Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0183

Priekšlikums Padomes lēmums, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2007/250/EK, ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj ieviest īpašus pasākumus, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)  /* COM/2009/0183 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 21.4.2009COM(2009) 183 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar kuru groza Padomes Lēmumu 2007/250/EK, ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj ieviest īpašus pasākumus, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu(Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. PRIEKšLIKUMA KONTEKSTSSaskaņā ar 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu[1] (turpmāk „PVN direktīva”) 395. pantu Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij piemērot īpašus pasākumus, lai atkāptos no minētās direktīvas noteikumiem ar nolūku vienkāršot pievienotās vērtības nodokļa (PVN) iekasēšanas procedūru vai lai nepieļautu noteiktu veidu nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.Komisijas Ģenerālsekretariātā 2008. gada 28. jūlijā reģistrētajā vēstulē Apvienotā Karaliste lūdza atļauju pagarināt termiņu īpašajam atkāpes pasākumam, kas bija iepriekš piešķirts ar Padomes 2007. gada 16. aprīļa Lēmumu 2007/250/EK[2].Saskaņā ar PVN direktīvas 395. panta 2. punktu Komisija 2009. gada 17. marta vēstulē informēja pārējās dalībvalstis par Apvienotās Karalistes lūgumu. Komisija 2009. gada 20. marta vēstulē informēja Apvienoto Karalisti, ka tās rīcībā ir visa informācija, kas vajadzīga lūguma izvērtēšanai turpmāk izklāstītajā veidā.Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2007/250/EK Apvienotajai Karalistei atļāva līdz 2009. gada 30. aprīlim piemērot apgrieztās iekasēšanas procedūru atsevišķām tādām mobilo telefonu un integrālās shēmas ierīču piegādēm, kuru ar nodokli apliekamā summa ir GBP 5 000 vai lielāka. Šādos apstākļos atbildību par precēm piemērojamā PVN samaksu uzņēmās nodokļa maksātājs, kam veikta preču piegāde. Rezultātā preču piegādātājs neiekasēja PVN no sava klienta, ja klients bija kvalificējies kā PVN nodokļa maksātājs. Ja šādam klientam būtu pilnīgas nodokļa atskaitīšanas tiesības, tas vienlaikus deklarētu un atskaitītu PVN attiecīgajām precēm; tādējādi PVN iemaksa Valsts kasē faktiski netiktu veikta. Tāpēc visu PVN summu Valsts kasē iemaksātu tas mazumtirgotājs, kurš veic preču piegādi ar nodokļiem neapliekamiem klientiem. Šī situācija bija atkāpe no vispārējās sadalītā PVN maksājuma sistēmas, kurā katrs nodokļa maksātājs (kuram ir atskaitīšanas tiesības) ķēdē iemaksā Valsts kasē tādu daļu no kopējās PVN summas, kas atbilst starpībai starp to PVN summu, kuru saņem no klienta, un PVN summu, kuru samaksā savam piegādātājam.Šo atkāpi Apvienotā Karaliste lūdza, lai novērstu tādu piegādātāju krāpšanos nodokļu jomā, kuri normālā režīmā iekasē PVN un pēc tam pazūd, neuzņemoties atbildību par maksājamo PVN, bet klienti saņem derīgu faktūrrēķinu PVN atskaitīšanai. Tas veicināja „pazudušā” komersanta krāpšanas darījumus Kopienā ( MTIC ), kad PVN sistēmu, ko izmanto ar nodokli neapliekamām precēm nosūtīšanas dalībvalstī, ļaunprātīgi piemēro ar nodokli apliekamiem klientiem citā dalībvalstī, un pat par „karuseļa” veida krāpšanu, kurā preces starp dalībvalstīm pārsūta vairākas reizes.Ņemot vērā minēto, kā arī pēc tam, kad tika pierādīta šīs problēmas ilgstošā pastāvēšana Apvienotajā Karalistē, tika piešķirta atkāpe, lai piemērotu apgrieztās iekasēšanas procedūru noteiktai summai — GBP 5 000 — un ierobežotam tādu preču skaitam, kuras krāpšana ietekmē visvairāk, lai mēģinātu novērst iespējamo „pazudušo” komersantu krāpšanas iespējas, jo PVN netiktu iekasēts.Tomēr atkāpei, kuras mērķis bija novērst noteikta veida izvairīšanos no nodokļa maksāšanas vai krāpšanas un kura radīja vēl lielāku atbilstības slogu, piemēroja vairākus nosacījumus, un to piešķīra tikai uz neilgu laiku, jo saskaņā ar Padomes Lēmuma 2007/250/EK astoto apsvērumu nebija iespējams pārliecinoši apgalvot, ka pasākuma mērķi tiks sasniegti.Radās jautājumi par pasākuma iespējamo ietekmi, krāpšanu izmantojot arī citām precēm vai mazumtirdzniecības līmenī. Lai to novērstu, Padomes Lēmumā paredzēts Apvienotās Karalistes pienākums ieviest piemērotu kontroli un ziņošanas saistības, lai garantētu vajadzīgās informācijas pieejamību un informētu Komisiju par šiem īpašajiem pasākumiem, kā arī pārraudzību un vispārēju novērtējumu. Bija šaubas arī par pasākuma ietekmi uz krāpšanas iespējamo izplatīšanos citās dalībvalstīs un tādējādi arī uz PVN sistēmas funkcionēšanu iekšējā tirgū. Šī ietekme bija rūpīgi jāizvērtē.Šādā sakarā Apvienotajai Karalistei līdz 2009. gada 31. martam bija jāiesniedz Komisijai ziņojums par attiecīgo pasākumu norises vispārēju izvērtējumu, jo īpaši par pasākuma efektivitāti, un jāsniedz visi pierādījumi, ja konstatēti nodokļa nemaksāšanas gadījumi attiecībā uz citām precēm vai mazumtirdzniecību.Tomēr laikā, kad Apvienotā Karaliste lūdza atjaunot atkāpi, tā nevarēja iesniegt vajadzīgo informāciju un pamatojumu, un īpaši tā nevarēja norādīt, kādā apmērā atkāpe, iespējams, mazinājusi „pazudušo” komersantu vai „karuseļa” veida krāpšanu ar tām precēm, uz kurām attiecas atkāpe. Faktiski būtiska šādas krāpšanas mazināšanās bija novērojama jau pirms apgrieztās iekasēšanas procedūras ieviešanas. Tāpat pagaidām nav arī pamatota novērtējuma par krāpšanas iespējamo pārnešanu uz mazumtirdzniecības nozari vai citām dalībvalstīm, lai gan vienlaikus atzīts, ka Apvienotās Karalistes ziņojuma iesniegšanas termiņš bija 2009. gada 31. marts. Komisija uzskata, ka ziņojumam jābūt pieejamam visām pārējām dalībvalstīm.Apvienotā Karaliste iebilda, ka tai vajadzīgs vairāk laika, lai varētu labāk novērtēt, cik pasākums sekmīgs MTIC un „karuseļa” veida krāpšanas apkarošanā, neņemot vērā teorētisko argumentu, kas jau izklāstīts Komisijas paziņojumā par iespējamiem PVN sistēmas mainīšanas pasākumiem krāpšanas apkarošanai[3]. Apvienotā Karaliste nav ierosinājusi novērtēšanas kritērijus, kas pamatotu šādu nostādni. Tomēr jānorāda, ka sākotnējā priekšlikumā par iepriekšējo atkāpi[4] Komisija kā termiņu ieteica 2009. gada 31. decembri, bet Padome, kas iespējamās nelabvēlīgās ietekmes dēļ vēlējās saīsināt termiņu pieteikumu iesniegšanai par atkāpes piešķiršanu, beidzot vienprātīgi vienojās par termiņa beigu datumu — 2009. gada 30. aprīli.Lai sniegtu Apvienotajai Karalistei pēdējo iespēju labāk pamatot savu lūgumu pagarināt pašreizējās atkāpes termiņu, Komisija bija iecerējusi atkārtot savu sākotnējo priekšlikumu un tādējādi ierosināt pasākuma termiņa pagarināšanu līdz 2009. gada 31. decembrim. Tomēr 2009. gada 10. marta Ekonomikas un finanšu padome ( ECOFIN padome) panāca politisku vienošanos pagarināt pašreizējā atkāpes pasākuma termiņu pat vairāk nekā līdz šā gada beigām un beidzot vienojās to pagarināt vēl par diviem gadiem, proti, līdz 2011. gada 30. aprīlim.Šis termiņa pagarinājums nav jāuztver kā pamats pasākuma termiņa turpmākai pagarināšanai, kas citādi laika ziņā kļūtu gandrīz pastāvīga. Tomēr Komisija vēlas izvērtēt iespēju atļaut izmēģinājuma projektu līdzīgā apgrieztās iekasēšanas procedūras mērķtiecīgā izmantošanā, ko īstenotu jebkura ieinteresēta dalībvalsts, tostarp Apvienotā Karaliste, pamatojoties uz likumdošanas iniciatīvu šādā nolūkā grozīt PVN direktīvu. Ņemot vērā neskaidrību par pasākuma ietekmi, tā atkāpšanos no viena PVN sistēmas pamatprincipa, proti, sadalītā maksājuma, īpaša juridiskā pamata izveide šādam izmēģinājuma projektam šķiet vienīgais iespējamais veids, kā gūt panākumus vidējā termiņā un saskaņā ar principiem, kas izklāstīti Komisijas paziņojumā par iespējamiem PVN sistēmas mainīšanas pasākumiem krāpšanas apkarošanai[5]. Izstrādājot iepriekš definētus novērtēšanas kritērijus, šāds izmēģinājuma projekts varētu radīt līdz šim trūkstošo novērtējumu par nozarēm mērķtiecīgi piemērota apgrieztās iekasēšanas procedūras lietderību un samērīgumu. Tomēr, ņemot vērā gaidāmās Eiropas Parlamenta vēlēšanas, Padomei nebūtu iespējams pieņemt šādu priekšlikumu līdz 2009. gada beigām, un tas varētu radīt juridiskas nepilnības attiecībā uz Apvienotās Karalistes īstenoto pasākuma piemērošanu. Šie ļoti ārkārtējie faktiskie apstākļi nodrošina papildu pamatojumu termiņa pagarināšanai līdz 2011. gada 30. aprīlim, ja vien iepriekš minēto priekšlikumu attiecībā uz direktīvu nepieņem agrāk.2. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMSApspriešanās vai neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgi.Padomes Lēmuma 2007/250/EK termiņa pagarināšanas mērķis ir apkarot ar PVN saistītu krāpšanu un izvairīšanos no PVN maksāšanas, un tas varētu labvēlīgi ietekmēt PVN ieņēmumus Apvienotajā Karalistē. Tomēr iepriekšējā atkāpes piemērošanas periodā Apvienotā Karaliste nespēja skaidri pierādīt, ka atkāpes piemērošana novērsa vai mazināja krāpšanu. Termiņa pagarinājums uz neilgu laiku būtu jāatļauj, lai sagatavotu pagarinājuma lūguma piemērotu pamatojumu.3. PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTIAr šo lēmumu groza Padomes Lēmumu 2007/250/EK, ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj ieviest īpašus pasākumus, atkāpjoties no 193. panta PVN direktīvā, attiecībā uz apgrieztās iekasēšanas procedūras piemērošanu mobilo telefonu un integrālās shēmas ierīču vietējām piegādēm.Šis lēmums ir pamatots ar PVN direktīvas 395. pantu.Šis lēmums attiecas uz atļauju, kas piešķirta dalībvalstij pēc tās lūguma, un nerada nekādas saistības.Ņemot vērā stingro laika ierobežojumu, īpašais pasākums šķiet samērīgs ar sasniedzamo mērķi.Saskaņā ar PVN direktīvas 395. pantu atkāpe no kopējiem PVN noteikumiem iespējama tikai ar Padomes vienprātīgu lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma. Padomes lēmums ir vienīgais piemērotais instruments, jo to var adresēt atsevišķai dalībvalstij.4. IETEKME UZ BUDžETUPriekšlikumam nav negatīvas ietekmes uz Kopienas budžetu.5. PAPILDU INFORMāCIJAAr priekšlikumu groza Padomes Lēmumā 2007/250/EK ietverto darbības beigšanas klauzulu.PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar kuru groza Padomes Lēmumu 2007/250/EK, ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj ieviest īpašus pasākumus, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu(Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu[6] un jo īpaši tās 395. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[7],tā kā:(1) Komisijas Ģenerālsekretariāta 2008. gada 28. jūlijā reģistrētajā vēstulē Apvienotā Karaliste lūdza atļauju turpināt piemērot tādu īpašu pasākumu, lai atkāptos no Padomes Direktīvas 2006/112/EK 193. panta prasībām attiecībā uz personu, kas atbildīga par pievienotās vērtības nodokļa (PVN) samaksu nodokļu iestādēm, ko iepriekš paredzēja Padomes 2007. gada 16. aprīļa Lēmums 2007/250/EK[8].(2) Saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 395. panta 2. punktu Komisija 2009. gada 17. marta vēstulē informēja pārējās dalībvalstis par Apvienotās Karalistes lūgumu. Komisija 2009. gada 20. marta vēstulē informēja Apvienoto Karalisti, ka tās rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu lūguma izvērtēšanai.(3) Saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 193. pantu par pievienotās vērtības nodokļa maksājumu atbildīgā persona ir tas nodokļa maksātājs, kurš veic preču piegādi. Tomēr pašreizējais atkāpes pasākums ļāva Apvienotajai Karalistei atsevišķos gadījumos piemērot apgrieztās iekasēšanas procedūru, kas nozīmē, ka atbildību par PVN samaksu uzņemas tas nodokļa maksātājs, kuram veikta atsevišķu preču — mobilo telefonu un integrālās shēmas ierīču — piegāde, ar nosacījumu, ka ar nodokli apliekamā preču summa ir GBP 5000 vai lielāka.(4) Šā atkāpes pasākuma mērķis bija novērst atsevišķas izvairīšanās no nodokļa maksāšanas agresīvas izpausmes, īpaši, „karuseļa” veida shēmu, kad preces piegādāja vairākas reizes, nesamaksājot PVN nodokļu iestādēm, bet klientiem izsniedzot derīgu faktūrrēķinu PVN atskaitījumiem Apgrieztās iekasēšanas procedūras piemērošana, kad klients neveic faktisku PVN samaksu piegādātājam, mazinātu iespēju šādā veidā izvairīties no nodokļa samaksas.(5) Tā kā laikā, kad izteica priekšlikumu par atkāpi, nebija iespējams pārliecināties, vai mērķi tiks sasniegti un vai neradīsies nelabvēlīga ietekme, atkāpi atļāva piemērot tikai īsu laika posmu. Šajā sakarā Apvienotā Karaliste vēl nav noteikusi, vai pašreizējā sistēma ir efektīvi ļāvusi novērst šāda veida izvairīšanos no nodokļa samaksas. Turklāt Apvienotajai Karalistei ir problēmas saistībā ar pienākumu izvērtēt pasākuma vispārējo darbību, jo īpaši iespēju, ka izvairīšanās no nodokļa samaksas varētu izplatīties uz citām precēm vai mazumtirdzniecību, kā arī tā ietekmi uz iekšējā tirgus darbību.(6) Komisija saprot, ka Apvienotā Karaliste vēl nevar sniegt vajadzīgo informāciju un ka ir vajadzīgs vairāk laika, lai tā varētu pamatot savu lūgumu pagarināt sākotnējo atkāpes termiņu uz ilgāku laiku.(7) Savā sākotnējā priekšlikumā par Padomes Lēmumu 2007/250/EK[9] Komisija ierosināja par beigu datumu noteikt 2009. gada 31. decembri, ko Padome mainīja uz 2009. gada 30. aprīli, un tāpēc tā uzskata par pieņemamu pasākuma termiņu pagarināt līdz minētajam datumam. Tomēr 2009. gada 10. marta ECOFIN padome vienojās, ka Apvienotajai Karalistei piešķirtā atkāpes pasākuma termiņš ir jāpagarina par diviem gadiem.(8) Ņemot vērā neapšaubāmi nopietno ar krāpšanu PVN nodokļa jomā saistīto situāciju Apvienotajā Karalistē, par ko liecina informācija, kuru Apvienotā Karaliste iesniegusi kopā ar sākotnējo pieteikumu, pasākums joprojām ir samērīgs, jo piemērošanas pagarinājums ir ierobežots līdz pieņemamam termiņam, neradot ne pamatu vispārinātas apgrieztās iekasēšanas sistēmas vispārējam pasākumam, ne sākumu šādas atkāpes ilgstošākai piemērošanai.(9) Pēc Komisijas paziņojuma par iespējamiem PVN sistēmas grozījumu pasākumiem krāpšanas apkarošanai[10] un ņemot vērā, ka šādi pasākumi praksē varētu ietvert tāda veida pasākumu, kurš līdzīgs Komisijas priekšlikumam grozīt Direktīvu 2006/112/EK, lai ieviestu visām dalībvalstīm pieejamu izmēģinājuma projektu, šā lēmuma darbība ir jāizbeidz, ja šāds pasākums stājas spēkā pirms plānotā šīs atkāpes beigu datuma.(10) Atkāpei nav nelabvēlīgas ietekmes uz PVN uzkrājumu veidotajiem Kopienas pašu resursiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsPadomes Lēmuma 2007/250/EK 4. pantu aizstāj ar šādu:„Šis lēmums ir spēkā līdz 2011. gada 30. aprīlim vai dienai, kad stājas spēkā Direktīvas 2006/112/EK grozījums, kas atļauj īstenot šādu pasākumu izmēģinājuma projekta veidā.”2. pantsŠis lēmums ir adresēts Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājs [1] OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.[2] OV L 109, 26.4.2007., 42. lpp.[3] COM(2008) 109 galīgā redakcija, 22.2.2008.[4] COM(2006) 555 galīgā redakcija, 28.9.2006.[5] COM(2008) 109 galīgā redakcija, 22.2.2008.[6] OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.[7] OV C , … … ., lpp.[8] OV L 109, 26.4.2007., 42. lpp.[9] COM(2006) 555 galīgā redakcija, 28.9.2006.[10] COM(2008) 109 galīgā redakcija, 22.2.2008.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 21.1.2016
            COM(2016) 17 final
            2016/0006(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Jaunzēlande 2009. gadā pauda ieinteresētību noslēgt tiesiski saistošu vienošanos ar Eiropas Savienību un vērsās pie Eiropas Komisijas ar valdības lūgumu attīstīt muitas sadarbību ar ES, pievēršoties piegādes ķēdes drošībai un tirdzniecības atvieglošanai.

               Padome 2013. gada 22. jūlijā pilnvaroja Komisiju risināt sarunas ar Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās (nolīgums). Sarunas tika uzsāktas Briselē 2013. gada septembrī un noritēja raiti un resursefektīvi, kā arī samērā īsā laikā, un tās tika noslēgtas 2015. gada jūnijā. Abas puses parafēja nolīgumu Briselē 2015. gada 23. septembrī. Nolīgums tika parakstīts Briselē XXX. Par nolīgumu notika apspriešanās ar Eiropas Parlamentu un tas ir sniedzis piekrišanu nolīguma noslēgšanai.

               Nolīgums ar Jaunzēlandi izveidos juridisku pamatu, kas ļaus nodrošināt tiešu un strukturētu sadarbību, tostarp savstarpējo administratīvo palīdzību, lai novērstu krāpšanu muitas jautājumos, ņemot vērā, ka tirdzniecības partnerim ir liela ietekme muitas jomā starptautiskā mērogā (proti, Pasaules Muitas organizācijā) un Klusā okeāna reģionā.

               Vispārējais nolīguma mērķis ir attīstīt un pastiprināt sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās ar Jaunzēlandi; jo īpaši izveidot juridisko pamatu sadarbības sistēmai, kuras mērķis ir nodrošināt piegādes ķēdes drošību un veicināt likumīgu tirdzniecību, kā arī dot iespēju apmainīties ar informāciju, lai nodrošinātu muitas tiesību aktu pareizu piemērošanu un novērstu, izmeklētu un apkarotu muitas tiesību aktu pārkāpumus.

               Nolīgums veido pamatu, lai nepieciešamības gadījumā turpinātu attīstīt muitas sadarbību nākotnē, piemēram, ieviešot attiecīgo tirdzniecības partnerības programmu savstarpējo atzīšanu (atzītie uzņēmēji ES).

               ES jau ir noslēgusi līdzīgus muitas sadarbības nolīgumus ar ASV, Ķīnu, Japānu, Koreju, Indiju, Kanādu un Honkongu.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               Padome ir aicināta pieņemt lēmumu par nolīguma projekta noslēgšanu, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. pantu saistībā ar 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu.

               Priekšlikums ietilpst kopējā tirdzniecības politikā, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               Apspriešanās ar dalībvalstīm notika Padomes Muitas savienības jautājumu darba grupā.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu.

               5.CITI JAUTĀJUMI

                  Ar šo no abu pušu muitas dienestu un kompetento iestāžu pārstāvjiem izveidos Apvienoto muitas sadarbības komiteju. Tā nodrošina pienācīgu nolīguma darbību un īstenošanu un izskata visus jautājumus, kas izriet no nolīguma piemērošanas.

               2016/0006 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu
                  1
               ,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Padomes (datums) Lēmumu XXX Nolīgums starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās tika parakstīts XXX. gada XX. ..., ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk.

               (2)Eiropas Savienībai un Jaunzēlandei būtu jāizveido juridiskais pamats sadarbības sistēmai, kuras mērķis ir nodrošināt piegādes ķēdes drošību un veicināt likumīgu tirdzniecību, kā arī dot iespēju apmainīties ar informāciju, lai nodrošinātu muitas tiesību aktu pareizu piemērošanu un novērstu, izmeklētu un apkarotu muitas tiesību aktu pārkāpumus.

               (3)Eiropas Savienības vārdā nolīgums būtu jāapstiprina.

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Savienības vārdā apstiprina Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās.

               Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Padomes priekšsēdētājs norīko personu, kura ir pilnvarota Eiropas Savienības vārdā sniegt Nolīguma 21. panta 1. punktā paredzēto paziņojumu, lai paustu Eiropas Savienības piekrišanu uzņemties šā nolīguma saistības.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV C , ., . lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 21.1.2016
            COM(2016) 17 final
            PIELIKUMS
            Nolīgums starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās
            [dokumentam]
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMSpar to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               PIELIKUMS

               Nolīgums starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               [dokumentam]

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

                  par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               EIROPAS SAVIENĪBA (turpmāk “Savienība”), un JAUNZĒLANDE, (turpmāk “Līgumslēdzējas puses”),

               ŅEMOT VĒRĀ Jaunzēlandes un Savienības tirdzniecības saišu nozīmi un vēloties abu Līgumslēdzēju pušu labā veicināt šo saišu saskaņotu attīstību,

               ATZĪSTOT, ka šā mērķa sasniegšanas nolūkā ir jāapņemas attīstīt muitas sadarbību,

               ŅEMOT VĒRĀ Līgumslēdzēju pušu sadarbības attīstību muitas procedūru jomā,

               APZINOTIES, ka darbības, ar kurām pārkāpj muitas tiesību aktus, ir pretrunā ar abu Līgumslēdzēju pušu ekonomiskām, fiskālām un tirdzniecības interesēm, un atzīstot, ka ir svarīgi precīzi novērtēt muitas nodokļus un citus maksājumus,

               PĀRLIECINĀTAS par to, ka pasākumu veikšana pret šādiem pārkāpumiem var būt daudz efektīvāka, sadarbojoties muitas iestādēm,

               ATZĪSTOT muitas iestāžu nozīmīgumu un muitas procedūru svarīgumu tirdzniecības veicināšanā un pilsoņu aizsardzībā,

               TIECOTIES veidot satvaru nolūkā uzlabot sadarbību, lai vēl vairāk vienkāršotu un saskaņotu muitas procedūras un sekmētu kopīgu rīcību starptautiskajās iniciatīvās, tai skaitā tirdzniecības veicināšanā un piegādes ķēdes drošības stiprināšanā,

               ATZĪSTOT to, cik svarīgs ir Tirdzniecības atvieglošanas nolīgums, kas apspriests PTO paspārnē, un uzsverot to, cik svarīgi ir to pieņemt un efektīvi īstenot,

               PAMATOJOTIES uz Pasaules Muitas organizācijas (turpmāk PMO) Pamatstandartu pasaules tirdzniecības drošībai un sekmēšanai (turpmāk “SAFE pamatstandarti”) galvenajiem elementiem,

               ŅEMOT VĒRĀ abu Līgumslēdzēju pušu stingro apņemšanos veikt muitas darbības un sadarboties intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu apkarošanā,

               ŅEMOT VĒRĀ saistības, ko Līgumslēdzējas puses jau uzņēmušās vai ko tām piemēro saskaņā ar starptautiskām konvencijām, kā arī ar muitu saistītas darbības, ko veic Pasaules Tirdzniecības organizācija (turpmāk “PTO”), un

               ŅEMOT VĒRĀ attiecīgos PMO tiesību aktus, jo īpaši 1953. gada 5.decembra Ieteikumu par savstarpējo administratīvo palīdzību,

               IR VIENOJUŠĀS ŠĀDI.

               I SADAĻA

               VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

               1. pants

               Definīcijas

               1. Šajā nolīgumā:

               (a)“muitas tiesību akti” ir Savienības vai Jaunzēlandes normatīvie akti, ar ko reglamentē preču ievešanu, izvešanu un tranzītu vai jebkuru citu muitas procedūru, tostarp aizlieguma, ierobežojuma un kontroles pasākumus; tos pārvalda, piemēro un izpilda Līgumslēdzēju pušu muitas iestādes to attiecīgajās teritorijās;

               (b)“Līgumslēdzējas puses normatīvie akti”, “tās Līgumslēdzējas puses normatīvie akti” un “katras Līgumslēdzējas puses normatīvie akti” atkarībā no konteksta ir Savienībā piemērojamie normatīvie akti vai Jaunzēlandē piemērojamie normatīvie akti;

               (c)“muitas dienests” attiecībā uz Savienību – Eiropas Savienības Komisijas (turpmāk “Komisija”) kompetentie dienesti, kas atbild par muitas jautājumiem, un Eiropas Savienības dalībvalstu muitas dienesti, un attiecībā uz Jaunzēlandi – Jaunzēlandes muitas dienests;

               (d)“pieprasījuma iesniedzēja iestāde” ir kompetenta administratīva iestāde, kuru šim mērķim norīkojusi viena no Līgumslēdzējām pusēm un kura iesniedz palīdzības pieprasījumu saskaņā ar šo nolīgumu;

               (e)“pieprasījuma saņēmēja iestāde” ir kompetenta administratīva iestāde, kuru šim mērķim norīkojusi viena no Līgumslēdzējām pusēm un kura saņem palīdzības pieprasījumu saskaņā ar šo nolīgumu;

               (f)“persona” ir jebkura fiziska persona, jebkura juridiska persona vai jebkurš cits subjekts, kas nav juridiska persona, kura izveidota vai organizēta saskaņā ar katras Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem un veic preču ievešanu, izvešanu vai tranzītu;

               (g)“informācija” ir dati, tai skaitā personas dati, dokumenti, ziņojumi un citi paziņojumi jebkurā formā, arī to eksemplāri elektroniskā formātā;

               (h)“personas dati” ir informācija, kas attiecas uz identificētu vai identificējamu fizisku personu; un

               (i)“darbība, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus” ir jebkurš muitas tiesību aktu pārkāpums vai pārkāpuma mēģinājums.

               2. pants

               Teritoriālā piemērošana

               1. Šis nolīgums attiecas, no vienas puses, uz Savienības muitas teritoriju (kā norādīts Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 3. pantā), un, no otras puses, uz Jaunzēlandes teritoriju (izņemot Tokelau), kurā ir spēkā tās muitas tiesību akti.

               3. pants

               Īstenošana

               1. Šo nolīgumu īsteno saskaņā ar katras Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem, tajā skaitā tiem, kas ir datu aizsardzības jomā, un to attiecīgo muitas dienestu pieejamo resursu ietvaros.

               2. Savienības un Jaunzēlandes muitas dienesti lemj par visiem šā nolīguma īstenošanai vajadzīgajiem praktiskajiem pasākumiem un procedūrām.

               4. pants

               Saistība ar citiem starptautiskajiem nolīgumiem

               1. Šā nolīguma noteikumi neskar Līgumslēdzēju pušu tiesības un pienākumus saskaņā ar jebkuru citu starptautisku nolīgumu, kura puse ir kāda no Līgumslēdzējām pusēm.

               2. Neskarot 1. punkta noteikumus, šā nolīguma noteikumiem ir priekšroka attiecībā pret noteikumiem jebkurā divpusējā nolīgumā par muitas sadarbību un savstarpēju administratīvo palīdzību, kas ir noslēgts vai var tikt noslēgts starp atsevišķām Savienības dalībvalstīm un Jaunzēlandi, ciktāl minēto divpusējo nolīgumu noteikumi nav savienojami ar šā nolīguma noteikumiem.

               3. Šā nolīguma noteikumi neskar Savienības noteikumus, ar ko reglamentē Komisijas kompetento dienestu un Savienības dalībvalstu muitas dienestu saziņu attiecībā uz informāciju, kura iegūta saskaņā ar šo nolīgumu un kura varētu būt Savienības interesēs.

               II SADAĻA

               MUITU SADARBĪBA

               5. pants

               Sadarbības joma

               1. Saskaņā ar šo nolīgumu sadarbība ietver visus jautājumus, kas attiecas uz to, kā piemērot muitas tiesību aktus.

               2. Nolūkā veicināt likumīgu tirdzniecību un preču apriti, stiprināt tirgotāju darbības atbilstību, aizsargāt pilsoņus un īstenot intelektuālā īpašuma tiesības Savienības un Jaunzēlandes muitas dienesti sadarbojas, lai:

               (a)aizsargātu likumīgu tirdzniecību, efektīvi piemērojot un ievērojot normatīvās prasības;

               (b)stiprinātu piegādes ķēdes drošību nolūkā veicināt preču drošu apriti starp Savienību un Jaunzēlandi;

               (c)maksimāli palielinātu pienesumu PMO, PTO un citu attiecīgo starptautisko organizāciju centieniem uzlabot muitas metodes un atrisināt ar muitas procedūrām, muitas tiesību īstenošanu un tirdzniecības veicināšanu saistītās problēmas; novērstu nepamatotus šķēršļus uzņēmējiem; nodrošinātu atvieglojumus uzņēmējiem, kuri panākuši lielu atbilstību tiesību aktiem; un paredzētu drošības pasākumus pret krāpnieciskām, nelikumīgām vai kaitnieciskām darbībām;

               (d)īstenotu muitas un tirdzniecības jomā piemērojamos starptautiskos instrumentus un standartus, kurus attiecīgās puses ir pieņēmušas, tostarp Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas (pārskatītā redakcija) un Starptautiskās konvencijas par preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu galvenos elementus;

               (e)īstenotu PTO Tirdzniecības atvieglošanas nolīgumu, kad tas stāsies spēkā;

               (f)sadarbotos jaunu muitas procedūru izpētē, izstrādē, testēšanā un novērtēšanā un personāla apmācībā un apmaiņā, kā arī palīdzības sniegšanā;

               (g)apmainītos ar informāciju par muitas tiesību aktiem, to īstenošanu un muitas procedūrām; jo īpaši muitas procedūru vienkāršošanas un modernizācijas jomā; un

               (h)izstrādātu kopējas iniciatīvas attiecībā uz ievešanu, izvešanu un citām muitas procedūrām, kā arī lai nodrošinātu efektīvu pakalpojumu darījumdarbības aprindām.

               6. pants

               Piegādes ķēdes drošība un riska pārvaldība

               1. Līgumslēdzējas puses strādā kopā pie muitas jomas aspektiem, kas attiecas uz starptautiskās tirdzniecības piegādes ķēdes drošības stiprināšanu un veicināšanu saskaņā ar SAFE pamatstandartiem. Jo īpaši tās sadarbojas:

               a)
                     pastiprinot ar muitu saistītos aspektus starptautiskās tirdzniecības loģistikas ķēdes drošības uzlabošanā, līdztekus veicinot likumīgu tirdzniecību;

               b)
                     nosakot obligātos standartus, ciktāl tas ir iespējams, lai tos piemērotu riska pārvaldības metodēm un saistītajām prasībām un programmām;

               c)
                     vajadzības gadījumā nosakot riska pārvaldības metožu, riska standartu, drošības pārbaužu, piegādes ķēdes drošības un tirdzniecības partnerības programmu, tostarp līdzvērtīgas tirdzniecības veicināšanas pasākumu, savstarpēju atzīšanu;

               d)
                     veicot informācijas apmaiņu piegādes ķēdes drošības un riska pārvaldības jautājumos;

               e)
                     veidojot kontaktpunktus informācijas apmaiņai piegādes ķēdes drošības un riska pārvaldības jautājumos;

               f)
                     vajadzības gadījumā ieviešot saskarnes informācijas apmaiņai, tostarp apmaiņai ar datiem pirms ievešanas vai pirms izvešanas;

               g)
                     sadarbojoties daudzpusējos forumos, kuros varētu tikt izvirzīti un attiecīgi apspriesti jautājumi par piegādes ķēdes drošību un riska pārvaldību.

               III SADAĻA

               SAVSTARPĒJĀ ADMINISTRATĪVĀ PALĪDZĪBA

               7. pants

               Palīdzības joma

               1. Savienības un Jaunzēlandes muitas dienesti sniedz savstarpēju palīdzību nolūkā novērst, konstatēt, izmeklēt un apturēt muitas tiesību aktu pārkāpumus.

               2. Saskaņā ar šo pantu sniegtā palīdzība neierobežo nevienas Līgumslēdzējas puses tiesības un pienākumus attiecībā uz savstarpējo palīdzību krimināllietās saskaņā ar starptautiskajiem nolīgumiem vai katras Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem. Tā arī neattiecas uz informāciju, kas iegūta, īstenojot pilnvaras pēc tiesu iestāžu pieprasījuma.

               3. Šis nolīgums neparedz palīdzību nodokļu vai maksājumu atgūšanai.

               8. pants

               Palīdzība pēc pieprasījuma

               1. Pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma pieprasījuma saņēmēja iestāde sniedz tai visu informāciju, kas varētu tai palīdzēt nodrošināt muitas tiesību aktu pareizu piemērošanu, tostarp informāciju par konstatētajām vai plānotajām darbībām, ar ko pārkāpj vai var pārkāpt muitas tiesību aktus.

               2. Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma saņēmēja iestāde dara tai zināmu:

               a)
                     vai preces, kas izvestas no vienas Līgumslēdzējas puses teritorijas, ir likumīgi ievestas otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, attiecīgā gadījumā precizējot precēm piemēroto muitas procedūru; un

               b)
                     vai preces, kas ievestas vienas Līgumslēdzējas puses teritorijā, ir likumīgi izvestas no otras Līgumslēdzējas puses teritorijas, attiecīgā gadījumā precizējot šīm precēm piemēroto muitas procedūru.

               3. Pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar savas valsts normatīviem aktiem, kas tai piemērojami, veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu īpašu uzraudzību par:

               a)
                     personām, par ko ir pamats uzskatīt, ka tās ir vai ir bijušas iesaistītas darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus;

               b)
                     vietām, kur ir glabāti vai savākti preču krājumi vai kur tos var glabāt vai savākt tādā veidā, ka ir pamats uzskatīt, ka šīs preces plāno izmantot darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus;

               c)
                     precēm, kuras pārvadā vai var pārvadāt tādā veidā, ka ir pamats uzskatīt, ka tās tiek plānots izmantot darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus; un

               d)
                     transportlīdzekļiem, kas tiek vai var tikt izmantoti tādā veidā, ka tas ļauj pamatoti uzskatīt, ka tos paredzēts izmantot darbībām, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus.

               9. pants

               Spontāna palīdzība

               Līgumslēdzējas puses pēc pašu ierosmes un saskaņā ar katras Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem sniedz viena otrai palīdzību, ja tās uzskata, ka šāda palīdzība ir vajadzīga pareizai muitas tiesību aktu piemērošanai, jo īpaši, sniedzot informāciju attiecībā uz:

               a)
                     darbībām, ar kurām faktiski vai šķietami pārkāpj muitas tiesību aktus, un kas varētu būt noderīga otrai Līgumslēdzējai pusei;

               b)
                     jauniem līdzekļiem un metodēm, kuras izmanto tādām darbībām, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus,

               c)
                     precēm, par kurām zināms, ka tās saistītas ar darbībām, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus,

               d)
                     personām, par ko ir pamats uzskatīt, ka tās ir vai ir bijušas iesaistītas darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus; un

               e)
                     transportlīdzekļiem, par kuriem ir pamats uzskatīt, ka tie tikuši izmantoti, tiek izmantoti vai varētu tikt izmantoti darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus.

               10. pants

               Informācijas nodošana un paziņošana

               1. Saņēmusi pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūgumu, pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar tai piemērojamajiem normatīvajiem aktiem veic visus vajadzīgos pasākumus, lai

               a)
                     nodotu visus dokumentus vai

               b)
                     paziņotu par lēmumiem, par ko pieprasījuma iesniedzēja iestāde interesējusies un uz ko attiecas šā nolīguma darbības joma, un kas attiecas uz personu, kura dzīvo vai ir reģistrēta pieprasījuma saņēmējas iestādes jurisdikcijā esošajā teritorijā.

               2. Pieprasījumus par dokumentu nodošanu vai lēmumu paziņošanu noformē rakstiski pieprasījuma saņēmējas iestādes valsts oficiālajā valodā vai minētajai iestādei pieņemamā valodā.

               11. pants

               Palīdzības pieprasījumu forma un saturs

               1. Pieprasījumus saskaņā ar šo nolīgumu iesniedz rakstveidā. Tiem pievieno dokumentus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību pieprasījumam. Ja situācijas steidzamības dēļ vajadzīgs, var pieņemt arī mutiskus pieprasījumus, tomēr tie nekavējoties jāapstiprina rakstveidā.

               2. Saskaņā ar 1. punktu iesniegtajos pieprasījumos ir šāda informācija:

               a)
                     pieprasījuma iesniedzēja iestāde;

               b)
                     pasākums, kuru pieprasa veikt;

               c)
                     pieprasījuma mērķis un pamatojums;

               d)
                     saistītie normatīvie akti;

               e)
                     iespējami precīzas un pilnīgas norādes par precēm vai personām, uz kurām attiecas izmeklēšanas; un

               f)
                     kopsavilkums par jau veikto izmeklēšanu attiecīgajiem faktiem.

               3. Pieprasījumus iesniedz pieprasījuma saņēmējas iestādes valsts oficiālajā valodā vai minētajai iestādei pieņemamā valodā. Šī prasība neattiecas uz dokumentiem, ko pievieno pieprasījumam saskaņā ar 1. punktu.

               4. Ja pieprasījums neatbilst iepriekš minētajai oficiālajai prasībai, var lūgt to labot vai papildināt; pa to laiku var likt veikt piesardzības pasākumus.

               12. pants

               Pieprasījumu izpilde

               1. Lai izpildītu palīdzības pieprasījumu, pieprasījuma saņēmēja iestāde nekavējoties rīkojas, saskaņā ar savu kompetenci un pieejamiem līdzekļiem, tāpat kā tā rīkotos pati vai pēc tās pašas Līgumslēdzējas puses citu iestāžu pieprasījuma, un sniedz tās rīcībā esošo informāciju, veic attiecīgu izmeklēšanu vai organizē šādas izmeklēšanas veikšanu. Šis punkts attiecas arī uz visām citām iestādēm, kurām pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar šo nolīgumu adresē informācijas pieprasījumu, kad tā nespēj šādu informāciju iegūt pati.

               2. Palīdzības pieprasījumus izpilda saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem.

               3. Vienas Līgumslēdzējas puses attiecīgi pilnvarotas amatpersonas, saņemot otras Līgumslēdzējas puses piekrišanu un ievērojot tās paredzētos nosacījumus, no pieprasījuma saņēmējas iestādes vai no jebkuras citas iestādes atbilstoši 1. punktam var iegūt pieprasījuma iesniedzējai iestādei šā nolīguma mērķu īstenošanai vajadzīgo informāciju par darbībām, ar ko pārkāpj vai varētu pārkāpt muitas tiesību aktus.

               4. Līgumslēdzējas puses attiecīgi pilnvarotas amatpersonas ar otras iesaistītās Līgumslēdzējas puses piekrišanu un ar pēdējās nosacījumiem var piedalīties izmeklēšanā, ko veic pēdējās teritorijā.

               13. pants

               Informācijas paziņošanas veids

               1. Saskaņā ar šo nolīgumu veiktās izmeklēšanas rezultātus pieprasījuma saņēmēja iestāde pieprasījuma iesniedzējai iestādei paziņo rakstveidā kopā ar attiecīgiem dokumentiem, apliecinātām kopijām u. tml.

               2. Informācija, ko paziņo saskaņā ar pirmo punktu, var būt elektroniskā formātā.

               3. Dokumentu oriģinālus nosūta tikai pēc pieprasījuma tajos gadījumos, kad apliecinātas kopijas nebūtu pietiekamas. Dokumentu oriģināleksemplārus nodod atpakaļ pieprasījuma saņēmējai iestādei iespējami īsā laikā.

               14. pants

               Izņēmumi pienākumam sniegt palīdzību

               1. Jebkāda veida palīdzību šā nolīguma darbības jomā var atteikt vai uz to var attiecināt konkrētus nosacījumus vai prasības, ja Līgumslēdzēja puse uzskata, ka palīdzība saskaņā ar šo nolīgumu:

               a)
                     varētu ierobežot Jaunzēlandes suverenitāti vai kādas Savienības dalībvalsts suverenitāti, kura lūgta sniegt palīdzību saskaņā ar šo nolīgumu, vai

               b)
                     varētu apdraudēt sabiedrisko kārtību, drošību vai citas būtiskas intereses;

               c)
                     pārkāptu komercnoslēpumu vai apdraudētu likumīgās tirdzniecības intereses; vai

               d)
                     varētu būt nesaderīgi ar piemērojamiem normatīvajiem aktiem, tostarp, bet ne tikai, tiem, kas aizsargā personas tiesības uz privātumu vai aizsargā indivīdu finanšu darījumus un pārskatus.

               2. Pieprasījuma saņēmēja iestāde var atlikt palīdzības sniegšanu uz vēlāku laiku, pamatojot atlikšanu ar to, ka šāda palīdzības sniegšana traucēs notiekošai izmeklēšanai, kriminālvajāšanai vai tiesvedībai. Šādā gadījumā pieprasījuma saņēmēja iestāde apspriežas ar pieprasījuma iesniedzēju iestādi, lai noteiktu, vai palīdzību var sniegt saskaņā ar tādiem noteikumiem vai nosacījumiem, kādus var izvirzīt pieprasījuma saņēmēja iestāde.

               3. Ja pieprasījuma iesniedzēja iestāde lūdz palīdzību, ko tā pati nespētu sniegt, ja šāda palīdzība tai tiktu prasīta, savā pieprasījumā tā vērš uz to uzmanību. Tad pieprasījuma saņēmēja iestāde izlemj, kā atbildēt uz šādu pieprasījumu.

               4. Gadījumos, kas minēti 1. un 2. punktā, pieprasījuma saņēmējas iestādes lēmums un tā pamatojums jāpaziņo pieprasījuma iesniedzējai iestādei bez liekas kavēšanās.

               15. pants

               Eksperti un liecinieki

               Piešķirto pilnvaru robežās pieprasījuma saņēmējas iestādes amatpersonu var pilnvarot par ekspertu vai liecinieku citas Līgumslēdzējas puses muitas iestādes iztaujāšanā, kas attiecas uz šajā nolīgumā ietvertajiem jautājumiem, un iesniegt attiecīgus priekšmetus, dokumentus vai konfidenciālas vai apstiprinātas to kopijas, kas varētu būt nepieciešamas attiecīgajam nolūkam. Pieprasījumā ierasties ir jānorāda, kurā tieši iestādē amatpersonai ir jāierodas, kādu jautājumu sakarā un kāds ir tās amatpersonas amats vai kvalifikācija, kuru plānots iztaujāt.

               16. pants

               Izdevumi palīdzībai

               1. Līgumslēdzējas puses atsakās no visām savstarpējām prasībām atmaksāt izdevumus, kas radušies saistībā ar šo nolīgumu, vajadzības gadījumā izņemot tādus izdevumus, kas saistīti ar honorāriem ekspertiem un lieciniekiem atbilstoši 15. pantam, kā arī honorāriem tulkiem un tulkotājiem, kuri nav nodarbināti valsts civilajā dienestā.

               IV SADAĻA

               INFORMĀCIJAS APMAIŅA

               17. pants

               Konfidencialitāte un informācijas aizsardzība

               1. Informāciju, kas sniegta jebkādā formā, piemērojot šo nolīgumu, apstrādā kā konfidenciālu vai ierobežotas pieejamības atkarībā no katras Līgumslēdzējas puses piemērojamajiem noteikumiem.

               2. Tādu informāciju, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, Līgumslēdzēja puse izmanto vai izpauž vienīgi šā nolīguma mērķiem vai ar iesniedzējas Līgumslēdzējas puses rakstisku atļauju un atbilstoši iesniedzējas Līgumslēdzējas puses iespējamiem brīdinājumiem un ierobežojumiem. Tomēr, ja kādai no Līgumslēdzējām pusēm saskaņā ar tās normatīvajiem aktiem ir pienākums atklāt saskaņā ar šo nolīgumu iegūtu informāciju, tā paziņo par šādu informācijas atklāšanu iesniedzējai Līgumslēdzējai pusei, ja iespējams, pirms attiecīgās informācijas atklāšanas.

               3. Ievērojot Līgumslēdzējai pusei piemērojamās prasībās, kas izriet no tās normatīvajiem aktiem, vai tiešajiem nosacījumiem, brīdinājumiem, ierobežojumiem vai apstrādes instrukcijām, kuras paredz augstākus aizsardzības standartus, visa saskaņā ar šo nolīgumu iesniegtā informācija tiek apstrādāta, nodrošinot tādus pašus vai augstākus privātuma aizsardzības standartus, kā norādīts drošības klasifikācijā vai citos apstrādes brīdinājumos, kuri pievienoti pieprasījuma saņēmējas iestādes informācijai.

               4. Personas datu apmaiņa notiek tikai tādā gadījumā, ja Līgumslēdzēja puse, kas tos varētu iegūt, apņemas tos aizsargāt veidā, kuru Līgumslēdzēja puse, kas varētu sniegt datus, uzskata par atbilstošu.

               5. Katra Līgumslēdzēja puse ierobežo piekļuvi informācijai, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, darot to pieejamu tikai tām personām, kurām ir vajadzība zināt minētās informācijas saturu.

               6. Informāciju, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, katra Līgumslēdzēja puse ierobežo, glabā un nosūta, izmantojot atzītus drošības mehānismus, piemēram, paroles, šifrēšanu vai citus atbilstošus aizsardzības pasākumus, kas ir saskaņā ar attiecīgajai informācijai piemēroto drošības klasifikāciju.

               7. Līgumslēdzējas puses ziņo viena otrai par nejaušu vai neatļautu piekļuvi informācijai, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, tās izmantošanu, atklāšanu, grozīšanu vai iznīcināšanu un nodrošina pilnīgu un sīku informāciju par nejaušu vai neatļautu piekļuvi minētajai informācijai, tās izmantošanu, atklāšanu, grozīšanu vai iznīcināšanu.

               8. Ja saskaņā ar šo nolīgumu iegūtā informācija tika nejauši atklāta vai grozīta, katra Līgumslēdzēja puse dara visu iespējamo, lai to atgūtu, vai gadījumos, kad atgūšana nav iespējama, nodrošina grozītās vai atklātās informācijas iznīcināšanu.

               9. Katra Līgumslēdzēja puse var pieprasīt, lai īpaši sensitīvai informācijai piemērotu papildu aizsardzību.

               10. Šā nolīguma īstenošanas nolūkā un saskaņā ar katras Līgumslēdzējas puses prasībām par privātumu un publisko reģistru uzturēšanu informāciju neapstrādā un neglabā ilgāk kā nepieciešams. Katra Līgumslēdzēja puse nodrošina informācijas, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, pareizu iznīcināšanu saskaņā ar šīs Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem.

               11. Šā nolīguma noteikumi neierobežo saskaņā ar šo nolīgumu iegūtās informācijas vai dokumentu izmantošanu par pierādījumiem tiesvedībā vai apsūdzībās, ko vēlāk ceļ tiesā vai tribunālā attiecībā uz darbībām, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus. Tādējādi Līgumslēdzējas puses savos pierādījumu dokumentos, ziņojumos un liecībās, kā arī tiesvedībā vai apsūdzībās, ko vēlāk var celt tiesā vai tribunālā, kā pierādījumus var izmantot saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem iegūto informāciju un izskatītos dokumentus. Par šādu izmantošanu ziņo Līgumslēdzējai pusei, kas ir sniegusi attiecīgo informāciju vai piešķīrusi piekļuvi attiecīgajiem dokumentiem.

               V SADAĻA

               NOBEIGUMA NOTEIKUMI

               18. pants

               Nosaukumi

               Šā nolīguma sadaļu un pantu nosaukumi ieviesti ērtības labad tikai atsaucēm un neietekmē šā nolīguma interpretāciju.

               19. pants

               Apspriešanās

               Visus jautājumus vai strīdus saistībā ar šā nolīguma interpretāciju vai īstenošanu risina, Līgumslēdzējām pusēm konsultējoties, kā rezultātā apvienotā muitas sadarbības komiteja vajadzības gadījumā pieņem lēmumu.

               20. pants

               Apvienotā muitas sadarbības komiteja

               1. Ar šo izveido Apvienoto muitas sadarbības komiteju (turpmāk “JCCC”), ko veido Līgumslēdzēju pušu muitas dienestu un kompetento iestāžu pārstāvji. Komitejas sanāksmju vietu, laiku un darba kārtību nosaka, abpusēji vienojoties.

               2. JCCC pārrauga šā nolīguma pareizu darbību un īstenošanu un izskata visus jautājumus un strīdus, kas izriet no tā piemērošanas. Šajā nolūkā JCCC cita starpā:

               a)
                     saskaņā ar šā nolīguma mērķiem veic pasākumus, kas nepieciešami sadarbībai un palīdzībai muitas lietās, jo īpaši:

               –apzina visas regulatīvās vai leģislatīvās izmaiņas, kas nepieciešamas šā nolīguma īstenošanai;

               –apzina un izveido pasākumus informācijas apmaiņas mehānismu uzlabošanai;

               –apzina un izveido paraugpraksi, tostarp paraugpraksi par to, kā prasības par iepriekšēju elektronisku informēšanu par kravām harmonizējamas ar starptautiskajiem standartiem par ienākošajiem, izejošajiem un tranzīta sūtījumiem;

               –definē un izveido informācijas riska analīzes standartus, kas vajadzīgi, lai apzinātu augsta riska sūtījumus, kurus ieved, pārkrauj vai pārvadā tranzītā Jaunzēlandē un Savienībā;

               –definē un nosaka pasākumus riska novērtēšanas standartu harmonizācijai;

               –definē minimālos kontroles standartus un metodes, kas ļauj panākt atbilstību minētajiem standartiem;

               –pilnveido un iedibina standartus tirdzniecības partnerības programmām, kas izstrādāti, lai paaugstinātu piegādes ķēdes drošību un veicinātu likumīgu tirdzniecību; un

               –definē un veic konkrētus pasākumus, lai izveidotu riska pārvaldības metožu, riska standartu, drošības pārbaužu un tirdzniecības partnerības programmu, tostarp līdzvērtīgas tirdzniecības veicināšanas pasākumu, savstarpēju atzīšanu.

               b)
                     rīkojas kā kompetentā iestāde, lai risinātu visus tos jautājumus, kas rodas sakarā ar šā nolīguma III sadaļas piemērošanu;

               c)
                     ir pilnvarota pieņemt lēmumus par šā nolēmuma īstenošanu, tajā skaitā par datu nosūtīšanu un savstarpēji saskaņotām priekšrocībām, ko sniedz riska pārvaldības metožu, riska standartu, drošības pārbaužu un tirdzniecības partnerības programmu, kā arī citu tirdzniecības veicināšanas pasākumu, savstarpēja atzīšana;

               d)
                     apmainās ar uzskatiem par jebkuriem jautājumiem par sadarbību muitas lietās, kas ir kopējās interesēs, tostarp par turpmākajiem pasākumiem un tiem paredzētajiem līdzekļiem; un

               e)
                     pieņem tās iekšējo reglamentu.

               3. JCCC izveido attiecīgus darbības mehānismus, tostarp darba grupas, kas atbalsta tās darbu šā nolīguma īstenošanā.

               21. pants

               Spēkā stāšanās un darbības termiņš

               1. Šis nolīgums stājas spēkā tā mēneša pirmajā dienā, kurš seko dienai, kad Līgumslēdzējas puses, apmainoties ar diplomātiskajām notām, viena otrai paziņo par to, ka pabeigtas visas šajā nolūkā vajadzīgās procedūras.

               2. Šo nolīgumu var grozīt pēc Līgumslēdzēju pušu abpusējas vienošanās, tām apmainoties ar diplomātiskajām notām. Grozījumi stājas spēkā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā 1. punktā minētie, ja vien Līgumslēdzējas puses nav vienojušās citādi.

               3. Katra no Līgumslēdzējām pusēm var jebkurā laikā izbeigt šo nolīgumu, par to rakstiski paziņojot otrai Līgumslēdzējai pusei. Nolīgums izbeidzas trīs mēnešus pēc šādas paziņošanas dienas. Tomēr palīdzības pieprasījumus, kas saņemti pirms minētās izbeigšanas, izpilda saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem.

               22. pants

               Autentiskie teksti

               Šis nolīgums ir sastādīts divos oriģināleksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāliešu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski. Ja starp šā nolīguma tekstiem konstatētas atšķirības, Puses jautājumu nodod izskatīšanai JCCC.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 21.1.2016
            COM(2016) 9 final
            2016/0004(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Jaunzēlande 2009. gadā pauda ieinteresētību noslēgt tiesiski saistošu vienošanos ar Eiropas Savienību un vērsās pie Eiropas Komisijas ar valdības lūgumu attīstīt muitas sadarbību ar ES, pievēršoties piegādes ķēdes drošībai un tirdzniecības atvieglošanai.

               Padome 2013. gada 22. jūlijā pilnvaroja Komisiju risināt sarunas ar Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās (nolīgums). Sarunas tika uzsāktas Briselē 2013. gada septembrī un noritēja raiti un resursefektīvi, kā arī samērā īsā laikā, un tās tika noslēgtas 2015. gada jūnijā. Abas puses parafēja nolīgumu Briselē 2015. gada 23. septembrī.

               Nolīgums ar Jaunzēlandi izveidos juridisku pamatu, kas ļaus nodrošināt tiešu un strukturētu sadarbību, tostarp savstarpējo administratīvo palīdzību, lai novērstu krāpšanu muitas jautājumos, ņemot vērā, ka tirdzniecības partnerim ir liela ietekme muitas jomā starptautiskā mērogā (proti, Pasaules Muitas organizācijā) un Klusā okeāna reģionā.

               Vispārējais nolīguma mērķis ir attīstīt un pastiprināt sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās ar Jaunzēlandi; jo īpaši izveidot juridisko pamatu sadarbības sistēmai, kuras mērķis ir nodrošināt piegādes ķēdes drošību un veicināt likumīgu tirdzniecību, kā arī dot iespēju apmainīties ar informāciju, lai nodrošinātu muitas tiesību aktu pareizu piemērošanu un novērstu, izmeklētu un apkarotu muitas tiesību aktu pārkāpumus.

               Nolīgums veido pamatu, lai nepieciešamības gadījumā turpinātu attīstīt muitas sadarbību nākotnē, piemēram, panākot attiecīgo tirdzniecības partnerības programmu savstarpējo atzīšanu (atzītie uzņēmēji ES).

               ES jau ir noslēgusi līdzīgus muitas sadarbības nolīgumus ar ASV, Ķīnu, Japānu, Koreju, Indiju, Kanādu un Honkongu.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               Padome ir aicināta pieņemt lēmumu par nolīguma projekta parakstīšanu, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. pantu saistībā ar 218. panta 5. punktu.

               Priekšlikums ietilpst kopējā tirdzniecības politikā, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               Apspriešanās ar dalībvalstīm notika Padomes Muitas savienības jautājumu darba grupā.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu.

               5.CITI JAUTĀJUMI

                  Ar šo no abu pušu muitas dienestu un kompetento iestāžu pārstāvjiem izveidos Apvienoto muitas sadarbības komiteju. Tā nodrošina pienācīgu nolīguma darbību un īstenošanu un izskata visus jautājumus, kas izriet no nolīguma piemērošanas.

               2016/0004 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu saistībā ar 218. panta 5. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Padome 2013. gada 22. jūlijā pilnvaroja Komisiju uzsākt sarunas ar Jaunzēlandi par Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās. Sarunas tika sekmīgi noslēgtas, parafējot nolīgumu.

               (2)Eiropas Savienībai un Jaunzēlandei būtu jāizveido juridiskais pamats sadarbības sistēmai, kuras mērķis ir nodrošināt piegādes ķēdes drošību un veicināt likumīgu tirdzniecību, kā arī dot iespēju apmainīties ar informāciju, lai nodrošinātu muitas tiesību aktu pareizu piemērošanu un novērstu, izmeklētu un apkarotu muitas tiesību aktu pārkāpumus.

               (3)Tādēļ nolīgums būtu jāparaksta Savienības vārdā, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo atļauj Savienības vārdā parakstīt Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās, ņemot vērā minētā nolīguma noslēgšanu.

               Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Padomes Ģenerālsekretariāts izveido instrumentu, kas piešķir nolīguma sarunu vadītāja norādītajai(-ām) personai(-ām) visas pilnvaras parakstīt nolīgumu, ņemot vērā tā noslēgšanu.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 21.1.2016
            COM(2016) 9 final
            PIELIKUMS
            Nolīgums starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās
            [dokumentam]
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMSpar to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               PIELIKUMS

               Nolīgums starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               [dokumentam]

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

                  par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi par sadarbību un savstarpējo administratīvo palīdzību muitas lietās

               EIROPAS SAVIENĪBA (turpmāk “Savienība”), un JAUNZĒLANDE, (turpmāk “Līgumslēdzējas puses”),

               ŅEMOT VĒRĀ Jaunzēlandes un Savienības tirdzniecības saišu nozīmi un vēloties abu Līgumslēdzēju pušu labā veicināt šo saišu saskaņotu attīstību,

               ATZĪSTOT, ka šā mērķa sasniegšanas nolūkā ir jāapņemas attīstīt muitas sadarbību,

               ŅEMOT VĒRĀ Līgumslēdzēju pušu sadarbības attīstību muitas procedūru jomā,

               APZINOTIES, ka darbības, ar kurām pārkāpj muitas tiesību aktus, ir pretrunā ar abu Līgumslēdzēju pušu ekonomiskām, fiskālām un tirdzniecības interesēm, un atzīstot, ka ir svarīgi precīzi novērtēt muitas nodokļus un citus maksājumus,

               PĀRLIECINĀTAS par to, ka pasākumu veikšana pret šādiem pārkāpumiem var būt daudz efektīvāka, sadarbojoties muitas dienestiem,

               ATZĪSTOT muitas dienestu nozīmīgumu un muitas procedūru svarīgumu tirdzniecības veicināšanā un pilsoņu aizsardzībā,

               TIECOTIES veidot satvaru nolūkā uzlabot sadarbību, lai vēl vairāk vienkāršotu un saskaņotu muitas procedūras un sekmētu kopīgu rīcību starptautiskajās iniciatīvās, tai skaitā tirdzniecības veicināšanā un piegādes ķēdes drošības stiprināšanā,

               ATZĪSTOT to, cik svarīgs ir Tirdzniecības atvieglošanas nolīgums, kas apspriests PTO paspārnē, un uzsverot to, cik svarīgi ir to pieņemt un efektīvi īstenot,

               PAMATOJOTIES uz Pasaules Muitas organizācijas (turpmāk PMO) Pamatstandartu pasaules tirdzniecības drošībai un sekmēšanai (turpmāk “SAFE pamatstandarti”) galvenajiem elementiem,

               ŅEMOT VĒRĀ abu Līgumslēdzēju pušu stingro apņemšanos veikt muitas darbības un sadarboties intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu apkarošanā,

               ŅEMOT VĒRĀ saistības, ko Līgumslēdzējas puses jau uzņēmušās vai ko tām piemēro saskaņā ar starptautiskām konvencijām, kā arī ar muitu saistītas darbības, ko veic Pasaules Tirdzniecības organizācija (turpmāk “PTO”), un

               ŅEMOT VĒRĀ attiecīgos PMO tiesību aktus, jo īpaši 1953. gada 5.decembra Ieteikumu par savstarpējo administratīvo palīdzību,

               IR VIENOJUŠĀS ŠĀDI.

               I SADAĻA

               VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

               1. pants

               Definīcijas

               1. Šajā nolīgumā:

               (a)“muitas tiesību akti” ir Savienības vai Jaunzēlandes normatīvie akti, ar ko reglamentē preču ievešanu, izvešanu un tranzītu vai jebkuru citu muitas procedūru, tostarp aizlieguma, ierobežojuma un kontroles pasākumus; tos pārvalda, piemēro un izpilda Līgumslēdzēju pušu muitas dienesti to attiecīgajās teritorijās;

               (b)“Līgumslēdzējas puses normatīvie akti”, “tās Līgumslēdzējas puses normatīvie akti” un “katras Līgumslēdzējas puses normatīvie akti” atkarībā no konteksta ir Savienībā piemērojamie normatīvie akti vai Jaunzēlandē piemērojamie normatīvie akti;

               (c)“muitas dienests” attiecībā uz Savienību – Eiropas Savienības Komisijas (turpmāk “Komisija”) kompetentie dienesti, kas atbild par muitas jautājumiem, un Eiropas Savienības dalībvalstu muitas dienesti, un attiecībā uz Jaunzēlandi – Jaunzēlandes muitas dienests;

               (d)“pieprasījuma iesniedzēja iestāde” ir kompetenta administratīva iestāde, kuru šim mērķim norīkojusi viena no Līgumslēdzējām pusēm un kura iesniedz palīdzības pieprasījumu saskaņā ar šo nolīgumu;

               (e)“pieprasījuma saņēmēja iestāde” ir kompetenta administratīva iestāde, kuru šim mērķim norīkojusi viena no Līgumslēdzējām pusēm un kura saņem palīdzības pieprasījumu saskaņā ar šo nolīgumu;

               (f)“persona” ir jebkura fiziska persona, jebkura juridiska persona vai jebkurš cits subjekts, kas nav juridiska persona, kura izveidota vai organizēta saskaņā ar katras Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem un veic preču ievešanu, izvešanu vai tranzītu;

               (g)“informācija” ir dati, tai skaitā personas dati, dokumenti, ziņojumi un citi paziņojumi jebkurā formā, arī to eksemplāri elektroniskā formātā;

               (h)“personas dati” ir informācija, kas attiecas uz identificētu vai identificējamu fizisku personu; un

               (i)“darbība, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus” ir jebkurš muitas tiesību aktu pārkāpums vai pārkāpuma mēģinājums.

               2. pants

               Teritoriālā piemērošana

               1. Šis nolīgums attiecas, no vienas puses, uz Savienības muitas teritoriju (kā norādīts Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 3. pantā), un, no otras puses, uz Jaunzēlandes teritoriju (izņemot Tokelau), kurā ir spēkā tās muitas tiesību akti.

               3. pants

               Īstenošana

               1. Šo nolīgumu īsteno saskaņā ar katras Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem, tajā skaitā tiem, kas ir datu aizsardzības jomā, un to attiecīgo muitas dienestu pieejamo resursu ietvaros.

               2. Savienības un Jaunzēlandes muitas dienesti lemj par visiem šā nolīguma īstenošanai vajadzīgajiem praktiskajiem pasākumiem un procedūrām.

               4. pants

               Saistība ar citiem starptautiskajiem nolīgumiem

               1. Šā nolīguma noteikumi neskar Līgumslēdzēju pušu tiesības un pienākumus saskaņā ar jebkuru citu starptautisku nolīgumu, kura puse ir kāda no Līgumslēdzējām pusēm.

               2. Neskarot 1. punkta noteikumus, šā nolīguma noteikumiem ir priekšroka attiecībā pret noteikumiem jebkurā divpusējā nolīgumā par muitas sadarbību un savstarpēju administratīvo palīdzību, kas ir noslēgts vai var tikt noslēgts starp atsevišķām Savienības dalībvalstīm un Jaunzēlandi, ciktāl minēto divpusējo nolīgumu noteikumi nav savienojami ar šā nolīguma noteikumiem.

               3. Šā nolīguma noteikumi neskar Savienības noteikumus, ar ko reglamentē Komisijas kompetento dienestu un Savienības dalībvalstu muitas dienestu saziņu attiecībā uz informāciju, kura iegūta saskaņā ar šo nolīgumu un kura varētu būt Savienības interesēs.

               II SADAĻA

               MUITU SADARBĪBA

               5. pants

               Sadarbības joma

               1. Saskaņā ar šo nolīgumu sadarbība ietver visus jautājumus, kas attiecas uz to, kā piemērot muitas tiesību aktus.

               2. Nolūkā veicināt likumīgu tirdzniecību un preču apriti, stiprināt tirgotāju darbības atbilstību, aizsargāt pilsoņus un īstenot intelektuālā īpašuma tiesības Savienības un Jaunzēlandes muitas dienesti sadarbojas, lai:

               (a)aizsargātu likumīgu tirdzniecību, efektīvi piemērojot un ievērojot normatīvās prasības;

               (b)stiprinātu piegādes ķēdes drošību nolūkā veicināt preču drošu apriti starp Savienību un Jaunzēlandi;

               (c)maksimāli palielinātu pienesumu PMO, PTO un citu attiecīgo starptautisko organizāciju centieniem uzlabot muitas metodes un atrisināt ar muitas procedūrām, muitas tiesību īstenošanu un tirdzniecības veicināšanu saistītās problēmas; novērstu nepamatotus šķēršļus uzņēmējiem; nodrošinātu atvieglojumus uzņēmējiem, kuri panākuši lielu atbilstību tiesību aktiem; un paredzētu drošības pasākumus pret krāpnieciskām, nelikumīgām vai kaitnieciskām darbībām;

               (d)īstenotu muitas un tirdzniecības jomā piemērojamos starptautiskos instrumentus un standartus, kurus attiecīgās puses ir pieņēmušas, tostarp Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas (pārskatītā redakcija) un Starptautiskās konvencijas par preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu galvenos elementus;

               (e)īstenotu PTO Tirdzniecības atvieglošanas nolīgumu, kad tas stāsies spēkā;

               (f)sadarbotos jaunu muitas procedūru izpētē, izstrādē, testēšanā un novērtēšanā un personāla apmācībā un apmaiņā, kā arī palīdzības sniegšanā;

               (g)apmainītos ar informāciju par muitas tiesību aktiem, to īstenošanu un muitas procedūrām; jo īpaši muitas procedūru vienkāršošanas un modernizācijas jomā; un

               (h)izstrādātu kopējas iniciatīvas attiecībā uz ievešanu, izvešanu un citām muitas procedūrām, kā arī lai nodrošinātu efektīvu pakalpojumu darījumdarbības aprindām.

               6. pants

               Piegādes ķēdes drošība un riska pārvaldība

               1. Līgumslēdzējas puses strādā kopā pie muitas jomas aspektiem, kas attiecas uz starptautiskās tirdzniecības piegādes ķēdes drošības stiprināšanu un veicināšanu saskaņā ar SAFE pamatstandartiem. Jo īpaši tās sadarbojas:

               a)
                     pastiprinot ar muitu saistītos aspektus starptautiskās tirdzniecības loģistikas ķēdes drošības uzlabošanā, līdztekus veicinot likumīgu tirdzniecību;

               b)
                     nosakot obligātos standartus, ciktāl tas ir iespējams, lai tos piemērotu riska pārvaldības metodēm un saistītajām prasībām un programmām;

               c)
                     vajadzības gadījumā nosakot riska pārvaldības metožu, riska standartu, drošības pārbaužu, piegādes ķēdes drošības un tirdzniecības partnerības programmu, tostarp līdzvērtīgas tirdzniecības veicināšanas pasākumu, savstarpēju atzīšanu;

               d)
                     veicot informācijas apmaiņu piegādes ķēdes drošības un riska pārvaldības jautājumos;

               e)
                     veidojot kontaktpunktus informācijas apmaiņai piegādes ķēdes drošības un riska pārvaldības jautājumos;

               f)
                     vajadzības gadījumā ieviešot saskarnes informācijas apmaiņai, tostarp apmaiņai ar datiem pirms ievešanas vai pirms izvešanas;

               g)
                     sadarbojoties daudzpusējos forumos, kuros varētu tikt izvirzīti un attiecīgi apspriesti jautājumi par piegādes ķēdes drošību un riska pārvaldību.

               III SADAĻA

               SAVSTARPĒJĀ ADMINISTRATĪVĀ PALĪDZĪBA

               7. pants

               Palīdzības joma

               1. Savienības un Jaunzēlandes muitas dienesti sniedz savstarpēju palīdzību nolūkā novērst, konstatēt, izmeklēt un apturēt muitas tiesību aktu pārkāpumus.

               2. Saskaņā ar šo pantu sniegtā palīdzība neierobežo nevienas Līgumslēdzējas puses tiesības un pienākumus attiecībā uz savstarpējo palīdzību krimināllietās saskaņā ar starptautiskajiem nolīgumiem vai katras Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem. Tā arī neattiecas uz informāciju, kas iegūta, īstenojot pilnvaras pēc tiesu iestāžu pieprasījuma.

               3. Šis nolīgums neparedz palīdzību nodokļu vai maksājumu atgūšanai.

               8. pants

               Palīdzība pēc pieprasījuma

               1. Pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma pieprasījuma saņēmēja iestāde sniedz tai visu informāciju, kas varētu tai palīdzēt nodrošināt muitas tiesību aktu pareizu piemērošanu, tostarp informāciju par konstatētajām vai plānotajām darbībām, ar ko pārkāpj vai var pārkāpt muitas tiesību aktus.

               2. Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma saņēmēja iestāde dara tai zināmu:

               a)
                     vai preces, kas izvestas no vienas Līgumslēdzējas puses teritorijas, ir likumīgi ievestas otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, attiecīgā gadījumā precizējot precēm piemēroto muitas procedūru; un

               b)
                     vai preces, kas ievestas vienas Līgumslēdzējas puses teritorijā, ir likumīgi izvestas no otras Līgumslēdzējas puses teritorijas, attiecīgā gadījumā precizējot šīm precēm piemēroto muitas procedūru.

               3. Pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar savas valsts normatīviem aktiem, kas tai piemērojami, veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu īpašu uzraudzību par:

               a)
                     personām, par ko ir pamats uzskatīt, ka tās ir vai ir bijušas iesaistītas darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus;

               b)
                     vietām, kur ir glabāti vai savākti preču krājumi vai kur tos var glabāt vai savākt tādā veidā, ka ir pamats uzskatīt, ka šīs preces plāno izmantot darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus;

               c)
                     precēm, kuras pārvadā vai var pārvadāt tādā veidā, ka ir pamats uzskatīt, ka tās tiek plānots izmantot darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus; un

               d)
                     transportlīdzekļiem, kas tiek vai var tikt izmantoti tādā veidā, ka tas ļauj pamatoti uzskatīt, ka tos paredzēts izmantot darbībām, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus.

               9. pants

               Spontāna palīdzība

               Līgumslēdzējas puses pēc pašu ierosmes un saskaņā ar katras Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem sniedz viena otrai palīdzību, ja tās uzskata, ka šāda palīdzība ir vajadzīga pareizai muitas tiesību aktu piemērošanai, jo īpaši, sniedzot informāciju attiecībā uz:

               a)
                     darbībām, ar kurām faktiski vai šķietami pārkāpj muitas tiesību aktus, un kas varētu būt noderīga otrai Līgumslēdzējai pusei;

               b)
                     jauniem līdzekļiem un metodēm, kuras izmanto tādām darbībām, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus,

               c)
                     precēm, par kurām zināms, ka tās saistītas ar darbībām, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus,

               d)
                     personām, par ko ir pamats uzskatīt, ka tās ir vai ir bijušas iesaistītas darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus; un

               e)
                     transportlīdzekļiem, par kuriem ir pamats uzskatīt, ka tie tikuši izmantoti, tiek izmantoti vai varētu tikt izmantoti darbībās, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus.

               10. pants

               Informācijas nodošana un paziņošana

               1. Saņēmusi pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūgumu, pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar tai piemērojamajiem normatīvajiem aktiem veic visus vajadzīgos pasākumus, lai

               a)
                     nodotu visus dokumentus vai

               b)
                     paziņotu par lēmumiem, par ko pieprasījuma iesniedzēja iestāde interesējusies un uz ko attiecas šā nolīguma darbības joma, un kas attiecas uz personu, kura dzīvo vai ir reģistrēta pieprasījuma saņēmējas iestādes jurisdikcijā esošajā teritorijā.

               2. Pieprasījumus par dokumentu nodošanu vai lēmumu paziņošanu noformē rakstiski pieprasījuma saņēmējas iestādes valsts oficiālajā valodā vai minētajai iestādei pieņemamā valodā.

               11. pants

               Palīdzības pieprasījumu forma un saturs

               1. Pieprasījumus saskaņā ar šo nolīgumu iesniedz rakstveidā. Tiem pievieno dokumentus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību pieprasījumam. Ja situācijas steidzamības dēļ vajadzīgs, var pieņemt arī mutiskus pieprasījumus, tomēr tie nekavējoties jāapstiprina rakstveidā.

               2. Saskaņā ar 1. punktu iesniegtajos pieprasījumos ir šāda informācija:

               a)
                     pieprasījuma iesniedzēja iestāde;

               b)
                     pasākums, kuru pieprasa veikt;

               c)
                     pieprasījuma mērķis un pamatojums;

               d)
                     saistītie normatīvie akti;

               e)
                     iespējami precīzas un pilnīgas norādes par precēm vai personām, uz kurām attiecas izmeklēšanas; un

               f)
                     kopsavilkums par jau veikto izmeklēšanu attiecīgajiem faktiem.

               3. Pieprasījumus iesniedz pieprasījuma saņēmējas iestādes valsts oficiālajā valodā vai minētajai iestādei pieņemamā valodā. Šī prasība neattiecas uz dokumentiem, ko pievieno pieprasījumam saskaņā ar 1. punktu.

               4. Ja pieprasījums neatbilst iepriekš minētajai oficiālajai prasībai, var lūgt to labot vai papildināt; pa to laiku var likt veikt piesardzības pasākumus.

               12. pants

               Pieprasījumu izpilde

               1. Lai izpildītu palīdzības pieprasījumu, pieprasījuma saņēmēja iestāde nekavējoties rīkojas, saskaņā ar savu kompetenci un pieejamiem līdzekļiem, tāpat kā tā rīkotos pati vai pēc tās pašas Līgumslēdzējas puses citu iestāžu pieprasījuma, un sniedz tās rīcībā esošo informāciju, veic attiecīgu izmeklēšanu vai organizē šādas izmeklēšanas veikšanu. Šis punkts attiecas arī uz visām citām iestādēm, kurām pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar šo nolīgumu adresē informācijas pieprasījumu, kad tā nespēj šādu informāciju iegūt pati.

               2. Palīdzības pieprasījumus izpilda saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem.

               3. Vienas Līgumslēdzējas puses attiecīgi pilnvarotas amatpersonas, saņemot otras Līgumslēdzējas puses piekrišanu un ievērojot tās paredzētos nosacījumus, no pieprasījuma saņēmējas iestādes vai no jebkuras citas iestādes atbilstoši 1. punktam var iegūt pieprasījuma iesniedzējai iestādei šā nolīguma mērķu īstenošanai vajadzīgo informāciju par darbībām, ar ko pārkāpj vai varētu pārkāpt muitas tiesību aktus.

               4. Līgumslēdzējas puses attiecīgi pilnvarotas amatpersonas ar otras iesaistītās Līgumslēdzējas puses piekrišanu un ar pēdējās nosacījumiem var piedalīties izmeklēšanā, ko veic pēdējās teritorijā.

               13. pants

               Informācijas paziņošanas veids

               1. Saskaņā ar šo nolīgumu veiktās izmeklēšanas rezultātus pieprasījuma saņēmēja iestāde pieprasījuma iesniedzējai iestādei paziņo rakstveidā kopā ar attiecīgiem dokumentiem, apliecinātām kopijām u. tml.

               2. Informācija, ko paziņo saskaņā ar pirmo punktu, var būt elektroniskā formātā.

               3. Dokumentu oriģinālus nosūta tikai pēc pieprasījuma tajos gadījumos, kad apliecinātas kopijas nebūtu pietiekamas. Dokumentu oriģināleksemplārus nodod atpakaļ pieprasījuma saņēmējai iestādei iespējami īsā laikā.

               14. pants

               Izņēmumi pienākumam sniegt palīdzību

               1. Jebkāda veida palīdzību šā nolīguma darbības jomā var atteikt vai uz to var attiecināt konkrētus nosacījumus vai prasības, ja Līgumslēdzēja puse uzskata, ka palīdzība saskaņā ar šo nolīgumu:

               a)
                     varētu ierobežot Jaunzēlandes suverenitāti vai kādas Savienības dalībvalsts suverenitāti, kura lūgta sniegt palīdzību saskaņā ar šo nolīgumu, vai

               b)
                     varētu apdraudēt sabiedrisko kārtību, drošību vai citas būtiskas intereses;

               c)
                     pārkāptu komercnoslēpumu vai apdraudētu likumīgās tirdzniecības intereses; vai

               d)
                     varētu būt nesaderīgi ar piemērojamiem normatīvajiem aktiem, tostarp, bet ne tikai, tiem, kas aizsargā personas tiesības uz privātumu vai aizsargā indivīdu finanšu darījumus un pārskatus.

               2. Pieprasījuma saņēmēja iestāde var atlikt palīdzības sniegšanu uz vēlāku laiku, pamatojot atlikšanu ar to, ka šāda palīdzības sniegšana traucēs notiekošai izmeklēšanai, kriminālvajāšanai vai tiesvedībai. Šādā gadījumā pieprasījuma saņēmēja iestāde apspriežas ar pieprasījuma iesniedzēju iestādi, lai noteiktu, vai palīdzību var sniegt saskaņā ar tādiem noteikumiem vai nosacījumiem, kādus var izvirzīt pieprasījuma saņēmēja iestāde.

               3. Ja pieprasījuma iesniedzēja iestāde lūdz palīdzību, ko tā pati nespētu sniegt, ja šāda palīdzība tai tiktu prasīta, savā pieprasījumā tā vērš uz to uzmanību. Tad pieprasījuma saņēmēja iestāde izlemj, kā atbildēt uz šādu pieprasījumu.

               4. Gadījumos, kas minēti 1. un 2. punktā, pieprasījuma saņēmējas iestādes lēmums un tā pamatojums jāpaziņo pieprasījuma iesniedzējai iestādei bez liekas kavēšanās.

               15. pants

               Eksperti un liecinieki

               Piešķirto pilnvaru robežās pieprasījuma saņēmējas iestādes amatpersonu var pilnvarot par ekspertu vai liecinieku citas Līgumslēdzējas puses muitas iestādes iztaujāšanā, kas attiecas uz šajā nolīgumā ietvertajiem jautājumiem, un iesniegt attiecīgus priekšmetus, dokumentus vai konfidenciālas vai apstiprinātas to kopijas, kas varētu būt nepieciešamas attiecīgajam nolūkam. Pieprasījumā ierasties ir jānorāda, kurā tieši iestādē amatpersonai ir jāierodas, kādu jautājumu sakarā un kāds ir tās amatpersonas amats vai kvalifikācija, kuru plānots iztaujāt.

               16. pants

               Izdevumi palīdzībai

               1. Līgumslēdzējas puses atsakās no visām savstarpējām prasībām atmaksāt izdevumus, kas radušies saistībā ar šo nolīgumu, vajadzības gadījumā izņemot tādus izdevumus, kas saistīti ar honorāriem ekspertiem un lieciniekiem atbilstoši 15. pantam, kā arī honorāriem tulkiem un tulkotājiem, kuri nav nodarbināti valsts civilajā dienestā.

               IV SADAĻA

               INFORMĀCIJAS APMAIŅA

               17. pants

               Konfidencialitāte un informācijas aizsardzība

               1. Informāciju, kas sniegta jebkādā formā, piemērojot šo nolīgumu, apstrādā kā konfidenciālu vai ierobežotas pieejamības atkarībā no katras Līgumslēdzējas puses piemērojamajiem noteikumiem.

               2. Tādu informāciju, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, Līgumslēdzēja puse izmanto vai izpauž vienīgi šā nolīguma mērķiem vai ar iesniedzējas Līgumslēdzējas puses rakstisku atļauju un atbilstoši iesniedzējas Līgumslēdzējas puses iespējamiem brīdinājumiem un ierobežojumiem. Tomēr, ja kādai no Līgumslēdzējām pusēm saskaņā ar tās normatīvajiem aktiem ir pienākums atklāt saskaņā ar šo nolīgumu iegūtu informāciju, tā paziņo par šādu informācijas atklāšanu iesniedzējai Līgumslēdzējai pusei, ja iespējams, pirms attiecīgās informācijas atklāšanas.

               3. Ievērojot Līgumslēdzējai pusei piemērojamās prasībās, kas izriet no tās normatīvajiem aktiem, vai tiešajiem nosacījumiem, brīdinājumiem, ierobežojumiem vai apstrādes instrukcijām, kuras paredz augstākus aizsardzības standartus, visa saskaņā ar šo nolīgumu iesniegtā informācija tiek apstrādāta, nodrošinot tādus pašus vai augstākus privātuma aizsardzības standartus, kā norādīts drošības klasifikācijā vai citos apstrādes brīdinājumos, kuri pievienoti pieprasījuma saņēmējas iestādes informācijai.

               4. Personas datu apmaiņa notiek tikai tādā gadījumā, ja Līgumslēdzēja puse, kas tos varētu iegūt, apņemas tos aizsargāt veidā, kuru Līgumslēdzēja puse, kas varētu sniegt datus, uzskata par atbilstošu.

               5. Katra Līgumslēdzēja puse ierobežo piekļuvi informācijai, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, darot to pieejamu tikai tām personām, kurām ir vajadzība zināt minētās informācijas saturu.

               6. Informāciju, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, katra Līgumslēdzēja puse ierobežo, glabā un nosūta, izmantojot atzītus drošības mehānismus, piemēram, paroles, šifrēšanu vai citus atbilstošus aizsardzības pasākumus, kas ir saskaņā ar attiecīgajai informācijai piemēroto drošības klasifikāciju.

               7. Līgumslēdzējas puses ziņo viena otrai par nejaušu vai neatļautu piekļuvi informācijai, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, tās izmantošanu, atklāšanu, grozīšanu vai iznīcināšanu un nodrošina pilnīgu un sīku informāciju par nejaušu vai neatļautu piekļuvi minētajai informācijai, tās izmantošanu, atklāšanu, grozīšanu vai iznīcināšanu.

               8. Ja saskaņā ar šo nolīgumu iegūtā informācija tika nejauši atklāta vai grozīta, katra Līgumslēdzēja puse dara visu iespējamo, lai to atgūtu, vai gadījumos, kad atgūšana nav iespējama, nodrošina grozītās vai atklātās informācijas iznīcināšanu.

               9. Katra Līgumslēdzēja puse var pieprasīt, lai īpaši sensitīvai informācijai piemērotu papildu aizsardzību.

               10. Šā nolīguma īstenošanas nolūkā un saskaņā ar katras Līgumslēdzējas puses prasībām par privātumu un publisko reģistru uzturēšanu informāciju neapstrādā un neglabā ilgāk kā nepieciešams. Katra Līgumslēdzēja puse nodrošina informācijas, kas iegūta saskaņā ar šo nolīgumu, pareizu iznīcināšanu saskaņā ar šīs Līgumslēdzējas puses normatīvajiem aktiem.

               11. Šā nolīguma noteikumi neierobežo saskaņā ar šo nolīgumu iegūtās informācijas vai dokumentu izmantošanu par pierādījumiem tiesvedībā vai apsūdzībās, ko vēlāk ceļ tiesā vai tribunālā attiecībā uz darbībām, ar ko pārkāpj muitas tiesību aktus. Tādējādi Līgumslēdzējas puses savos pierādījumu dokumentos, ziņojumos un liecībās, kā arī tiesvedībā vai apsūdzībās, ko vēlāk var celt tiesā vai tribunālā, kā pierādījumus var izmantot saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem iegūto informāciju un izskatītos dokumentus. Par šādu izmantošanu ziņo Līgumslēdzējai pusei, kas ir sniegusi attiecīgo informāciju vai piešķīrusi piekļuvi attiecīgajiem dokumentiem.

               V SADAĻA

               NOBEIGUMA NOTEIKUMI

               18. pants

               Nosaukumi

               Šā nolīguma sadaļu un pantu nosaukumi ieviesti ērtības labad tikai atsaucēm un neietekmē šā nolīguma interpretāciju.

               19. pants

               Apspriešanās

               Visus jautājumus vai strīdus saistībā ar šā nolīguma interpretāciju vai īstenošanu risina, Līgumslēdzējām pusēm konsultējoties, kā rezultātā apvienotā muitas sadarbības komiteja vajadzības gadījumā pieņem lēmumu.

               20. pants

               Apvienotā muitas sadarbības komiteja

               1. Ar šo izveido Apvienoto muitas sadarbības komiteju (turpmāk “JCCC”), ko veido Līgumslēdzēju pušu muitas dienestu un kompetento iestāžu pārstāvji. Komitejas sanāksmju vietu, laiku un darba kārtību nosaka, abpusēji vienojoties.

               2. JCCC pārrauga šā nolīguma pareizu darbību un īstenošanu un izskata visus jautājumus un strīdus, kas izriet no tā piemērošanas. Šajā nolūkā JCCC cita starpā:

               a)
                     saskaņā ar šā nolīguma mērķiem veic pasākumus, kas nepieciešami sadarbībai un palīdzībai muitas lietās, jo īpaši:

               –apzina visas regulatīvās vai leģislatīvās izmaiņas, kas nepieciešamas šā nolīguma īstenošanai;

               –apzina un izveido pasākumus informācijas apmaiņas mehānismu uzlabošanai;

               –apzina un izveido paraugpraksi, tostarp paraugpraksi par to, kā prasības par iepriekšēju elektronisku informēšanu par kravām harmonizējamas ar starptautiskajiem standartiem par ienākošajiem, izejošajiem un tranzīta sūtījumiem;

               –definē un izveido informācijas riska analīzes standartus, kas vajadzīgi, lai apzinātu augsta riska sūtījumus, kurus ieved, pārkrauj vai pārvadā tranzītā Jaunzēlandē un Savienībā;

               –definē un nosaka pasākumus riska novērtēšanas standartu harmonizācijai;

               –definē minimālos kontroles standartus un metodes, kas ļauj panākt atbilstību minētajiem standartiem;

               –pilnveido un iedibina standartus tirdzniecības partnerības programmām, kas izstrādāti, lai paaugstinātu piegādes ķēdes drošību un veicinātu likumīgu tirdzniecību; un

               –definē un veic konkrētus pasākumus, lai izveidotu riska pārvaldības metožu, riska standartu, drošības pārbaužu un tirdzniecības partnerības programmu, tostarp līdzvērtīgas tirdzniecības veicināšanas pasākumu, savstarpēju atzīšanu.

               b)
                     rīkojas kā kompetentā iestāde, lai risinātu visus tos jautājumus, kas rodas sakarā ar šā nolīguma III sadaļas piemērošanu;

               c)
                     ir pilnvarota pieņemt lēmumus par šā nolēmuma īstenošanu, tajā skaitā par datu nosūtīšanu un savstarpēji saskaņotām priekšrocībām, ko sniedz riska pārvaldības metožu, riska standartu, drošības pārbaužu un tirdzniecības partnerības programmu, kā arī citu tirdzniecības veicināšanas pasākumu, savstarpēja atzīšana;

               d)
                     apmainās ar uzskatiem par jebkuriem jautājumiem par sadarbību muitas lietās, kas ir kopējās interesēs, tostarp par turpmākajiem pasākumiem un tiem paredzētajiem līdzekļiem; un

               e)
                     pieņem tās iekšējo reglamentu.

               3. JCCC izveido attiecīgus darbības mehānismus, tostarp darba grupas, kas atbalsta tās darbu šā nolīguma īstenošanā.

               21. pants

               Spēkā stāšanās un darbības termiņš

               1. Šis nolīgums stājas spēkā tā mēneša pirmajā dienā, kurš seko dienai, kad Līgumslēdzējas puses, apmainoties ar diplomātiskajām notām, viena otrai paziņo par to, ka pabeigtas visas šajā nolūkā vajadzīgās procedūras.

               2. Šo nolīgumu var grozīt pēc Līgumslēdzēju pušu abpusējas vienošanās, tām apmainoties ar diplomātiskajām notām. Grozījumi stājas spēkā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā 1. punktā minētie, ja vien Līgumslēdzējas puses nav vienojušās citādi.

               3. Katra no Līgumslēdzējām pusēm var jebkurā laikā izbeigt šo nolīgumu, par to rakstiski paziņojot otrai Līgumslēdzējai pusei. Nolīgums izbeidzas trīs mēnešus pēc šādas paziņošanas dienas. Tomēr palīdzības pieprasījumus, kas saņemti pirms minētās izbeigšanas, izpilda saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem.

               22. pants

               Autentiskie teksti

               Šis nolīgums ir sastādīts divos oriģināleksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāliešu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski. Ja starp šā nolīguma tekstiem konstatētas atšķirības, Puses jautājumu nodod izskatīšanai JCCC.