kura sniedz domēna nosaukuma reģistrācijas pakalpojumus otras Puses teritorijā, sniegt informāciju, kas ir tās rīcībā vai ko tā kontrolē, domēna vārda reģistrētāja identificēšanas vai saziņas nolūkā.

               2.
                     Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai atļautu tās teritorijā esošai struktūrai, atbildot uz 1. punktā minēto pieprasījumu, izpaust šādu informāciju, ievērojot saprātīgus nosacījumus, kuri paredzēti iekšzemes tiesību aktos.

               3.
                     Saskaņā ar 1. punktu izdotajā pieprasījumā iekļauj šādu informāciju:

               a.
                     pieprasījuma izdošanas datums un pieprasījuma izdevējas kompetentās iestādes identitāte un kontaktinformācija;

               b.
                     domēna nosaukums, par kuru tiek lūgta informācija, un detalizēts lūgtās informācijas saraksts, t. sk. konkrētie datu elementi;

               c.
                     paziņojums par to, ka pieprasījums ir izdots saskaņā ar šo protokolu, ka vajadzība pēc informācijas rodas tāpēc, ka tā attiecas uz konkrētu kriminālizmeklēšanu vai tiesvedību, un ka informācija tiks izmantota tikai konkrētajā kriminālizmeklēšanā vai tiesvedībā, un

               d.
                     informācijas izpaušanas termiņš un veids un jebkādi citi īpaši norādījumi.

               4.
                     Ja struktūrai tas ir pieņemami, Puse var pieprasījumu saskaņā ar 1. punktu iesniegt elektroniskā formā. Var būt nepieciešams atbilstīgs drošības un autentifikācijas līmenis.

               5.
                     Ja 1. punktā aprakstītā struktūra nesadarbojas, pieprasījuma iesniedzēja Puse var pieprasīt, lai šī struktūra norāda iemeslu, kāpēc tā neizpauž pieprasīto informāciju. Pieprasījuma iesniedzēja Puse var apspriesties ar Pusi, kurā atrodas struktūra, lai noteiktu informācijas iegūšanai pieejamos pasākumus.

               6.
                     Katra Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu, vai jebkurā citā laikā paziņo Eiropas Padomes ģenerālsekretāram iestādi, kas nozīmēta apspriešanās nolūkā saskaņā ar 5. punktu.

               7.
                     Eiropas Padomes ģenerālsekretārs izveido un atjaunina to iestāžu reģistru, kuras Puses nozīmējušas saskaņā ar 6. punktu. Katra Puse vienmēr nodrošina, ka informācija, ko tā sniegusi reģistram, ir pareiza.

               7. pants
                     – Abonenta informācijas izpaušana

               1.
                     Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai pilnvarotu savas kompetentās iestādes izdot rīkojumu, ko tieši iesniedz pakalpojumu sniedzējam otras Puses teritorijā, lai panāktu, ka tiek izpausta konkrēta uzglabātā informācija, kura ir minētā pakalpojumu sniedzēja rīcībā vai kontrolē, ja abonenta informācija ir vajadzīga konkrētā izdevējas Puses kriminālizmeklēšanā vai tiesvedībā.

               2.
                     a. Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas pakalpojumu sniedzējam tās teritorijā var būt vajadzīgi, lai izpaustu abonenta informāciju, atbildot uz 1. punktā minēto rīkojumu.

               b.
                     Šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu Puse attiecībā uz rīkojumiem, kas izdoti pakalpojumu sniedzējiem tās teritorijā, var sniegt šādu deklarāciju: “Rīkojumu saskaņā ar 7. panta 1. punktu izdod prokurors vai cita tiesu iestāde vai arī to izdod prokurora vai citas tiesu iestādes uzraudzībā, vai arī to izdod citā neatkarīgā uzraudzībā.”

               3.
                     Saskaņā ar 1. punktu izdotajā rīkojumā iekļauj šādu informāciju:

               a.
                     izdevējiestāde un izdošanas datums;

               b.
                     paziņojums, ka rīkojums ir izdots saskaņā ar šo protokolu;

               c.
                     minētā(-o) pakalpojumu sniedzēja(-u) nosaukums(-i) un adrese;

               d.
                     nodarījums(-i), par kuru(-iem) notiek kriminālizmeklēšana vai tiesvedība;

               e.
                     ja tā nav izdevējiestāde, tad iestāde, kas pieprasa konkrētu abonenta informāciju, un

               f.
                     sīks konkrētās prasītās abonenta informācijas apraksts.

               4.
                     Saskaņā ar 1. punktu izdotajam rīkojumam pievieno šādu papildu informāciju:

               a.
                     iekšzemes juridiskais pamatojums, kas pilnvaro iestādi izdot rīkojumu;

               b.
                     atsauce uz tiesību normām un piemērojamiem sodiem par nodarījumu, par kuru veic izmeklēšanu vai kriminālvajāšanu;

               c.
                     tās iestādes kontaktinformācija, kurai pakalpojumu sniedzējs paziņo abonenta informāciju, no kuras tas var pieprasīt papildu informāciju vai kurai tas sniedz visas citas atbildes;

               d.
                     termiņš un veids, kādā sniegt abonenta informāciju;

               e.
                     norāde par to, vai jau ir lūgts saglabāt datus, arī saglabāšanas datums un jebkāds piemērojamais atsauces numurs;

               f.
                     visi īpašie norādījumi;

               g.
                     attiecīgā gadījumā paziņojums par vienlaicīgu paziņošanu saskaņā ar 5. punktu un

               h.
                     jebkura cita informācija, kas var palīdzēt panākt, ka tiek izpausta abonenta informācija.

               5.
                     a. Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu un jebkurā citā laikā var paziņot Eiropas Padomes ģenerālsekretāram, ka gadījumos, kad saskaņā ar 1. punktu pakalpojumu sniedzējam tās teritorijā ir izdots rīkojums, Puse visos gadījumos vai konkrētos apstākļos pieprasa vienlaikus paziņot par rīkojumu, sniegt papildu informāciju un faktu kopsavilkumu saistībā ar izmeklēšanu vai tiesvedību.

               b.
                     Neatkarīgi no tā, vai Puse pieprasa paziņošanu saskaņā ar 5. punkta a. apakšpunktu, tā var pieprasīt, lai pakalpojumu sniedzējs noteiktos apstākļos pirms informācijas izpaušanas apspriestos ar Puses iestādēm.

               c.
                     Iestādes, kurām ir paziņots saskaņā ar 5. punkta a. apakšpunktu vai ar kurām apspriežas saskaņā ar 5. punkta b. apakšpunktu, bez liekas kavēšanās var uzdot pakalpojumu sniedzējam neizpaust abonenta informāciju, ja:

               i.
                     izpaušana var traucēt kriminālizmeklēšanai vai tiesvedībai minētajā Pusē vai

               ii.
                     atteikuma nosacījumus vai pamatojumus saskaņā ar Konvencijas 25. panta 4. punktu un 27. panta 4. punktu piemērotu, ja abonenta informāciju pieprasītu, izmantojot savstarpējās palīdzības pieprasījumu.

               d.
                     Iestādes, kurām ir paziņots saskaņā ar 5. punkta a. apakšpunktu vai ar kurām notikusi apspriešanās saskaņā ar 5. punkta b. apakšpunktu:

               i.
                     no 4. punkta c. apakšpunktā minētās iestādes panta 5. punkta c. apakšpunkta piemērošanas nolūkā var pieprasīt papildu informāciju un neizpauž to pakalpojumu sniedzējam bez minētās iestādes piekrišanas, un

               ii.
                     nekavējoties informē 4. punkta c. apakšpunktā minēto iestādi, ja pakalpojuma sniedzējam ir norādīts neizpaust abonenta informāciju, un norāda šādas rīcības iemeslus.

               e.
                     Lai saņemtu paziņojumu saskaņā ar 5. punkta a. apakšpunktu, Puse nozīmē vienu iestādi un veic 5. punkta b., c. un d. apakšpunktā aprakstītās darbības. Brīdī, kad Puse sniedz Eiropas Padomes ģenerālsekretāram 5. punkta a. apakšpunktā paredzēto ziņojumu pirmo reizi, tā Eiropas Padomes ģenerālsekretāram paziņo minētas iestādes kontaktinformāciju.

               f.
                     Eiropas Padomes ģenerālsekretārs izveido un atjaunina to iestāžu reģistru, kuras Puses nozīmējušas saskaņā ar 5. punkta e. apakšpunktu, un norāda, vai un kādos apstākļos tās pieprasa 5. punkta a. apakšpunktā norādīto informāciju Katra Puse vienmēr nodrošina, ka informācija, ko tā sniedz reģistram, ir pareiza.

               6.
                     Ja pakalpojumu sniedzējam tas ir pieņemami, Puse var iesniegt rīkojumu saskaņā ar 1. punktu un papildu informāciju saskaņā ar 4. punktu elektroniskā formā. Puse var sniegt paziņojumu un papildu informāciju saskaņā ar 5. punktu elektroniskā formā. Var būt nepieciešams atbilstīgs drošības un autentifikācijas līmenis.

               7.
                     Ja pakalpojumu sniedzējs 4. punkta c. apakšpunktā minēto iestādi informē, ka tas, atbildot uz 1. punktā minēto rīkojumu, neizpaudīs prasīto abonenta informāciju vai ja tas neizpauž abonenta informāciju trīsdesmit dienu laikā pēc rīkojuma saņemšanas vai 4. punkta d. apakšpunktā noteiktajā termiņā, atkarībā no tā, kurš laikposms ir ilgāks, izdevējas Puses kompetentās iestādes var censties panākt rīkojuma izpildi, tikai izmantojot 8. pantu vai citus savstarpējas palīdzības veidus. Puses var pieprasīt, lai pakalpojumu sniedzējs norādītu iemeslu atteikumam izpaust abonenta informāciju, kas pieprasīta ar rīkojumu.

               8.
                     Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var deklarēt, ka izdevējai Pusei jāpieprasa pakalpojuma sniedzējam izpaust abonenta informāciju pirms tās pieprasīšanas saskaņā ar 8. pantu, ja vien izdevēja Puse nesniedz paskaidrojumu, kurā pamato, kāpēc tā to nav izdarījusi.

               9.
                     Šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu Puse var:

               a.
                     paturēt tiesības nepiemērot šo pantu vai

               b.
                     gadījumā, ja noteiktu piekļuves numuru veidu izpaušana saskaņā ar šo pantu būtu pretrunā iekšzemes tiesību sistēmas pamatprincipiem, paturēt tiesības nepiemērot šo pantu attiecībā uz šādiem numuriem.

               3. iedaļa – Procedūras iestāžu starptautiskās sadarbības pastiprināšanai attiecībā uz saglabāto datorizēto datu izpaušanu

               8. pants
                     – Otras Puses rīkojumu par abonenta informācijas un datu plūsmas datu paātrinātu sagatavošanu izpilde

               1.
                     Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai pilnvarotu savas kompetentās iestādes izdot rīkojumu, kurš kā daļa no pieprasījuma iesniedzams citai Pusei, lai liktu pakalpojumu sniedzējam pieprasījuma saņēmējas Puses teritorijā paziņot konkrētu un saglabātu

               a.
                     abonenta informāciju un

               b.
                     datu plūsmas datus,

               kas atrodas minētā pakalpojumu sniedzēja rīcībā vai ko tas kontrolē, kuri vajadzīgi Puses konkrētā kriminālizmeklēšanā vai tiesvedībā.

               2.
                     Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai izpildītu rīkojumu saskaņā ar 1. punktu, kuru iesniegusi pieprasījuma iesniedzēja Puse.

               3.
                     Pieprasījuma iesniedzēja Puse savā pieprasījumā iesniedz pieprasījuma saņēmējai Pusei 1. punktā minēto rīkojumu, pamatojošo informāciju un visus īpašos norādījumus.

               a.
                     Rīkojumā norāda šādu informāciju:

               i.
                     izdevējiestāde un rīkojuma izdošanas datums;

               ii.
                     paziņojums par to, ka rīkojums ir iesniegts saskaņā ar šo protokolu;

               iii.
                     minētā(-o) pakalpojumu sniedzēja(-u) nosaukums(-i) un adrese;

               iv.
                     nodarījums(-i), par kuru(-iem) notiek kriminālizmeklēšana vai tiesvedība;

               v.
                     ja tā nav izdevējiestāde, tad iestāde, kas pieprasa a informāciju vai datus, un

               vi.
                     sīks konkrētās prasītās informācijas vai datu apraksts.

               b.
                     Pamatojošajā informācijā, ko sniedz, lai palīdzētu pieprasījuma saņēmējai Pusei izpildīt rīkojumu, un ko pakalpojumu sniedzējam neizpauž bez pieprasījuma iesniedzējas Puses piekrišanas, norāda šādu informāciju:

               i.
                     iekšzemes juridiskais pamatojums, kas pilnvaro iestādi izdot rīkojumu;

               ii.
                     tiesību normas un piemērojamie sodi par nodarījumu, par kuru veic izmeklēšanu vai kriminālvajāšanu;

               iii.
                     iemesls, kādēļ pieprasījuma iesniedzēja Puse uzskata, ka pakalpojuma sniedzēja rīcībā ir dati vai tas tos kontrolē;

               iv.
                     kopsavilkums par faktiem, kas saistīti ar izmeklēšanu vai procesu;

               v.
                     informācijas vai datu nozīmīgums izmeklēšanā vai procesā;

               vi.
                     tās iestādes vai to iestāžu kontaktinformācija, kas var sniegt papildu informāciju;

               vii.
                     norāde par to, vai jau ir lūgts saglabāt informāciju vai datus, arī saglabāšanas datums un jebkāds piemērojamais atsauces numurs, un

               viii.
                     norāde par to, vai informācija vai dati jau ir prasīti, izmantojot citus līdzekļus, un, ja tas ir darīts, tad kādā veidā.

               c.
                     Pieprasījuma iesniedzēja Puse var pieprasīt, lai pieprasījuma saņēmēja Puse izpilda īpašus norādījumus.

               4.
                     Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu un jebkurā citā laikā var deklarēt, ka ir vajadzīga papildu pamatojoša informācija, lai izpildītu 1. punktā minētos rīkojumus.

               5.
                     Pieprasījuma saņēmēja Puse pieprasījumus pieņem elektroniskā formā. Pirms pieprasījuma pieņemšanas tā var pieprasīt atbilstīgu drošības un autentifikācijas līmeni.

               6.
                     a. Pieprasījuma saņēmēja Puse no dienas, kad saņemta visa 3. un 4. punktā norādītā informācija, veic piemērotas darbības, lai pakalpojumu sniedzējs rīkojumu saņemtu ne vēlāk kā četrdesmit piecu dienu laikā, un pieprasa, lai tas pieprasīto informāciju vai datus sniegtu ne vēlāk kā:

               i.
                     divdesmit dienās attiecībā uz abonenta informāciju un

               ii.
                     četrdesmit piecās dienās attiecībā uz datu plūsmas datiem.

               b. Pieprasījuma saņēmēja Puse nodrošina, ka sagatavoto informāciju vai datus nosūta pieprasījuma iesniedzējai Pusei bez liekas kavēšanās.

               7.
                     Ja pieprasījuma saņēmēja Puse nevar izpildīt 3. punkta c. apakšpunktā minētos norādījumus pieprasītajā veidā, tā nekavējoties informē pieprasījuma iesniedzēju Pusi un attiecīgā gadījumā norāda nosacījumus, saskaņā ar kuriem tā šos norādījumus varētu izpildīt, un pieprasījuma iesniedzēja Puse pēc tam nosaka, vai pieprasījums tomēr būtu jāizpilda.

               8.
                     Pieprasījuma saņēmēja Puse var atteikties izpildīt pieprasījumu, pamatojoties uz Konvencijas 25. panta 4. punktā vai 27. panta 4. punktā noteiktajiem pamatojumiem, vai var noteikt nosacījumus, ko tā uzskata par vajadzīgiem, lai atļautu pieprasījuma izpildi. Pieprasījuma saņēmēja Puse var atlikt pieprasījumu izpildi Konvencijas 27. panta 5. punktā noteikto iemeslu dēļ. Pieprasījuma saņēmēja Puse iespējami drīz paziņo pieprasījuma iesniedzējai Pusei par atteikumu, nosacījumiem vai atlikšanu. Pieprasījuma saņēmēja Puse arī paziņo pieprasījuma iesniedzējai Pusei par citiem apstākļiem, kas varētu ievērojami aizkavēt pieprasījuma izpildi. Šim pantam piemēro Konvencijas 28. panta 2. punkta b. apakšpunktu.

               9.
                     a. Ja pieprasījuma iesniedzēja Puse nevar izpildīt nosacījumu, ko pieprasījuma saņēmēja Puse noteikusi saskaņā ar 8. punktu, tā nekavējoties informē pieprasījuma saņēmēju Pusi. Pieprasījuma saņēmēja Puse tad nosaka, vai informācija vai materiāli tomēr būtu jāsniedz.

               b. Ja pieprasījuma iesniedzēja Puse piekrīt nosacījumam, tas tai ir saistošs. Pieprasījuma saņēmēja Puse, kas sniedz informāciju vai materiālus, uz kuriem attiecas šāds nosacījums, var pieprasīt, lai pieprasījuma iesniedzēja Puse saistībā ar minēto nosacījumu paskaidro, kā šāda informācija vai materiāls ticis izmantots.

               10.
                     Katra Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu paziņo Eiropas Padomes ģenerālsekretāram nozīmēto iestāžu kontaktinformāciju un to atjaunina:

               a.
                     lai iesniegtu rīkojumu saskaņā ar šo pantu un

               b.
                     lai saņemtu rīkojumu saskaņā ar šo pantu

               11.
                     Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var deklarēt, ka tā pieprasa, lai citu Pušu pieprasījumus saskaņā ar šo pantu tai iesniedz pieprasījuma iesniedzējas Puses centrālā iestāde vai cita iestāde, par ko savstarpēji vienojušās attiecīgās Puses.

               12.
                     Eiropas Padomes ģenerālsekretārs izveido un atjaunina to iestāžu reģistru, kuras Puses nozīmējušas saskaņā ar 10. punktu. Katra Puse vienmēr nodrošina, ka informācija, ko tā sniegusi reģistram, ir pareiza.

               13.
                     Šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu Puse var paturēt tiesības šo pantu nepiemērot attiecībā uz datu plūsmas datiem.

               9. pants
                     – Saglabātu datorizētu datu paātrināta izpaušana ārkārtas situācijā

               1.
                     a. Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas ārkārtas situācijā var būt vajadzīgi, lai tās kontaktpunkts 24 stundas diennaktī 7 dienas nedēļā tīklam, kas minēts Konvencijas 35. pantā (“kontaktpunkts”), nosūtītu pieprasījumu un saņemtu pieprasījumu no tāda kontaktpunkta citā Pusē, kurš lūdz nekavējošu palīdzību, lai pakalpojumu sniedzējs minētās Puses teritorijā paātrināti izpaustu konkrētus, saglabātus datorizētus datus, kas atrodas minētā pakalpojumu sniedzēja rīcībā vai ko tas kontrolē, neiesniedzot pieprasījumu par savstarpējo palīdzību.

               b. Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var deklarēt, ka tā neizpildīs 1. punkta a. apakšpunktā minētos pieprasījumus, kuros prasa izpaust tikai abonenta informāciju.

               2.
                     Katra Puse pieņem tādus tiesību aktus un citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai saskaņā ar 1. punktu:

               a.
                     tās iestādes varētu pieprasīt datus no pakalpojumu sniedzēja tās teritorijā, saņemot saskaņā ar 1. punktu izdoto pieprasījumu;

               b.
                     pakalpojumu sniedzējs tās teritorijā varētu izpaust prasītos datus tās iestādēm, atbildot uz pieprasījumu saskaņā ar 2. punkta a. apakšpunktu, un

               c.
                     tās iestādes varētu sniegt pieprasītos datus pieprasījuma iesniedzējai Pusei.

               3.
                     Saskaņā ar 1. punktu izdotajā pieprasījumā iekļauj šādu informāciju:

               a.
                     kompetentā iestāde, kas prasa datus, un pieprasījuma izdošanas datums;

               b.
                     paziņojums, ka pieprasījums ir izdots saskaņā ar šo protokolu;

               c.
                     tā(-o) pakalpojumu sniedzēja(-u) nosaukums(-i) un adrese(-s), kura(-u) rīcībā ir pieprasītie dati vai kurš(-i) tos kontrolē;

               d.
                     nodarījums(-i), par kuru(-iem) notiek kriminālizmeklēšana vai tiesvedība, un atsauce uz attiecīgajām tiesību normām un piemērojamiem sodiem;

               e.
                     pietiekami fakti, lai pierādītu, ka pastāv ārkārtas situācija un kā pieprasītie dati ar to ir saistīti;

               f.
                     sīks prasīto datu apraksts;

               g.
                     visi īpašie norādījumi un

               h.
                     jebkura cita informācija, kas var palīdzēt panākt, ka dati tiek izpausti.

               4.
                     Pieprasījuma saņēmēja Puse pieņem pieprasījumu elektroniskā formā. Puse var arī pieņemt mutiski iesniegtu pieprasījumu, un tā var pieprasīt apstiprinājumu elektroniskā formā. Pirms pieprasījuma pieņemšanas tā var pieprasīt atbilstīgu drošības un autentifikācijas līmeni.

               5.
                     Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var deklarēt, ka tā pieprasa, lai pieprasījuma iesniedzējas Puses pēc pieprasījuma izpildes iesniegtu pieprasījumu un visu papildu informāciju, kas nosūtīta tā pamatojumam, tādā formā un ar tāda kanāla starpniecību, kas var ietvert savstarpēju palīdzību, kā noteikusi pieprasījuma saņēmēja Puse.

               6.
                     Pieprasījuma saņēmēja Puse ātri informē pieprasījuma iesniedzēju Pusi par savu lēmumu attiecībā uz pieprasījumu saskaņā ar 1. punktu un attiecīgā gadījumā precizē nosacījumus, saskaņā ar kuriem tā sniegtu datus, kā arī citus sadarbības veidus, kas var būt pieejami.

               7.
                     a. Ja pieprasījuma iesniedzēja Puse nevar izpildīt nosacījumu, ko pieprasījuma saņēmēja Puse noteikusi saskaņā ar 6. punktu, tā nekavējoties informē pieprasījuma saņēmēju Pusi. Pieprasījuma saņēmēja Puse tad nosaka, vai informācija vai materiāli tomēr būtu jāsniedz. Ja pieprasījuma iesniedzēja Puse piekrīt nosacījumam, tas tai ir saistošs.

               b. Pieprasījuma saņēmēja Puse, kas sniedz informāciju vai materiālus, uz kuriem attiecas šāds nosacījums, var pieprasīt, lai pieprasījuma iesniedzēja Puse saistībā ar minēto nosacījumu paskaidro, kā šāda informācija vai materiāls ticis izmantots.

               4. iedaļa – Procedūras, kas attiecas uz ārkārtas savstarpējo palīdzību

               10. pants
                     – Ārkārtas savstarpējā palīdzība

               1.
                     Katra Puse var paātrinātā kārtībā lūgt savstarpēju palīdzību, ja tā uzskata, ka pastāv ārkārtas situācija. Pieprasījumā saskaņā ar šo pantu papildus citam prasītajam saturam apraksta faktus, kuri pierāda, ka pastāv ārkārtas situācija, kā arī to, kā pieprasītā palīdzība ir saistīta ar to.

               2.
                     Pieprasījuma saņēmēja Puse pieņem šādu pieprasījumu elektroniskā formā. Pirms pieprasījuma pieņemšanas tā var pieprasīt atbilstīgu drošības un autentifikācijas līmeni.

               3.
                     Pieprasījuma saņēmēja Puse var paātrinātā kārtībā lūgt papildu informāciju, lai izvērtētu pieprasījumu. Pieprasījuma iesniedzēja Puse sniedz šādu papildu informāciju paātrinātā kārtībā.

               4.
                     Tiklīdz pieprasījuma saņēmēja Puse ir pārliecinājusies, ka pastāv ārkārtas situācija un ir izpildītas pārējās savstarpējās palīdzības prasības, tā ātri reaģē uz pieprasījumu.

               5.
                     Katra Puse nodrošina, ka viena persona no Puses centrālās iestādes vai citām iestādēm, kas ir atbildīgas par reaģēšanu uz savstarpējās palīdzības pieprasījumiem, ir pieejama 24 stundas dienā 7 dienas nedēļā, lai atbildētu uz pieprasījumu saskaņā ar šo pantu.

               6.
                     Centrālā iestāde vai citas iestādes, kas ir atbildīgas par pieprasījuma iesniedzējas Puses un pieprasījuma saņēmējas Puses savstarpējo palīdzību, var savstarpēji noteikt, ka pieprasījuma izpildes rezultātus saskaņā ar šo pantu vai to kopiju var sniegt pieprasījuma iesniedzējai Pusei, izmantojot citu kanālu, nevis to, kas izmantots pieprasījuma iesniegšanai.

               7.
                     Ja nav noslēgts savstarpējas palīdzības līgums vai režīms, pamatojoties uz vienotiem vai savstarpējiem normatīvajiem aktiem, kas ir spēkā starp pieprasījuma iesniedzēju Pusi un pieprasījuma saņēmēju Pusi, šim pantam piemēro Konvencijas 27. panta 2. punkta b. apakšpunktu un 3.–8. punktu un 28. panta 2.–4. punktu.

               8.
                     Ja šāds līgums vai režīms pastāv, šo pantu papildina ar šāda līguma vai režīma noteikumiem, ja vien attiecīgās Puses savstarpēji nenolemj tā vietā piemērot kādu vai visus šā panta 7. punktā minētās Konvencijas noteikumus.

               9.
                     Katra Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var deklarēt, ka pieprasījumus var arī nosūtīt tieši tās tiesu iestādēm vai pa Starptautiskās Kriminālpolicijas organizācijas (Interpola) kanāliem, vai tās kontaktpunktam, kas darbojas 24 stundas diennaktī 7 dienas nedēļā un izveidots saskaņā ar Konvencijas 35. pantu. Visos šādos gadījumos ar pieprasījuma iesniedzējas Puses centrālās iestādes starpniecību kopiju vienlaikus nosūta pieprasījuma saņēmējas Puses centrālajai iestādei. Ja pieprasījums ir tieši nosūtīts pieprasījuma saņēmējas Puses tiesu iestādei un šī iestāde nav kompetenta izskatīt pieprasījumu, tā nosūta pieprasījumu kompetentajai valsts iestādei un par to tieši informē pieprasījuma iesniedzēju Pusi.

               5. iedaļa – Procedūras, kas attiecas uz starptautisko sadarbību, ja nav piemērojamu starptautisku nolīgumu

               11. pants
                     – Videokonferences

               1.
                     Pieprasījuma iesniedzēja Puse var pieprasīt, un pieprasījuma saņēmēja Puse var atļaut liecības un paziņojumus lieciniekam vai ekspertam sniegt ar videokonferences starpniecību. Lai atvieglotu tādu jautājumu risināšanu, kas var rasties saistībā ar pieprasījuma izpildi, pieprasījuma iesniedzēja Puse un pieprasījuma saņēmēja Puse apspriežas, tostarp attiecīgā gadījumā par šādiem jautājumiem: kura Puse vada darbību; iestādes un personas, kuru klātbūtne nepieciešama; vai vienai Pusei vai abām Pusēm jāpieprasa, lai liecinieks vai eksperts dotu konkrētu zvērestu, jāpārvalda brīdinājumu vai norādījumu sniegšana; liecinieka pratināšanas vai eksperta izjautāšanas veids; veids, kādā pienācīgi nodrošināmas liecinieka vai eksperta tiesības; prasību izskatīšana par privilēģiju vai imunitātes piešķiršanu; iebildumu izskatīšanu attiecībā uz jautājumiem vai atbildēm un tas, vai rakstiskās, mutiskās tulkošanas un transkripcijas pakalpojumus nodrošina viena Puse vai abas Puses.

               2.
                     a. Pieprasījuma saņēmējas Puses un pieprasījuma iesniedzējas Puses centrālās iestādes šā panta nolūkos tieši sazinās viena ar otru. Pieprasījuma saņēmēja Puse var pieņemt pieprasījumu elektroniskā formā. Pirms pieprasījuma pieņemšanas tā var pieprasīt atbilstīgu drošības un autentifikācijas līmeni.

               b. Pieprasījuma saņēmēja Puse informē pieprasījuma iesniedzēju Pusi par iemesliem, kāpēc pieprasījums nav izpildīts vai kavējas tā izpilde. Šim pantam piemēro Konvencijas 27. panta 8. punktu. Neskarot citus nosacījumus, ko pieprasījuma saņēmēja Puse var noteikt saskaņā ar šo pantu, uz šo pantu attiecas Konvencijas 28. panta 2.–4. punkts.

               3.
                     Pieprasījuma saņēmēja Puse, sniedzot palīdzību saskaņā ar šo pantu, veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu tās personas klātbūtni, kuras liecības vai paziņojumi tiek lūgti. Vajadzības gadījumā pieprasījuma saņēmēja Puse, ciktāl tas iespējams saskaņā ar tās tiesību aktiem, var veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu liecinieka vai eksperta ierašanos pieprasījuma saņēmējā Pusē noteiktā laikā un vietā.

               4.
                     Ievēro procedūras, kas saistītas ar pieprasījuma iesniedzējas Puses noteiktās videokonferences īstenošanu, izņemot gadījumus, kad tas nav saderīgi ar pieprasījuma saņēmējas Puses iekšzemes tiesību aktiem. Gadījumā, ja tas nav saderīgi, vai gadījumā, ja pieprasījuma iesniedzēja Puse nav noteikusi procedūru, pieprasījuma saņēmēja Puse piemēro procedūru saskaņā ar saviem iekšzemes tiesību aktiem, ja vien pieprasījuma iesniedzēja Puse un pieprasījuma saņēmēja Puse nav savstarpēji vienojušās citādi.

               5.
                     Neskarot nevienu jurisdikciju, saskaņā ar pieprasījuma iesniedzējas Puses iekšzemes tiesību aktiem, ja videokonferences laikā liecinieks vai eksperts:

               a.
                     sniedz apzināti nepatiesu paziņojumu, ja pieprasījuma saņēmēja Puse saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas Puses iekšzemes tiesību aktiem ir noteikusi šādai personai pienākumu sniegt patiesu liecību;

               b.
                     atsakās liecināt, ja pieprasījuma saņēmēja Puse saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas Puses iekšzemes tiesību aktiem ir noteikusi šādai personai pienākumu liecināt, vai

               c.
                     izdara citus pārkāpumus, ko šādās tiesvedībās aizliedz pieprasījuma saņēmējas Puses iekšzemes tiesību akti;

               personai pieprasījuma saņēmējā Pusē piemērojams tāds pats sods kā tad, ja šāda rīcība būtu izdarīta tās iekšzemes tiesvedības gaitā.

               6.
                     a. Ja vien pieprasījuma iesniedzēja Puse un pieprasījuma saņēmēja Puse nav savstarpēji vienojušās citādi, pieprasījuma saņēmēja Puse sedz visas izmaksas, kas saistītas ar pieprasījuma izpildi saskaņā ar šo pantu, izņemot:

               i.
                     samaksu par eksperta liecību;

               ii.
                     rakstiskās, mutiskās tulkošanas un transkripcijas pakalpojumu izmaksas un

               iii.
                     ārkārtas izmaksas.

               b. Ja pieprasījuma izpilde radītu ārkārtas izmaksas, pieprasījuma iesniedzēja Puse un pieprasījuma saņēmēja Puse savstarpēji apspriežas, lai noteiktu nosacījumus, saskaņā ar kuriem pieprasījumu var izpildīt.

               7.
                     Ja pieprasījuma iesniedzēja Puse un pieprasījuma saņēmēja Puse ir savstarpēji vienojušās:

               a.
                     šā panta noteikumus var piemērot audiokonferenču rīkošanas nolūkā;

               b.
                     videokonferences tehnoloģiju var izmantot citiem mērķiem vai uzklausīšanai, kas ir atšķirīgi, nekā aprakstītie 1. punktā, t. sk. personu vai priekšmetu identificēšanai.

               8.
                     Ja pieprasījuma saņēmēja Puse izvēlas atļaut aizdomās turētās vai apsūdzētās personas uzklausīšanu, tā var pieprasīt īpašus nosacījumus un garantijas attiecībā uz personas liecības vai paziņojuma sniegšanu, vai ziņojumu sniegšanu vai procesuālu pasākumu piemērošanu attiecībā uz šādu personu.

               12. pants
                     – Kopējas izmeklēšanas grupas un kopīgas izmeklēšanas

               1.
                     Savstarpēji vienojoties, divu vai vairāku Pušu kompetentās iestādes savā teritorijā var izveidot un vadīt kopējas izmeklēšanas grupu, lai atvieglotu kriminālizmeklēšanu vai tiesvedību, ja tiek uzskatīts, ka pastiprināta koordinācija ir īpaši lietderīga. Attiecīgās Puses nosaka kompetentās iestādes.

               2.
                     Procedūras un noteikumi, kas reglamentē kopējo izmeklēšanas grupu darbību, piemēram, to konkrētie mērķi, sastāvs, funkcijas, ilgums un visi pagarinājuma periodi, atrašanās vieta, organizācija, noteikumi par informācijas vai pierādījumu vākšanu, nosūtīšanu un izmantošanu, konfidencialitātes noteikumi un noteikumi par Puses iesaistīto iestāžu iesaisti izmeklēšanas darbībās, kas notiek otras Puses teritorijā, ir tādi, kā minētās kompetentās iestādes par tiem ir vienojušās.

               3.
                     Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var deklarēt, ka tās centrālajai iestādei ir jābūt nolīguma, ar ko izveido grupu, parakstītājai vai tai kā citādi jāpiekrīt šim nolīgumam.

               4.
                     Minētās kompetentās un iesaistītās iestādes sazinās tieši, taču Puses var savstarpēji noteikt citus piemērotus saziņas kanālus, ja ārkārtas apstākļu dēļ nepieciešama centralizētāka koordinācija.

               5.
                     Ja izmeklēšanas pasākumi jāveic vienas attiecīgās Puses teritorijā, minētās Puses iesaistītās iestādes var lūgt savas iestādes veikt minētos pasākumus, bez nepieciešamības pārējām Pusēm iesniegt savstarpējas palīdzības pieprasījumu. Minētos pasākumus minētās Puses iestādes veic tās teritorijā saskaņā ar noteikumiem, ko valsts izmeklēšanā piemēro saskaņā ar iekšzemes tiesību aktiem.

               6.
                     Tādas informācijas vai pierādījumu izmantošanu, ko vienas Puses iesaistītās iestādes sniegušas citu attiecīgo Pušu iesaistītajām iestādēm, var atteikt vai ierobežot saskaņā ar tās vienošanās nosacījumiem, kas aprakstīta 1. un 2. punktā. Ja minētā vienošanās neparedz lietošanas atteikšanas vai ierobežošanas noteikumus, Puses var izmantot sniegto informāciju vai pierādījumus:

               a.
                     mērķiem, kādiem vienošanās ir noslēgta;

               b.
                     lai atklātu, izmeklētu noziedzīgus nodarījumus un uzsāktu kriminālvajāšanu par tiem, izņemot tos, par kuriem noslēgta vienošanās, ar nosacījumu, ka tiek saņemta iestādes, kas sniegusi informāciju vai pierādījumus, iepriekšēja piekrišana. Tomēr piekrišana nav vajadzīga, ja tās Puses tiesību pamatprincipi, kas izmanto informāciju vai pierādījumus, paredz, ka tai jāizpauž informācija vai pierādījumi, lai aizsargātu apsūdzētās personas tiesības kriminālprocesā. Šādā gadījumā minētās iestādes bez liekas kavēšanās informē iestādes, kas sniegušas informāciju vai pierādījumus, vai

               c.
                     lai novērstu ārkārtas situāciju. Šādā gadījumā iesaistītās iestādes, kas saņēmušas informāciju vai pierādījumus, bez liekas kavēšanās par to informē iesaistītās iestādes, kuras sniegušas informāciju vai pierādījumus, ja vien savstarpēji nevienojas citādi.

               7.
                     Ja nav 1. un 2. punktā aprakstītās vienošanās, kopīgas izmeklēšanas var veikt saskaņā ar savstarpēji saskaņotiem noteikumiem katrā gadījumā atsevišķi. Šo punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai pastāv savstarpējas palīdzības līgums vai režīms, pamatojoties uz vienotiem vai savstarpējiem normatīvajiem aktiem, kas ir spēkā starp attiecīgajām Pusēm.

               III nodaļa – Nosacījumi un garantijas

               13. pants
                     – Nosacījumi un garantijas

               Saskaņā ar Konvencijas 15. pantu katra Puse nodrošina, ka pilnvaru un kārtības, kas paredzētas iepriekš šajā protokolā, ieviešana, īstenošana un piemērošana tiktu pakļauta nosacījumiem (noteikumiem) un garantijām, kas paredzētas tās nacionālajos normatīvajos aktos, kuriem jāparedz adekvāta cilvēktiesību un brīvību aizsardzība.

               14. pants
                     – Personas datu aizsardzība

               1. Piemērošanas joma

               a.
                     Ja vien 1. punkta b. un c. apakšpunktā nav noteikts citādi, katra Puse apstrādā personas datus, ko tā saņem saskaņā ar šo protokolu, saskaņā ar šā panta 2.–15. punktu.

               b.
                     Ja personas datu saņemšanas brīdī saskaņā ar šo protokolu gan nosūtošajai Pusei, gan saņēmējai Pusei ir savstarpēji saistošs starptautisks nolīgums, ar ko minēto Pušu starpā izveido tādu visaptverošu regulējumu personas datu aizsardzībai, kurš ir piemērojams personas datu nosūtīšanai, lai novērstu, atklātu, izmeklētu noziedzīgus nodarījumus un sāktu kriminālvajāšanu par tiem, un kurā paredzēts, ka personas datu apstrāde saskaņā ar minēto nolīgumu notiek atbilstīgi attiecīgo Pušu datu aizsardzības tiesību aktu prasībām, tad tādu pasākumu gadījumā, uz kuriem attiecas šāda nolīguma piemērošana joma, personas datiem, kas saņemti saskaņā ar protokolu, 2.–15. punkta vietā piemēro šāda nolīguma noteikumus, ja vien attiecīgās Puses nav vienojošās citādi.

               c.
                     Ja l. punkta b. apakšpunktā aprakstītais nolīgums nosūtošajai Pusei un saņēmējai Pusei nav savstarpēji saistošs, tās var savstarpēji noteikt, ka personas datu nosūtīšana saskaņā ar šo protokolu var notikt, pamatojoties uz citiem nolīgumiem vai režīmiem, kas noslēgti starp attiecīgajām Pusēm, nevis saskaņā ar 2.–15. punktu.

               d.
                     Katra Puse uzskata, ka personas datu apstrāde saskaņā ar 1. punkta a. un b. apakšpunktu atbilst tās personas datu aizsardzības tiesiskā regulējuma prasībām attiecībā uz personas datu starptautisku nosūtīšanu, un saskaņā ar minēto tiesisko regulējumu nosūtīšanai nav vajadzīga papildu atļauja. Puse var atteikt vai nepieļaut datu nosūtīšanu citai Pusei saskaņā ar šo protokolu datu aizsardzības apsvērumu dēļ saskaņā ar 15. punktā izklāstītajiem nosacījumiem tikai tad, ja piemēro 1. punkta a. apakšpunktu, vai saskaņā ar l. punkta b. vai c. apakšpunktā minētā nolīguma vai režīma noteikumiem, ja piemēro kādu no minētajiem apakšpunktiem.

               e.
                     Nekas šajā pantā neliedz Pusei piemērot stingrākas garantijas attiecībā uz saskaņā ar šo protokolu saņemto personas datu apstrādi, ko veic tās iestādes.

               2.
                     Mērķis un izmantošana

               a.
                     Puse, kas saņēmusi personas datus, tos apstrādā 2. pantā aprakstītajos nolūkos. Tā tālāk neapstrādā personas datus neatbilstīgā nolūkā un neveic datu tālāku apstrādi, ja tas nav atļauts saskaņā ar tās iekšzemes tiesisko regulējumu. Šis pants neskar nosūtošās Puses spēju konkrētā gadījumā noteikt papildu nosacījumus saskaņā ar šo protokolu, tomēr šādi nosacījumi neietver vispārīgus datu aizsardzības noteikumus.

               b.
                     Saņēmēja Puse saskaņā ar savu iekšzemes tiesisko regulējumu nodrošina, ka pieprasītie un apstrādātie personas dati ir atbilstīgi un nav pārmērīgi, ņemot vērā nolūkus, kādos tos apstrādā.

               3.
                     Kvalitāte un integritāte

               Katra Puse veic saprātīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka personas dati tiek glabāti tik precīzi un pilnīgi un ka tie ir tik lielā mērā atjaunināti, cik tas ir nepieciešams un pamatoti personas datu likumīgai apstrādei, ņemot vērā nolūkus, kādos tos apstrādā.

               4.
                     Sensitīvi dati

               Puses veikta tādu personas datu apstrāde, kas atklāj rases vai etnisko piederību, politiskos uzskatus, reliģisko vai citu pārliecību vai dalību arodbiedrībās; ģenētiskos datus; biometriskos datus, kurus uzskata par sensitīviem, ņemot vērā saistītos riskus, vai personas veselības datus vai datus par dzimumdzīvi, notiek tikai saskaņā ar atbilstošām garantijām, lai nodrošinātos pret risku, ka šādu datu izmantošana varētu radīt nepamatotas nelabvēlīgas sekas, it īpaši pret nelikumīgu diskrimināciju.

               5.
                     Datu glabāšanas termiņi

               Katra Puse uzglabā personas datus tikai tik ilgi, cik tas ir nepieciešams un lietderīgi, ņemot vērā datu apstrādes nolūkus saskaņā ar 2. punktu. Lai izpildītu šo pienākumu, tā sava iekšzemes tiesiskā regulējuma ietvarā paredz īpašus glabāšanas termiņus vai periodisku pārskatīšanu attiecībā uz datu turpmākas saglabāšanas nepieciešamību.

               6.
                     Automatizētie lēmumi

               Lēmumus, kas izraisa būtisku nelabvēlīgu ietekmi, kura skar tādas fiziskas personas attiecīgās intereses, ar ko personas dati ir saistīti, nevar pieņemt, balstoties tikai uz personas datu automatizētu apstrādi, ja vien tas nav atļauts saskaņā ar iekšzemes tiesību aktiem un ja vien nepastāv atbilstošas garantijas, kas ietver iespēju panākt cilvēka iejaukšanos.

               7.
                     Datu drošība un drošības incidenti

               a.
                     Katra Puse nodrošina, ka tai ir atbilstīgi tehnoloģiski, fiziski un organizatoriski pasākumi personas datu aizsardzībai, it īpaši pret nozaudēšanu vai nejaušu vai neatļautu piekļuvi, izpaušanu, grozīšanu vai iznīcināšanu (“drošības incidents”).

               b.
                     Atklājot drošības incidentu, kurā pastāv būtisks materiāla vai nemateriāla kaitējuma risks personām vai otrai Pusei, saņēmēja Puse nekavējoties novērtē šāda kaitējuma iespējamību un mērogu un nekavējoties attiecīgi rīkojas, lai mazinātu šādu kaitējumu. Šāda rīcība ietver paziņošanu nosūtošajai iestādei vai – II nodaļas 2. iedaļas nolūkos – iestādei vai iestādēm, kas nozīmētas saskaņā ar 7. punkta c. apakšpunktu. Tomēr paziņošana var ietvert piemērotus ierobežojumus attiecībā uz paziņojuma tālāku nosūtīšanu; to var atlikt vai atcelt, ja šāda paziņošana var apdraudēt valsts drošību, vai arī to var atlikt, ja šāda paziņošana var apdraudēt sabiedrības drošības aizsardzības pasākumus. Šāda rīcība arī ietver paziņošanu attiecīgajai personai, ja vien Puse nav veikusi piemērotus pasākumus, lai vairs nepastāvētu būtisks risks. Paziņošanu personai var atlikt vai atcelt, ievērojot 12. punkta a. punkta i. apakšpunktā izklāstītos nosacījumus. Informētā Puse var pieprasīt apspriešanos vai papildu informāciju par incidentu un uz to sniegto atbildi.

               c.
                     Katra Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu paziņo Eiropas Padomes ģenerālsekretāram iestādi vai iestādes, kuras saskaņā ar 7. punkta b. apakšpunktu jāinformē II nodaļas 2. iedaļas nolūkos; pēc tam sniegto informāciju var grozīt.

               8.
                     Ierakstu uzturēšana

               Katra Puse glabā ierakstus vai izmanto citus piemērotus līdzekļus, lai parādītu, kā konkrētā gadījumā piekļūst personas datiem, tos izmanto un izpauž.

               9.
                     Tālāka apmaiņa Puses iekšienē

               a.
                     Ja Puses iestāde personas datus, kas sākotnēji saņemti saskaņā ar šo protokolu, sniedz citai minētās Puses iestādei, minētā cita iestāde tos apstrādā saskaņā ar šo pantu, ievērojot 9. punkta b. apakšpunktu.

               b.
                     Neatkarīgi no 9. punkta a. apakšpunkta Puse, kas ir izdarījusi atrunu saskaņā ar 17. pantu, var sniegt tās pavalstīm vai līdzīgām teritoriālām vienībām saņemtos personas datus, ja Puse ir ieviesusi pasākumus, lai saņēmējas iestādes turpinātu efektīvi aizsargāt datus, nodrošinot tādu datu aizsardzības līmeni, kas pielīdzināms šajā pantā noteiktajam.

               c.
                     Ja ir pazīmes par šā punkta nepareizu īstenošanu, nosūtošā Puse var pieprasīt apspriešanos un attiecīgu informāciju par minētajām pazīmēm.

               10.
                     Nosūtīšana uz citu valsti vai citai starptautiskai organizācijai

               a.
                     Saņēmēja Puse var nosūtīt personas datus uz citu valsti vai citai starptautiskai organizācijai tikai ar nosūtītājas iestādes iepriekšēju atļauju vai – II nodaļas 2. iedaļas nolūkos – ar tās iestādes vai iestāžu iepriekšēju atļauju, kas nozīmētas saskaņā ar 10. punkta b. apakšpunktu.

               b.
                     Katra Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu paziņo Eiropas Padomes ģenerālsekretāram iestādi vai iestādes, kuras sniedz atļauju II nodaļas 2. iedaļas nolūkos; pēc tam sniegto informāciju var grozīt.

               11.
                     Pārredzamība un informēšana

               a.
                     Katra Puse, publicējot vispārīgus paziņojumus vai personisku paziņojumu personai, kuras personas dati ir savākti, sniedz paziņojumu par:

               i.
                     apstrādes juridisko pamatu un nolūku(-iem);

               ii.
                     attiecīgā gadījumā visiem uzglabāšanas vai pārskatīšanas termiņiem saskaņā ar 5. punktu;

               iii.
                     saņēmējiem vai saņēmēju kategorijām, kam šādi dati tiek izpausti, un

               iv.
                     piekļuvi, labošanu un tiesiskās aizsardzības līdzekļiem.

               b.
                     Puse saskaņā ar 12. punkta a. apakšpunkta i. punktā izklāstītajiem nosacījumiem jebkurai prasībai par personisku paziņojumu var piemērot saprātīgus ierobežojumus saskaņā ar tās iekšzemes tiesisko regulējumu.

               c.
                     Ja nosūtošās Puses iekšzemes tiesiskais regulējums prasa sniegt personisku paziņojumu personai, kuras dati ir sniegti citai Pusei, nosūtošā Puse veic pasākumus, lai nosūtīšanas laikā otra Puse tiktu informēta par šo prasību un attiecīgo kontaktinformāciju. Personisku paziņojumu nesniedz, ja otra Puse ir pieprasījusi, lai datu sniegšana būtu konfidenciāla, ja ir piemērojami 12. punkta a. apakšpunkta i. punktā izklāstītie ierobežojumu nosacījumi. Tiklīdz šie ierobežojumi vairs piemērojami un var sniegt personisku paziņojumu, otra Puse veic pasākumus, lai par to informētu nosūtošo Pusi. Ja tā vēl nav informēta, nosūtošajai Pusei ir tiesības iesniegt pieprasījumus saņēmējai Pusei, kura informēs nosūtošo Pusi par to, vai ierobežojums ir jāsaglabā.

               12.
                     Piekļuve un labošana

               a.
                     Katra Puse nodrošina, ka ikviena persona, kuras personas dati ir saņemti saskaņā ar šo protokolu, ir tiesīga saskaņā ar tās iekšzemes tiesisko regulējumu un bez liekas kavēšanās lūgt un saņemt:

               i.
                     tādas par minēto personu glabātās dokumentācijas rakstisku vai elektronisku kopiju, kurā ietverti tās personas dati un pieejamā informācija, norādot apstrādes, glabāšanas termiņu juridisko pamatu un nolūkus un saņēmējus vai saņēmēju kategorijas (“piekļuve”), kā arī informāciju par pieejamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem; ja uz piekļuvi konkrētā gadījumā var tikt attiecināti samērīgi ierobežojumi, kurus atļauj tās iekšzemes tiesiskais regulējums un kuri lēmuma pieņemšanas brīdī ir vajadzīgi, lai aizsargātu citu tiesības un brīvības vai svarīgus vispārējas nozīmes mērķus, un kuros pienācīgi ņemtas vērā attiecīgās personas likumīgās intereses;

               ii. kļūdas labojumu, ja personas dati ir neprecīzi vai ir nepareizi apstrādāti; kļūdas labošana, attiecīgā gadījumā un pamatoti ņemot vērā labošanas pamatojumus un apstrādes īpašo kontekstu, ietver labošanu, papildināšanu, dzēšanu vai anonimizēšanu, apstrādes ierobežošanu vai bloķēšanu.

               b.
                     Ja piekļuve vai labošana ir atteikta vai ierobežota, Puse bez liekas kavēšanās sniedz personai rakstisku atbildi, ko var sniegt elektroniski, tajā minēto personu informējot par atteikumu vai ierobežojumu. Tajā sniedz šāda atteikuma vai ierobežojuma pamatojumu un sniedz informāciju par pieejamām tiesiskās aizsardzības iespējām. Izdevumiem, kas rodas, iegūstot piekļuvi, nevajadzētu pārsniegt to, kas ir saprātīgi, un tiem nevajadzētu būt pārmērīgiem.

               13.
                     Tiesu un ārpustiesas tiesiskās aizsardzības līdzekļi

               Katrai Pusei ir efektīvi tiesu un ārpustiesas tiesiskās aizsardzības līdzekļi, lai nodrošinātu tiesisko aizsardzību par šā panta pārkāpumiem.

               14.
                     Pārraudzība

               Katrai Pusei ir viena vai vairākas publiskas iestādes, kas atsevišķi vai kumulatīvi pilda neatkarīgas un efektīvas pārraudzības funkcijas un pilnvaras attiecībā uz šajā pantā noteiktajiem pasākumiem. Šo iestāžu funkcijas un pilnvaras, darbojoties atsevišķi vai kumulatīvi, ietver izmeklēšanas pilnvaras, pilnvaras reaģēt uz sūdzībām un spēju veikt korektīvus pasākumus.

               15.
                     Apspriešanās un apturēšana

               Puse var apturēt personas datu sūtīšanu citai Pusei, ja tās rīcībā ir būtiski pierādījumi, ka otra Puse sistemātiski vai būtiski pārkāpj šā panta noteikumus vai ka ir sagaidāmi būtisks pārkāpums. Tā nepārtrauc sūtīšanu, kamēr nav saņemts pamatots paziņojums, un tikai pēc tam, kad attiecīgās Puses, nepanākot atrisinājumu, saprātīgā termiņā ir sākušas apspriešanos. Tomēr Puse var uz laiku apturēt sūtīšanu sistemātiska vai būtiska pārkāpuma gadījumā, kas rada ievērojamu un tūlītēju risku fiziskas personas dzīvībai vai drošībai vai būtisku reputācijas vai finansiālu kaitējumu, un tādā gadījumā tā tūlīt pēc tam par to paziņo otrai Pusei un sāk apspriešanos ar to. Ja apspriešanās rezultātā nav rasts risinājums, otra Puse var savstarpēji apturēt sūtīšanu, ja tās rīcībā ir būtiski pierādījumi, ka apturēšana, ko veikusi apturētāja Puse, bija pretrunā šā punkta noteikumiem. Apturētāja Puse atceļ apturēšanu, tiklīdz ir novērsts pārkāpums, kas pamato apturēšanu; šajā brīdī atceļ jebkādu savstarpēju apturēšanu. Personas datus, kas nosūtīti pirms apturēšanas, turpina apstrādāt saskaņā ar šo protokolu.

               IV nodaļa – Nobeiguma noteikumi

               15. pants
                     – Šā protokola ietekme

               1.
                     a. Šim protokolam piemēro Konvencijas 39. panta 2. punktu.

               b.
                     Attiecībā uz Pusēm, kas ir Eiropas Savienības dalībvalstis, minētās Puses savās savstarpējās attiecībās var piemērot Eiropas Savienības tiesību aktus, kas reglamentē šajā protokolā minētos jautājumus.

               c.
                     Šā panta 1. punkta b. apakšpunkts neietekmē šā protokola pilnīgu piemērošanu starp Pusēm, kas ir Eiropas Savienības dalībvalstis, un citām Pusēm.

               2.
                     Šim protokolam piemēro Konvencijas 39. panta 3. punktu.

               16. pants
                     – Parakstīšana un stāšanās spēkā

               1.
                     Šis protokols ir atvērts parakstīšanai Konvencijas Pusēm, kuras var paust savu piekrišanu uzņemties saistības, ko uzliek:

               a.
                     parakstīšanu bez atrunām par ratifikāciju, pieņemšanu vai apstiprināšanu vai

               b.
                     ar parakstu, kas ir jāratificē, jāpieņem vai jāapstiprina, un kam seko tā ratifikācija, pieņemšana vai apstiprināšana.

               2.
                     Ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas aktus deponē Eiropas Padomes ģenerālsekretāram.

               3.
                     Šis protokols stājas spēkā pirmajā tā mēneša dienā pēc tam, kad beidzies trīs mēnešu termiņš no dienas, kad piecas Konvencijas Puses ir izteikušas piekrišanu uzņemties šā protokola saistības saskaņā ar šā panta 1. un 2. punkta noteikumiem.

               4.
                     Attiecībā uz jebkuru Konvencijas Pusi, kura vēlāk pauž piekrišanu uzņemties šā protokola saistības, protokols stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad beidzies trīs mēnešu termiņš no dienas, kad Puse ir izteikusi piekrišanu uzņemties šā protokola saistības saskaņā ar šā panta 1. un 2. punkta noteikumiem.

               17. pants
                     – Federālā klauzula

               1.
                     Federāla valsts var paturēt tiesības uzņemties saistības saskaņā ar šo protokolu atbilstoši tās pamatprincipiem, kas reglamentē attiecības starp tās centrālo valdību un tās pavalstīm vai citām līdzīgām teritoriālām vienībām, ar nosacījumu, ka:

               a.
                     protokolu piemēro federālās valsts centrālajai valdībai;

               b.
                     šāda atruna neietekmē pienākumus nodrošināt sadarbību, ko citas Puses prasa saskaņā ar II nodaļas noteikumiem, un

               c.
                     šā protokola 13. panta noteikumus piemēro federālās valsts pavalstīm vai citām līdzīgām teritoriālām vienībām.

               2.
                     Cita Puse var liegt iestādēm, pakalpojumu sniedzējiem vai struktūrām tās teritorijā sadarboties, atbildot uz pieprasījumu vai rīkojumu, ko tieši iesniegusi pavalsts vai cita līdzīga teritoriāla vienība federālajā valstī, kura ir izdarījusi atrunu saskaņā ar 1. punktu, izņemot gadījumus, kad minētā federālā valsts paziņo Eiropas Padomes ģenerālsekretāram, ka uz pavalsti vai citu līdzīgu teritoriālu vienību attiecas šajā protokolā paredzētie pienākumi, kas piemērojami minētajai federālajai valstij. Eiropas Padomes ģenerālsekretārs izveido un atjaunina šādu paziņojumu reģistru.

               3.
                     Cita Puse neliedz iestādēm, pakalpojumu sniedzējiem vai struktūrām tās teritorijā sadarboties ar pavalsti vai citu līdzīgu teritoriālo vienību, pamatojoties uz 1. punktā minēto atrunu, ja rīkojums vai pieprasījums ir iesniegts ar centrālās valdības starpniecību vai ar centrālās valdības līdzdalību ir noslēgta vienošanās par kopēju izmeklēšanas grupu saskaņā ar 12. pantu. Šādās situācijās centrālā valdība nodrošina protokolā noteikto piemērojamo pienākumu izpildi ar nosacījumu, ka attiecībā uz to personas datu aizsardzību, ko sniedz pavalstīm vai līdzīgām teritoriālām vienībām, piemēro tikai 14. panta 9. punkta noteikumus vai attiecīgā gadījumā 14. panta l. punkta b. vai c. apakšpunktā aprakstītā nolīguma vai režīma noteikumus.

               4.
                     Attiecībā uz šā protokola noteikumiem, kuru piemērošana ir to pavalstu vai citu līdzīgu teritoriālo vienību jurisdikcijā, kam federācijas konstitucionālā sistēma nav noteikts pienākums veikt likumdošanas pasākumus, centrālā valdība informē šādu pavalstu kompetentās iestādes par minētajiem noteikumiem ar labvēlīgu atzinumu, mudinot tās veikt attiecīgas darbības to īstenošanai.

               18. pants
                     – Teritoriālā piemērošana

               1.
                     Šo protokolu piemēro attiecībā uz teritoriju vai teritorijām, kas norādītas Puses deklarācijā saskaņā ar Konvencijas 38. panta 1. vai 2. punktu, ciktāl šāda deklarācija nav atsaukta saskaņā ar 38. panta 3. punktu.

               2.
                     Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var deklarēt, ka šo protokolu nepiemēros attiecībā uz vienu vai vairākām teritorijām, kas norādītas Puses deklarācijā saskaņā ar Konvencijas 38. panta 1. un/vai 2. punktu.

               3.
                     Jebkuru deklarāciju saskaņā šā panta 2. punktu attiecībā uz jebkuru šādā deklarācijā norādīto teritoriju var atsaukt, nosūtot Eiropas Padomes ģenerālsekretāram adresētu paziņojumu. Šāda atsaukšana stājas spēkā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kurā ģenerālsekretārs saņēmis minēto paziņojumu.

               19. pants
                     – Atrunas un deklarācijas

               1.
                     Ar rakstisku paziņojumu, kas adresēts Eiropas Padomes ģenerālsekretāram, jebkura Konvencijas Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var deklarēt, ka tā izmanto šā protokola 7. panta 9. punkta a. un b. apakšpunktā, 8. panta 13. punktā un 17. pantā paredzēto(-ās) atrunu(-as). Nekādas citas atrunas izdarīt nevar.

               2.
                     Ar rakstisku paziņojumu, kas adresēts Eiropas Padomes ģenerālsekretāram, jebkura Konvencijas Puse šā protokola parakstīšanas brīdī vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu var sniegt deklarācijas, kas noteiktas šā protokola 7. panta 2. punkta b. apakšpunktā un 8. punktā, 8. panta 11. punktā, 9. panta 1. punkta b. apakšpunktā un 5. punktā, 10. panta 9. punktā, 12. panta 3. punktā un 18. panta 2. punktā.

               3.
                     Ar rakstisku paziņojumu, kas adresēts Eiropas Padomes ģenerālsekretāram, jebkura Konvencijas Puse sniedz jebkādu(-as) deklarāciju(-as), paziņojumus vai ziņojumus, kas norādīti šā protokola 7. panta 5. punkta a. un e. apakšpunktā; 8. panta 4. punktā un 10. punkta a. un b. apakšpunktā; 14. panta 7. punkta c. apakšpunktā un 10. punkta b. apakšpunktā un 17. panta 2. punktā, saskaņā ar protokolā izklāstītajiem noteikumiem.

               20. pants
                     – Statuss un atrunu atsaukšana

               1.
                     Puse, kas izdarījusi atrunu saskaņā ar 19. panta 1. punktu, pilnībā vai daļēji atsauc šādu atrunu, tiklīdz apstākļi to ļauj. Šāda atsaukšana stājas spēkā dienā, kad saņemts Eiropas Padomes ģenerālsekretāram adresēts paziņojums. Ja paziņojumā norādīts, ka atrunas atsaukšanai jāstājas spēkā tajā norādītajā dienā, un šī diena ir vēlāka nekā diena, kad ģenerālsekretārs saņēma paziņojumu, atsaukšana stājas spēkā šajā vēlākajā dienā.

               2.
                     Eiropas Padomes ģenerālsekretārs var periodiski pieprasīt Pusēm, kuras ir izdarījušas vienu vai vairākas atrunas saskaņā ar 19. panta 1. punktu, informāciju par iespējām atsaukt šādu(-as) atrunu(-as).

               21. pants
                     – Grozījumi

               1.
                     Šā protokola grozījumus var ierosināt jebkura šā protokola Puse, un Eiropas Padomes ģenerālsekretārs tos paziņo Eiropas Padomes dalībvalstīm un Konvencijas Pusēm un parakstītājiem, kā arī jebkurai valstij, kas ir uzaicināta pievienoties Konvencijai.

               2.
                     Puses ierosinātos grozījumus paziņo Eiropas Krimināltiesisko problēmu komitejai (CDPC), kas iesniedz Ministru komitejai savu atzinumu par minēto ierosināto grozījumu.

               3.
                     Ministru komiteja izskata ierosināto grozījumu un CDPC iesniegto atzinumu un pēc apspriešanās ar Konvencijas Pusēm var pieņemt grozījumu.

               4.
                     Jebkura tāda grozījuma tekstu, ko ir pieņēmusi Ministru Komiteja saskaņā ar 3. punktu, nosūta šā protokola Pusēm apstiprināšanai.

               5.
                     Jebkurš grozījums, kas pieņemts saskaņā ar 3. punktu, stājas spēkā trīsdesmitajā dienā pēc tam, kad visas šā protokola Puses ir informējušas ģenerālsekretāru par tā apstiprināšanu.

               22. pants
                     – Strīdu izšķiršana

               Šim protokolam piemēro Konvencijas 45. pantu.

               23. pants
                     – Apspriešanās ar Pusēm un īstenošanas novērtējums

               1.
                     Šim protokolam piemēro Konvencijas 46. pantu.

               2.
                     Puses periodiski novērtē šā protokola noteikumu efektīvu izmantošanu un īstenošanu. Konvencijas par kibernoziegumiem komitejas reglamenta 2. pantu, kas pārskatīts 2020. gada 16. oktobrī, piemēro mutatis mutandis. Puses sākotnēji pārskata un var vienprātīgi grozīt minētā panta procedūras, ja tās piemēro šim protokolam piecus gadus pēc šā protokola stāšanās spēkā.

               3.
                     Protokola 14. panta pārskatīšana sākas, kad desmit Konvencijas puses ir paudušas piekrišanu uzņemties šā protokola saistības.

               24. pants
                     – Denonsēšana

               1.
                     Puses var jebkurā laikā denonsēt šo protokolu ar Eiropas Padomes ģenerālsekretāram adresētu paziņojumu.

               2.
                     Šāda denonsēšana stājas spēkā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kurā ģenerālsekretārs saņēmis šo paziņojumu.

               3.
                     Konvencijas denonsēšana, ko veic šā protokola Puse, ir šā protokola denonsēšana.

               4.
                     Informāciju vai pierādījumus, kas nosūtīti pirms denonsēšanas spēkā stāšanās dienas, turpina apstrādāt saskaņā ar šo protokolu.

               25. pants
                     – Paziņošana

               Eiropas Padomes ģenerālsekretārs paziņo Eiropas Padomes dalībvalstīm, Konvencijas Pusēm un parakstītājām, kā arī jebkurai valstij, kas ir uzaicināta pievienoties Konvencijai, par:

               a.
                     katru parakstīšanu;

               b.
                     jebkura ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumenta deponēšanu;

               c.
                     katru šā protokola spēkā stāšanās datumu saskaņā ar 16. panta 3. un 4. punktu;

               d.
                     jebkuru deklarāciju vai atrunu, kas izdarīta saskaņā ar 19. pantu, vai atrunu atsaukšanu, kas izdarīta saskaņā ar 20. pantu;

               e.
                     jebkuru citu darbību, paziņošanu vai informēšanu saistībā ar šo protokolu.

               To apliecinot, attiecīgi pilnvarotas personas ir parakstījušas šo protokolu.

               Parakstīts [VIETA], [DATUMS], angļu un franču valodā, abi teksti ir vienlīdz autentiski, vienā eksemplārā, ko deponē Eiropas Padomes arhīvā. Eiropas Padomes ģenerālsekretārs nosūta apliecinātas kopijas katrai Eiropas Padomes dalībvalstij, Konvencijas Pusēm un parakstītājām, un jebkurai valstij, kas ir uzaicināta pievienoties Konvencijai.