				|

		52015PC0155

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko īsteno noteikumu apiešanas novēršanas mehānismu, kas paredz to tarifa preferenču pagaidu apturēšanu, uz kurām attiecas Asociācijas nolīgums starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses /* COM/2015/0155 final - 2015/0080 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Priekšlikuma pamatojums un mērķi
Šis priekšlikums attiecas uz ES un Gruzijas
Asociācijas nolīgumā paredzētā noteikumu apiešanas
novēršanas mehānisma iestrādi Eiropas Savienības
tiesību aktos.
Vispārīgais konteksts
Asociācijas nolīgums ar Gruziju
ietver t. s. noteikumu apiešanas novēršanas mehānismu, kas
paredz iespēju atkārtoti ieviest lielākās
labvēlības muitas nodokļa likmi, ja konkrētu lauksaimniecības
preču imports no Gruzijas bez pienācīga pamatojuma par to
precīzu izcelsmi pārsniedz noteiktu robežvērtību.
Lai varētu piemērot noteikumu
apiešanas novēršanas mehānismu, ES iekšējos tiesību aktos
ar Eiropas Parlamenta un Padomes īstenošanas regulu
jāiestrādā vajadzīgais instruments.
2.           APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM
PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
Šis īstenošanas regulas priekšlikums
tieši izriet no nolīguma teksta, kas apspriests ar Gruziju.
Tādējādi nav vajadzīga atsevišķa apspriešanās ar
ieinteresētajām personām vai ietekmes novērtējums.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
Ierosināto pasākumu kopsavilkums
Pievienotais Eiropas Parlamenta un Padomes
regulas projekts ir juridiskais instruments, ar ko īstenot noteikumu
apiešanas novēršanas mehānismu nolīgumā, kas jau
noslēgts ar Gruziju.
Juridiskais pamats
Līguma par Eiropas Savienības
darbību 207. panta 2. punkts.
2015/0080 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
ar ko īsteno noteikumu apiešanas
novēršanas mehānismu, kas paredz to tarifa preferenču pagaidu
apturēšanu, uz kurām attiecas Asociācijas nolīgums starp
Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to
dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta
2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru[1],

tā kā:
(1)       Padome 2010. gada 10.
maijā pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Gruziju par jauna
nolīguma noslēgšanu starp Savienību un Gruziju.
(2)       Minētās sarunas
tika pabeigtas, un Asociācijas nolīgums starp Eiropas Savienību
un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas
puses, un Gruziju, no otras puses[2],
tika parakstīts 2014. gada 27. jūnijā un tiek provizoriski
piemērots no 2014. gada 1. septembra.
(3)       Jāparedz
procedūras, lai nodrošinātu to, ka tiek efektīvi piemērots
noteikumu apiešanas novēršanas mehānisms, kas paredz to
preferenču pagaidu apturēšanu, kuras ietvertas nolīgumā.
(4)       Būtu jāparedz
iespēja uz laikposmu, kas nav ilgāks par sešiem mēnešiem,
apturēt preferenciālos muitas nodokļus, ja dažu
lauksaimniecības produktu un pārstrādātu
lauksaimniecības produktu importa apjomi sasniedz noteiktos gada importa
apjomus.
(5)       Pārredzamības labad
Komisijai būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei gada
ziņojums par nolīguma īstenošanu un noteikumu apiešanas
novēršanas mehānisma piemērošanu.
(6)       Lai īstenotu noteikumu
apiešanas novēršanas mehānismu, kas paredz to preferenču pagaidu
apturēšanu, kuras ietvertas nolīgumā, ir vajadzīgi vienoti
nosacījumi. Lai nodrošinātu vienotus šīs regulas
īstenošanas nosacījumus, būtu jāpiešķir
īstenošanas pilnvaras Komisijai. Šīs pilnvaras būtu
jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes
Regulu (ES) Nr. 182/2011[3].

(7)       Lai pieņemtu
īstenošanas aktus, būtu jāizmanto konsultēšanās
procedūra, ņemot vērā to, ka minētie akti ir
jāīsteno ātri, tiklīdz ir sasniegta attiecīgā
robežvērtība nolīguma II-C pielikumā uzskaitītajiem produktu
kategorijām, un to, ka piemērošanas periods ir ļoti ierobežots.
(8)       Lai novērstu importa
pieauguma izraisītu negatīvu ietekmi uz Savienības tirgu,
Komisijai būtu jāpieņem tūlītēji piemērojami
īstenošanas akti, ja pienācīgi pamatotos gadījumos saistībā
ar preferenciālo tarifu pagaidu apturēšanu, kas notiek
saskaņā ar nolīgumā paredzēto noteikumu apiešanas
novēršanas mehānismu, tas nepieciešams nenovēršamu un steidzamu
iemeslu dēļ.
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1.           Regulā
izklāstīti noteikumi par noteikumu apiešanas novēršanas
mehānismu, kas paredz to tarifa preferenču pagaidu apturēšanu,
kuras ietvertas Asociācijas nolīgumā starp Eiropas
Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to
dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses
2.           Šī regula attiecas uz
Gruzijas izcelsmes produktiem.
2. pants
Noteikumu apiešanas novēršanas
mehānisms dažiem lauksaimniecības produktiem un
pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem
1.           Produktiem, kas ir
uzskatīti nolīguma II-C pielikumā, noteikts gada vidējais
importa apjoms, uz ko attiecas šā nolīguma 27. pantā
izklāstītais noteikumu apiešanas novēršanas mehānisms. Pienācīgi
pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ
saistībā ar importa apjomu vienai vai vairākām produktu
kategorijām, kas kādā konkrētā gadā, sākot
no 1. janvāra, sasniedz nolīguma II-C pielikumā norādīto
apjomu, Komisija pieņem tūlītēji piemērojamu
īstenošanas aktu saskaņā ar procedūru, kas minēta
šīs regulas 4. panta 2. punktā, ja Gruzija nav sniegusi
pienācīgu pamatojumu. Komisija var nolemt uz laiku apturēt
preferenciālo nodokli, ko piemēro attiecīgajam(-iem)
produktam(-iem), vai noteikt, ka šāda apturēšana nav atbilstīga.

2.           Preferenciālā
nodokļa pagaidu apturēšanu piemēro laikposmā, kas nav
ilgāks par sešiem mēnešiem no dienas, kad publicēts lēmums
apturēt preferenciālo nodokli. Pirms minētā sešu
mēnešu termiņa beigām un tikai nenovēršamu un steidzamu
iemeslu dēļ, kas saistīti ar preferenciālo nodokļu
apturēšanu, Komisija var pieņemt tūlītēji
piemērojamu īstenošanas aktu saskaņā ar procedūru, kas
minēta šīs regulas 4. panta 2. punktā, lai atceltu
preferenciālā nodokļa pagaidu apturēšanu, ja Komisija ir
pārliecināta, ka attiecīgās kategorijas produktu apjoms,
kas importēts, pārsniedzot šā nolīguma
II-C pielikumā minēto apjomu, izriet no izmaiņām
Gruzijas attiecīgā(-o) produkta(-u) ražošanas apjomos un eksporta
jaudās.
3. pants
Ziņojums
1.           Komisija iesniedz Eiropas
Parlamentam un Padomei gada ziņojumu par nolīguma IV sadaļā
izklāstīto saistību un šīs regulas piemērošanu,
īstenošanu un izpildi.
2.           Ziņojumā
iekļauj statistikas kopsavilkumu un aplūko tirdzniecības
tendences ar Gruziju.
3.           Eiropas Parlaments viena
mēneša laikā pēc Komisijas ziņojuma iesniegšanas var
uzaicināt Komisiju uz atbildīgās Parlamenta komitejas ad hoc
sanāksmi, lai izklāstītu un izskaidrotu visus jautājumus,
kas saistīti ar šīs regulas īstenošanu.
4.           Komisija šo ziņojumu
dara publiski pieejamu ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc
ziņojuma iesniegšanas Eiropas Parlamentam un Padomei.
4. pants
Komiteju procedūra
1.           Komisijai palīdz
Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas komiteja, kas
izveidota ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 229. panta 1. punktu, un
attiecībā uz pārstrādātiem lauksaimniecības
produktiem Komisijai palīdz ar Regulas (ES) Nr. 510/2014[4] 44. panta
1. punktu izveidotā Komiteja, kas nodarbojas ar horizontālajiem
jautājumiem, kuri saistīti ar tādu pārstrādātu
lauksaimniecības produktu tirdzniecību, kas nav iekļauti I pielikumā.
Minētas komitejas ir komitejas Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.

2.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu saistībā ar tās
4. pantu.
5. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā
nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro attiecībā uz importu
no Gruzijas, sākot no nolīguma piemērošanas dienas.
Šī
regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama
visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —                        Padomes
vārdā —
priekšsēdētājs                                                 priekšsēdētājs

[1]
[2]               Padomes 2014. gada 16. jūnija Lēmums
2014/494/ES par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu
un provizoriski piemērotu Asociācijas nolīgumu starp Eiropas
Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm,
no vienas puses, un Gruziju, no otras puses (OV L 261, 30.8.2014.,
4. lpp.).
[3]               Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16.
februāra Regula (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un
vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem,
kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55,
28.2.2011., 13. lpp.).
[4]               Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada
16. aprīļa Regula (ES) Nr. 510/2014, ar kuru nosaka
tirdzniecības režīmu, kas piemērojams dažām
lauksaimniecības produktu pārstrādē iegūtām
precēm un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 1216/2009 un (EK)
Nr. 614/2009 (OV L 150, 20.5.2014, 1. lpp.)


|

52010PC0375

Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko attiecībā uz iespēju, ka dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt ĢMO audzēšanu savā teritorijā, groza Direktīvu 2001/18/EK  /* COM/2010/0375 galīgā redakcija - COD 2010/0208 */

	[pic] | EIROPAS KOMISIJA |Briselē, 13.7.2010COM(2010) 375 galīgā redakcija2010/0208 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,ar ko attiecībā uz iespēju, ka dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt ĢMO audzēšanu savā teritorijā, groza Direktīvu 2001/18/EK{COM(2010) 380 galīgā redakcija}PASKAIDROJUMA RAKSTS1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTSEiropas Savienība (ES) ir pieņēmusi visaptverošu tiesisko regulējumu par atļauju piešķiršanu tādiem produktiem, kuri satur ģenētiski modificētus organismus (ĢMO) vai iegūti no tiem. Atļaujas piešķiršanas procedūra attiecas uz ĢMO izmantošanu pārtikā un barībā, rūpniecisku apstrādi un audzēšanu un no tiem iegūtu produktu izmantošanu pārtikā un barībā.ES atļauju piešķiršanas sistēmas mērķis ir novērst, ka ĢMO negatīvi ietekmē cilvēku un dzīvnieku veselību un vidi, vienlaikus izveidojot minēto produktu iekšējo tirgu. Divos tiesību aktos, proti, Direktīvā 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē[1] un Regulā (EK) Nr. 1829/2003 par modificētu pārtiku un barību[2], paredzēts, ka ĢMO ir vajadzīga pirmstirdzniecības atļauja. Abos tiesību aktos iekļauti zinātniski pamatoti standarti, lai novērtētu potenciālos riskus cilvēku veselībai, dzīvnieku veselībai un videi, kā arī noteiktas marķēšanas prasības. Turklāt Regulā (EK) Nr. 1830/2003[3] paredzēti noteikumi par ĢMO izsekojamību un marķēšanu un no ĢMO ražotas pārtikas un barības izsekojamību.Padomes 2008. gada decembra secinājumos spēkā esošais tiesiskais regulējums par ĢMO tika atzīts par visaptverošu un uzsvērta vajadzība labāk īstenot spēkā esošos noteikumus, īpaši attiecībā uz audzēšanu. Turklāt tika norādīts uz vajadzību bez liekas kavēšanās turpināt pieteikumu apstrādi. Padome 2009. gada martā noraidīja Komisijas priekšlikumus, kuros tā aicināja Austriju un Ungāriju atsaukt valsts drošības pasākumus, jo saskaņā ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) viedokli tiem nebija atbilstoši ES tiesību aktiem vajadzīgā zinātniskā pamatojuma. Pēc tam 13 dalībvalstu grupa[4] aicināja Komisiju sagatavot priekšlikumus, lai piešķirtu dalībvalstīm tiesības lemt par ĢMO audzēšanu[5].2009. gada septembrī priekšsēdētāja Barrozu izstrādātajās politiskajās pamatnostādnēs, kas bija paredzētas jaunajai Komisijai, bija atsauce uz subsidiaritātes principu ĢMO jomā kā uz tāda gadījuma piemēru, kurā ne vienmēr ir līdzsvars starp ES tiesību aktiem un vajadzību ņemt vērā atšķirības ES 27 dalībvalstīs. Saskaņā ar šīm pamatnostādnēm būtu jābūt iespējai savienot zinātniski pamatoto Eiropas Savienības atļauju piešķiršanas sistēmu ĢMO ar dalībvalstu tiesībām lemt par ĢM kultūraugu audzēšanu savā teritorijā.Ar ierosināto regulu paredzēts īstenot šīs pamatnostādnes, nodrošinot juridisko pamatu ES tiesiskajā regulējumā par ĢMO, lai visā dalībvalstu teritorijā vai tās daļā pilnvarotu dalībvalstis ierobežot vai aizliegt to ĢMO audzēšanu, kuriem piešķirtas atļaujas ES līmenī. Šie aizliegumi vai ierobežojumi tiek pamatoti ar citiem apsvērumiem, nevis vides un veselības risku novērtējumā minētajiem apsvērumiem saskaņā ar ES atļauju piešķiršanas sistēmu.2. Vēlamā iespēja un tās ietekmes novērtējums2.1. ES tiesiskā regulējuma mainīšanas apsvērumi salīdzinājumā ar citām iespējāmA. Pašreizējā tiesiskajā regulējumā nav pilnībā ņemta vērā vajadzība dot lielāku brīvību dalībvalstīm saistībā ar ĢMO audzēšanas jautājumiem, jo tajā nav paredzēts pietiekams elastīgums, lai tās varētu lemt par ĢMO audzēšanu pēc tam, kad tie ir atļauti ES līmenī.Aizstājot ieteikumu par līdzāspastāvēšanu[6] ar ieteikumu par valsts pasākumu izstrādes pamatnostādnēm, lai izvairītos no netīšas ĢMO klātbūtnes parastajos un organiskajos kultūraugos, ir veikts vēl viens pasākums, atzīstot dalībvalstu vajadzību pēc elastīguma, lai ņemtu vērā īpašos lauksaimniecības nosacījumus savā teritorijā. Tomēr jaunā ieteikuma, kurā atspoguļots Direktīvas 2001/18/EK[7] 26.a pants, darbības joma var attiekties vienīgi uz pasākumiem, kuri paredzēti, lai izvairītos no netīšas ĢMO klātbūtnes citos kultūraugos; tas nozīmē mazāk iespēju dalībvalstīm pieņemt lēmumu, nekā būtu iespējams ar visaptverošu juridisku grozījumu.Daži citi elementi saistībā ar ES tiesisko regulējumu attiecībā uz atļauju piešķiršanu ĢMO var dot lielākas iespējas ņemt vērā audzēšanas īpašos nosacījumus dalībvalstīs. Nosacījumi varētu būt i) reģionālu aspektu iekļaušana risku novērtējumā un atļauju piešķiršanas nosacījumos vai ii) citu leģitīmu faktoru ievērošana saskaņā ar regulu. Tomēr šīs iespējas ietekmēs vienīgi veidu, kādā ES līmenī tiek pieņemtas atļaujas. Turklāt sistēma, kurā šos elementus var piemērot, šķiet pārāk ierobežojoša. Tāpēc tie neatbildīs galvenajam apsvērumam, proti, atļaut dalībvalstīm lemt par ĢMO audzēšanu, ņemot vērā to īpašos nosacījumus.Tas, ka dalībvalstīs patlaban nav normu, kas ļautu novērtēt atļauju saņēmušos ĢMO, rada situāciju, ka vairākos gadījumos dažas dalībvalstis lemj, pamatojoties uz nezinātniskiem apsvērumiem. Dažas no tām ir atsaukušās uz pieejamajām drošības klauzulām vai izmantojušas Līgumā paredzētās īpašās paziņošanas procedūras iekšējā tirgū, lai varētu aizliegt ĢMO audzēšanu valsts līmenī.B. Tāpēc, lai atvieglinātu lēmumu pieņemšanu un ņemtu vērā visus svarīgos faktorus, ir jāgroza spēkā esošais ES tiesiskais regulējums. Gaidāms, ka tas samazinās dalībvalstu centienus piemērot drošības pasākumus, kuri saskaņā ar tiesību aktiem ir pamatojami tikai ar jauniem vai papildu zinātniskiem atzinumiem par ĢMO nekaitīgumu veselībai un videi. Tas samazinātu Komisijas un EPNI institucionālo slogu. Turklāt dalībvalstīm nevajadzētu izmantot Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 114. panta 5. punkta noteikumus, lai aizliegtu vai ierobežotu ĢMO audzēšanu savā teritorijā citu apsvērumu, nevis veselības un vides aizsardzības faktoru dēļ. Gaidāms arī, ka ierosinātais grozījums nodrošinās juridisko noteiktību dalībvalstīm, kuras vēlas ierobežot vai aizliegt ĢMO audzēšanu. Visbeidzot tas nodrošinās lielāku skaidrību iesaistītajām ieinteresētajām personām (piemēram, ĢMO audzējošiem lauksaimniekiem, bioloģiski ražojošiem lauksaimniekiem, tradicionāli ražojošiem lauksaimniekiem, sēklu ražotājiem/eksportētājiem/importētājiem, mājlopu audzētājiem, barības pārstrādes uzņēmumiem un patērētājiem un biotehnoloģijas uzņēmumiem) par ĢMO audzēšanu ES un, iespējams, padarīs lēmumu pieņemšanas procesu prognozējamāku.2.2. Priekšlikuma ekonomiskā un sociālā ietekme un ietekme uz vidiĢMO audzēšana ES līdz šim ir bijusi ļoti ierobežota. Tāpēc ir grūti iepriekš precīzi noteikt iespējamo ekonomisko un sociālo ietekmi un ietekmi uz vidi, ja dalībvalstīm atļaus lemt par audzēšanas aizliegšanu un ierobežošanu.2.2.1. Ekonomiskā ietekmePriekšlikums neietekmē ES atļauju piešķiršanas procesu ĢMO, un Komisija turpinās apstrādāt ĢMO audzēšanas pieteikumus saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem. Tāpēc priekšlikums tieši neietekmē pieteikumu iesniedzējus. Tas attiecas uz 17 pieteikumiem par atļaujas piešķiršanu vai atļaujas atjaunošanu, kuri patlaban tiek izskatīti (lielākoties par kukurūzu)[8].A. Pašreizējo tendenču saglabāšanās ― ĢM kultūraugu un sēklu ražošana ESPamatojoties uz pašreizējo nelielo audzēšanas pieredzi ES, gaida/sagaidāms, ka ĢM sēklu ražošana un ĢMO audzēšana ES lielākoties notiks dalībvalstīs, kuru teritorijā jau ir audzēšanas pieredze. Pamatojoties uz dažādajiem scenārijiem, kas noteikti saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu, kopējais ĢM audzēšanas temps ES jau ticis atzīts par neskaidru[9]. Lauksaimnieki pieņems noteikumus pēc tam, kad izsvērs, no vienas puses, gaidāmās produktivitātes vai tirgus iespēju priekšrocības un, no otras puses, iespējamos trūkumus, piemēram, lielākas ĢM sēklu cenas, piemaksu par ģenētiski nemodificētiem produktiem, iespējamu produktu nepieņemšanu tirgū[10] un valsts līdzāspastāvēšanas un atbildības nodrošināšanas pasākumu izmaksas. Pārvaldīt produktu nošķiršanu būs sarežģītāk reģionos, kuros parastā sēklu ražošana pārklājas ar liela īpatsvara ĢM sēklu vai ĢM kultūraugu ražošanu.B. ĢM sēklu tirdzniecībaŠis priekšlikums attiecas tikai uz dalībvalstu tiesībām aizliegt/ierobežot ĢM šķirņu audzēšanu, nevis uz atļautu ĢM sēklu brīvu tirdzniecību visā ES vai šādu sēklu importu no trešām valstīm, ja tās jau ir atļautas ES līmenī.C.. Ietekme uz citiem ražošanas veidiem un pakārtotajiem uzņēmumiem/lietotājiemAttiecībā uz citiem ražošanas veidiem iespēja izslēgt ĢMO no konkrētām jomām un dažādu ražošanas ķēžu klasteru veidošana var nākt par labu bioloģisko un parasto produktu uzņēmumiem un patērētājiem un samazināt nošķiršanas izmaksas. Ietekmi uz galapatēriņa cenām ir grūti novērtēt. Tomēr gaidāms, ka palielināsies patērētāju un uzņēmumu izvēle starp trijiem dažādiem produktu veidiem, proti, bioloģiskiem, parastiem un ĢM produktiem.D. Ietekme uz administratīvajām izmaksāmGaidāms, ka šī iespēja samazinās valstu drošības pasākumu skaitu, šādi samazinot dalībvalstu, EPNI un Komisijas administratīvo slogu un ar to saistītās procedūras. No otras puses, tas var palielināt dalībvalstu administratīvās izmaksas, jo tās īstenos iespējamos ĢMO audzēšanas ierobežojumus vai aizliegumus. Lai nodrošinātu to prasību pienācīgu ievērošanu, kuras jāizpilda pēc tirgū laišanas, dalībvalstīs, kurās audzēs ĢMO, tāpat kā tagad būs vajadzīgi resursi inspekcijām, kontrolēm un uzraudzībai, īpaši attiecībā uz laukiem.2.2.2. Sociālā ietekmeNav gaidāms, ka, ņemot vērā šo priekšlikumu, mainīsies kopējā audzēšanas platība, tāpēc arī nav gaidāms, ka priekšlikums ievērojami ietekmēs darbavietas.Ņemot vērā valsts vai reģionāli vērstu pieeju ĢMO audzēšanā, gaidāms arī, ka palielināsies sabiedrības iesaiste valsts vai reģionu lēmumu pieņemšanā un dalībvalstis veltīs vairāk resursu un laika, lai iesaistītu sabiedrību savu lēmumu pieņemšanā. Gaidāms, ka parādīsies sociāli, ekonomiski un ētiski aspekti, kas veidos pamatu, lai pieņemtu attiecīgus lēmumus valsts, reģionu vai vietējā līmenī.2.2.3. Ietekme uz vidiEPNI joprojām novērtē iespējamos katra ĢMO radītos riskus veselībai un videi ES līmenī un katrā atsevišķā gadījumā. EPNI pieņems attiecīgos atzinumus, ņemot vērā valstu kompetento iestāžu zinātniskos atzinumus, īpaši attiecībā uz reģionālajiem aspektiem.Tāpat kā tagad apgabalos, kuros notiks ĢMO audzēšana, būs vajadzīga iespējamās ietekmes uz vidi risku pārvaldība un uzraudzība, pamatojoties uz attiecīgajiem risku novērtējumiem. Tas varētu prasīt aktīvu valsts/reģionu iestāžu un citu sadarbības tīklu (piemēram, lauksaimnieku un zinātnieku) iesaisti, lai nodrošinātu vislabākos rezultātus.2.3. SecinājumsKomisija uzskata, ka jāgroza tiesību akti, lai panāktu pareizo līdzsvaru starp ES atļauju piešķiršanas sistēmas, kura pamatojas uz veselības un vides risku zinātnisku novērtējumu, saglabāšanu un vajadzību piešķirt dalībvalstīm tiesības ņemt vērā konkrētus valsts vai vietējus aspektus ĢMO audzēšanā. Gaidāms, ka šī pieeja, saglabājot ES atļauju piešķiršanas sistēmu ĢMO, kā arī ĢM pārtikas, barības un sēklu brīvu apriti un importu, atbildīs vairāku dalībvalstu vajadzībām un saņems sabiedrības atbalstu. Turklāt tiek lēsts, ka šā priekšlikuma radītie iespējami ekonomiskie un sociālie ieguvumi būs lielāki, nekā iespējamie trūkumiDalībvalstīm varētu būt labākas iespējas veikt savus ietekmes novērtējumus un pamatot lēmumus par ĢMO audzēšanu savā teritorijā valsts/reģionālā/vietējā līmenī.3. Priekšlikuma juridiskie aspekti3.1. Priekšlikuma kontekstsAr priekšlikumu groza Direktīvu 2001/18/EK, iekļaujot jaunu pantu, kas ļauj dalībvalstīm ierobežot vai aizliegt atļautu ĢMO audzēšanu daļā teritorijas vai visā teritorijā, pamatojoties uz citiem apsvērumiem, nevis vides un veselības risku novērtējumā minētajiem apsvērumiem saskaņā ar ES atļauju piešķiršanas sistēmu, un apsvērumiem, lai izvairītos no ĢMO netīšanas klātbūtnes citos produktos.Šis grozījums attieksies uz ĢMO, kuru audzēšanai atļauja piešķirta saskaņā ar Direktīvu 2001/18/EK vai Regulu (EK) Nr. 1829/2003, kas attiecas arī uz tādu ĢMO audzēšanas pieteikumiem, kurus paredzēts izmantot kā izejmateriālu turpmākai pārtikas un barības ražošanai. Tas līdzīgi attieksies uz tāda visu šķirņu sēklu un augu pavairošanas materiāla audzēšanu, kas laists tirgū saskaņā ar attiecīgajiem ES tiesību aktiem[11].Dalībvalstīm piešķirtās tiesības attieksies tikai uz ĢMO audzēšanu, nevis uz atļautu ĢM sēklu laišanu tirgū un importu, kam arī turpmāk netraucēti jānotiek saskaņā ar iekšējā tirgus noteikumiem un ES attiecīgajām starptautiskajām saistībām. Priekšlikumā iekļauti šādi divi nosacījumi, saskaņā ar kuriem dalībvalstis var veikt pasākumus.1. Tā kā ĢMO nekaitīguma novērtējums attiecībā uz cilvēku/dzīvnieku veselību un vidi tiek veikts ES līmenī, saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu dalībvalstis var atsaukties uz Direktīvā 2001/18/EK (23. pants) minētajām drošības klauzulas īpašajām procedūrām vai Regulā (EK) Nr. 1829/2003 (34. pants) minēto ārkārtas pasākumu, ja tām ir nopietni iemesli, lai pieņemtu, ka atļautais produkts varētu nopietni apdraudēt veselību un vidi. Līdz ar to priekšlikums nosaka, ka dalībvalstis nevar atsaukties uz veselības un vides aizsardzību, lai, neņemot vērā šīs īpašās procedūras, pamatotu valsts aizliegumu audzēt ĢMO. Šā nosacījuma mērķis ir saglabāt ES tiesību aktos paredzēto zinātniski pamatoto atļauju piešķiršanas sistēmu.2. Tādējādi dalībvalstis var atsaukties uz citiem apsvērumiem (nevis vides un veselības risku novērtējumā minētajiem apsvērumiem saskaņā ar ES atļauju piešķiršanas sistēmu), lai ierobežotu vai aizliegtu ĢMO audzēšanu savā teritorijā. Dalībvalstu veiktajiem pasākumiem jābūt atbilstošiem Līgumam par Eiropas Savienību (LES) un Līgumam par Eiropas Savienības darbību (LESD), īpaši attiecībā uz valstu un ārvalstu produktu nediskriminēšanas principu un noteikumiem par dalībvalstu tirdzniecības kvantitatīvajiem ierobežojumiem (LESD 34. un 36. pants). Visbeidzot šiem pasākumiem jāatbilst ES starptautiskajām saistībām, īpaši tām, kas noteiktas Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) līmenī.3.2. Juridiskā instrumenta izvēlePriekšlikums ir regulas formā, lai gan ar to groza direktīvu.Šis instruments izvēlēts tādēļ, ka priekšlikums ir vispārēji piemērojams, pilnībā saistošs un tieši piemērojams visās dalībvalstīs. Turklāt tas būtībā nesatur noteikumus, kuri būtu jātransponē, jo šis priekšlikums dalībvalstīm ir tikai juridiskais pamats pasākumu pieņemšanai.3.3. Subsidiaritātes un proporcionalitātes princips3.3.1. Priekšlikuma atbilstība subsidiaritātes principamSaskaņā ar subsidiaritātes principu un atbilstoši LES 5. panta 3. punktam jomās, kuras nav ekskluzīvā Savienības kompetencē, Savienība rīkojas tikai tad, ja dalībvalstis centrālā vai reģionālā un vietējā līmenī nevar pietiekami labi īstenot paredzētās darbības mērķus, bet ierosinātās darbības mēroga vai seku dēļ tie ir labāk sasniedzami Savienības līmenī.Atbilstoši LESD 2. panta 2. punktam, ja kādā konkrētā jomā Līgumos Savienībai ir piešķirta kompetence, kas ir kopīga ar dalībvalstīm, Savienība un dalībvalstis drīkst veikt likumdošanas funkciju un pieņemt juridiski saistošus aktus šajā jomā. Saskaņā ar šā noteikuma pēdējo teikumu dalībvalstis atkal izmanto savu kompetenci, ciktāl Savienība nolemj savu kompetenci vairs neizmantot.Spēkā esošajos ES tiesību aktos ĢMO audzēšana ir pilnībā saskaņota. Tādējādi dalībvalstīm ir atļauts pieņemt pamatotus pasākumus, kas ierobežo vai aizliedz ĢMO audzēšanu, tikai atbilstoši nosacījumiem, kas paredzēti minētajā tiesiskajā regulējumā (jo īpaši drošības klauzulas un noteikumi par ārkārtas pasākumiem, ja konstatēts nopietns apdraudējums veselībai un videi, un Direktīvas 2001/18/EK 26.a pants, lai izvairītos no atļautu ĢMO klātbūtnes citos produktos).Tomēr pieredze liecina, ka ĢMO ir jautājums, kam dalībvalstis rūpīgāk pievēršas centrālā vai reģionālā un vietējā līmenī. Tas ir cieši saistīts ar zemes izmantošanu un vietējo lauksaimniecības struktūru prasībām, atsevišķām ražošanas ķēdēm un patērētāju pieprasījumu. Pretēji ĢMO nekaitīguma novērtējumam, kura principi ir kopīgi visā ES, vai jautājumiem, kas saistīti ar ĢMO importu un tirdzniecību, kas arī turpmāk jāregulē ES līmenī, ir atzīts, ka ĢMO audzēšana ir saistīta ar spēcīgi izteiktu vietējo/reģionālo aspektu. Tādējādi lēmumu pieņemšana valsts, reģionālajā vai vietējā līmenī tiek uzskatīta par piemērotāko pamatu, lai atspoguļotu īpatnības, kas saistītas ar ĢMO audzēšanu.Saskaņā ar subsidiaritātes principu un piemērojot LES 5. panta 3. punkta pēdējo teikumu, dalībvalstīm jādod tiesības saglabāt iespēju pieņemt noteikumus par ĢMO audzēšanu savā teritorijā pēc tam, kad ĢMO ir likumīgi laists ES tirgū, ar nosacījumu, ka šie pasākumi neskar to laišanu tirgū un importu un tie atbilst Līgumiem un ES starptautiskajām saistībām, un jo īpaši saistībām Pasaules tirdzniecības organizācijā (PTO).3.3.2. Priekšlikuma atbilstība proporcionalitātes principamSaskaņā ar LES 5. panta 4. punktu un proporcionalitātes principu Savienības rīcības saturs un veids ir samērīgs ar Līgumu mērķu sasniegšanai nepieciešamo.Savienības rīcība priekšlikumā ir ierobežota, lai ļautu dalībvalstīm pieņemt pamatotus pasākumus par ĢMO audzēšanu. Priekšlikumā paredzētajās robežās (proti, dalībvalstu veikto pasākumu pamatā nav iemeslu, kas ietverti vides riska novērtējumā, ko veic ES atļauju piešķiršanas procesā, un tiek ņemti vērā Līgumi un attiecīgās starptautiskās saistības) šie pasākumi nedrīkst traucēt ES sasniegt Līgumos noteiktos mērķus. Dalībvalstu pieņemtie pasākumi drīkst attiekties tikai uz ĢMO audzēšanu un nevis uz ģenētiski modificētu sēklu un augu pavairošanas materiālu, ne arī produktu vai produktu sastāvdaļu un to ražas produktu brīvu apriti un importu.Turklāt sagaidāms, ka iesaistītajām ieinteresētajām personām (biotehnoloģiju uzņēmumiem vai lauksaimniekiem) un patērētājiem neradīsies papildu izmaksas salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju. Dažām dalībvalstīm, iespējams, vajadzēs piešķirt papildu administratīvos resursus pārbaudēm un kontrolēm, ko iespējams vajadzēs pastiprināt, tomēr šīs izmaksas nebūs pārmērīgas vai neattaisnotas. Iepriekš minētā papildu ekonomiskā, sociālā un vides ietekme norāda, ka uzņēmējiem, patērētājiem vai citai pusei netiks radīts pārmērīgs slogs, izmaksas vai grūtības salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju.4. Ietekme uz budžetuŠis priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai finansiāli neietekmē Savienības budžetu.Šis priekšlikums neietekmēs mazus un vidējus uzņēmumus citādāk nekā patlaban.2010/0208 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,ar ko attiecībā uz iespēju, ka dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt ĢMO audzēšanu savā teritorijā, groza Direktīvu 2001/18/EK(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu […],ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[12],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[13],pēc priekšlikuma nosūtīšanas valstu parlamentiem,rīkojoties saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru[14],tā kā:(1) Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvu 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu[15] un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulu (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību[16] nosaka visaptverošu tiesisko regulējumu par atļauju piešķiršanu ģenētiski modificētiem organismiem (ĢMO), kas pilnībā piemērojams ĢMO, kuri izmantojami audzēšanai visā ES kā sēklas vai cits augu pavairošanas materiāls (turpmāk – “ĢMO audzēšanai”).(2) Saskaņā ar šo tiesību aktu kopumu ģenētiski modificētiem organismiem audzēšanai jāveic individuāls riska novērtējums, pirms tiek dota atļauja to laišanai Savienības tirgū. Šīs atļauju piešķiršanas procedūras mērķis ir nodrošināt cilvēku dzīves un veselības, dzīvnieku veselības un labturības, vides un patērētāju interešu augsta līmeņa aizsardzību, vienlaikus nodrošinot iekšējā tirgus efektīvu darbību.(3) Papildus atļaujām laišanai tirgū ģenētiski modificētām šķirnēm arī jāatbilst ES tiesību aktu prasībām par sēklu un augu pavairošanas materiāla tirdzniecību, kā īpaši noteikts Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvā 66/401/EEK par lopbarības augu sēklu tirdzniecību[17], Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvā 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību, Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvā 2002/53/EK par lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu[18], Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvā 2002/54/EK par biešu sēklu tirdzniecību[19], Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvā 2002/55/EK par dārzeņu sēklu tirdzniecību[20], Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvā 2002/56/EK par sēklas kartupeļu tirdzniecību[21], Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīvā 2002/57/EK par eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību[22], Padomes 1968. gada 9. aprīļa Direktīvā 68/193/EEK par vīnogulāju veģetatīvās pavairošanas materiāla tirdzniecību[23], Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvā 98/56/EK par dekoratīvo augu pavairošanas materiāla tirdzniecību[24], Padomes 1999. gada 22. decembra Direktīvā 99/105/EK par meža reproduktīvā materiāla tirdzniecību[25] un Padomes 2008. gada 29. septembra Direktīvā 2008/90/EK par tirdzniecību ar augļaugu pavairošanas materiālu un augļaugiem, kas paredzēti augļu ražošanai[26]. Direktīvās 2002/53/EK un 2002/55/EK ietverti noteikumi, kas ļauj dalībvalstīm atbilstoši konkrētiem skaidri noteiktiem nosacījumiem izmantot šķirni visā tās teritorijā vai tās daļās vai noteikt atbilstošus nosacījumus šķirnes audzēšanai.(4) Ja ir piešķirta atļauja ĢMO audzēšanai saskaņā ar ES tiesisko regulējumu par ĢMO un attiecībā uz šķirni, ko vēlas laist tirgū, ĢMO atbilst ES tiesību aktos par sēklu un augu pavairošanas materiāla tirdzniecību noteiktajām prasībām, dalībvalstis nedrīkst aizliegt, ierobežot vai traucēt tā brīvu apriti savā teritorijā, izņemot gadījumos, kas noteikti ES tiesību aktos.(5) Pieredze liecina, ka ĢMO audzēšanai dalībvalstis rūpīgāk pievēršas centrālā vai reģionālā un vietējā līmenī. Pretēji jautājumiem, kas saistīti ar ĢMO laišanu tirgū un importu, kas arī turpmāk jāregulē ES līmenī, lai aizsargātu iekšējo tirgu, ir atzīts, ka audzēšana ir saistīta ar spēcīgu vietējo/reģionālo aspektu. Tādēļ saskaņā ar LESD 2. panta 2. punktu dalībvalstīm jādod iespēja pieņemt noteikumus par ĢMO efektīvu audzēšanu savā teritorijā pēc tam, kad ĢMO ir likumīgi piešķirta atļauja laišanai ES tirgū.(6) Tādēļ šķiet atbilstoši saskaņā ar subsidiaritātes principu piešķirt dalībvalstīm brīvu izvēli pieņemt lēmumu par to, vai tās savā teritorijā vēlas audzēt ĢMO kultūras, nemainot Savienības atļauju piešķiršanas sistēmu attiecībā uz ĢMO un neatkarīgi no pasākumiem, ko dalībvalstīm ir tiesības veikt, piemērojot Direktīvas 2001/18/EK 26.a pantu, lai izvairītos no netīšas ĢMO klātbūtnes citos produktos.(7) Tādēļ dalībvalstīm jāatļauj pieņemt pasākumus, lai ierobežotu vai aizliegtu audzēt visus vai konkrētus ĢMO visā vai daļā to teritorijas, un pēc saviem ieskatiem attiecīgi grozīt šos pasākumus jebkurā posmā, piešķirot atļauju, atjaunojot atļauju vai izņemot attiecīgo ĢMO no tirgus. Šie noteikumi jāpiemēro arī sēklu un augu pavairošanas materiāla ģenētiski modificētajām šķirnēm, kuras laiž tirgū saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem par sēklu un augu pavairošanas materiāla tirdzniecību un jo īpaši saskaņā ar Direktīvu 2002/53/EK un 2002/55/EK. Pasākumiem jāattiecas tikai uz ĢMO audzēšanu un nevis uz ģenētiski modificētu sēklu un augu pavairošanas materiālu, ne arī produktu vai produktu sastāvdaļu un to ražas produktu brīvu apriti un importu. Turklāt tie nedrīkst skart tādu sēklu un augu pavairošanas materiāla audzēšanu, kas nav ģenētiski modificēts, bet kurā konstatētas nejaušas vai tehniski nenovēršamas ES atļautu ĢMO atliekas.(8) Saskaņā ar ĢMO atļauju piešķiršanas tiesisko regulējumu dalībvalsts nevar mainīt ES izvēlēto cilvēku/dzīvnieku veselības un vides aizsardzības līmeni, un šim nosacījumam jāpaliek nemainītam. Tomēr dalībvalstis var pieņemt pasākumus, lai ierobežotu vai aizliegtu audzēt visus vai konkrētus ĢMO visā vai daļā to teritorijas, pamatojoties uz iemesliem, kas saistīti ar sabiedrības interesēm un kas vēl nav iekļauti ES noteikumu saskaņotajā kopumā, kurā jau ir paredzētas procedūras, lai ņemtu vērā apdraudējumu, ko audzēšanai paredzētie ĢMO varētu radīt veselībai un videi. Turklāt šiem pasākumiem jāatbilst Līgumiem, jo īpaši attiecībā uz nediskriminējošu attieksmi pret valstu vai ārvalstu produktiem un Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. un 36. pantam, kā arī Savienības starptautiskajām saistībām, jo īpaši saistībām Pasaules tirdzniecības organizācijā.(9) Pamatojoties uz subsidiaritātes principu, šīs regulas mērķis nav saskaņot audzēšanas nosacījumus dalībvalstīs, bet dot dalībvalstīm brīvu izvēli izmantot citu pamatojumu, ne tikai veselības un vides riska zinātnisko novērtējumu, lai aizliegtu ĢMO audzēšanu savā teritorijā. Turklāt viens no mērķiem Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvā 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā[27], ar ko Komisijai atļauj apsvērt ES līmenī saistošu aktu pieņemšanu, netiktu sasniegts, sistemātiski ziņojot par dalībvalstu pasākumiem saskaņā ar minēto direktīvu. Tā kā pasākumus, kurus dalībvalstis var pieņemt saskaņā ar šo regulu, nevar attiecināt uz ĢMO laišanu tirgū un tādējādi tie negroza nosacījumus to ĢMO laišanai tirgū, kuriem piešķirta atļauja saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem, ziņošanas procedūra saskaņā ar Direktīvu 98/34/EK Komisijai nešķiet piemērotākais informācijas līdzeklis. Tādēļ, izdarot izņēmumu, Direktīva 98/34/EK nav jāpiemēro. Vienkāršāka ziņošanas sistēma par valstu pasākumiem pirms to pieņemšanas būtu samērīgāks līdzeklis, lai informētu Komisiju par šiem pasākumiem. Tādējādi pasākumi, kurus dalībvalstis plāno pieņemt, kopā ar to pamatojumu informatīvos nolūkos jādara zināmi Komisijai un pārējām dalībvalstīm vienu mēnesi pirms to pieņemšanas.(10) Regulas (EK) Nr. 1829/2003 7. panta 8. punktā un 19. panta 8. punktā noteikts, ka atsauces Direktīvas 2001/18/EK A un D daļā uz ĢMO, par kuriem izsniegtas atļaujas saskaņā ar minētās direktīvas C daļu, uzskata par atsaucēm arī uz ĢMO, par kuriem izsniegtas atļaujas saskaņā ar šo regulu. Attiecīgi, pasākumi, ko dalībvalstis pieņēmušas saskaņā ar šo regulu, jāpiemēro arī ĢMO, kas atļauti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1829/2003.(11) Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 2001/18/EK,IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.1. pants Direktīvas 2001/18/EK grozījumsNo šīs regulas spēkā stāšanās dienas Direktīvā 2001/18/EK iekļauj šādu pantu:“26.b pants AudzēšanaDalībvalstis var pieņemt pasākumus, lai savas teritorijas daļā vai visā teritorijā ierobežotu vai aizliegtu visu vai konkrētu to ĢMO audzēšanu, par kuriem piešķirtas atļaujas saskaņā ar šīs direktīvas C daļu vai Regulu (EK) Nr. 1829/2003 un kas sastāv no ģenētiski modificētām šķirnēm, kuras laistas tirgū saskaņā ar attiecīgajiem ES tiesību aktiem par sēklu un augu pavairošanas materiāla tirdzniecību, jaa) šie pasākumi pamatojas uz apsvērumiem, kas nav saistīti ar novērtējumu par negatīvu ietekmi uz veselību un vidi, ko varētu radīt ĢMO apzināta izplatīšana vai laišana tirgū,kā arīb) tie atbilst Līgumiem.Atkāpjoties no Direktīvas 98/34/EK, dalībvalstis, kuras plāno pieņemt pamatotus pasākumus saskaņā ar šo pantu, informatīvos nolūkos dara tos zināmus pārējām dalībvalstīm un Komisijai vienu mēnesi pirms to pieņemšanas.”2. pants Stāšanās spēkāŠī regula stājas spēkā […] dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.Briselē,Eiropas Parlamenta vārdā Padomes vārdāpriekšsēdētājs priekšsēdētājs [1] OV L 106, 17.4.2001., 1. lpp.[2] OV L 268, 18.10.2003., 1. lpp.[3] OV L 268, 18.10.2003., 24. lpp.[4] AT, BG, IE, EL, CY, LV, LT, HU, LU, MT, NL, PL un SI.[5] Attiecīgas diskusijas notika Padomes 2009. gada 2. marta, 23. marta un 25. jūnija sanāksmēs.[6] Komisijas 2003. gada 23. jūlija Ieteikums 2003/556/EK par pamatnostādnēm valsts stratēģijas izstrādāšanai un paraugprakses izveidošanai, lai nodrošinātu ģenētiski modificēto un parasto un bioloģiski audzēto kultūraugu līdzāspastāvēšanu.[7] Saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK 26.a panta 1. punktu “dalībvalstis var veikt pienācīgus pasākumus, lai izvairītos no netīšas ĢMO klātbūtnes citos produktos”.[8] 14 pieteikumi par kukurūzu, viens par sojas pupām, viens par cukurbietēm un viens par kartupeļiem.[9] “The economics of adventitious presence thresholds in the EU seed market”, Kalaitzandonakes, Magnier ; darba dokuments, 2007. gada jūnijs.[10] Saskaņā ar 2006. gada Komisijas ziņojumu par Regulas (EK) Nr. 1829/2003 īstenošanu marķētu ĢM pārtikas un barības produktu ES tirgus daļas šķiet ļoti atšķirīgas. Marķēti barības produkti tiek daudz vairāk laisti tirgū, nekā ĢM pārtika. Šo situāciju lielā mērā nosaka faktori, kas ir saistīti nevis ar tiesisko regulējumu kā tādu, bet gan ar citiem elementiem, tostarp patēriņa pieprasījumu, dažādu preču salīdzinošo pieejamību un izmaksām pasaules tirgū, kā arī pārtikas ražotāju un mazumtirgotāju politiku.[11] Direktīva 2002/53/EK un 2002/55/EK.[12] OV C , , . lpp.[13] OV C , , . lpp.[14] OV C , , . lpp.[15] OV L 106, 17.4.2001., 1. lpp.[16] OV L 268, 18.10.2003., 1. lpp.[17] OV L 125, 11.7.1966., 2298. lpp .[18] OV L 268, 18.10.2003., 1. lpp.[19] OV L 193, 20.7.2002., 12. lpp .[20] OV L 193, 20.7.2002., 33. lpp.[21] OV L 193, 20.7.2002., 60. lpp.[22] OV L 193, 20.7.2002., 74. lpp.[23] OV L 93, 17.4.1968., 15. lpp .[24] OV L 226, 13.8.1998., 16. lpp .[25] OV L 11, 15.1.2000., 17. lpp .[26] OV L 267, 8.1.2008., 8. lpp.[27] OV L 204, 21.7.1998., 37. lpp.


				|

		52014PC0614

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar kuru izveido daudzgadu plānu mencas, reņģes un brētliņas krājumiem Baltijas jūrā un zvejniecībām, kas šos krājumus izmanto, un ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2187/2005 un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1098/2007 /* COM/2014/0614 final - 2014/0285 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           1.       Priekšlikuma
konteksts
·
Priekšlikuma pamatojums un mērķi
Menca, reņģe un brētliņa
ir nozīmīgu zvejniecību mērķsugas Baltijas
jūrā. Starptautiskās Jūras pētniecības padomes (ICES)[1] zinātniskajā
ieteikumā norādīts, ka intensitāte, ar kādu patlaban
tiek izmantoti daži šo sugu krājumi, nav saderīga ar centieniem
panākt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu. Baltijas
jūras mencas krājumu pārvaldības plāns ir spēkā
kopš 2007. gada[2],
bet reņģes un brētliņas krājumiem
pārvaldības plāns vēl nav izstrādāts. Tas
apgrūtina šo zvejniecību ilgtspējīgu pārvaldību
un nenodrošina zvejas iespēju stabilitāti zvejniekiem, kuri darbojas
šajās zvejniecībās.
Mencas, reņģes un
brētliņas ir ne vien zvejniecības sektora resursu bāze, bet
arī svarīgi Baltijas ekosistēmas komponenti, starp kuriem
pastāv cieša bioloģiskā mijiedarbība. Mencas barojas ar
brētliņām un reņģēm, un tas nozīmē, ka
mencas krājuma apmērs ietekmē reņģes un
brētliņas krājumu apmēru un otrādi.
Zinātniskajās analīzēs ir iegūtas dažas liecības
par to, ka sakarā ar bioloģisko mijiedarbību starp vienas sugas
īpatņiem un starp šīm sugām Baltijas jūrā
ilgtspējīga varētu būt lielāka zvejas radītā
slodze, nekā patlaban ieteikts. Tomēr Zivsaimniecības
zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK)[3] ir norādījusi[4], ka ir nepieciešams
izvērstāks zinātniskais darbs, lai izprastu riskus, ko rada
zveja šādos lielākos apjomos.
Baltijas zivju – jo īpaši mencas un
brētliņas – krājumu produktivitāti var būtiski
ietekmēt Baltijas jūrā valdošie vides apstākļi.
Baltijas jūras austrumdaļā mencas nārsto tikai
dziļās vietās, kurās ūdens sāļums ir
pietiekami liels, lai varētu notikt ikru apaugļošanās un
apaugļotie ikri peldētu ūdenī. Tā kā okeāna
ūdens ieplūde no Ziemeļjūras ir neliela, dziļo
sāļūdeņu piesātinājums ar skābekli kopš 20. gs.
80. gadu vidus samazinās, un mencu vairošanās sekmīgi norit
tikai dienvidu nārsta vietās. Ja Baltijas jūras
austrumdaļā ieplūstu liels daudzums Ziemeļjūras
ūdens, mencas krājumi varētu papildināties daudz
labāk, nekā tas noticis pēdējos gados. Attiecībā
uz brētliņu jānorāda, ka pastāv saikne starp
krājuma papildināšanos un temperatūru, proti, siltākos
apstākļos krājumu papildina vairāk zivju mazuļu.
Šīs sakarības dēļ, piemēram, divas bargas ziemas
pēc kārtas varētu smagi ietekmēt brētliņas
krājumu.
Ņemot vērā
bioloģiskās mijiedarbības un vides apstākļu
spēcīgo ietekmi uz mencas, reņģes un brētliņas
krājumiem Baltijas jūrā, ir vēlams rast iespēju pielāgot
šo krājumu izmantošanas intensitāti un modeļus, ņemot
vērā uzlabojumus zinātniskajā izpratnē par šo
mijiedarbību un vides apstākļu pārmaiņām.
Turklāt šāda pieeja būtu saderīga ar ekosistēmas
pieeju zvejniecības pārvaldībā. Pirmais solis ceļā
uz šādu adaptīvu pārvaldību būtu visu attiecīgo
krājumu iekļaušana vienā pārvaldības plānā.
Tajā katram krājumam būtu noteikts zvejas izraisītas zivju
mirstības mērķapjomu diapazons, kuru izmantotu par pamatu,
nosakot minēto krājumu ikgadējo KPN. Pielāgošanās
notiktu, atjauninot zvejas izraisītas zivju mirstības un krājuma
apmēra references rādītājus katram krājumam, par kuru
zinātniskajā ieteikumā norādīts, ka tas ir
lietderīgi.
Šā priekšlikuma mērķis ir
izveidot Baltijas jūras mencas, reņģes un brētliņas
krājumu pārvaldības plānu. Plāns nodrošinās šo
krājumu ilgtspējīgu izmantošanu un zvejas iespēju
stabilitāti, vienlaikus gādājot par to, lai pārvaldība
balstītos uz visjaunāko zinātnisko informāciju par
mijiedarbību šajos krājumos un starp tiem un par mijiedarbību ar
citiem ekosistēmas un vides aspektiem. Šīs iniciatīvas
konkrētais mērķis ir panākt to, lai mencas,
reņģes un brētliņas krājumi Baltijas jūrā
tiktu izmantoti ilgtspējīgi saskaņā ar maksimālā
ilgtspējīgas ieguves apjoma principu un ekosistēmas pieeju
zvejniecības pārvaldībā. Tāpēc zivju ieguvei šajos
krājumos būtu jānotiek apmērā, kas nodrošina
maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu.
Mencas un pelaģisko sugu zvejā tiek
gūtas plekstveidīgo zivju – jūras zeltplekstes, plekstes,
akmeņplekstes un gludā romba – piezvejas. Mencas un
pelaģisko krājumu izmantošana nedrīkstētu apdraudēt
plekstveidīgo zivju ilgtspēju Baltijas jūrā.
Plānu piemēros visiem
Savienības zvejas kuģiem, kas darbojas Baltijas jūrā,
neatkarīgi no to lielākā garuma, jo tas ir saskaņā ar
KZP noteikumiem un atbilst kuģu ietekmei uz attiecīgajiem zivju
krājumiem.
·
Vispārīgais konteksts
1.           Baltijas jūras
austrumdaļā un rietumdaļā mītošās mencas uzskata
par diviem atsevišķiem krājumiem. Baltijas jūrā ir
vairāki reņģes krājumi, un lielākais no tiem ir
jūras austrumu baseinā. Mazāki krājumi uzturas Botnijas
jūrā, Botnijas līcī, Rīgas jūras līcī
un Baltijas jūras rietumdaļā. Pēdējais minētais
krājums nārsto Baltijas jūras rietumos un tad migrē uz
Skageraku un Ziemeļjūras austrumiem, lai barotos. Šajos apgabalos tas
sajaucas ar Ziemeļjūras siļķes krājumu, un to
iegūst jauktā vairāku krājumu zvejā. Baltijas
jūrā ir tikai viens brētliņas krājums.
2.           Uz abiem Baltijas jūras
mencas krājumiem patlaban attiecas pārvaldības plāns2,
un šo krājumu zvejniecībām piemērojamie
pārvaldības pasākumi ietver ikgadējas KPN noteikšanu,
zvejas piepūles ierobežojumus un tehniskos pasākumus, tostarp
minimālo linuma acs izmēru, noteikumus par nozvejas sastāvu,
minimālo izkraušanas izmēru un zvejai slēgtos apgabalus/sezonas.
Pašreizējā reņģes un brētliņas zvejniecību
pārvaldība ietver ikgadēju KPN noteikšanu un tehniskos
pasākumus, tostarp noteikumus par linuma acs izmēru un nozvejas
sastāvu.
3.           ICES uzskata, ka par
mazo reņģes krājumu Botnijas līcī ir pieejami tikai
ierobežoti dati, tāpēc patlaban nav iespējams pilnībā novērtēt
šā krājuma stāvokli un sniegt ieteikumus par nozveju. Šā
iemesla dēļ plānā nav iekļauts ieguves noteikums
attiecībā uz šo krājumu. Ņemot vērā to, ka
minētais krājums un zvejniecība, kas to izmanto, ir nelieli, nav
samērīgi noteikt atsevišķu KPN minētajam krājumam.
Tā vietā ir paredzēts, ka nozvejas no šā krājuma ir
daļa no reņģes KPN, kas aptver Botnijas jūras un Botnijas
līča teritoriju.
4.           No 2014. gada 1. janvāra
spēkā esošie KZP noteikumi ir izklāstīti Eiropas Parlamenta
un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulā (ES) Nr. 1380/2013
par kopējo zivsaimniecības politiku, kurā iekļauti
noteikumi par daudzgadu plāniem un paredzēts ieviest izkraušanas
pienākumu attiecībā uz krājumiem, kam noteikta KPN.
Daudzgadu plānu principi, mērķi un saturs  ir noteikti 9. un 10. pantā.
Saskaņā ar 15. pantu izkraušanas pienākumu Baltijas
jūrā no 2015. gada piemēros pelaģisko sugu un lašu
zvejniecībām un zvejniecības galvenajām sugām un no 2017. gada
1. janvāra – visām pārējām sugām, kam
noteikta KPN.
5.           Maksimālajam
ilgtspējīgas ieguves apjomam atbilstošie mērķapjomi ir
norādīti diapazonos, kurus ieteikusi ICES. Šie diapazoni dod
iespēju īstenot attiecīgo krājumu pārvaldību,
pamatojoties uz maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, un
šķiet, ka tie dod iespēju veikt pielāgojumus gadījumā,
kad zinātniskais ieteikums tiek mainīts, vienlaikus saglabājot
augstu paredzamības pakāpi. Šos mērķapjomus papildina
aizsardzības noteikumi, kas saistīti ar pasākumus ierosinošu
saglabāšanas references rādītāju. Attiecīgajiem
krājumiem šie references rādītāji ir izteikti kā
nārsta bara biomasa, kas noteikta pēdējā
salīdzinošajā novērtēšanā, kuru veikusi ICES.
Ja ieteikuma par nārsta bara biomasu nav, aizsardzības pasākumi
būtu jāveic tad, ja zinātniskajā ieteikumā
norādīts, ka krājums ir apdraudēts.
6.           Lai palīdzētu
īstenot izmetumu aizliegumu, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013
15. pantu plānā ir iekļauts pienākums izkraut visas
mencas, reņģes, brētliņas un jūras zeltplekstes
nozvejas, kas iegūtas mencas, reņģes un brētliņas
zvejā Baltijas jūrā, izņemot gadījumus, kad ir
pierādījumi par augstiem izdzīvošanas rādītājiem.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 16. panta 7. punktu
dalībvalstīm KPN sava karoga kuģiem ir jāiedala, ņemot
vērā iespējamo nozvejas sastāvu un pienākumu izkraut
visas nozvejas. Lai to panāktu, dalībvalstis var pieņemt valsts
pasākumus, piemēram, saglabāt zināmu rezervi no valstī
pieejamās KPN vai veikt kvotu apmaiņu ar citām
dalībvalstīm.
7.           Saskaņā ar ZZTEK
zinātnisko ieteikumu4 plānā nav noteikti zvejas
piepūles gada limiti.
8.           Ja Komisijai ir piešķirtas
pilnvaras pieņemt īstenošanas vai deleģētos aktus, lai
sasniegtu daudzgadu plāna mērķus, saskaņā ar Regulas
(ES) Nr. 1380/2013 18. pantu dalībvalstis, kuras ir tieši
ieinteresētas pārvaldībā, var iesniegt kopīgus
ieteikumus, arī par konkrētiem pasākumiem, kas
jāpieņem. Šajā nolūkā plānā ir
paredzēta reģionāla sadarbība attiecībā uz
tehniskiem pasākumiem, noteikumiem par izkraušanas pienākumu un
īpašiem saglabāšanas pasākumiem, kas saistīti ar
piezvejām attiecīgo krājumu zvejniecībā.
9.           Tiecoties sasniegt KZP
vispārējo mērķi zvejas resursu saglabāšanas jomā
un īpaši atsaucoties uz Regulas (ES) Nr. 1380/2013 9. un 10. pantu,
kurā iekļauta prasība izstrādāt daudzgadu plānus,
šā plāna galvenie elementi ir šādi:
–
mērķi un mērķapjomi (sasniegt
zvejas izraisītu zivju mirstību, kas ir saskaņā ar
maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma principu);
–
saglabāšanas references
rādītāji, kas izteikti nārsta bara biomasas apmēros,
un īpaši saglabāšanas pasākumi;
–
noteikumi, kas saistīti ar izkraušanas
pienākumu;
–
tehnisko pasākumu pamatsistēma;
–
plāna periodiska novērtēšana, kas
pamatojas uz zinātniskajiem ieteikumiem.
·
Spēkā esošie Savienības noteikumi
priekšlikuma jomā
Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra
Regulā (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības
politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK)
Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un
(EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 204/585/EK[5], ir noteikts KZP
vispārējais satvars un norādītas situācijas,
kurās Padomei ir jāpieņem daudzgadu plāni.
Padomes 2007. gada 18. septembra
Regulā (EK) Nr. 1098/2007, ar ko izveido daudzgadu plānu
Baltijas jūras mencas krājumiem un zvejniecībām, kas šos
krājumus izmanto, groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93 un atceļ Regulu
(EK) Nr. 779/97, ir paredzēti noteikumi par mencas krājumu
ilgtspējīgu izmantošanu Baltijas jūrā.
Padomes 2005. gada 21. decembra
Regulā (EK) Nr. 2187/05, ar ko nosaka tehniskus pasākumus zvejas
resursu saglabāšanai Baltijas jūrā, Beltos un Zunda šaurumā
un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1434/98, un ar ko atceļ Regulu (EK)
Nr. 88/98, ir noteikti tehniskie saglabāšanas pasākumi Baltijas
jūrā, t. i., nozvejas sastāva noteikumi, minimālais
linuma acs izmērs, minimālais izkraušanas izmērs, aizlieguma
apgabali un aizlieguma sezonas, kas attiecas uz laša zveju. Tajā noteikts
arī aizliegums Baltijas jūrā zvejot ar dreifējošiem
tīkliem.
Ikgadējās Padomes regulās, ar
ko nosaka konkrētu zivju krājumu un zivju krājumu grupu zvejas
iespējas un ar tām saistītos nosacījumus, kuri piemērojami
Baltijas jūrā, ir noteikti attiecīgo krājumu (mencas,
reņģes un brētliņas) un jūras zeltplekstes KPN apjomi
(piemēram, 2014. gadam tie noteikti Padomes 2013. gada 19. novembra
Regulā (ES) Nr. 1180/2013, ar ko 2014. gadam nosaka
konkrētu zivju krājumu un zivju krājumu grupu zvejas
iespējas, kuras piemērojamas Baltijas jūrā).
Padomes Regulā (EK) Nr. 1224/2009,
ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu
atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem,
un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004,
(EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK)
Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK)
Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un
atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK)
Nr. 1966/2006, ir izklāstītas vispārīgas kontroles
prasības attiecībā uz zvejniecībām, kā arī
īpašas kontroles prasības attiecībā uz daudzgadu
plāniem.
·
Atbilstība pārējiem
Savienības politikas virzieniem un mērķiem
Priekšlikums un tā mērķi ir
saskaņā ar Savienības politiku, jo īpaši vides,
sociālo, tirgus un tirdzniecības politiku.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
REZULTĀTI
·
Apspriešanās ar ieinteresētajām
personām
Apspriešanās metodes, galvenās
mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums
Tā kā Baltijas jūrā
sastopamie mencas, reņģes, brētliņas un plekstveidīgo
zivju krājumi galvenokārt ir komerciālo zvejniecību
interešu lokā, galvenā apspriešanās notika ar Baltijas
jūras konsultatīvo padomi (BJKP) un Baltijas jūras reģiona
dalībvalstu zivsaimniecības pārvaldēm. BJKP darbojas
pārstāvji no zvejniecības un citām interešu grupām,
kuras skar kopējā zivsaimniecības politika. Zvejniecības
nozare ietver zvejnieku apvienības, ražotāju organizācijas,
apstrādes uzņēmumus un tirgus organizācijas. Citu interešu
grupu piemēri ir NVO, kas darbojas vides jomā,
patērētāji, sieviešu apvienības, personas, kas nodarbojas
ar atpūtas un sporta zveju, un zvejnieki, kuri zvejo pašpatēriņa
vajadzībām.
Šīs iniciatīvas apspriešanas un
izstrādes process noritēja saskaņā ar Jūrlietu un
zivsaimniecības ģenerāldirektorāta (MARE ĢD) noteikto
kārtību ilgtermiņa pārvaldības plānu
izstrādei un novērtēšanai. Procedūrai ir divi posmi.
Pirmais posms ir retrospektīvs novērtējums, kurā
atskatās uz spēkā esoša pārvaldības plāna
rezultātiem. Pēc tam, ja vajadzīgs, seko provizorisks
novērtējums, kurā aplūko iespējamus jaunus daudzgadu
plānus un to potenciālo ietekmi. Katrā posmā notiek
vairākas Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas
komitejas (ZZTEK) ekspertu grupu sanāksmes. Šīs sanāksmes
organizē ar mērķi izskatīt MARE ĢD noteiktos darba
uzdevumus. Visās šajās sanāksmēs var piedalīties
konsultatīvo padomju un dalībvalstu pārstāvji, kuri var dot
savu ieguldījumu un izvirzīt apspriešanai, pēc viņu
domām, svarīgus jautājumus. Šajā gadījumā
pēc ZZTEK novērtēšanas procesa pabeigšanas notika arī
turpmākas apspriešanās ar BJKP un dalībvalstīm par konkrētiem
plāna elementiem.
Zinātnes nozares un
specializācijas jomas
Kā izklāstīts iepriekš,
novērtēšanas procesa gaitā ZZTEK eksperti sniedza savus
ieteikumus. Tie ietvēra gan zivsaimniecības pētnieku, gan citu
disciplīnu, tostarp ekonomikas un sociālo zinātņu,
speciālistu devumu. Tika saņemts arī ICES
zinātniskais ieteikums.
Atbilžu kopsavilkums un tas, kā
tās ņemtas vērā
Pēc tam, kad bija veikts pelaģisko
krājumu pārvaldības plāna provizorisks
novērtējums[6]
un pašreizējā Baltijas jūras mencu plāna retrospektīvs[7] un provizorisks
novērtējums[8],
2011. gada jūnijā tika pieņemts lēmums pāriet uz
vairāksugu plānu, kas aptvertu mencas, reņģes un
brētliņas krājumus Baltijas jūrā. Šis lēmums tika
pieņemts, reģionālā foruma BALTFISH
sanāksmē apspriežoties ar dalībvalstīm un
ieinteresētajām personām. Pēc tam lēmumu oficiāli
apstiprināja Zivsaimniecības padomes 2011. gada oktobra
sanāksmē[9].
Šajā lēmumā bija ievērota KZP reformas kontekstā
gaidāmā prasība, ka pārvaldības plāniem, kad vien
tas iespējams, ir jāaptver vairāki krājumi.
Sakarā ar lēmumu izstrādāt
vairāksugu plānu Baltijas jūras krājumiem bija
jāsāk jauna ZZTEK sanāksmju kārta. Lai nodrošinātu
provizoriskā novērtējuma pamatu, MARE ĢD organizēja
vairākas ekspertu sanāksmes, kuras lielākoties kopīgi
noturēja ZZTEK un ICES. Visās šajās sanāksmēs
varēja piedalīties ieinteresētās personas, un BJKP
locekļi pilnībā izmantoja šo iespēju. Tika organizētas
šādas sanāksmes:
darbības jomas noteikšanas sanāksme,
kurā tikās ZZTEK ekspertu darba grupa daudzgadu pārvaldības
plānu jautājumos, Edinburgā (Apvienotā Karaliste) no 2011. gada
28. novembra līdz 2. decembrim[10];

ICES
darbseminārs par integrētu/vairāksugu ieteikumu Baltijas
jūras zvejniecībām Šarlotenlundā (Dānija) 2012. gada
6.–8. martā[11];

sanāksme, kurā tikās ZZTEK
ekspertu darba grupa daudzgadu pārvaldības plānu
jautājumos, Rostokā (Vācija) 2012. gada 26.–30. martā[12].
Pēc iepriekš minētajām
secīgajām sanāksmēm ZZTEK savā ieteikumā
norādīja, ka pārvaldības plāns, kura pamatā
būtu pašreizējās vienas sugas MSY mērķapjomi,
atbilstu kritērijiem par lielu ieguves apjomu ilgtermiņā un
minimālu risku krājumam. Īsāk sakot, šāds plāns
būtu saskaņā ar maksimālā ilgtspējīgas
ieguves apjoma (MSY) principiem. Tā norādīja arī to,
ka izteiktāka vairāksugu pieeja dotu iespēju noteikt
lielākus zvejas izraisītās zivju mirstības
mērķapjomus dažiem krājumiem, taču būtu vajadzīgs
arī izvērstāks zinātniskais darbs, lai novērtētu
ar šādu pieeju saistītos riskus. Ņemot vērā šo
ieteikumu, tika sagatavots diskusiju dokuments, kurā bija raksturotas abas
iespējas un to ietekme. 2012. gada jūnija vidū tas tika
apspriests gan ar dalībvalstīm foruma BALTFISH
sanāksmē, gan ar BJKP.
Pēc tam, kad 2013. gadā tika
pieņemta regula par kopējās zivsaimniecības politikas
reformu un 2014. gada aprīlī publicēts Eiropas Parlamenta
un Padomes izveidotās uzdevumgrupas galīgais ziņojums par
daudzgadu plāniem[13],
tika organizētas turpmākas apspriešanās ar
ieinteresētajām personām BJKP satvarā un ar
dalībvalstu pārvaldēm BALTFISH satvarā. Tās
notika laikā no 2014. gada marta līdz jūnijam.
Ekspertu atzinumu publiskošanai izmantotie
līdzekļi
Visu attiecīgo ZZTEK ekspertu
sanāksmju ziņojumi ir atrodami ZZTEK tīmekļa vietnē: https://stecf.jrc.ec.europa.eu/.
Turklāt visā apspriešanās
procesā ieinteresētās personas tika aktīvi iesaistītas
katrā nākamajā iniciatīvas izstrādes posmā.
·
Ietekmes novērtējums
·
Pirms daudzgadu plāna izstrādes tika
veikts plašs ietekmes novērtējums. Novērtēšanas laikā
no bioloģiskā, vides un ekonomiskā un sociālā aspekta
tika analizēti trīs risinājumi. Risinājums ar
vislabvēlīgāko ietekmi tika iestrādāts
pašreizējā daudzgadu plānā. Līdz 2015. gadam
panākott attiecīgo krājumu ilgtspējīgu zveju MSY
apjomā, tiks nodrošināti ieguvumi bioloģiskajā un vides
aspektā. Vispārējā zvejas apjoma iespējamais
samazinājums nozīmētu arī kuģu dzinēju emisiju
samazinājumu.
·
Attiecībā uz ekonomisko un sociālo
ietekmi jānorāda, ka, ietverot pārvaldības plānā
reņģes un brētliņas krājumus, tiktu izveidots
sistemātisks pamats ikgadējo KPN noteikšanai tādā
veidā, kas nodrošinātu nozveju paredzamību pelaģiskās
zvejas segmentā un tādējādi palīdzētu plānot
darbību un stabilizēt piegādes. Tas dotu arī pievienoto
vērtību, jo pārvaldības plāni parasti ir
priekšnoteikums, lai zvejniecība saņemtu, piemēram, Jūras
uzraudzības padomes (MSC) sertifikāciju. Par zivīm, kas
nozvejotas šādās sertificētās zvejniecībās,
tirgū var prasīt augstāku cenu.
·
Zvejas iespēju samazinājums varētu
radīt nelielu peļņas samazinājumu zvejniekiem un
apstrādes rūpniecībai, un īstermiņā tas
varētu negatīvi ietekmēt patērētājus, taču
krājumu stāvokļa atjaunošana dos ilgtermiņa ieguvumus gan
peļņas, gan ilgtspējīgas zvejas ziņā.
Turklāt, ja kvotas uz laiku tiek samazinātas, parasti ir
vērojams attiecīgajā krājumā iegūtu zivju cenas
kāpums.
·
Atceļot zvejas piepūles sistēmu un
prasību zvejot vienā apgabalā, tiks vienkāršots tiesiskais
regulējums un samazināts administratīvais slogs
dalībvalstīm un nozarei.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
·
Juridiskais pamats
Līguma par Eiropas Savienības
darbību 43. panta 2. punkts.
·
Subsidiaritātes princips
Priekšlikuma noteikumi ir saistīti ar
jūras bioloģisko resursu saglabāšanu, un šie pasākumi ir
Savienības ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc
subsidiaritātes principu nepiemēro.
·
Proporcionalitātes princips
Ierosinātie pasākumi ir
saskaņā ar proporcionalitātes principu, jo tie ir
piemēroti, vajadzīgi un vēlamo politikas mērķu
sasniegšanai nav pieejami citi, mazāk ierobežojoši pasākumi.
·
Juridisko instrumentu izvēle
Ierosinātais juridiskais instruments:
Eiropas Parlamenta un Padomes regula.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Priekšlikums neietekmē budžetu.
2014/0285 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
ar kuru izveido daudzgadu plānu mencas,
reņģes un brētliņas krājumiem Baltijas jūrā
un zvejniecībām, kas šos krājumus izmanto, un ar kuru groza
Padomes Regulu (EK) Nr. 2187/2005 un atceļ Padomes Regulu (EK)
Nr. 1098/2007
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[14],

ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[15],
pēc priekšlikuma nosūtīšanas
valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Apvienoto Nāciju
Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību
konvencijā[16],
kuras līgumslēdzēja puse ir Savienība, ir paredzēti
saglabāšanas pienākumi, tostarp izmantojamo sugu populāciju
uzturēšana vai atjaunošana tādā apmērā, kas
vajadzīgs maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma
nodrošināšanai.
(2)       Johannesburgā 2002. gadā
rīkotajā Pasaules samitā par ilgtspējīgu
attīstību Savienība un tās dalībvalstis
apņēmās cīnīties pret daudzu zivju krājumu
nepārtraukto samazināšanos. Tāpēc mencas, reņģes
un brētliņas izmantošanas intensitāte Baltijas jūrā ir
jāpielāgo, lai nodrošinātu to, ka šie krājumi izmantošanas
rezultātā tiek atjaunoti un uzturēti virs līmeņa, kas
var nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu.
(3)       Kopējai
zivsaimniecības politikai jāpalīdz aizsargāt jūras
vidi, ilgtspējīgi pārvaldīt visas komerciāliem
mērķiem izmantotās sugas un jo īpaši vēlākais
līdz 2020. gadam sasniegt labu vides stāvokli, kā noteikts
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/56/EK 1. panta 1. punktā[17].
(4)       Eiropas Parlamenta un Padomes
Regulā (ES) Nr. 1380/2013 ir paredzēti kopējās
zivsaimniecības politikas (KZP) noteikumi, kas ir saskaņā ar
Savienības starptautiskajām saistībām. Daži no KZP
mērķiem ir nodrošināt zvejniecības un akvakultūras
ilgtspēju no vides viedokļa, piemērot piesardzīgu pieeju
zvejniecības pārvaldībā un ieviest ekosistēmas pieeju
zvejniecības pārvaldībā.
(5)       Zinātniskajā
ieteikumā, ko nesen sniegusi Starptautiskā Jūras
pētniecības padome (ICES) un Zivsaimniecības
zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK), norādīts, ka
mencas, brētliņas un dažu reņģes krājumu izmantošana
pārsniedz to, kas vajadzīga maksimālā
ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai.
(6)       Mencas krājumu
pārvaldības plāns ir spēkā kopš 2007. gada[18], bet reņģes
un brētliņas krājumiem līdzīgi plāni vēl nav
ieviesti. Starp mencas krājumiem un pelaģiskajiem krājumiem
pastāv cieša bioloģiskā mijiedarbība, tāpēc
mencas krājuma apmērs var ietekmēt reņģes un
brētliņas krājumu apmēru un otrādi. Turklāt
dalībvalstis un ieinteresētās personas ir izteikušas atbalstu
galveno Baltijas jūras krājumu pārvaldības plānu
izstrādei un īstenošanai.
(7)       Saskaņā ar
Regulas (ES) Nr. 1380/2013 9. un 10. pantu daudzgadu
plānam, kas izveidots ar šo regulu, būtu jābalstās uz
zinātniskiem, tehniskiem un ekonomiskiem ieteikumiem un jāsatur
mērķi, kvantitatīvi nosakāmi mērķapjomi un
skaidri termiņi to sasniegšanai, saglabāšanas references
rādītāji un aizsardzības pasākumi.
(8)       Ir lietderīgi izveidot
vairāksugu zvejniecību plānu, ņemot vērā mencas,
reņģes un brētliņas krājumu savstarpējo dinamiku
un neatstājot bez ievērības arī šo krājumu
zvejniecībā gūtās piezvejas sugu – jūras
zeltplekstes, gludā romba, plekstes un akmeņplekstes –
krājumus Baltijas jūrā. Šā plāna mērķim vajadzētu
būt panākt un uzturēt maksimālo ilgtspējīgas
ieguves apjomu no attiecīgajiem krājumiem.
(9)       Mencas un pelaģisko
krājumu izmantošana nedrīkstētu apdraudēt to krājumu
ilgtspēju, no kuriem šajās zvejniecībās gūst
piezvejas, un tie ir jūras zeltplekstes, gludā romba, plekstes un
akmeņplekstes Baltijas jūras krājumi. Tāpēc ar
plānu būtu jātiecas arī nodrošināt šo piezvejas
krājumu saglabāšanu apmērā, kas ir lielāks par
piesardzīgai pieejai atbilstošu biomasas apjomu.
(10)     Turklāt ar Regulas (ES)
Nr. 1380/2013 15. pantu ir ieviests izkraušanas pienākums, kas
attiecas uz visām sugām, kurām noteikta KPN, tāpēc
plānam vajadzētu arī palīdzēt īstenot izkraušanas
pienākumu attiecībā uz mencu, reņģi,
brētliņu un jūras zeltpleksti.
(11)     Regulas (ES) Nr. 1380/2013
16. panta 4. punktā prasīts, lai zvejas iespējas tiktu
noteiktas saskaņā ar mērķapjomiem, kas paredzēti
daudzgadu plānos.
(12)     Tāpēc būtu
jānosaka šie mērķapjomi un, pamatojoties uz zinātnisko
ieteikumu[19],
jāizsaka tie ar zvejas izraisītas zivju mirstības
rādītājiem.
(13)     Ir jānosaka
saglabāšanas references rādītāji, kuri ļautu
ievērot papildu piesardzību gadījumos, kad krājuma
apmērs samazinās līdz konkrētam kritiskam līmenim, kas
rada nopietnu risku. Šādi saglabāšanas references
rādītāji būtu jānosaka krājuma nārsta bara
minimālās biomasas apmērā, kas atbilst pilnai
reproduktīvajai spējai. Būtu jāparedz korektīvi
pasākumi, kurus veic gadījumā, ja krājuma apmērs
kļūst mazāks par minimālo nārsta bara biomasu.
(14)     Ja attiecībā uz
krājumiem, kuros iegūst piezveju, zinātniskā ieteikuma par šādu
minimālo nārsta bara biomasu nav, būtu jāpieņem
īpaši saglabāšanas pasākumi gadījumos, kad
zinātniskajā ieteikumā norādīts, ka krājums ir
apdraudēts.
(15)     Zivīm, kas nozvejotas ar
murdiem, zivju ķeramajiem groziem un venteriem, ir augsts
izdzīvošanas rādītājs minēto zvejas rīku
raksturlielumu dēļ, jo tie zivīm nenodara kaitējumu,
kā tas apstiprinājies izpētes zvejas reisos. Tāpēc papildus
gadījumiem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta
4. punkta a)–c) apakšpunktā, ir lietderīgi uz
minētajās zvejniecībās iegūtām mencām,
reņģēm, jūras zeltplekstēm un brētliņām
attiecināt atbrīvojumu no izkraušanas pienākuma.
(16)     Lai ievērotu izkraušanas
pienākumu, kas ieviests ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punktu,
plānā būtu jāparedz citi pārvaldības
pasākumi, kas nosaukti minētās regulas 15. panta 4. punkta
a)–c) apakšpunktā. Šādi pasākumi būtu jānosaka ar
deleģētajiem aktiem.
(17)     Lai palīdzētu
sasniegt plāna mērķus, jo īpaši attiecībā uz
zivju mazuļu vai nārstojošu zivju aizsardzību, plānā
būtu jāparedz arī daži tehniskie pavadpasākumi, kas jāpieņem
ar deleģētajiem aktiem. Kamēr
Padomes Regula (EK) Nr. 2187/2005[20]
vēl nav pārskatīta, būtu jāparedz arī tas, ka
gadījumos, kad tas vajadzīgs šā plāna mērķu
sasniegšanai, šādi pasākumi var atkāpties no dažiem
nebūtiskiem minētās regulas elementiem.
(18)     Lai laikus un
samērīgi pielāgotos tehnikas un zinātnes
attīstībai un nodrošinātu elastību un konkrētu
pasākumu pārveidošanas iespēju, būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras saskaņā ar Līguma
par Eiropas Savienības darbību 290. pantu pieņemt aktus,
lai papildinātu šo regulu ar korektīviem pasākumiem
attiecībā uz jūras zeltpleksti, pleksti, akmeņpleksti un
gludo rombu, izkraušanas pienākuma īstenošanu un tehniskiem
pasākumiem. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas
darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu
līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot
deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga,
savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu
nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(19)     Saskaņā ar Regulas
(ES) Nr. 1380/2013 18. pantu, ja Komisijai ir piešķirtas
pilnvaras pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz konkrētiem
plānā noteiktiem saglabāšanas pasākumiem,
dalībvalstīm, kas ir tieši ieinteresētas Baltijas jūras
zvejniecību pārvaldībā, vajadzētu būt
iespējai iesniegt kopīgus ieteikumus par šādiem pasākumiem,
lai šie pasākumi būtu labi izstrādāti un atbilstu Baltijas
jūras un tās zvejniecību specifikai. Būtu jānosaka šo
ieteikumu iesniegšanas termiņš, kā prasīts minētās
regulas 18. panta 1. punktā.
(20)     Lai nodrošinātu
atbilstību šajā regulā noteiktajiem pasākumiem, būtu
jāpieņem īpaši kontroles pasākumi, kas papildinātu
Padomes Regulā (EK) Nr. 1224/2009[21]
paredzētos pasākumus.
(21)     Atzīstot, ka Baltijas
jūra ir diezgan mazs zvejas apgabals, kurā galvenokārt mazi
kuģi dodas īsos zvejas reisos, Regulas (EK) Nr. 1224/2009 17. pantā
noteiktā iepriekšējā paziņojuma izmantošana būtu
jāpaplašina, lai tā aptvertu visus kuģus, kuru lielākais
garums ir astoņi metri vai vairāk, un iepriekšējie
paziņojumi būtu jānosūta vismaz vienu stundu pirms
paredzamās ierašanās ostā. Tomēr, ņemot vērā
ietekmi, kādu zvejas reisi, kuros iegūst ļoti mazus zivju
daudzumus, rada uz attiecīgajiem krājumiem, un administratīvo
slogu, kas saistīts ar iepriekšējiem paziņojumiem, kuri
jāsniedz par šiem daudzumiem, ir lietderīgi noteikt robežapjomu, t. i.,
paredzēt, ka šādi iepriekšējie paziņojumi jāsniedz
tad, ja uz šiem kuģiem ir paturēti vismaz 300 kg mencu vai divas
tonnas pelaģisko krājumu nozvejas.
(22)     Būtu jānosaka
mencas, reņģes un brētliņas krājumiem
piemērojamie robežapjomi, pēc kuru pārsniegšanas zvejas
kuģim ir jāveic izkraušana apstiprinātā ostā vai
vietā tuvu krastam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1224/2009
43. pantu. Turklāt, apstiprinot šīs ostas vai vietas tuvu
krastam, dalībvalstīm minētās regulas 43. panta 5. punktā
paredzētie kritēriji būtu jāpiemēro tādā
veidā, kas nodrošina šīs regulas aptverto krājumu faktisku
kontroli.
(23)     Saskaņā ar Regulas
(ES) Nr. 1380/2013 10. panta 3. punktu būtu jāparedz
noteikumi par šīs regulas piemērošanas atbilstības un
efektivitātes novērtējumu, ko periodiski veic Komisija.
Šādā novērtējumā būtu jāievēro
attiecīgo krājumu salīdzinošie novērtējumi, kurus
veikusi ICES, un jābalstās uz tiem.
(24)     Saskaņā ar Regulas
(ES) Nr. 1380/2013 9. panta 4. punktu pirms plāna
izstrādes tika pienācīgi novērtēta tā
iespējamā ekonomiskā un sociālā ietekme[22].
(25)     Attiecībā uz
termiņiem jānorāda, ka attiecīgo krājumu
maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms būtu
jāpanāk līdz 2015. gadam. Pēc tam tas būtu
jāuztur.
(26)     Tā kā nav izveidots
zvejas piepūles režīms, ir jāsvītro īpašie noteikumi
par īpašu zvejas atļauju un kuģu vai dzinēju
aizstāšanu, kas piemērojami Rīgas jūras līcī.
Tāpēc būtu jāgroza Padomes Regula (EK) Nr. 2187/2005.
(27)     Padomes Regula (EK)
Nr. 1098/2007[23]
būtu jāatceļ,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS
1. pants
Priekšmets
un darbības joma
1. Ar šo regulu tiek izveidots daudzgadu
plāns (turpmāk “plāns”) šādiem krājumiem (turpmāk
“attiecīgie krājumi”) Savienības ūdeņos Baltijas
jūrā un zvejniecībām, kas attiecīgos krājumus
izmanto:
a) menca (Gadus morhua) ICES 22.–24. apakšrajonā
(Baltijas jūras rietumdaļas menca);
b) menca (Gadus morhua) ICES 25.–32. apakšrajonā
(Baltijas jūras austrumdaļas menca);
c) reņģe (Clupea harengus) ICES
25., 26., 27., 28.2., 29. un 32. apakšrajonā (Baltijas jūras
centrālās daļas reņģe);
d) reņģe (Clupea harengus) ICES
28.1. apakšrajonā (Rīgas jūras līča
reņģe);
e) reņģe (Clupea harengus) ICES
30. apakšrajonā (Botnijas jūras reņģe);
f) reņģe (Clupea harengus) ICES
31. apakšrajonā (Botnijas līča reņģe);
g) reņģe (Clupea harengus) ICES
IIIa rajonā un 22.–24. apakšrajonā (Baltijas jūras
rietumdaļas reņģe);
h) brētliņa (Sprattus sprattus)
ICES 22.–32. apakšrajonā.
2. Šo plānu piemēro arī
attiecīgo krājumu zvejā iegūtām jūras
zeltplekstēm, plekstēm, akmeņplekstēm un gludajiem rombiem ICES
22.–32. apakšrajonā.
2. pants
Definīcijas
Papildus definīcijām, kas noteiktas
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1380/2013 4. pantā,
Padomes Regulas (EK) Nr. 1224/2009 4. pantā un Padomes
Regulas (EK) Nr. 2187/2005 2. pantā, šajā regulā
piemēro šādas definīcijas:
a) “pelaģiskie krājumi” ir šīs
regulas 1. panta c)–h) apakšpunktā nosauktie krājumi un
jebkura šo krājumu kombinācija;
b) “murdi” ir lieli zvejas rīki, kas ir
noenkuroti, nostiprināti uz steltīm vai reizēm peldoši,
virspusē atvērti un aprīkoti ar dažāda veida
ierīcēm zivju vadīšanai un noturēšanai, un kas parasti ir
sadalīti krātiņos, kurus apakšā noslēdz linums;
c) “zivju ķeramie grozi un venteri” ir
mazas krātiņveida lamatas, kas konstruētas vēžveidīgo
vai zivju ieguvei; tie ir no dažādiem materiāliem izgatavoti sprosti
vai grozi, kas atsevišķi vai rindās novietoti uz jūras gultnes
un ar virvēm (auklām) savienoti ar stoderēm, kuras virs
ūdens norāda to atrašanās vietu, un tiem ir viens vai
vairāki atvērumi vai ieejas;
d) “attiecīgās dalībvalstis” ir
Dānija, Igaunija, Latvija, Lietuva, Polija, Somija, Vācija un
Zviedrija.
II NODAĻA
MĒRĶI UN MĒRĶAPJOMI
3. pants
Mērķi
1. Plāna mērķis ir
veicināt Regulas (ES) Nr. 1380/2013 2. pantā minēto
kopējās zivsaimniecības politikas mērķu sasniegšanu un
jo īpaši:
(a)
sasniegt un uzturēt attiecīgo
krājumu maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu un
(b)
nodrošināt jūras zeltplekstes, gludā
romba, plekstes un akmeņplekstes krājumu saglabāšanu
saskaņā ar piesardzīgu pieeju.
2. Plāna mērķis ir
veicināt Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 1. punktā
minētā izkraušanas pienākuma īstenošanu attiecībā
uz attiecīgajiem krājumiem un jūras zeltpleksti.
4. pants
Mērķapjomi

1. Attiecīgo krājumu zvejas
izraisītas zivju mirstības mērķapjoms ir jāsasniedz
līdz 2015. gadam un pēc tam jāuztur šādos diapazonos.
 Krājums || Zvejas izraisītas zivju mirstības mērķapjomu diapazons
 Baltijas jūras rietumdaļas menca || 0,23−0,29
 Baltijas jūras austrumdaļas menca || 0,41−0,51
 Baltijas jūras centrālās daļas reņģe || 0,23−0,29
 Rīgas jūras līča reņģe || 0,32−0,39
 Botnijas jūras reņģe || 0,13−0,17
 Botnijas līča reņģe || Nav noteikts
 Baltijas jūras rietumdaļas reņģe || 0,25−0,31
 Baltijas jūras brētliņa || 0,26−0,32
2. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 16. panta 4. punktu
zvejas iespējām jāatbilst 1. punktā noteiktajiem
mērķapjomiem.
III NODAĻA
SAGLABĀŠANAS REFERENCES RĀDĪTĀJI
5. pants
Nārsta
bara minimālā biomasa
1. Saglabāšanas references
rādītāji, kas izteikti kā nārsta bara
minimālā biomasa, kura atbilst pilnai reproduktīvajai
spējai, attiecīgajiem krājumiem ir šāda.
               Krājums ||               Nārsta bara minimālā biomasa (tonnās)
               Baltijas jūras rietumdaļas menca ||               36 400
               Baltijas jūras austrumdaļas menca ||               88 200
               Baltijas jūras centrālās daļas reņģe ||               600 000
               Rīgas jūras līča reņģe ||               Nav noteikta
               Botnijas jūras reņģe ||               Nav noteikta
               Botnijas līča reņģe ||               Nav noteikta
               Baltijas jūras rietumdaļas reņģe ||               110 000
               Baltijas jūras brētliņa ||               570 000
2. Ja kāda attiecīgā
krājuma nārsta bara biomasa konkrētā gadā ir
mazāka par minimālo nārsta bara biomasu, kas noteikta 1. punktā,
tiek pieņemti atbilstoši korektīvi pasākumi, lai
nodrošinātu attiecīgā krājuma strauju atjaunošanos
līdz piesardzīgam apjomam. Jo īpaši, atkāpjoties no
šīs regulas 4. panta 2. punkta un ievērojot Regulas (ES)
Nr. 1380/2013 16. panta 4. punktu, zvejas iespējas nosaka tādos
apmēros, kas ir mazāki par tiem, kuri nodrošinātu zvejas
izraisītas zivju mirstības mērķapjomu diapazonus, kas noteikti
4. panta 1. punktā. Vajadzības gadījumā šo
korektīvo pasākumu vidū var būt leģislatīva akta
priekšlikumu iesniegšana, ko veic Komisija, un ārkārtas
pasākumi, kurus Komisija pieņem saskaņā ar Regulas (ES)
Nr. 1380/2013 12. pantu.
IV NODAĻA
Īpaši jūras zeltplekstes, plekstes,
akmeņplekstes un gludā romba saglabāšanas pasākumi
6. pants
Pasākumi
jūras zeltplekstes, plekstes, akmeņplekstes un gludā romba
apdraudējuma gadījumā
1. Ja zinātniskajos ieteikumos
norādīts, ka jūras zeltplekstes, plekstes, akmeņplekstes un
gludā romba krājuma saglabāšana Baltijas jūrā ir
apdraudēta, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 15. pantu
pieņemt deleģētos aktus par īpašiem aizsardzības
pasākumiem, kas attiecas uz apdraudēto krājumu jebkurā no
turpmāk minētajiem aspektiem:
(c)
a)       zvejas kapacitātes un zvejas
piepūles pielāgošana;
(d)
b)       tehniskie pasākumi, tostarp
tādi, kas nosaka:
(1)
zvejas rīku raksturlielumus, jo īpaši
linuma acs izmēru, auklas diametru, zvejas rīka izmēru,
(2)
zvejas rīku izmantošanu, jo īpaši
ūdenī atrašanās laiku, zvejas rīka ievietošanas
dziļumu,
(3)
aizliegumu vai ierobežojumu zvejot konkrētos
apgabalos,
(4)
aizliegumu vai ierobežojumu zvejot konkrētos
laikposmos,
(5)
minimālo saglabāšanas references
izmēru.
2. Ar 1. punktā minētajiem
pasākumiem tiecas sasniegt 3. panta 1. punkta
b) apakšpunktā izvirzīto mērķi, un tie balstās uz
zinātnisko ieteikumu.
3. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013
18. panta 1. punktu attiecīgās dalībvalstis var
iesniegt kopīgus ieteikumus par īpašiem saglabāšanas
pasākumiem, kas minēti 1. punktā.
V NODAĻA
IZKRAUŠANAS PIENĀKUMS
7. pants
Atkāpe
attiecībā uz murdiem, zivju ķeramajiem groziem un venteriem
Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1380/2013
15. panta 1. punkta, attiecīgajiem krājumiem un jūras
zeltplekstei izkraušanas pienākumu nepiemēro, ja zvejo ar šādiem
zvejas rīkiem: murdi, zivju ķeramie grozi un venteri.
8. pants
Izkraušanas pienākuma īstenošana
1.         Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 15. pantu pieņemt deleģētos aktus par
šādiem pasākumiem:
a) to sugu saraksts, kuru zveja ir aizliegta,
lai piemērotu atbrīvojumu no izkraušanas pienākuma, kā
paredzēts Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta 4. punkta
a) apakšpunktā;
b) Regulas (ES) Nr. 1380/2013
15. panta 4. punkta b) apakšpunktā paredzētie
atbrīvojumi no izkraušanas pienākuma attiecībā uz
sugām, par kurām pieejamie zinātniskie pierādījumi
apliecina augstus izdzīvošanas rādītājus, ņemot
vērā zvejas rīku, zvejas prakses un ekosistēmas raksturlielumus,
un
c) Regulas (ES) Nr. 1380/2013
15. panta 4. punkta c) apakšpunktā minētie de minimis
atbrīvojumi.
2. Ar 1. punktā minētajiem
pasākumiem tiecas sasniegt 3. panta 2. punktā
izvirzīto mērķi, un attiecīgā gadījumā tie
balstās uz zinātnisko ieteikumu. De minimis
atbrīvojumi ir saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 15. panta
5. punkta c) apakšpunktu.
3. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013
18. panta 1. punktu attiecīgās dalībvalstis var
iesniegt kopīgus ieteikumus par pasākumiem, kas minēti 1. punktā.
VI NODAĻA
TEHNISKIE PASĀKUMI
9. pants
Tehnisko pasākumu pamatsistēma
1. Komisija
ir pilnvarota saskaņā ar 15. pantu pieņemt
deleģētos aktus par šādiem pasākumiem:
a) zvejas rīku
raksturlielumu specifikācijas un noteikumi par to izmantošanu;
b) zvejas rīku
pārveidojumu vai palīgierīču specifikācijas;
c) konkrētu zvejas
rīku izmantošanas un zvejas darbību ierobežojumi vai aizliegumi noteiktos
apgabalos vai laikposmos;
d) minimālais
saglabāšanas references izmērs jebkuram krājumam, uz ko attiecas
šī regula.
2. Ar
1. punktā minētajiem pasākumiem tiecas sasniegt 3. pantā
izvirzītos mērķus un jo īpaši zivju mazuļu vai
nārstojošu zivju aizsardzību.
3. Ja tas
vajadzīgs 2. punktā minēto mērķu sasniegšanai, ar
1. punktā minētajiem deleģētajiem aktiem var
atkāpties no šādiem Regulas (EK) Nr. 2187/2005 noteikumiem:
a) zvejas mērķsugu un linuma acs
izmēru specifikācijas, kas noteiktas Regulas (EK) Nr. 2187/2005
II un III pielikumā un minētas tās 3. un 4. pantā;

b) struktūras, raksturlielumi un noteikumi,
kas reglamentē aktīvo zvejas rīku izmantošanu un ir noteikti
tās 5. panta 2., 3. un 4. punktā un 6. pantā;
c) struktūras, raksturlielumi un noteikumi,
kas reglamentē pasīvo zvejas rīku izmantošanu un ir noteikti
tās 8. pantā;
d) zvejas aizlieguma apgabalu koordinātas un
piemērošanas laikposmi, kas noteikti tās 16. pantā;
e) sugas, ģeogrāfiskie apgabali un
laikposmi, uz kuriem attiecas konkrētu krājumu zvejas ierobežojumi,
kas noteikti tās 18.a panta 1. punktā, un atkāpes
tehniskie dati, kas noteikti tās 18.a panta 2. punktā;
f) tralēšanas aizliegums
Rīgas jūras līcī, kas noteikts tās 22. pantā.
4. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013 18. panta 1. punktu
attiecīgās dalībvalstis var iesniegt kopīgus ieteikumus par
pasākumiem, kas minēti 1. punktā.

VII NODAĻA
REĢIONALIZĀCIJA
10. pants
Reģionālā
sadarbība
1. Šajā nodaļā
paredzētajiem pasākumiem piemēro Regulas (ES) Nr. 1380/2013
18. panta 1.–6. punktu.
2. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1380/2013
18. panta 1. punktu attiecīgās dalībvalstis
turpmāk norādītajos termiņos var iesniegt kopīgus
ieteikumus:
a)         par pasākumiem, kas izklāstīti 6. panta
1. punktā un attiecas uz konkrēto kalendāra gadu, – ne
vēlāk kā iepriekšējā gada 1. septembrī;
b)         par pasākumiem, kas
izklāstīti 8 panta 1. punktā un 9. panta 1. punktā, –
pirmo reizi ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc šīs
regulas stāšanās spēkā un pēc tam sešus mēnešus
pēc katras plāna novērtējuma iesniegšanas saskaņā
ar 14. pantu.
VIII NODAĻA
KONTROLE UN NOTEIKUMU IZPILDE
11. pants
Saistība
ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1224/2009
Ja šajā nodaļā nav noteikts
citādi, papildus Padomes Regulā (EK) Nr. 1224/2009
paredzētajiem pasākumiem piemēro šajā nodaļā paredzētos
kontroles pasākumus.
12. pants
Iepriekšēji
paziņojumi
1. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1224/2009
17. panta 1. punkta, minētajā pantā paredzēto
iepriekšējas paziņošanas pienākumu piemēro Savienības
zvejas kuģu kapteiņiem, kuru kuģu lielākais garums ir
astoņi metri vai vairāk un uz kuriem ir paturēti vismaz 300 kg
mencu vai divas tonnas pelaģisko krājumu nozvejas.
2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 1224/2009
17. panta 1. punkta, minētajā pantā noteiktais
iepriekšējas paziņošanas termiņš ir vismaz viena stunda pirms
paredzamās ierašanās ostā.
13. pants
Apstiprinātās ostas
Robežapjoms, kurš piemērojams daudzgadu
plānā ietverto sugu dzīvsvaram un pēc kura
pārsniegšanas zvejas kuģim ir jāizkrauj nozveja
apstiprinātā ostā vai vietā tuvu krastam, kā noteikts
Regulas (EK) Nr. 1224/2009 43. pantā, ir:
a) 750 kilogrami mencu;
b) 5 tonnas zivju no pelaģiskajiem
krājumiem.
IX NODAĻA
TURPMĀKIE PASĀKUMI
14. pants
Plāna
novērtēšana
Komisija sešus gadus pēc plāna
stāšanās spēkā un pēc tam reizi sešos gados nodrošina
novērtējumu par šā plāna ietekmi uz krājumiem, kas
ietilpst šīs regulas darbības jomā, un uz zvejniecībām,
kas izmanto minētos krājumus, jo īpaši lai ņemtu
vērā izmaiņas zinātniskajos ieteikumos. Šo
novērtējumu rezultātus Komisija nosūta Eiropas Parlamentam
un Padomei.
X NODAĻA
PROCEDŪRAS NOTEIKUMI
15. pants
Deleģēšanas
īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos
aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā
izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 6., 8. un 9. pantā
minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz nenoteiktu
laiku no šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā
laikā var atsaukt 6., 8. un 9. pantā minēto pilnvaru
deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā
norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas
spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas
Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai
arī vēlākā dienā, kas tajā norādīta.
Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz Komisija pieņem
deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas
Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 6., 8. un 9. pantu pieņemts
deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja 2 mēnešos
no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei,
ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms
minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir
informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc
Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par 2 mēnešiem.

XI NODAĻA
GROZĪJUMI
16. pants
Grozījumi
Padomes Regulā (EK) Nr. 2187/2005
Regulas (EK) Nr. 2187/2005 20. un 21. pantu svītro.
XII NODAĻA
ATCELŠANA
17. pants
Padomes
Regulas (EK) Nr. 1098/2007 atcelšana
Regulu (EK) Nr. 1098/2007 atceļ. Atsauces uz atcelto regulu uzskata par
atsaucēm uz šo regulu.

XIII NODAĻA
Nobeiguma noteikumi
18. pants
Šī regula stājas spēkā 20. dienā
pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 1. janvāra.

Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta
vārdā –                         Padomes vārdā –
priekšsēdētājs                                                 priekšsēdētājs
[1]               http://www.ices.dk/aboutus/aboutus.asp.
[2]               Padomes 2007. gada 18. septembra
Regula (EK) Nr. 1098/2007, ar ko izveido daudzgadu plānu
Baltijas jūras mencu krājumiem un zvejniecībām, kas šos
krājumus izmanto, groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93 un atceļ Regulu
(EK) Nr. 779/97 (OV L 248, 22.9.2007.).
[3]               Komisijas 2005. gada
26. augusta Lēmums 2005/629/EK par Zivsaimniecības
zinātnes, tehnikas un ekonomikas komitejas izveidošanu.
[4]               ZZTEK ekspertu grupas sanāksmes ziņojums Multispecies
management plans for the Baltic (STECF-12-06).
[5]               OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.
[6]               MRAG, 2009. gada septembris. Economic and
social impacts of the proposed scenarios for a multi-annual management plan for
Baltic pelagic fisheries, FISH/2006/09 — Lot 4.
[7]               Pārvaldības mērķu un
stratēģiju apakšgrupas ziņojums (STECF SGMOS 10-06),
e) daļa Evaluation of multi-annual plan for Baltic cod.
[8]               ZZTEK ekspertu grupas sanāksmes ziņojums Impact
Assessment of Baltic cod multi-annual plans (STECF 11-05).
[9]               Eiropas
Savienības Padome, dokuments 16684/11 ADD 1,
http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/11/st16/st16684-ad01.en11.pdf.
[10]             ZZTEK ekspertu grupas sanāksmes ziņojums Scoping
for Impact Assessments for Multi-Annual plans for Baltic Multispecies and cod
in the Kattegat, North Sea, West of Scotland and Irish Sea (STECF-12-05).
[11]             Baltijas jūras zvejniecībām paredzēta
integrēta/vairāksugu ieteikuma izstrādes darba grupas (WKMULTBAL)
ziņojums, 2012. gada 6.–8. marts, Šarlotenlunda, Dānija.
ICES CM 2012/ACOM:43.
[12]             ZZTEK ekspertu grupas sanāksmes ziņojums  Multispecies
management plans for the Baltic (STECF-12-06).
[13]             http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/pech/dv/taskfor/taskforce.pdf.

[14]             OV C […], […], […] lpp.
[15]             OV C […], […], […] lpp.
[16]             OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.
[17]             Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra
Regula (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības
politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un
(EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002
un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK
(OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).
[18]             Padomes 2007. gada 18. septembra
Regula (EK) Nr. 1098/2007, ar ko izveido daudzgadu plānu
Baltijas jūras mencu krājumiem un zvejniecībām, kas šos
krājumus izmanto, groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93 un atceļ Regulu
(EK) Nr. 779/97 (OV L 248, 22.9.2007., 1. lpp.).
[19]             ICES tehniskie dienesti, 2014. gada septembris; http://www.ices.dk/sites/pub/Publication%20Reports/Advice/2014/Special%20Requests/EU_Fmsy_range_for_Baltic_cod_and_pelagic_stocks.pdf.
[20]             Padomes 2005. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 2187/2005,
ar ko nosaka tehniskus pasākumus zvejas resursu saglabāšanai Baltijas
jūrā, Beltos un Zunda šaurumā un ar ko groza Regulu (EK)
Nr. 1434/98, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 88/98 (OV L 349,
31.12.2005., 1. lpp.).
[21]             Padomes 2009. gada 20. novembra Regula (EK)
Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai
nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības
politikas noteikumiem (OV L 343, 22.12.2009., 1. lpp.).
[22]             Ietekmes novērtējums publicēts [...]
(jāaizpilda).
[23]             Padomes 2007. gada 18. septembra Regula (EK)
Nr. 1098/2007, ar ko izveido daudzgadu plānu Baltijas jūras
mencu krājumiem un zvejniecībām, kas šos krājumus izmanto,
groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93 un atceļ Regulu (EK) Nr. 779/97
(OV L 248, 22.9.2007., 1. lpp.).