Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007PC0489

Priekšlikums Padomes regula ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 386/90 par uzraudzību, ko eksporta laikā veic lauksaimniecības produktiem, kas saņem kompensācijas vai citas summas  /* COM/2007/0489 galīgā redakcija - CNS 2007/0178 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 31.8.2007COM(2007) 489 galīgā redakcija2007/0178 (CNS)KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAMVienkāršošana: Regulas (EEK) Nr. 386/90 grozīšanaPriekšlikumsPADOMES REGULAar ko groza Regulu (EEK) Nr. 386/90 par uzraudzību, ko eksporta laikā veic lauksaimniecības produktiem, kas saņem kompensācijas vai citas summas(iesniegusi Komisija)KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAMVienkāršošana: Regulas (EEK) Nr. 386/90 grozīšanaAttiecībā uz eksporta kompensāciju kontroles sistēmu Regulas (EEK) Nr. 386/90[1] 3. panta 2. punktā noteikts, ka dalībvalstu iestādēm jāveic fiziska preču pārbaude, ievērojot pārbaudes normu 5 % katrā muitas punktā kalendārajā gadā un attiecībā uz vienu produktu nozari.Pirmo vienkāršošanu ieviesa ar Padomes Regulu (EK) Nr. 163/94[2]: ja dalībvalsts veic riska analīzi saskaņā ar (tagad – Regulu (EK) Nr. 3122/94), minimālo likmi var noteikt 2 % uz vienu preču nozari un 5 % visām nozarēm.Pašlaik ir ierosināta turpmāka vienkāršošana, ievērojot to, dalībvalsts, kas veic riska analīzi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 3122/94 attiecībā uz visiem eksportētājiem, var izvēlēties vidējo 5 % normu, kas ietver visas nozares visā dalībvalstī, nevis nosakot normu katram muitas punktam.Pasākumu ierosināja vairākas dalībvalstis, jo īpaši tās, kas reorganizēja muitas dienestus un procedūras, līdz ar to centralizētās datorizētās eksporta deklarāciju sistēmas un ievērojamais muitas punktu skaita samazinājums radīja vajadzību labāk sadalīt spēkus, lai veiktu pārbaudes valsts teritorijā. Pārbaudes norma visai dalībvalstij ir tikai tad pamatota, ja riska analīzi veic saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 3122/94, un tā ir izvēle, lai ļautu dalībvalstij, kuras muitas organizācija ir sarežģītāka, joprojām izmantot decentralizētu pārbaužu pārvaldību.PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EEK) Nr. 386/90Šajā Regulā noteikts, ka dalībvalstis saskaņā ar 8. pantu Padomes 1970. gada 21. aprīļa Regulā (EEK) Nr. 729/70 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu[3] veic fiziskas pārbaudes precēm, par kurām pieprasītas eksporta kompensācijas, brīdī, kad pabeigtas izvešanas formalitātes un pirms ir dota atļauja izvest attiecīgās preces. Šīs pārbaudes notiek izvešanas muitas iestādē, kas bieži vien ir iekšzemes iestāde. Kontroles normu minimums ir 5 % uz vienu muitas iestādi kalendārajā gadā un vienai produktu nozarei, ko var aizstāt ar 5 % visām nozarēm, ievērojot 2 % minimumu uz katru nozari, ja riska analīzi veic, izmantojot izlases procedūras. Turklāt, ja eksporta deklarācijas pieņem iekšējā muitas iestāde, fiziskās aizstājējkontroles var veikt jebkura Kopienas izbraukšanas muitas iestāde (kas atrodas uz ārējās robežas).Kopš šo prasību ieviešanas 1990. gadā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 386/90[4] un 1994. gadā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 163/94[5] muitas organizācijas ir veikušas eksporta procedūru datorizāciju, reorganizāciju saistībā ar iekšējo tirgu atvēršanu un Savienības paplašināšanos un ir ieguvušas lielāku pieredzi kontroles regulu piemērošanā. Šie pilnveidojumi ir ietekmējuši eksporta un izbraukšanas muitas iestāžu skaitu, to darba organizāciju un zinātību.Lai gan visi muitas dienesti izmanto kādu riska pārvaldības metodi, tikai 7 no 27 dalībvalstīm veic riska analīzi atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 3122/94[6]. Lai uzlabotu riska analīzes izmantošanu un vienkāršotu fizisko pārbaužu un aizstājējkontroļu sadalījumu, tiek ierosināti šādi pasākumi.5 % fizisko pārbaužu katrā dalībvalstīRegulas (EEK) Nr. 386/90 3. panta 2. punktā noteikts, ka dalībvalstu iestādēm jāveic fiziska preču pārbaude, ievērojot pārbaudes normu 5 % katrā muitas punktā kalendārajā gadā un attiecībā uz vienu produktu nozari.Dažos gadījumos muitas iestādes vairs nav būtisks kritērijs gada pārbaužu normas noteikšanai. Dažās dalībvalstīs muitas iestāžu skaits ir samazinājies, kontroļu pārvaldība ir centralizēta un riska pārvaldības metožu izmantošana varētu izraisīt to, ka fiziskās preču pārbaudes proporcionāli attiecina uz visiem kompensējamo produktu eksportētājiem. Ņemot vērā šos apstākļus, dalībvalstis atzīmēja, ka efektīvu kontroļu noteikšanu nozarēs vai eksportētājiem, kur tās jāsadala pēc prioritātēm, apgrūtina prasība izvešanas muitas iestādes līmenī noteikt kontroles normu minimumu. Dažām iestādēm 5 % ir pārāk liels administratīvais slogs attiecībā uz nedaudzajiem eksportētājiem un pārvaldi, kamēr citās muitas iestādēs 5 % norma tikko apmierina patiesās kontroles vajadzības.Efektivitātes un vienkāršības labad un saskaņā ar budžeta izdevumu kontroles dalītās pārvaldības principu dalībvalstīm, kas veic riska analīzi atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 3122/94 ir jābūt izvēlei piemērot kontroles normu minimumu valsts līmenī, nevis izvešanas muitas punkta līmenī. Dalībvalstis, kas neveic šādu riska analīzi, nevarēs izmantot šo apvienoto kontroles normu, un tām joprojām būs juridiski saistoša kontroles norma katrā izvešanas muitas punktā. Dalībvalstis, kas veic minēto riska analīzi, bet dod priekšroku decentralizētai kontroles pārvaldībai, izmantojot saskaņotas juridiski saistošas normas, var joprojām izmantot juridiski saistošu kontroles normu minimumu katrā izvešanas muitas punktā.2007/0178 (CNS)PriekšlikumsPADOMES REGULAar ko groza Regulu (EEK) Nr. 386/90 par uzraudzību, ko eksporta laikā veic lauksaimniecības produktiem, kas saņem kompensācijas vai citas summasEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 37. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[7],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[8],tā kā:1.  Kopš stājusies spēkā Padomes Regula (EEK) Nr. 386/90[9], vairākas dalībvalstis reorganizējušas muitas iestādes, kas izraisījis ievērojamu muitas punktu skaita samazināšanos. Datorizēto muitas eksporta procedūru un centralizētas kontroles ieviešana samazinājusi izvešanas muitas punktu kā bāzes punktu nozīmi pārbaudes normu piemērošanai.2.  Turklāt riska pārvaldības metožu, tostarp riska analīzes, izmantošana attiecinātu fiziskās pārbaudes uz visiem eksportētājiem. Tomēr efektīvu kontroļu noteikšanu nozarēs vai eksportētājiem un to sadalīšanu pa prioritātēm apgrūtina prasība izvešanas muitas punkta līmenī noteikt kontroles normu minimumu. Tādēļ efektivitātes un vienkāršības labad un saskaņā ar dalītas vadības principu dalībvalstīm, kuras veic riska analīzi atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem, ir jābūt iespējai piemērot kontroles normu minimumu valsts līmenī nevis izvešanas muitas punkta līmenī.3.  Tādēļ Regula (EK) Nr. 386/90 ir attiecīgi jāgroza,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.1. pantsRegulu (EEK) Nr. 386/90 groza šādi.Regulas 3. panta 2. punktu papildina ar šādu trešo daļu:„Ja dalībvalsts piemēro otro daļu, tā var arī aizstāt 5 % normu katrā muitas punktā ar 5 % normu visā teritorijā. Ja dalībvalsts sāk piemērot šo daļu vai pārtrauc to piemērot, tā par to informē Komisiju.”.2. pantsŠī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsIETEKMES NOVĒRTĒJUMA VEIDLAPA PRIEKŠLIKUMA IETEKME UZ UZŅĒMĒJDARBĪBU, ĪPAŠI ŅEMOT VĒRĀ MAZOS UN VIDĒJOS UZŅĒMUMUS (MVU)Priekšlikuma nosaukumsRegulas projekts, ar ko groza Padomes 1990. gada 12. februāra Regulu (EEK) Nr. 386/90 par uzraudzību, ko eksporta laikā veic lauksaimniecības produktiem, kas saņem kompensācijas vai citas summasDokumenta atsauces numursCOM(2007) 489 galīgā redakcija 2007/0178 (CNS)PRIEKšLIKUMS1. Ņemot vērā subsidiaritātes principu, kāpēc šajā jomā ir vajadzīgs Kopienas regulējums un kādi ir tā galvenie mērķi?Priekšlikums neietekmē uzņēmējdarbību, jo tas paredz tikai pārkārtot fizisko un aizstājējkontroļu pārvaldību saistībā ar muitas iestāžu veikto eksporta kompensāciju.Šai jomā vajadzīgi Kopienas tiesību akti, lai pašreizējos kontroles noteikumus pielāgotu kontroles apstākļiem, kas dažās dalībvalstīs ir mainījušies.Galvenais mērķis ir vienkāršot centralizēto fizisko un aizstājējkontroļu sadali, ko veic muitas iestādes.Ietekme uz uzņēmējdarbību2. Ko ietekmēs priekšlikums?Tas neietekmēs uzņēmējdarbību.-  Kuras uzņēmējdarbības nozares?-  Cik lielus uzņēmumus (kāda ir mazo un vidējo uzņēmumu proporcija)?-  Vai ir kādi noteikti Kopienas ģeogrāfiskie apgabali, kuros atrodas šie uzņēmumi?3. Kas būs jādara uzņēmumiem, lai izpildītu šā priekšlikuma prasības?Uzņēmumiem izmaiņu nav.4. Kāda varētu būt priekšlikuma ekonomiskā ietekme-  uz nodarbinātību?-  uz ieguldījumiem un jaunu uzņēmumu izveidošanu?-  uz uzņēmumu konkurētspēju?Nav ietekmes.5. Vai priekšlikumā ir pasākumi, kuros ņemts vērā īpašais mazo un vidējo uzņēmumu stāvoklis (samazinātas vai atšķirīgas prasības utt.)?Nav ietekmes.Apspriešanās6. Minēt organizācijas, ar kurām priekšlikums tika apspriests, un šo organizāciju galvenos uzskatus.Vispārēja iepriekšēja apspriešanās ar tiem dalībvalstu tehniskajiem speciālistiem, kas ir Tirdzniecības mehānismu pārvaldības komitejas delegāti. Šie speciālisti sazinās ar eksportētāju organizācijām.Organizācijas atbildi nesniedza. Dalībvalstu speciālisti uzskatīja, ka kontroles normu centralizēšana labāk atbilstu modernizētajai datorizētajai muitas kontroles pārvaldībai. Tomēr, tā kā dažas (lielās) dalībvalstis vēlas turpināt decentralizēto kontroles pārvaldību, izmantojot saskaņotās kontroles normas katrā izvešanas muitas punktā, ir paredzēta iespēja izvēlēties centralizēto normu.[1] OV L 42, 16.2.1990., 6. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 163/94 (OV L 24, 29.1.1994., 2. lpp.).[2] OV L 24, 29.1.1994., 2. lpp.[3] OV L 94, 28.4.1970., 13. lpp, aizstāta ar 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1290/2005, OV L 209, 11.8.2005, 1. lpp.[4] OV L 42, 16.2.1990., 6. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 163/94 (OV L 24, 29.1.1994., 2. lpp.).[5] OV L 24, 29.1.1994., 2. lpp.[6] OV L 330, 21.12.1994., 31. lpp.[7] OV C […], […], […]. lpp.[8] OV C […], […], […]. lpp.[9] OV L 42, 16.2.1990., 6. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 163/94 (OV L 24, 29.1.1994., 2. lpp.).


				|

		52012PC0336

			Priekšlikums PADOMES REGULA, ar ko izveido mehānismu finansiālas palīdzības sniegšanai dalībvalstīm, kuru naudas vienība nav euro /* COM/2012/0336 final - 2012/0164 (APP) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
2002. gada 18.
februārī tika pieņemta Regula (EK) Nr. 332/2002, ar kuru
izveidoja Savienības finansiālās palīdzības
mehānismu. Regulas mērķis ir atvieglot ārējās
finansēšanas ierobežojumu dalībvalstīm, kurām ir
radušās vai kuras nopietni apdraud grūtības saistībā
ar maksājumu bilanci. Tā attiecas tikai uz tām
dalībvalstīm, kuru naudas vienība nav euro.
Nepieredzētā globālā krīze, kas skārusi pasauli
pēdējo gadu laikā, ir radījusi nopietnu kaitējumu
tautsaimniecības izaugsmei un finanšu stabilitātei un
izraisījusi dalībvalstu budžeta deficīta, maksājumu
bilances un parāda situācijas pasliktināšanos, liekot
vairākām dalībvalstīm meklēt finansiālo
palīdzību.
Ekonomiskās
un finansiālās krīzes kontekstā ir radīti jauni
palīdzības instrumenti, izveidojot Eiropas Finanšu stabilitātes
instrumentu (EFSI), Eiropas Finanšu stabilizācijas mehānismu (EFSM)
un drīzumā arī Eiropas Stabilizācijas mehānismu (ESM).
Tomēr pašreizējā regula vairs neatbilst šādai notikumu
attīstībai. Konkrēti, ar šiem finanšu stabilizācijas
mehānismiem ir izveidoti jauni piesardzības instrumenti, kas dod
iespēju sniegt finansiālu palīdzību euro zonas
dalībvalstīm. Spēkā esošās regulas
pārskatīšana ļaus dalībvalstīm, kas nav euro zonas
dalībnieces, izmantot līdzīgus finanšu instrumentus.
Turklāt tā ļaus papildināt spēkā esošo regulu,
ņemot vērā neseno ekonomiskās pārvaldības
nostiprināšanu un labāku ekonomikas un budžeta koordināciju, lai
nodrošinātu vienlīdzīgākus konkurences apstākļus
starp euro zonas dalībvalstīm un dalībvalstīm, kas nav euro
zonas dalībnieces. Visbeidzot, tai būtu jāpalielina arī
lēmumu pieņemšanas efektivitāte, vienkāršojot
procedūru regulas piemērošanai, izmantojot nevis divas, bet vienu
procedūras posmu.
2.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
Ar šo regulu
izveido mehānismu Savienības finansiālās
palīdzības sniegšanai, kuru var piešķirt dalībvalstij, kas
nav euro zonas dalībniece un kurai ir radušās grūtības vai
kurai tās draud saistībā ar maksājumu bilanci
(1. pants). Finansiālo palīdzību var sniegt aizdevuma
veidā vai piešķirot kredītlīniju ar kopējo
neatmaksāto summu, kas ierobežota līdz 50 miljardiem euro
(2. pants). Kredītlīnija var būt kredītlīnija
piesardzības pasākumu veidā (precautionary conditioned credit
line, PCCL), kura ir balstīta uz atbilstības
kritērijiem, vai kredītlīnija ar pastiprinātiem
nosacījumiem (enhanced conditions credit line, ECCL), kuras
pamatā ir atbilstības kritēriji un jauni politikas pasākumi
(4. pants).
Padome var nolemt piešķirt aizdevumu
pēc Komisijas ieteikuma (3. pants). Aizdevuma piešķiršana ir
atkarīga no tā, vai dalībvalsts pieņem
makroekonomiskās korekcijas programmu, kuras mērķis ir atjaunot
līdzsvarotu maksājumu bilances pozīciju un tās spēju
sevi pilnībā finansēt finanšu tirgos. Komisija saziņā
ar Eiropas Centrālo banku (ECB) un vajadzības gadījumā
Starptautisko Valūtas fondu (SVF) uzrauga makroekonomiskās korekcijas
programmas īstenošanas progresu, regulāri dodoties pārbaudes
komandējumos.
Lai nodrošinātu lielāku
pārredzamību un pārskatatbildību,
pārskatītajā regulā ir jauni noteikumi, kas uzlabos dialogu
par finansiālās palīdzības īstenošanu.
Konkrētāk, attiecīgā Eiropas Parlamenta komiteja var
piedāvāt dalībvalstij piedalīties viedokļu
apmaiņā par korekcijas programmas izpildes gaitu. Attiecīgās
dalībvalsts parlaments var uzaicināt Komisijas pārstāvjus
piedalīties viedokļu apmaiņā par makroekonomiskās
korekcijas programmas izpildes gaitu.
Padome nolemj
piešķirt PCCL vai ECCL pēc Eiropas Komisijas ieteikuma
(5. pants). PCCL ir pieejama tikai tām dalībvalstīm,
kuru ekonomikas un finanšu situācija joprojām ir pamatā stabila
un kuras atbilst saskaņotajam atbilstības kritēriju kopumam. ECCL
ir pieejama tām dalībvalstīm, kas neatbilst dažiem
atbilstības kritērijiem, kas nepieciešami, lai iegūtu PCCL,
bet kuru vispārējā ekonomikas un finanšu situācija ir
stabila. Turklāt attiecīgajām dalībvalstīm
jāpieņem korektīvi pasākumi. Tām būtu
jācenšas izpildīt atbilstības kritērijus, kuri tiek
uzskatīti par neizpildītiem, un nodrošināt līdzsvarotu
maksājumu bilances pozīciju, vienlaikus nodrošinot
pastāvīgu to atbilstības kritēriju ievērošanu, kas
tika uzskatīti par izpildītiem, kad kredītlīnija tika
piešķirta.
Dalībvalstij
piemēro pastiprinātu uzraudzību, ja tā saņem
finansiālo palīdzību piesardzības pasākumu veidā,
kas nodrošinātu ātru normālas situācijas atjaunošanos un
aizsargātu citas dalībvalstis pret iespējamu plašāku
negatīvu ietekmi (6. pants). Šī pastiprinātā
uzraudzība iekļauj plašāku Komisijas pieeju informācijai,
kas nepieciešama attiecīgās dalībvalsts ekonomiskās,
fiskālās un finansiālās situācijas ciešai
pārraudzībai un Komisijas regulārajiem ziņojumiem.
Dalībvalsts, kas tiek pastiprināti uzraudzīta, veic
pasākumus, kas vērsti uz ekonomisko grūtību potenciālo
avotu novēršanu.
Jaunajā
regulā arī tiek mēģināts saskaņot vairākas
svarīgas procesuālās darbības ar gaidāmo LESD
136. pantā balstīto regulu, kas vērsta uz
dalībvalstīm saspringtā finansiālā situācijā.
Mērķis ir nodrošināt pēc iespējas
vienlīdzīgākus konkurences apstākļus starp visām
ES programmas valstīm neatkarīgi no tā, vai tās pieder euro
zonai, vai ne. Pārskatītā regula paredz aizstāt
vairākus pārraudzības pasākumus saskaņā ar
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru
(DNP) un Eiropas pusgadu ar makroekonomiskās korekcijas programmu un
tās pārraudzību (7. un 9. pants). Ņemot vērā
makroekonomiskās korekcijas programmas visaptverošo raksturu, tā var
aizstāt dažas ekonomiskās un fiskālās uzraudzības
procedūras, kamēr ir spēkā korekcijas programma, lai
izvairītos no ziņošanas pienākumu dublēšanās.
Tādā pašā veidā ar pārskatīto regulu tiek
nodrošināta pārmērīgas nelīdzsvarotības
novēršanas procedūras (PNNP) apturēšana, ja dalībvalstij
piemēro makroekonomiskās korekcijas programmu (8. pants) un tai
nepieciešama uzraudzības noteikšana pēc palīdzības
sniegšanas dalībvalstīm, kas ir atmaksājušas mazāk
nekā 75 % no saņemtās finansiālās
palīdzības (15. pants).
Visbeidzot,
Eiropas Komisijai aizņēmumu un aizdevumu operācijas tiek
padarītas nedaudz elastīgākas, lai novērstu
iespējamās grūtības iegūt līdzekļus
sarežģītas finanšu tirgus situācijas gadījumā
(12. pants).
2012/0164 (APP)
Priekšlikums
PADOMES REGULA,
ar ko izveido mehānismu finansiālas
palīdzības sniegšanai dalībvalstīm, kuru naudas
vienība nav euro
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 352. pantu,
ņemot vērā Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
piekrišanu,
ņemot vērā Eiropas
Centrālās Bankas atzinumu,
saskaņā ar īpašu likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Saskaņā
ar Līguma 143. pantu Padome – pēc ieteikuma, ko Komisija sniedz
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju (EFK) – var
piešķirt savstarpēju finansiālu palīdzību
dalībvalstij, kurai ir radušās grūtības vai draud nopietnas
grūtības attiecībā uz maksājumu bilanci. Tā
attiecas tikai uz tām dalībvalstīm, kuru naudas vienība nav
euro (turpmāk "dalībvalstis, kas nav euro zonas
dalībnieces"). Tomēr šis noteikums nenosaka instrumentu, kas
būtu izmantojams paredzētās savstarpējās
finansiālās palīdzības piešķiršanai.
(2)       Nepieredzētā
globālā krīze, kas skārusi pasauli iepriekšējo
trīs gadu laikā, ir radījusi nopietnu kaitējumu
tautsaimniecības izaugsmei un finanšu stabilitātei un
izraisījusi dalībvalstu budžeta deficīta un parāda
situācijas spēcīgu pasliktināšanos, liekot
vairākām dalībvalstīm meklēt finansiālo
palīdzību.
(3)       Noteikumiem
attiecībā uz finansiālās palīdzības
piešķiršanu dalībvalstīm, kas nav euro zonas dalībnieces,
un attiecībā uz pārraudzību būtu jābūt
saskaņotiem ar tiem, kas ir piemērojami dalībvalstīm, kas
ir euro zonas dalībnieces, jo īpaši ar tiem, kas ir noteikti
Regulā par to euro zonas dalībvalstu ekonomiskās un budžeta
uzraudzības pastiprināšanu, kurās ir vai kuras apdraud finansiālās
stabilitātes grūtības, ar dažiem nepieciešamajiem
koriģējumiem, kuru mērķis ir ņemt vērā
atšķirības Līguma noteikumos, kas ir piemērojami
dalībvalstīm, kuru naudas vienība nav euro, un ierobežotāku
ekonomisku un finansiālu savstarpējo saistību. Komisijai,
piemēram, nebūtu jābūt iespējai piemērot
dalībvalstij pastiprinātu uzraudzību, ja attiecīgā
dalībvalsts nesaņem finansiālu palīdzību.
(4)       Finansiālās
palīdzības piešķiršanai būtu jābūt saistītai
ar attiecīgās dalībvalsts ekonomisko un fiskālo uzraudzību.
Šīs uzraudzības intensitātei būtu jābūt
samērīgai ar attiecīgās valsts finanšu grūtību
pakāpi, un tajā būtu jāņem vērā
saņemtās finansiālās palīdzības veids, kas var
būt gan tikai piesardzības pasākums, pamatojoties uz
atbilstības nosacījumiem, gan pilna makroekonomiskās korekcijas
programma, kurā paredzēti stingri politikas nosacījumi.
(5)       Dalībvalstij
būtu jāpiemēro pastiprināta uzraudzība, ja tā
saņem finansiālo palīdzību piesardzības pasākumu
veidā, kuru mērķis ir nodrošināt ātru normālas
situācijas atjaunošanos un aizsargāt citas dalībvalstis pret
iespējamu plašāku negatīvu ietekmi. Šai pastiprinātajai
uzraudzībai būtu jāiekļauj plašāku Komisijas pieeju
informācijai, kas nepieciešama attiecīgās dalībvalsts
ekonomiskās, fiskālās un finansiālās situācijas
ciešai pārraudzībai un regulārajiem ziņojumiem EFK.
(6)       Vēl
vairāk būtu jāpastiprina to dalībvalstu ekonomikas un
finanšu situācijas uzraudzība, kuras ir saņēmušas
aizdevumu. Tajā būtu jāietilpst makroekonomiskās korekcijas
programmas izveidei. Ņemot vērā šādas programmas
visaptverošo raksturu, citas ekonomiskās un fiskālās
uzraudzības procedūras būtu jāaptur, kamēr ir
spēkā šī programma, lai izvairītos no ziņošanas pienākumu
dublēšanās.
(7)       Lai
nodrošinātu lielāku pārredzamību un
pārskatatbildību, būtu jāparedz noteikumi, kas
veicinātu dialogu starp Eiropas Savienības institūcijām, jo
īpaši starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju, par šīs
finansiālās palīdzības īstenošanu.
(8)       Lēmumā
par dalībvalsts un tās makroekonomiskās korekcijas programmas neatbilstību
būtu jāparedz arī apturēt Savienības
līdzekļu maksājumus vai saistības, kā paredzēts
21. panta 6. punktā Regulā (ES) Nr. XXX, ar ko paredz
kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās
attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu,
Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas
Jūrlietu un zivsaimniecības fondu, uz kuriem attiecas vienotais
stratēģiskais satvars, un vispārīgus noteikumus par Eiropas
Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo
fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1083/2006.
(9)       Pilnvaras
pieņemt atsevišķus lēmumus, lai piemērotu šo regulu,
būtu jāīsteno Padomei, kā noteikts Līguma
143. panta 2. punktā.
(10)     Eiropas
uzraudzības iestāžu, kas izveidotas ar Regulām
(EK) Nr. 1093/2010, (EK) Nr. 1094/2010 un (EK)
Nr. 1095/2010, darbības jomai nav jāpārkāpj robežas,
kas noteiktas katras minētās regulas 1. pantā.
(11)     Šīs
regulas, ar ko paredz noteikumus Savienības finansiālās
palīdzības piešķiršanai dalībvalstīm, kas nav euro
zonas dalībnieces, pieņemšanai Līgums paredz vienīgi
tās pilnvaras, kas noteiktas 352. pantā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets un darbības
joma
1.           Ar šo regulu izveido
mehānismu Savienības finansiālās palīdzības
sniegšanai, kuru saskaņā ar Līguma 143. pantu var
piešķirt dalībvalstij, kurai ir grūtības vai kuru nopietni
apdraud grūtības saistībā ar tās maksājumu
bilanci.
2.           Šī regula attiecas uz
tām dalībvalstīm, kuru naudas vienība nav euro.
2. pants
Savienības
finansiālā palīdzība
1.           Savienības
finansiālā palīdzība var būt šāda:
(a)
aizdevums;
(b)
kredītlīnija piesardzības
pasākumu veidā (PCCL), kura ir balstīta uz
atbilstības kritērijiem; vai
(c)
kredītlīnija ar pastiprinātiem
nosacījumiem (ECCL), kura ir balstīta uz atbilstības
kritērijiem un jauniem politikas pasākumiem.
2.           Tālab Komisija ir
pilnvarota Eiropas Savienības vārdā slēgt
aizņēmuma līgumus kapitāla tirgos vai ar finanšu
iestādēm.
3.           Kopējā aizdevuma
vai kredītlīniju summa, ko saskaņā ar šo regulu var
piešķirt dalībvalstīm, nepārsniedz 50 miljardus eiro
pamatkapitāla.
4.           Ja dalībvalsts
vēršas ārpus Savienības pēc tādas finansiālas
palīdzības, kura saistīta ar ekonomikas politikas
nosacījumiem, tad attiecīgā dalībvalsts vispirms apspriežas
ar Komisiju. Komisija izskata, kādas ir iespējas saskaņā ar
Savienības finansiālās palīdzības mehānismu, un
pārbauda plānotās ekonomikas politikas nosacījumu
saderību ar pasākumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz
Līguma 121. un 126. pantu, un visiem tiem tiesību aktiem, kas
pieņemti uz minēto pantu pamata. Komisija informē EFK par
konstatētajiem faktiem.
3. pants
Aizdevumu piešķiršanas
nosacījumi un procedūra
1.           Dalībvalsts, kas
vēlas saņemt aizdevumu, paziņo par to Komisijai, Eiropas
Centrālajai bankai (ECB) un EFK.
2.           Komisija saziņā ar
ECB un, kad vien iespējams, ar SVF novērtē
vispārējās valdības parāda ilgtspēju un
attiecīgo dalībvalstu pašreizējās vai potenciālās
finanšu vajadzības un nosūta šo novērtējumu EFK.
3.           Attiecīgā
dalībvalsts, vienojoties ar Komisiju, kas darbojas saziņā ar ECB
un, kad vien iespējams, ar SVF, sagatavo projektu makroekonomiskās
korekcijas programmai, kurā ir ietvertas politikas prasības un kuras
mērķis ir atjaunot līdzsvarotu maksājumu bilances
pozīciju un tās spēju sevi pilnībā finansēt
finanšu tirgos. Makroekonomiskās korekcijas programmas projektā
pienācīgi ņem vērā ieteikumus, kas adresēti
attiecīgajai dalībvalstij saskaņā ar Līguma 121., 126.
un 148. pantu, un šīs dalībvalsts darbības šo ieteikumu
īstenošanai un izvirza mērķi paplašināt, nostiprināt
un padziļināt prasītos politikas pasākumus.
4.           Padome ar kvalificētu
balsu vairākumu Komisijas ieteikuma var nolemt piešķirt aizdevumu
attiecīgajai dalībvalstij un šādā gadījumā
apstiprina makroekonomiskās korekcijas programmu, kas saistīta ar šo
aizdevumu.
5.           Lēmumā par
aizdevuma piešķiršanu ir ietverta summa, maksimālais vidējais
atmaksas termiņš, cenu noteikšanas metodoloģija, maksimālais
maksājumu skaits, aizdevuma spēkā esības termiņš,
galvenie ekonomikas politikas nosacījumi un citi sīki
izstrādāti noteikumi, kas nepieciešami palīdzības īstenošanai.
6.           Komisija un
attiecīgā dalībvalsts noslēdz saprašanās memorandu
(turpmāk "SM"), kurā izklāstīta
makroekonomiskās korekcijas programma. Komisija dara zināmu šo
saprašanās memorandu Eiropas Parlamentam un Padomei.
7.           Komisija saziņā ar
Eiropas Centrālo banku (ECB) un vajadzības gadījumā ar
Starptautisko Valūtas fondu (SVF) pārrauga makroekonomiskās
korekcijas programmas īstenošanas progresu, regulāri dodoties
pārbaudes komandējumos. Tā informē EFK reizi ceturksnī.
Attiecīgā dalībvalsts pilnībā sadarbojas ar Komisiju un
ECB. Tā jo īpaši sniedz Komisijai un ECB visu informāciju, ko
Komisija un ECB uzskata par nepieciešamu programmas pārraudzībai.
Attiecīgajai dalībvalstij ir arī pienākumi, kas
paredzēti 6. panta 2. punktā.
8.           Komisija — saziņā
ar ECB un, kad vien iespējams, ar SVF — kopā ar attiecīgo
dalībvalsti izskata izmaiņas, kas var būt vajadzīgas
tās makroekonomiskās korekcijas programmā. Padome ar
kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas ieteikuma apstiprina
jebkādas izmaiņas, kas veicamas minētajā programmā.
9.           Ja, veicot
7. punktā minēto pārraudzību, tiek atklātas
būtiskas novirzes no makroekonomiskās korekcijas programmas, tad
Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma
var nolemt, ka attiecīgā dalībvalsts neatbilst
saskaņotajiem finansiālās palīdzības noteikumiem.
Savienības finansiālās palīdzības izmaksa
saskaņā ar šo regulu tiek apturēta.
10.         Vēlākais sešus
mēnešus pēc tam, kad pieņemts 9. punktā
paredzētais lēmums, Padome ar kvalificētu balsu vairākumu
pēc Komisijas priekšlikuma var nolemt atjaunot izmaksu, ja tā
uzskata, ka attiecīgā dalībvalsts atbilst saskaņotajiem
finansiālās palīdzības noteikumiem. Ja šāds
lēmums nav pieņemts šajā termiņā, turpmāka
Savienības finansiālās palīdzības izmaksa
saskaņā ar šo regulu netiks veikta.
11.         Ja attiecīgajai
dalībvalstij ir nepietiekamas administratīvās spējas vai
nopietnas grūtības īstenot tās programmu, tā
vēršas pēc tehniskās palīdzības pie Komisijas, kura
kopīgi ar dalībvalstīm un citām Savienības
iestādēm un/vai attiecīgajām starptautiskajām
organizācijām var izveidot ekspertu grupas. Tehniskā
palīdzība var ietvert pastāvīgā pārstāvja un
tehnisko darbinieku norīkošanu, kas konsultētu varas iestādes
par korekcijas programmas īstenošanu.
12.         Attiecīgā Eiropas
Parlamenta komiteja var piedāvāt dalībvalstij piedalīties
viedokļu apmaiņā par korekcijas programmas izpildes gaitu.
13.         Attiecīgās
dalībvalsts parlaments var uzaicināt Komisijas pārstāvjus
piedalīties viedokļu apmaiņā par makroekonomiskās
korekcijas programmas izpildes gaitu.
4. pants
Kredītlīniju
piešķiršanas nosacījumi
1.           PCCL ir pieejama tikai
tām dalībvalstīm, kuru ekonomiskā un finansiālā
situācija joprojām ir pamatā stabila. Tiks veikts vispārējs
novērtējums par to, vai dalībvalsts atbilst PCCL saņemšanas
nosacījumiem, un par pamatu tiks izmantoti šādi atbilstības
kritēriji:
(a)
Padomes ieteikumu un Padomes lēmumu, kas
pieņemti, pamatojoties uz Līguma 121. un 126. pantu,
ievērošana. Dalībvalstīm, kurās notiek
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra,
joprojām ir pieejama PCCL ar nosacījumu, ka tās
pilnībā ievēro Padomes ieteikumus saskaņā ar
Līguma 126. panta 7. punktu;
(b)
ilgtspējīgs vispārējās
valdības parāds;
(c)
saistību izpilde saskaņā ar
pārmērīgas nelīdzsvarotības novēršanas
procedūru (PNNP). Valstīm, kurās notiek PNNP, joprojām ir
pieejama PCCL, ja ir pierādīts, ka tās ir
apņēmušās novērst Padomes konstatēto
nelīdzsvarotību;
(d)
rezultātu izklāsts attiecībā uz
piekļuvi kapitāla tirgiem ar pieņemamiem noteikumiem;
(e)
ilgtspējīga ārējā
pozīcija;
(f)
nav banku maksātspējas problēmu, kas
radītu sistēmiskus draudus banku sistēmas stabilitātei.
2.           ECCL ir pieejama
tām dalībvalstīm, kas neatbilst dažiem nepieciešamajiem
atbilstības kritērijiem, lai iegūtu PCCL, bet kuru
vispārējā ekonomikas un finanšu situācija ir stabila.
Attiecīgā dalībvalsts pēc apspriešanās ar Komisiju un
ECB sagatavo korektīvus pasākumus, kuru mērķis ir:
(a)
izpildīt 1. punktā minētos
atbilstības kritērijus, kas tiek uzskatīti par
neizpildītiem; un
(b)
nodrošināt pastāvīgu citu
1. punktā minēto atbilstības kritēriju
ievērošanu.
5. pants
Kredītlīniju piešķiršanas procedūra
1.           Dalībvalsts, kas
vēlas, lai tai piešķirtu kredītlīniju, paziņo par to
Komisijai, ECB un EFK.
2.           Komisija saziņā ar
ECB un, kad vien iespējams, ar SVF novērtē
vispārējās valdības parāda ilgtspēju un
attiecīgo dalībvalstu pašreizējās vai potenciālās
finanšu vajadzības un nosūta šo novērtējumu EFK.
3.           Komisija saziņā ar
ECB novērtē, vai attiecīgā dalībvalsts atbilst
4. pantā minētajiem nosacījumiem attiecībā uz PCCL
vai ECCL pieejamību.
4.           Padome ar kvalificētu
balsu vairākumu pēc Komisijas ieteikuma nolemj piešķirt PCCL
vai ECCL uz sākotnēju viena gada laikposmu. Lēmumā
piešķirt kredītlīniju ir ietverta summa, kredītlīnijas
pieejamības likme, cenas, kas piemērojamas līdzekļu
atbrīvošanai, spēkā esības termiņš, izmantotā
aizdevuma maksimālais vidējais atmaksas termiņš un citi
noteikumi, kas nepieciešami palīdzības īstenošanai.
Lēmumā par ECCL piešķiršanu ietver arī aprakstu par
korektīviem pasākumiem, kas tiks veikti saskaņā ar
4. panta 2. punktu.
5.           Komisija un
attiecīgā dalībvalsts noslēdz SM, kurā ir
izklāstīti nosacījumi saistībā ar
kredītlīniju.
6.           Pēc attiecīgās
dalībvalsts pieprasījuma Komisija var divreiz nolemt atjaunot
kredītlīniju, katru reizi uz sešiem mēnešiem, pēc EFK
informēšanas par novērtējumu par atbilstības kritēriju
ievērošanu.
7.           Ja kredītlīnija ir
piešķirta, Komisija pārrauga, vai tiek nodrošināta pastāvīga
atbilstības kritēriju ievērošana, un reizi trijos mēnešos
informē EFK par konstatētajiem faktiem. Komisija atkārtoti
novērtē kredītlīnijas piemērotību, ja tā
tiek izmantota. Ja, pamatojoties uz novērtējumu, Komisija secina, ka
kredītlīnija vairs nav lietderīga attiecīgās
dalībvalsts grūtību risināšanai, Padome, rīkojoties
saskaņā ar Komisijas ieteikumu, var nolemt izbeigt
kredītlīnijas pieejamību un ieteikt attiecīgajai dalībvalstij
iesniegt aizdevuma pieprasījumu saskaņā ar 3. pantā
noteikto procedūru.
8.           Ja tiek piešķirta ECCL
vai izmantota PCCL, kredītlīnijas pieejamības
periodā dalībvalstīm piemēro pastiprinātu
uzraudzību saskaņā ar 6. pantu.
6. pants
Pastiprināta
uzraudzība
1.           Dalībvalsts, kurai
piemēro pastiprinātu uzraudzību, apspriežoties un sadarbojoties
ar Komisiju, kas rīkojas saziņā ar ECB, Eiropas uzraudzības
iestādēm (EUI), Eiropas Sistēmisko risku kolēģiju
(ESRK) un vajadzības gadījumā SVF, pieņem pasākumus,
kuru mērķis ir nodrošināt līdzsvarotu maksājumu
bilances pozīciju un izvairīties no jebkādām
turpmākajām problēmām saistībā ar tirgus
finansējumu.
2.           Pēc Komisijas
pieprasījuma dalībvalsts, kurai piemēro pastiprinātu
uzraudzību,
(a)
prasītajā biežumā sniedz Komisijai,
ECB un attiecīgajām EUI detalizētu informāciju par
norisēm valsts finanšu sistēmā. Komisija, ECB un
attiecīgā(-s) EUI ievēro konfidencialitāti
attiecībā uz saņemto detalizēto informāciju;
(b)
attiecīgās(-o) EUI
pārraudzībā veic stresa testus vai jutīguma analīzes,
ko noteikusi Komisija un ECB saziņā ar attiecīgo(-ajām) EUI
un ESRK un kas vajadzīgi, lai novērtētu finanšu nozares
spēju pretoties dažādiem makroekonomiskajiem un finanšu
satricinājumiem, un detalizēti informē visas minētās
iestādes par rezultātiem;
(c)
attiecīgās(-o) EUI veikta īpaša
izvērtējuma ietvaros tiek regulāri novērtēta
attiecībā uz tās iespējām īstenot banku sektora
uzraudzību;
(d)
paziņo visu informāciju, kas
saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu Nr. 1176/2011
par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību, vajadzīga, lai pārraudzītu makroekonomisko
nelīdzsvarotību;
(e)
veic un sniedz pārskatu par visaptverošu
neatkarīgu revīziju vispārējās valdības sektora
finansēs, to veicot saziņā ar valsts augstākajām
revīzijas iestādēm, ar mērķi novērtēt
publiskā sektora finanšu pārskatu uzticamību, pilnīgumu un
precizitāti pārmērīga budžeta deficīta procedūras
nolūkiem. Šajā kontekstā Komisija (Eurostat)
novērtē to datu kvalitāti, ko saskaņā ar Regulu
(EK) Nr. 679/2010 iesniegusi attiecīgā dalībvalsts;
(f)
sniedz papildu informāciju, kas ļauj
pārraudzīt progresu pārmērīga budžeta deficīta
novēršanā, ja uz dalībvalsti attiecas Padomes lēmums
saskaņā ar Līguma 126. panta 6. punktu.
3.           Dalībvalsts, kam
piemēro pastiprinātu uzraudzību,
(a)
nekavējoties veic visaptverošu
novērtējumu par budžeta izpildi gada laikā vispārējās
valdības sektorā un tās apakšsektoros. Finanšu riski, kas
saistīti ar valdībai piederošām struktūrām un
valdības līgumiem, arī iekļaujami
novērtējumā tiktāl, ciktāl tie var ietekmēt
pārmērīgu budžeta deficītu. Šā novērtējuma
rezultātu nosūta Komisijai un EFK;
(b)
regulāri ziņo Komisijai un EFK par
vispārējo valdību un tās apakšsektoriem, budžeta izpildi
gada laikā, budžeta ietekmi uz diskrecionārajiem pasākumiem
attiecībā uz ienākumiem un izdevumiem, valdības
ienākumu un izdevumu mērķa apjomiem, kā arī informāciju
par mērķu sasniegšanai pieņemtajiem pasākumiem un to veidu.
Pārskats ir publiski pieejams.
4.           Komisija saziņā ar
ECB un vajadzības gadījumā EUI un SVF veic regulārus
pārskata komandējumus dalībvalstī, kurai piemēro
uzraudzību, lai pārbaudītu rezultātus, kas gūti,
īstenojot 1., 2. un 3. punktā minētos pasākumus.
Tā reizi trijos mēnešos ziņo EFK par konstatētajiem faktiem
un jo īpaši novērtē, vai ir vajadzīgi turpmāki pasākumi.
Šie pārskata komandējumi aizstāj Padomes Regulas (EK)
Nr. 1467/97 10.a panta 2. punktā paredzēto
pārraudzību klātienē.
5.           Ja, pamatojoties uz
4. punktā paredzēto novērtējumu, ir secināts, ka
vajadzīgi turpmāki pasākumi un attiecīgās
dalībvalsts finansiālā situācija būtiskā
mērā nelabvēlīgi ietekmē Savienības finanšu
stabilitāti, Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc
Komisijas priekšlikuma var ieteikt attiecīgajai dalībvalstij iesniegt
aizdevuma pieprasījumu saskaņā ar 3. pantā noteikto
procedūru. Ieteikums un ar tā pieņemšanu saistītais
sagatavošanas darbs uzskatāms par konfidenciālu, ja vien Padome
nenolemj ieteikumu publiskot.
6.           Ja saskaņā ar
5. pantu pieņemtais ieteikums tiek publiskots,
(a)
attiecīgā Eiropas Parlamenta komiteja var
attiecīgajai dalībvalstij piedāvāt piedalīties
viedokļu apmaiņā;
(b)
attiecīgās dalībvalsts parlaments
var uzaicināt Komisijas pārstāvjus piedalīties
viedokļu apmaiņā.
7. pants
Atbilstība
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai
1.           Uzskatāms, ka
makroekonomiskās korekcijas programma un izmaiņas tajā
saskaņā ar šīs regulas 3. panta 4. un 8. punktu
aizstāj konverģences programmas iesniegšanu, kas paredzēta
Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 8. pantā.
2.           Ja uz attiecīgo
dalībvalsti attiecas ieteikums saskaņā ar Līguma
126. panta 7. punktu par pārmērīga budžeta
deficīta novēršanu,
(a)
uzskatāms, ka šīs regulas 3. panta
4. un 8. punktā paredzētā makroekonomiskās korekcijas
programma attiecīgā gadījumā aizstāj arī
ziņojumus, kas paredzēti Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97
3. panta 4.a punktā;
(b)
uzskatāms, ka šīs regulas
3. pantā paredzētās makroekonomiskās korekcijas
programmas gada budžeta mērķi aizstāj gada budžeta
mērķus, kas atbilstīgi Līguma 126. panta
7. punktam sniegtajā ieteikumā paredzēti saskaņā
ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punktu;
(c)
uzskatāms, ka šīs regulas 3. panta
7. punktā paredzētā pārraudzība aizstāj
pārraudzību, kas paredzēta Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97
10. panta 1. punktā un 10.a pantā, un
pārraudzību, kas pamato jebkura Regulas (EK) Nr. 1467/97
4. panta 2. punktā paredzētā lēmuma
pieņemšanu.
8. pants
Atbilstība
makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas
procedūrai
Regulas (ES) Nr. 1176/2011
īstenošanu aptur attiecībā uz dalībvalstīm, kurām
piemēro makroekonomiskās korekcijas programmu, ko apstiprinājusi
Padome saskaņā ar šīs regulas 3. pantu. Šo apturēšanu
piemēro, kamēr ir spēkā makroekonomiskās korekcijas
programma.
9. pants
Atbilstība Eiropas
ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadam
Uzskatāms, ka šīs regulas
3. pantā paredzētā pārraudzība aizstāj
Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada uzraudzību un
novērtēšanu atbilstīgi 2.a pantam Regulā (EK)
Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas
politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu.
10. pants
Aizdevuma izmaksa
1.           Aizdevumu parasti
izmaksā pa daļām.
2.           Neskarot 3. panta
9. punktu, Komisija lemj par maksājumu atbrīvošanu, pamatojoties
uz pārraudzību, kas noteikta 3. panta 7. punktā.
11. pants
Kredītlīnijas
līdzekļu atbrīvošana
1.           Attiecīgā
dalībvalsts vismaz 45 dienas iepriekš informē Komisiju par savu
nodomu izmantot līdzekļus no savas kredītlīnijas.
Lēmumā, kas minēts 5. panta 5. punktā, nosaka sīki
izstrādātus noteikumus.
2.           Pamatojoties uz
pārraudzību, kas paredzēta 5. panta 7. punktā un
6. panta 4. punktā, Komisija lemj par līdzekļu
atbrīvošanu.
12. pants
Aizņemšanās un
aizdošanas darbības
1.           Aizņemšanās un
aizdošanas darbības, kas minētas 2. pantā, veic euro.
2.           Attiecīgā
dalībvalsts un Komisija savstarpēji vienojas par nosacījumiem
attiecībā uz secīgajiem maksājumiem, ko Savienība veic
saskaņā ar finansiālās palīdzības mehānismu.
3.           Tiklīdz Padome ir
pieņēmusi lēmumu par aizdevumu, Komisija ir pilnvarota
aizņemties kapitāla tirgos vai finanšu iestādēs
vispiemērotākajā laikā starp plānotajām aizdevuma
izmaksas reizēm, lai optimizētu finansējuma izmaksas un
saglabātu savu reputāciju kā Savienības emitents finanšu
tirgos. Piesaistītos, bet vēl neizmaksātos līdzekļus
visu laiku glabā speciālā naudas vai vērtspapīru
kontā, kuru pārvalda saskaņā ar noteikumiem, ko
piemēro ārpusbudžeta darbībām, un tos nevar izmantot
nekādam citam mērķim, kā tikai tam, lai sniegtu
dalībvalstīm finansiālu palīdzību saskaņā ar
šo finanšu mehānismu.
4.           Ja kāda dalībvalsts
saņem aizdevumu, kam ir paredzēta iespēja veikt atmaksāšanu
pirms termiņa, un pieņem lēmumu izmantot šo iespēju,
Komisija veic vajadzīgos pasākumus.
5.           Pēc attiecīgās
dalībvalsts lūguma un ja apstākļi un aizdevuma līgums
ļauj samazināt aizdevuma procentu likmi, Komisija var refinansēt
visu tās sākotnējo aizdevumu vai tā daļu vai
pārstrukturēt atbilstīgos finanšu nosacījumus.
6.           Komisija informē EFK par
5. punktā minēto darbību norisi.
13. pants
Izmaksas
Visas Savienības izmaksas, kas rodas
katras darbības apstiprināšanā un īstenošanā, sedz
attiecīgā dalībvalsts.

14. pants
Aizdevumu
pārvaldība
1.           Komisija nosaka
vajadzīgos pasākumus aizdevumu pārvaldībai ar ECB.
2.           Attiecīgā
dalībvalsts atver īpašu kontu valsts centrālajā bankā,
lai pārvaldītu no Savienības saņemto finansiālo palīdzību.
Tā pārskaita pamatsummu un aizdevuma procentus ECB kontā
četrpadsmit TARGET2 darbdienu laikā pirms attiecīgā
maksājuma termiņa.
3.           Neskarot Eiropas
Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas
Statūtu 27. pantu, Eiropas Revīzijas palātai ir
tiesības veikt jebkādas finanšu kontroles vai revīziju
attiecīgajā dalībvalstī, kuras tā uzskata par
vajadzīgām saistībā ar minētās palīdzības
pārvaldību. Komisijai, tostarp Eiropas Birojam krāpšanas
apkarošanai, jo īpaši ir tiesības nosūtīt savus
ierēdņus vai pienācīgi pilnvarotus pārstāvjus,
lai attiecīgajā dalībvalstī veiktu tehniskas vai finanšu
kontroles vai revīziju, ko tā uzskata par vajadzīgām
saistībā ar minēto palīdzību.
15. pants
Uzraudzība pēc
palīdzības sniegšanas
1.           Dalībvalstij, kas
saskaņā ar šo regulu ir saņēmusi Savienības
finansiālo palīdzību, piemēro uzraudzību pēc
palīdzības sniegšanas, kamēr nav atmaksāti minimālie
75 % no finansiālās palīdzības pamatsummas. Padome ar
kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma
drīkst pagarināt pēc palīdzības sniegšanas
veicamās uzraudzības ilgumu.
2.           Dalībvalstij, kurai
piemēro uzraudzību pēc palīdzības sniegšanas, ir
arī pienākumi, kas paredzēti 6. panta 2. punktā.
3.           Komisija saziņā ar
ECB regulāri veic pārskata komandējumus dalībvalstī,
kurai piemēro uzraudzību pēc palīdzības sniegšanas,
lai novērtētu tās ekonomisko, fiskālo un finansiālo
stāvokli. Tā katru pusgadu ziņo EFK par konstatētajiem
faktiem un jo īpaši novērtē, vai ir vajadzīgi
korektīvi pasākumi.
4.           Padome ar kvalificētu
balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma var ieteikt
dalībvalstij, kurai piemēro uzraudzību pēc
palīdzības sniegšanas, pieņemt korektīvus pasākumus.
16. pants
Atcelšana
Ar šo atceļ Regulu (EK)
Nr. 332/2002. Uz palīdzību, kas sniegta, pamatojoties uz
minēto regulu, attiecas tās noteikumi, kamēr nav beidzies
pieejamības periods un ir palikušas nenomaksātas summas.
17. pants
Pārejas noteikums
15. pantu nepiemēro tām
dalībvalstīm, uz kurām šīs regulas spēkā
stāšanās dienā jau attiecas pēc programmas darbības
beigām veicamā uzraudzība pēc finansiālās
palīdzības saņemšanas saskaņā ar Regulu (EK)
Nr. 332/2002.
18. pants
Stāšanās
spēkā
Šī regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši
piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007PC0075

Priekšlikums Padomes regula ar ko Bulgārijai un Rumānijai piešķir atkāpes no dažiem Regulas (EK) Nr. 2371/2002 noteikumiem par zvejas flotēm noteiktajiem robežlīmeņiem  /* COM/2007/0075 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 28.2.2007COM(2007) 75 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES REGULAar ko Bulgārijai un Rumānijai piešķir atkāpes no dažiem Regulas (EK) Nr. 2371/2002 noteikumiem par zvejas flotēm noteiktajiem robežlīmeņiem(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSIr jāizdara daži pielāgojumi kopējās zivsaimniecības politikas aquis , lai šie tiesību akti būtu piemērojami Bulgārijai un Rumānijai.Pievietotais priekšlikums Padomes regulai ir tehniska rakstura pielāgojums.Pievienošanās līguma 4. panta 3. punkts paredz, ka Padome vai Komisija var pieņemt pirmspievienošanās pasākumus, kas cita starpā minēti Pievienošanās akta 56. pantā. Šie pasākumi stājas spēkā, vienīgi stājoties spēkā šim Līgumam, un to spēkā stāšanās diena ir šā Līguma spēkā stāšanās diena.Pievienošanās akta 56. pants paredz, ka Padome vai Komisija pirms jauno dalībvalstu pievienošanās var pielāgot tos aktus, kas jāpielāgo sakarā ar šo pievienošanos, ja vajadzīgie pielāgojumi nav paredzēti Pievienošanās aktā vai tā pielikumos. Šādus pielāgojumus piemēro no pievienošanās dienas.Tā kā Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 12. pantā minētie robežlīmeņi zvejas flotēm ir to mērķu summa, kuri katram flotes segmentam noteikti Vairākgadu virzības programmās 1997.–2002. gadam, nav lietderīgi šādus robežlīmeņus noteikt tām dalībvalstīm, kas pievienojušās Kopienai pēc tam, kad beidzies programmas darbības termiņš.PriekšlikumsPADOMES REGULAar ko Bulgārijai un Rumānijai piešķir atkāpes no dažiem Regulas (EK) Nr. 2371/2002 noteikumiem par zvejas flotēm noteiktajiem robežlīmeņiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās līgumu[1],ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu un jo īpaši tā 56. pantu,tā kā:1.  Padomes 2002. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku[2] 12. pantā paredzēts, ka nosakāmie robežlīmeņi katras dalībvalsts flotei ir to mērķu summa, kuri katram flotes segmentam noteikti Vairākgadu virzības programmā 1997.–2002. gadam.2.  Bulgārijai un Rumānijai nav Regulas (EK) Nr. 2371/2002 12. pantā noteikto mērķu.3.  Zvejas kapacitātes robežlīmeņus jaunajām dalībvalstīm varētu noteikt, pamatojoties uz to flotes kapacitāti pievienošanās dienā. Tomēr šādā gadījumā Regulas (EK) Nr. 2371/2002 11. panta 2. un 4. punktā noteiktās saistības būtu pārmērīgas, jo daļēji sakristu ar tām, kas izriet no minētās regulas 13. pantā paredzētā iekļaušanas/izslēgšanas režīma.4.  Bulgārijas un Rumānijas zvejas flotu zvejas kapacitāte pievienošanās dienā būs pamatā iekļaušanas/izslēgšanas režīma piemērošanai, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 2371/2002 13. pantā.5.  Tāpēc nav lietderīgi attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm noteikt Regulas (EK) Nr. 2371/2002 12. pantā paredzētos robežlīmeņus vai tām piemērot minētās regulas 11. panta 2. un 4. punktu, jo tas nekādi neietekmētu jauno dalībvalstu flotes pārvaldību.6.  Tādējādi Bulgārijai un Rumānijai jāpiešķir atbrīvojumi no šiem Regulas (EK) Nr. 2371/2002 noteikumiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.1. pantsRegulas (EK) Nr. 2371/2002 11. panta 2. un 4. punktu un 12. pantu atkāpes veidā nepiemēro Bulgārijai un Rumānijai.2. pantsŠī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .To piemēro no 2007. gada 1. janvāra.Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājs [1] OV L 157, 21.6.2005., 11. lpp.[2] OV L 358, 31.12.2002, 59. lpp.