				|

		52011PC0395

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par zinātniskās un tehnoloģiskās sadarbības nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību, no vienas puses, un Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku, no otras puses /* COM/2011/0395 galīgā redakcija - 2011/0175 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu
nolīgums (turpmāk "asociācijas nolīgums"), ar ko
izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to
dalībvalstīm, no vienas puses, un Alžīrijas Tautas Demokrātisko
Republiku (turpmāk "Alžīrija"), no otras puses, tika
parakstīts 2002. gada 22. aprīlī. Nolīguma
50. panta d) punktā minēts, ka zinātniskā un
tehnoloģiskā sadarbība ir joma, kas izraisa īpašu interesi
un piedāvā īpašas iespējas, un 51. panta a) punktā
noteikts, ka jāizveido pastāvīga saikne starp nolīguma pušu
zinātnes aprindām.
Eiropas kaimiņattiecību
politikā, kas definē attiecības starp Eiropas Savienību un
tās kaimiņvalstīm un kurā Alžīrija nav iekļauta,
izveidoti jauni attiecību principi asociācijas nolīgumu ieviešanai.
Komisijas 2004. gada 12. maija paziņojumā – COM(2004) 373
galīgā redakcija – zinātniskā un tehnoloģiskā
sadarbība, pētniecība un attīstība
attiecībās ar Vidusjūras valstīm definētas kā
prioritātes. Eiropas kaimiņattiecību politikas
stratēģijas (2007–2013) dokumentā zinātniskā
pētniecība nodēvēta par būtisku elementu, kas veicina
zināšanu sabiedrības izveidi un bezdarba līmeņa
samazināšanos, pieaugot ekonomikas atvērtībai.
Alžīrijas iestādes 2006. gada 30.
maija vēstulē apliecināja ieinteresētību uzsākt
sarunas par zinātniskās un tehnoloģiskās sadarbības
nolīgumu starp EK un Alžīriju. Eiropas Komisija 2007. gada 8.
janvāra vēstulē piekrita ierasties izpētes un
novērtējuma vizītē Alžīrijā saistībā ar
sarunām par sadarbības nolīgumu. Sagatavošanās sarunas
norisinājās 2008. gadā. Pēc Komisijas priekšlikuma Padome
2009. gada 16. novembrī pilnvaroja Komisiju Eiropas Kopienas
vārdā risināt sarunas ar Alžīrijas Tautas Demokrātisko
Republiku par zinātniskās un tehnoloģiskās sadarbības
nolīguma noslēgšanu un sniedza atbilstīgus sarunu
norādījumus.
Sarunu rezultātā ir sagatavots pielikumā pievienotais
nolīguma projekts, kas parafēts 2010. gada
14. oktobrī.
Nolīguma noslēgšana par
sadarbību zinātnes un tehnoloģiju jomā kalpos
Savienības un Alžīrijas abpusējām interesēm,
līdzko tas dos iespēju turpināt un pastiprināt
attiecīgo sadarbību ar šo valsti. Šī sadarbība
veicinās Alžīrijas un visa reģiona attīstību un
konkurētspēju, kā arī palīdzēs izveidot
ciešākas saites starp abām pusēm Eiropas Savienības
interesēs. Zinātniskās un tehnoloģiskās
sadarbības nolīgums būtu vispiemērotākais instruments
sadarbības pastiprināšanai un Alžīrijas līdzdalībai
programmā, kā arī dialoga intensificēšanai zinātnes un
tehnoloģiju jomā.
Ņemot vērā iepriekšminēto,
Komisija aicina Padomi:
–
noslēgt starp Eiropas Savienību, no
vienas puses, un Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku, no otras
puses, nolīgumu par zinātnisko un tehnoloģisko sadarbību;
–
paziņot Alžīrijas iestādēm, ka
Eiropas Kopiena ir pabeigusi procedūras, kas vajadzīgas, lai Nolīgums
stātos spēkā.
2.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
Līguma par Eiropas Savienības
darbību 186. pants un 218. panta 6. punkts.
2011/0175 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS
par zinātniskās un
tehnoloģiskās sadarbības nolīguma noslēgšanu starp
Eiropas Savienību, no vienas puses, un Alžīrijas Tautas
Demokrātisko Republiku, no otras puses
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 186. pantu
saistībā ar 218. panta 6. un 7. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
piekrišanu[1],
tā kā:
(1)
Padome 2009. gada 16. novembrī pilnvaroja
Komisiju Eiropas Kopienas vārdā risināt sarunas ar
Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku par zinātniskās un
tehnoloģiskās sadarbības nolīguma noslēgšanu. Sarunu
rezultātā tika sagatavots nolīgums, kas parafēts
2010. gada 14. oktobrī.
(2)
Šo nolīgumu parakstīja pušu
pārstāvji ................., ņemot vērā tā
noslēgšanu vēlākā datumā, un to provizoriski
piemēro kopš parakstīšanas dienas atbilstīgi Līguma par
Eiropas Savienības darbību 218. panta 5. punktam.
(3)
Nolīgums būtu jāparaksta
Savienības vārdā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1.           Noslēgt starp Eiropas
Savienību, no vienas puses, un Alžīrijas Tautas Demokrātisko
Republiku, no otras puses, nolīgumu par zinātnisko un
tehnoloģisko sadarbību.
2.           Nolīguma teksts
pievienots šim lēmumam.
2. pants
Padomes priekšsēdētājs
Savienības vārdā sniedz nolīguma 7. panta
2. punktā paredzēto paziņojumu.
3. pants
Komisija pieņem Savienības
nostāju, kādu Apvienotajā komitejā, kas izveidota
saskaņā ar šā nolīguma 4. panta 2. punktu,
piemēro attiecībā uz tehniskiem grozījumiem, kurus
nolīgumā izdara atbilstīgi nolīguma 4. panta
2. punkta a) apakšpunktam.
4. pants
Šis lēmums stājas spēkā
tā pieņemšanas dienā. To publicē Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
[…], […]
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       Priekšsēdētājs
PIELIKUMS
NOLĪGUMS
starp
Eiropas Savienību un Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku par
zinātnisko
un tehnoloģisko sadarbību
Eiropas Savienība
            (turpmāk
"Savienība"),
            no vienas puses,
UN
Alžīrijas Tautas Demokrātiskā
Republika
            (turpmāk
"Alžīrija"),
            no otras puses,
turpmāk "Puses",
ŅEMOT VĒRĀ zinātnes un
tehnoloģiju svarīgumu to ekonomikas un sociālajai
attīstībai un norādi 51. pantā Eiropas un
Vidusjūras reģiona valstu nolīgumā, ar ko izveido
asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no
vienas puses, un Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku, no otras
puses, kas stājies spēkā 2005. gada 1. septembrī;
ŅEMOT VĒRĀ Eiropas
kaimiņattiecību politiku un Eiropas Savienības
stratēģiju, kas paredz ciešākas attiecības ar
kaimiņvalstīm;
ŅEMOT VĒRĀ, ka Savienība
un Alžīrija uzsākušas kopīgus pētniecības,
tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumus
dažādās kopīgo interešu jomās, un būtu abpusēji
izdevīgi, ja abas Puses uz savstarpības pamata piedalītos otras
puses pētniecības un attīstības pasākumos;
VĒLOTIES izveidot oficiālu
struktūru sadarbībai zinātniskajā un
tehnoloģiskajā pētniecībā, kas ļautu
paplašināt un pastiprināt sadarbību kopējo interešu
jomās un veicināt šīs sadarbības rezultātu
izmantošanu, ņemot vērā abpusējās ekonomiskās un
sociālās intereses;
VĒLOTIES padarīt Eiropas
Pētniecības telpu pieejamu arī valstīm, kas nav
Savienības dalībvalstis, un jo īpaši Vidusjūras
reģiona partnervalstīm;
ir vienojušās par turpmāko.
1.
pants
Darbības
joma un principi
1.         Puses veicina, izstrādā
un sekmē sadarbības pasākumus starp Savienību un
Alžīriju kopīgo interešu jomās, kurās tās veic
zinātnisku darbību un izstrādā tehnoloģijas.
2.         Sadarbības pasākumi
balstās uz šādiem principiem:
a)         zināšanu sabiedrības
attīstības veicināšana, lai sekmētu abu Pušu ekonomisko un
sociālo attīstību,
b)         savstarpējs izdevīgums,
kura pamatā ir vispārēja priekšrocību
līdzsvarotība,
c)         abpusēja piekļuve katras
Puses īstenotajām pētniecības programmām un projektiem
un tehnoloģiskajām izstrādnēm,
d)         savlaicīga apmaiņa ar
informāciju, kas varētu atvieglot sadarbības pasākumus,
e)         atbilstīga
intelektuālā īpašuma tiesību apmaiņa un
aizsardzība,
f)          dalība un finansējums
saskaņā ar atbilstīgiem Pušu tiesību aktiem un noteikumiem.
2.
pants
Sadarbības
līdzekļi
1.         Alžīrijas juridiskās
vienības I pielikuma izpratnē — fiziskas personas un
privāttiesību vai publisko tiesību juridiskās personas —
piedalās netiešajos sadarbības pasākumos, kas paredzēti
Eiropas Savienības pamatprogrammā pētniecībai,
tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem
(turpmāk "pamatprogramma") atbilstīgi I un II
pielikumā noteiktajiem vai minētajiem noteikumiem.
Savienības dalībvalstīs
dibinātas juridiskās vienības, kā definēts I pielikumā,
piedalās Alžīrijas pētniecības programmās un projektos
par tādām pašām tēmām kā pamatprogrammā
atbilstīgi I un II pielikumā noteiktajiem vai minētajiem
noteikumiem.
2.         Sadarbību var īstenot
arī šādos veidos un izmantojot šādus līdzekļus:
a)         regulāras pārrunas par
Alžīrijas un Savienības pētniecības politikas un
plānošanas ievirzi un prioritātēm,
b)         pārrunas par sadarbības
perspektīvām un attīstību,
c)         savlaicīga informācijas
sniegšana par Alžīrijas un Savienības programmu un
pētniecības projektu īstenošanu un par šā nolīguma
jomā veiktā darba rezultātiem,
d)         kopējas sanāksmes,
e)         pētnieku, inženieru un
tehniķu apmeklējumi un apmaiņa, tostarp arī
mācību nolūkā,
f)          apmaiņa un
dalīšanās ar aprīkojumu, materiāliem un testēšanas
pakalpojumiem,
g)         kontakti starp Alžīrijas un
Savienības programmu vai projektu vadītājiem,
h)         ekspertu dalība
semināros, simpozijos un darbsemināros,
i)          informācijas apmaiņa par
praksi, tiesību aktiem, noteikumiem un programmām saistībā
ar šajā nolīgumā paredzēto sadarbību,
j)          mācības
pētniecības un tehnoloģiju attīstības jomā,
k)         abpusēja piekļuve
zinātniskai un tehniskai informācijai šajā nolīgumā
paredzētajā sadarbības jomā,
l)          jebkāds cits pasākums,
ko pieņemtu Eiropas Savienības un Alžīrijas Apvienotā
zinātniskās un tehnoloģiskās sadarbības komiteja,
kā noteikts 4. pantā, un kas tiktu atzīts par atbilstošu
abu Pušu spēkā esošajai politikai un procedūrām;
m)        atbalsts pētniecības
rezultātu izmantošanai un novatorisku uzņēmumu
attīstībai, kas veicinātu jaunu zināšanu un jauninājumu
izplatību;
n)         palīdzība
zinātniskās pētniecības pārvaldībā un
atbalsts pētniecības informācijas sistēmas ieviešanai;
o)         sadarbības iespēju
izskatīšana jaunu talantu apmācības vietu,
"inkubatoru" un jaunu uzņēmumu radīšanā un
pētniecības centru izveidē, īpaši ar citu Eiropas programmu
— nevis pamatprogrammas — atbalstu;
p)         sadarbības veicināšana,
izmantojot pētniecības un attīstības projektus;
q)         pieeja pētniecības
infrastruktūrai;
r)          pētniecības
pasākumu līdzfinansēšanas un koordinācijas iespējas.
3.
pants
Sadarbības
veicināšana
Puses pieliks visas pūles, lai
saskaņā ar tajās spēkā esošajiem tiesību aktiem
sekmētu to pētnieku brīvu pārvietošanos un
uzturēšanos, kuri piedalās šajā nolīgumā minētajos
pasākumos, un veicinātu to preču robežu šķērsošanu,
kuras paredzēts izmantot šādos pasākumos.
4.
pants
Nolīguma
pārvaldība
Apvienotā
komiteja zinātniskajai un tehnoloģiskajai sadarbībai starp
Eiropas Savienību un Alžīriju
1.         Pasākumus saskaņā ar
šo nolīgumu koordinē un veicina – no Alžīrijas puses –
Augstākās izglītības un zinātniskās
pētniecības ministrija, bet no Savienības puses – Eiropas
Komisija, kuras darbojas kā Pušu izpildītāji (turpmāk
„izpildītāji”).
2.         Izpildītāji izveido
apvienoto komiteju, sauktu par „Eiropas Savienības un Alžīrijas
Apvienoto zinātniskās un tehnoloģiskās sadarbības
komiteju” (turpmāk „Apvienotā komiteja”), kuras funkcijas ir
šādas:
a)         nodrošināt, izvērtēt
un pārskatīt šā nolīguma īstenošanu, kā arī
veikt grozījumus tā pielikumos vai pieņemt jaunus pielikumus,
lai ņemtu vērā Pušu zinātnes politikas attīstību,
ja abas Puses šajā nolūkā veic to iekšējās
procedūras;
b)         katru gadu noteikt
potenciālās nozares, kurās varētu attīstīt un
uzlabot sadarbību, kā arī izskatīt visus šajā
nolūkā veicamos pasākumus;
c)         regulāri pārskatīt
Alžīrijas un Savienības pētniecības politikas un
pētniecības plānošanas nākotnes ievirzi un
prioritātes, kā arī nākotnes sadarbības
perspektīvas saskaņā ar šo nolīgumu;
d)         sniegt Pusēm ieteikumus par
šā nolīguma īstenošanu, tostarp noteikt un ieteikt
papildinājumus 2. panta 2. punktā paredzētajām
darbībām un konkrētus pasākumus, lai uzlabotu 1. panta
2. punktā paredzēto savstarpējo piekļuvi;
e)         vajadzības gadījumā,
ņemot vērā katras Puses iekšējās apstiprināšanas
procedūras, ieviest šajā nolīgumā tehniskus
pielāgojumus.
3.         Apvienotā komiteja, kurā
ir izpildītāju pārstāvji, pieņem iekšējo
reglamentu.
4.         Apvienotā komiteja
sapulcējas vismaz vienu reizi gadā, pārmaiņus
Savienībā un Alžīrijā. Vajadzības gadījumā
un Pusēm vienojoties, tiek rīkotas ārkārtas sanāksmes.
Apvienotās Komitejas secinājumus un ieteikumus nosūta
informācijai Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma
starp Eiropas Savienību un Alžīrijas Tautas Demokrātisko
Republiku Asociācijas komitejai.
5.
pants
Finansējums
Savstarpēja līdzdalība
pētniecības pasākumos saskaņā ar šo nolīgumu
notiek atbilstīgi I pielikumā izklāstītajiem
nosacījumiem, un uz to attiecas tiesību akti, noteikumi, politika un
programmu īstenošanas nosacījumi, kas ir spēkā katras Puses
teritorijā.
Ja viena Puse sniedz finansiālu atbalstu
otras Puses dalībniekiem saistībā ar netiešajiem sadarbības
pasākumiem, visus piešķīrumus un finansiālus vai cita veida
ieguldījumus, ko finansētāja Puse sniedz otras Puses
dalībniekiem šo pasākumu atbalstam, atbrīvo no nodokļiem un
muitas nodevām saskaņā ar tiesību aktiem un noteikumiem,
kas ir spēkā katras Puses teritorijā šādu
piešķīrumu, finansiālu vai cita veida ieguldījumu veikšanas
dienā.
6.
pants
Rezultātu
un informācijas izplatīšana un izmantošana
Uz sasniegto un/vai apmaiņas
ceļā iegūto rezultātu izplatīšanu un izmantošanu,
kā arī uz saskaņā ar šo nolīgumu uzsākto
pētniecības pasākumu rezultātā iegūto
intelektuālā īpašuma tiesību informāciju,
pārvaldību, piešķiršanu un izmantošanu attiecas
II pielikumā izklāstītie nosacījumi.
7.
pants
Nobeiguma
noteikumi
1.         Šā nolīguma I un
II pielikums ir tā neatņemama daļa. Visi ar šā
nolīguma interpretāciju vai īstenošanu saistītie
jautājumi vai strīdi ir risināmi Pušu savstarpējas vienošanās
ceļā.
2.         Šis nolīgums stājas spēkā
no dienas, kad Puses viena otrai ir paziņojušas par tā
noslēgšanai vajadzīgo iekšējo procedūru pabeigšanu.
Līdz nolīguma noslēgšanai vajadzīgo procedūru
pabeigšanai Puses pēc šā nolīguma parakstīšanas to
piemēro pagaidu kārtā. Ja kāda Puse paziņo otrai, ka
tā nenoslēdz nolīgumu, ar šo Puses savstarpēji vienojas, ka
projekti un pasākumi, kas uzsākti nolīguma provizoriskas
piemērošanas laikā un kas iepriekšminētā paziņojuma
laikā joprojām tiek veikti, tiks turpināti līdz to
pabeigšanai atbilstīgi šajā nolīgumā
izklāstītajiem nosacījumiem.
3.         Ikviena Puse jebkurā
laikā, brīdinot par to sešus mēnešus iepriekš, var izbeigt
šā nolīguma darbību. Projekti un pasākumi, kas šā
nolīguma izbeigšanas brīdī joprojām tiek veikti, tiek turpināti
līdz to pabeigšanai atbilstīgi šajā nolīgumā
izklāstītajiem nosacījumiem.
4.         Šis nolīgums paliek
spēkā līdz brīdim, kad viena no Pusēm iesniedz
rakstisku paziņojumu otrai Pusei par nodomu izbeigt šo nolīgumu.
Šādā gadījumā nolīgums zaudē spēku sešus mēnešus
pēc šāda paziņojuma saņemšanas.
5.         Gadījumā, ja kāda no
Pusēm nolemj pārskatīt savas pētniecības programmas un
projektus, kas minēti 1. panta 1. punktā, šīs Puses
izpildītāji informēs otras Puses izpildītājus par
precīzu šādu grozījumu saturu. Atkāpjoties no šā panta
3. punkta, šā nolīguma darbību var izbeigt,
savstarpēji vienojoties par nosacījumiem, ja kāda no Pusēm
viena mēneša laikā pēc iepriekš šajā punktā
minēto grozījumu pieņemšanas paziņo otrai Pusei par savu
nodomu izbeigt šā nolīguma darbību.
6.         Šo nolīgumu piemēro, no
vienas puses, teritorijās, uz kurām attiecas Līgums par Eiropas
Savienību un Līgums par Eiropas Savienības darbību, un ar
tādiem nosacījumiem, kas paredzēti šajos līgumos, un, no
otras puses, Alžīrijas Tautas Demokrātiskās Republikas
terotorijā. Tas neliedz veikt sadarbības pasākumus
starptautiskajos ūdeņos, izplatījumā vai trešo valstu
teritorijā saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.
APLIECINOT visu iepriekšminēto, mēs,
apakšā parakstījušies, kurus ir attiecīgi pilnvarojusi Eiropas
Savienība un Alžīrijas Tautas Demokrātiskā Republika, esam
parakstījuši šo nolīgumu.
SAGATAVOTS divos eksemplāros ….. gada
….., angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču,
grieķu, holandiešu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu,
maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku,
slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu, zviedru un
arābu valodā; visi teksti ir vienlīdz autentiski.
 EIROPAS SAVIENĪBAS VĀRDĀ     ||   || ALŽĪRIJAS TAUTAS DEMOKRĀTISKĀS REPUBLIKAS VĀRDĀ
I
PIELIKUMS
Savienības
dalībvalstu un Alžīrijas juridisko vienību līdzdalības
kārtība un noteikumi
Šajā nolīgumā „juridiskā
vienība” ir jebkura fiziska persona vai jebkura juridiska persona, kas
izveidota atbilstīgi tās dibināšanas valsts tiesību aktiem
vai atbilstīgi Savienības tiesību aktiem, vai starptautiskajiem
tiesību aktiem un kam piemīt tiesībsubjektība, un kas
savā vārdā var uzņemties jebkādas tiesības un
pienākumus.
I. Noteikumi Alžīrijas
juridisko vienību līdzdalībai pamatprogrammas netiešajās
darbībās
1.         Uz Alžīrijā dibinātu
juridisko vienību līdzdalību pamatprogrammas netiešajās
darbībās attiecas noteikumi, ko Eiropas Parlaments un Padome
pieņēma atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības
darbību 183. pantam.
2.         Savienība var piešķirt
finansējumu Alžīrijas juridiskajām vienībām, kas
piedalās 1. punktā paredzētajos netiešajos pasākumos
saskaņā ar kārtību un nosacījumiem, kas paredzēti
Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumā(-os) atbilstīgi Līguma
par Eiropas Savienības darbību 183. pantam, Savienības Finanšu
regulai un citiem piemērojamiem Savienības tiesību aktu
noteikumiem.
3.         Kontroli un revīziju veic
Eiropas Komisija vai Eiropas Revīzijas palāta, vai šo iestāžu
vadībā, un tā jāparedz vai nu dotācijas
nolīgumā, vai arī Savienības un Alžīrijas
juridiskās vienības līgumā, kas noslēgts netiešā
pasākuma veikšanai, vai arī Savienības pieņemtajā dotācijas
piešķiršanas lēmumā.
            Ievērojot sadarbības un
savstarpējas ieinteresētības principu, attiecīgās
Alžīrijas iestādes sniedz jebkādu pamatotu un iespējamu
palīdzību, kas atbilstīgi apstākļiem varētu
būt nepieciešama vai noderīga šādu kontroles un revīzijas
pasākumu veikšanai.
II. Noteikumi Eiropas Savienības
dalībvalstu juridisko vienību līdzdalībai Alžīrijas
pētniecības programmās un projektos
1.         Jebkura Savienībā
dibināta juridiskā vienība, kas izveidota atbilstīgi
kādas Savienības dalībvalsts tiesību aktiem vai
atbilstīgi Savienības tiesību aktiem, var kopā ar
Alžīrijas juridiskajām vienībām piedalīties
Alžīrijas pētniecības un izstrādes programmu projektos.
2.         Uz Savienības juridisko
vienību, kuras piedalās Alžīrijas pētniecības un
izstrādes programmās ietvertos pētniecības projektos,
tiesībām un pienākumiem, kā arī uz priekšlikumu
iesniegšanas un vērtēšanas noteikumiem un līguma slēgšanas
tiesību piešķiršanas un līguma slēgšanas noteikumiem
saistībā ar šādiem projektiem, attiecas Alžīrijas
tiesību akti, noteikumi un valdības norādījumi, ar ko
regulē pētniecības un izstrādes programmu veikšanu un ko
piemēro Alžīrijas juridiskajām vienībām, nodrošinot
vienlīdzīgu attieksmi un ņemot vērā Alžīrijas un
Savienības sadarbības specifiku šajā jomā.
            Uz Savienības juridisko
vienību finansējumu, kuras piedalās attiecīgos
Alžīrijas pētniecības un izstrādes programmās
ietvertos projektos, attiecas Alžīrijas tiesību akti, noteikumi un
valdības norādījumi, kuri reglamentē minētās
programmas un kuri piemērojami juridiskām vienībām, kas nav
reģistrētas Alžīrijā.
III.
Informācija par līdzdalības iespējām
Alžīrija
un Eiropas Komisija regulāri sniegs abu Pušu juridiskajām
vienībām paredzētu informāciju par pašreizējām
programmām un līdzdalības iespējām.
II
PIELIKUMS
Intelektuālā
īpašuma tiesību piešķiršanas principi
I.          Piemērošana
Šajā nolīgumā jēdziens
"intelektuālais īpašums" lietots tādā
nozīmē, kāda tam ir piešķirta 1967. gada 14.
jūlijā Stokholmā parakstītās Pasaules intelektuālā
īpašuma organizācijas dibināšanas konvencijas 2. pantā.
Šajā nolīgumā „zināšanas”
ir gan aizsargāti, gan neaizsargāti rezultāti, tostarp
informācija, kā arī autortiesības vai tiesības, kas
attiecināmas uz šādu informāciju, pēc pieteikumu
iesniegšanas nolūkā saņemt patentus, dizainparaugus, augu
šķirņu aizsardzības dokumentus, papildu aizsardzības
sertifikātus vai līdzīgus aizsardzības veidus vai pēc
to saņemšanas.
II.        Pušu juridisko vienību
intelektuālā īpašuma tiesības netiešajos sadarbības
pasākumos
1.         Abas Puses nodrošina to, ka to
attieksme pret to juridisko vienību intelektuālā īpašuma
tiesībām un saistībām, kuras dibinātas otrās
Puses teritorijā un piedalās netiešajos sadarbības
pasākumos atbilstīgi šim nolīgumam, un pret
saistītajām tiesībām un saistībām, kas rodas no
šādas līdzdalības, ir atbilstīga attiecīgajiem
tiesību aktiem un noteikumiem un starptautiskajām konvencijām,
kas attiecas uz Pusēm, tostarp Nolīgumam par intelektuālā
īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību,
1.C pielikumam Marrākešas nolīgumā, ar ko izveido Pasaules
Tirdzniecības organizāciju, kā arī Parīzes
1971. gada 24. jūlija aktam Bernes Konvencijā par
literatūras un mākslas darbu aizsardzību un Stokholmas
1967. gada 14. jūlija aktam Parīzes Konvencijā par
rūpnieciskā īpašuma aizsardzību.
2.         Abas Puses nodrošina to, ka pret
otras Puses dalībniekiem netiešajos sadarbības pasākumos
attiecībā uz intelektuālo īpašumu ir tāda pati
attieksme, kāda tiek nodrošināta pirmās Puses dalībniekiem
saskaņā ar attiecīgajiem katras pētniecības programmas
vai projekta līdzdalības noteikumiem vai piemērojamiem
tiesību aktiem un noteikumiem.
III. Pušu intelektuālā
īpašuma tiesības
1.         Ja vien Puses nav īpaši
vienojušās citādi, uz zināšanām, ko Puses radījušas,
veicot pasākumus saskaņā ar šā nolīguma 2. pantu,
attiecas šādi noteikumi:
a)         Puse, kas rada šādas
zināšanas, ir šo zināšanu īpašniece. Ja nav iespējams
noteikt Pušu attiecīgo darba daļu, tām ir kopīgas
īpašumtiesības uz šādām zināšanām;
b)         Puse, kas ir šo zināšanu
īpašniece, otrai Pusei dod tiesības piekļūt šīm
zināšanām šā nolīguma 2. pantā minēto
pasākumu veikšanai. Šādas piekļuves tiesības piešķir
bez atlīdzības.
2.         Ja vien Puses nav vienojušās
citādi, Pušu zinātniskiem rakstiem piemēro šādus
noteikumus:
a)         ja Puse ar žurnālu, rakstu,
ziņojumu, grāmatu, kā arī video un programmatūras
palīdzību publicē zinātniskos un tehniskos datus,
informāciju un rezultātus, kas iegūti, veicot pasākumus
saskaņā ar šo nolīgumu, vai ir saistīti ar šiem
pasākumiem, tad otrai Pusei piešķir vispasaules neekskluzīvu,
neatsaucamu bezmaksas licenci, kas ļauj tulkot, pavairot, adaptēt,
pārraidīt un publiski izplatīt šādus darbus;
b)         uz visiem ar
autortiesībām aizsargātu datu un informācijas
eksemplāriem, ko paredzēts izplatīt publiski un kas sagatavoti
atbilstīgi šai iedaļai, ir jānorāda darba autora(-u)
vārds, ja vien autors nav nepārprotami noteicis pretējo. Uz tiem
jābūt arī skaidri redzamam apliecinājumam par Pušu
kopīgu atbalstu.
3.         Ja vien Puses nav īpaši
vienojušās citādi, uz Pušu nepieejamo informāciju attiecas
turpmāk izklāstītie noteikumi:
a)         darot zināmu otrai Pusei
informāciju, kas attiecas uz saskaņā ar šo nolīgumu
veiktajiem pasākumiem, Puses ar konfidencialitātes zīmēm
vai leģendām norāda informāciju, kuru tās vēlas
saglabāt kā nepieejamu;
b)         informāciju
saņēmusī Puse var uz savu atbildību šādu nepieejamo
informāciju darīt zināmu tās pakļautībā
esošām struktūrvienībām vai personām konkrētiem
mērķiem saistībā ar šā nolīguma īstenošanu;
c)         ar nepieejamo informāciju
sniegušās Puses iepriekšēju rakstisku piekrišanu informāciju
saņēmusī Puse šādu nepieejamo informāciju drīkst
izplatīt plašāk, nekā atļauts b) apakšpunktā.
Puses sadarbojas, izstrādājot kārtību, kādā
pieprasa un saņem iepriekšēju rakstisku piekrišanu šādai
plašākai izplatīšanai, un Puses dod šādu piekrišanu, ciktāl
tas atļauts atbilstīgi to iekšpolitikai, noteikumiem un tiesību
aktiem;
d)         nedokumentēta nepieejamā
vai cita konfidenciāla informācija, ko sniedz semināros un
citās Pušu pārstāvju sanāksmēs, ko rīko
saskaņā ar šo nolīgumu, vai informācija, kas iegūta
personāla piesaistes, iekārtu izmantošanas vai netiešo darbību
rezultātā, ir uzskatāma par konfidenciālu, kad šādas
nepieejamas vai citas konfidenciālas vai iekšējas informācijas
saņēmējs tiek brīdināts par tam paziņotās
informācijas konfidenciālo raksturu šādas informācijas
paziņošanas brīdī atbilstīgi a) apakšpunktam;
e)         Puses apņemas pielikt visas
pūles, lai neatklājamā informācija, ko tās
saņēmušas atbilstoši a) un d) apakšpunktam, tiek aizsargāta
atbilstoši šā līguma noteikumiem. Ja kāda no Pusēm uzzina,
ka tā nespēs vai varētu nespēt ievērot
informācijas neizplatīšanas noteikumus, kas izklāstīti (a)
un (d) apakšpunktā, tā nekavējoties informē otru Pusi.
Puses pēc tam apspriežas, lai noteiktu atbilstīgu rīcības
plānu.
[1]               OV C [..], [..], [..]. lpp.


				|

		52013PC0441

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei pie ārējām robežām, pamatojoties uz to, ka attiecībā uz tranzītu caur to teritorijām vai iecerēto uzturēšanos to teritorijās uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas 180 dienu periodā, Horvātija un Kipra dažus dokumentus vienpusēji atzīst par līdzvērtīgiem savām valsts vīzām, un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 895/2006/EK un Lēmumu Nr. 582/2008/EK /* COM/2013/0441 final - 2013/0210 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Horvātija 2013. gada
1. jūlijā pievienosies Eiropas Savienībai.
Līdzīgi kā iepriekšējo – 2004. un 2007. gada
paplašināšanos gadījumā, arī attiecībā uz
Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem tā sauktā
„Šengenas īstenošanas divu posmu procedūra” tiek ievērota
jautājumos, kas saistīti ar Šengenas acquis (4. pants
Aktā par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem
un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā
(turpmāk – 2012. gada Pievienošanās akts)). Tas
nozīmē, ka Horvātijai, tāpat kā iepriekšējām
pievienošanās valstīm, sākot no pievienošanās dienas, ir
jāpiemēro Regulas (EK) Nr. 539/2001[1]
noteikumi, lai uz I pielikumā uzskaitīto trešo valstu
valstspiederīgajiem attiecinātu vīzas prasību.
Horvātijai, tāpat kā
valstīm, kas Eiropas Savienībai pievienojās 2004. un
2007. gadā, šis pienākums ir pat tad, ja attiecīgajām
personām ir vienotā vīza, ilgtermiņa vīza vai uzturēšanās
atļauja, ko izsniegusi kāda Šengenas dalībvalsts, jo citi Šengenas
noteikumi uz Horvātiju, sākot no pievienošanās dienas,
neattieksies, piemēram:
- Šengenas savstarpējās
atzīšanas noteikumi, kas iekļauti Šengenas īstenošanas
konvencijas[2]
18. un 21. pantā un Regulas (EK) Nr. 562/2006 (Šengenas Robežu
kodeksa)[3]
5. panta 4. punkta a) apakšpunktā, saskaņā ar
kuriem ārvalstnieki, kuriem ir derīgas uzturēšanās
atļaujas vai derīgas ilgtermiņa vīzas, ko izsniegusi
kāda no Šengenas dalībvalstīm, var brīvi pārvietoties
īstermiņa uzturēšanās nolūkā citu
dalībvalstu teritorijā,
- noteikumi par vienotām vīzām,
kas iekļauti Regulas (EK) Nr. 810/2009 (Vīzu kodeksa)[4]
2. panta 3. punktā, saskaņā ar kuriem vienotas
vīzas ir derīgas visā Šengenas dalībvalstu teritorijā.
Turklāt Horvātijas teritorijā
nav derīgas arī valsts vīzas, ko izsniedz citas ES
dalībvalstis, kuras vēl nav Šengenas dalībvalstis (Kipra).
Lai nepieļautu to, ka tiktu radīts
nevajadzīgs administratīvais slogs valstīm, kuras Eiropas
Savienībai pievienojās 2004. un 2007. gadā,
atkāpjoties no Regulas 539/2001, ar Lēmumu Nr. 895/2006/EK[5] un
Lēmumu Nr. 582/2008/EK[6]
jaunajām dalībvalstīm, kuras vēl nepiemēroja Šengenas acquis
pilnībā, tika atļauts tranzīta vajadzībām, ja
tas nepārsniedz piecas dienas, pēc izvēles vienpusēji
atzīt Šengenas dalībvalstu izsniegtas vienotas vīzas, ilgtermiņa
vīzas un uzturēšanās atļaujas, kā arī valsts
īstermiņa vīzas, ilgtermiņa vīzas un
uzturēšanās atļaujas, ko izsniedz citas dalībvalstis, kuras
vēl nepiemēro Šengenas acquis pilnībā. Turklāt
ar Lēmumu Nr. 896/2006/EK[7]
jaunajām dalībvalstīm tika atļauts tranzīta
vajadzībām, ja tas nepārsniedz piecas dienas, atzīt
uzturēšanās atļaujas, ko izsniedz Šveice un Lihtenšteina, kuras
vēl neietilpa Šengenas zonā bez iekšējām robežām.
Personām, kas ir šādu dokumentu
turētāji, Šengenas valsts, kas ir dokumenta izsniedzēja, jau ir
veikusi stingru pirmatnējo pārbaudi, un minētā valsts
neuzskata, ka šīs personas radītu draudus sabiedriskajai
kārtībai vai risku saistībā ar nelegālu
imigrāciju. Šāds vienpusējas atzīšanas režīms neskar
valstu, kas pievienojas, pienākumu atteikt ieceļošanu personai, par
kuru ir izdots brīdinājums tās valsts datubāzē
nolūkā atteikt ieceļošanu saskaņā ar Šengenas Robežu
kodeksa 5. panta 1. punktu.
Līdzīgi, atkāpjoties no Regulas
539/2001, šā priekšlikuma mērķis ir ieviest izvēles
režīmu, balstoties uz kopējiem noteikumiem, kas atļauj
Horvātijai pārejas kārtībā līdz laikam, kad
tā sāk pilnībā piemērot Šengenas acquis,
vienpusēji atzīt par līdzvērtīgām savām
valsts vīzām Šengenas dalībvalstu izsniegtas vienotas
vīzas, ilgtermiņa vīzas un uzturēšanās atļaujas,
kā arī līdzīgus dokumentus, ko izsniedz dalībvalstis,
kuras vēl nepiemēro Šengenas acquis pilnībā (Kipra).
Tomēr šī atļauja neattiecas vienīgi uz tranzīta
vajadzībām, ja tas nepārsniedz piecas dienas, kā tas ir
noteikts Lēmumā 895/2006 un Lēmumā 582/2008, bet ir
derīga gan attiecībā uz tranzītu, gan iecerēto
uzturēšanos tās teritorijā, ja tā nepārsniedz
90 dienas 180 dienu periodā. Faktiski laikā, kad tika pieņemti
minētie lēmumi, tolaik piemērojamajā Kopīgajā
konsulārajā instrukcijā diplomātiskajām
pārstāvniecībām un konsulātiem joprojām bija
paredzēta atšķirība starp „tranzīta vīzām” un „īstermiņa”
vīzām. Šo atšķirību likvidēja ar Eiropas Parlamenta un
Padomes Regulu (EK) Nr. 810/2009 (2009. gada 13. jūlijs), ar ko
izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss), tāpēc
minētais ierobežojums vairs nav piemērojams.
Minētie iepriekšējie lēmumi par
tranzītu, kas tika pieņemti divu pēdējo ES
paplašināšanos sakarā, attiecās vienīgi uz vienotajām
Šengenas vīzām, t.i., vīzām, kas atļauj pārvietoties
Šengenas zonā. No minēto iepriekšējo lēmumu darbības
jomas bija izslēgtas vīzas ar ierobežotu teritoriālo
derīgumu (LTV). Taču pašlaik ir jārisina jautājums
par Kosovu* (kā tā definēta ANO Drošības padomes
1999. gada 10. jūnija Rezolūcijā 1244), kuru atzinušas
ne visas Šengenas valstis.
Ir būtiska atšķirība starp
vīzām ar ierobežotu teritoriālo derīgumu, kuras
principā ir derīgas vienīgi izsniedzējas dalībvalsts
teritorijā, un šādām vīzām, kuras izsniegtas Kosovas
pilsoņiem (saskaņā ar Vīzu kodeksa 25. panta
3. punkta pirmo teikumu) un kuras atļauj pārvietoties visās
Šengenas dalībvalstīs, izņemot tās dažas dalībvalstis,
kuras neatzīst Kosovu. Šāda konkrēta iezīme pamato
vienpusējas atzīšanas režīma piemērošanu
attiecībā uz šīm LTV arī tādēļ, ka
šajā gadījumā netiek radīti reāli nelikumīgas
migrācijas draudi vai drošības riski Šengenas zonai.
Vienpusējas atzīšanas režīma
paplašināšana ar Savienības tiesību aktu Horvātijai
neuzliktu nekādus jaunus pienākumus papildus tiem, kas
uzskaitīti 2012. gada Pievienošanās aktā.
Tādējādi nenotiktu atkāpšanās no šā
pievienošanās līguma. Ierosināto režīmu īstenotu
fakultatīvi – Horvātijai būtu iespēja vai nu īstenot
ierosināto režīmu, vai turpināt izsniegt savas valsts vīzas
atbilstīgi pievienošanās līgumam. Ja Horvātija
izvēlētos īstenot kopējo režīmu, Horvātijai
būtu jāatzīst visi dokumenti, kurus izsniegušas visas Šengenas
dalībvalstis, lai tādējādi novērstu jebkādas
atšķirības attiecībā uz izsniedzēju dalībvalsti.
Šajā sakarā būtu
jāatgādina, ka līdz pievienošanās dienai, pamatojoties uz
valsts tiesību aktiem, Horvātija pieņem derīgas Šengenas
vīzas, ilgtermiņa vīzas un uzturēšanās atļaujas,
ko izsniegušas Šengenas valstis ieceļošanas un uzturēšanās vai
tranzīta caur to teritoriju mērķiem.
Ar šo priekšlikumu atceļ Lēmumu
Nr. 895/2006/EK un Lēmumu Nr. 582/2008/EK. Attiecībā
uz tām dalībvalstīm, kurām minētie lēmumi ir
adresēti un kuras ir kļuvušas par Šengenas dalībvalstīm,
minētie lēmumi ir novecojuši (izņemot Kipru)[8].
Attiecībā uz Kipru, kura pilnībā īsteno kopējo
režīmu, kas izveidots ar Lēmumu Nr. 895/2006/EK – kopš
2006. gada 10. jūlija, un ar Lēmumu Nr. 582/2008/EK –
kopš 2008. gada 18. jūlija, šajā priekšlikumā
paredzēts, ka šo režīmu aizstāj ar režīmu, kas atļauj
Kiprai, tāpat kā Horvātijai, vienpusēji atzīt Šengenas
dalībvalstu izsniegtās īstermiņa vīzas,
ilgtermiņa vīzas un uzturēšanās atļaujas, kā
arī valsts īstermiņa vīzas, ilgtermiņa vīzas un
uzturēšanās atļaujas, kuras izsniegušas dalībvalstis, kas
Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnībā
(Horvātija), tranzīta vajadzībām caur to teritoriju vai
attiecībā uz iecerēto uzturēšanos to teritorijā uz
laiku, kas nepārsniedz 90 dienas 180 dienu periodā[9].
Šajā priekšlikumā paredzēts, ka Kiprai, tāpat kā
Horvātijai, ir atļauts atzīt vīzas un uzturēšanās
atļaujas, ko izsniegušas valstis, kas ir asociētas Šengenas acquis
īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā.
Šis režīms būs piemērojams
līdz pārejas perioda beigām un attiecīgo dalībvalstu
pilnai dalībai zonā bez iekšējām robežām – dienai, no
kuras šādu dokumentu savstarpēja atzīšana kļūs
obligāta saskaņā ar Šengenas īstenošanas konvencijas 18. un
21. pantu, Šengenas Robežu kodeksa 5. panta 2. punktu un
Vīzu kodeksu.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
Kopsavilkums
Priekšlikuma galvenos elementus var apkopot
šādi.
-           Kopēji noteikumi, kas
atļauj Horvātijai un Kiprai pārejas kārtībā
vienpusēji atzīt vienotās vīzas, ilgtermiņa
vīzas, vīzas ar ierobežotu teritoriālo derīgumu, ko
izsniedz Kosovas pilsoņiem saskaņā ar Vīzu kodeksa
25. panta 3. punkta pirmo teikumu, un uzturēšanās atļaujas,
ko izsniedz Šengenas dalībvalstis, kā arī līdzīgus
dokumentus, ko izsniedz abas minētās valstis, par
līdzvērtīgiem savām valsts vīzām, ko izsniedz
tranzīta vajadzībām vai attiecībā uz iecerēto
uzturēšanos tās teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz
90 dienas 180 dienu periodā.
-           Ar šo priekšlikumu ieviestais
vienpusējas atzīšanas režīms jāattiecina vienīgi uz
dokumentiem, kuru derīgums aptver visu īstermiņa
uzturēšanās laiku Horvātijā un Kiprā. Šajā sakarā
un paturot prātā problēmas, ar kādām trešo valstu
valstspiederīgie, kuriem bija vienai ieceļošanai izsniegta
vienotā vīza, saskārās iepriekš (Lēmums 895/2006 un
Lēmums 582/2008), pēc uzturēšanās ceļojot atpakaļ
uz Šengenas zonu ar vīzu, kas vairs nebija derīga, ar šo priekšlikumu
vienpusējas atzīšanas režīms būtu jāattiecina uz
vienotām vīzām, kas atļauj ieceļot Šengenas zonā
divas vai vairākas reizes.
-           Dalībvalstīm, kam šis
lēmums ir adresēts, ir jāpaziņo Komisijai savs lēmums
par atļaujas izmantošanu. Šo informāciju Komisija publicēs Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī un šādā
veidā nodrošinās visas sistēmas pārredzamību.
-           Atceļ Lēmumu
Nr. 895/2006/EK un Lēmumu Nr. 582/2008/EK.
* Šis nosaukums
neskar nostājas par statusu un atbilst ANO DP Rezolūcijai 1244/1999
un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības
deklarāciju.
Juridiskais pamats
Ierosinātais lēmums ir balstīts
uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 77. panta
2. punkta a) un b) apakšpunktu, jo tas ir pasākums par
kopēju vīzu un īstermiņa uzturēšanās atļauju
politiku, kā arī kontroli, kādu veic attiecībā uz
personām, kas šķērso ārējās robežas. Šo
instrumentu pieņems ar parasto likumdošanas procedūru.
Ciktāl ierosinātais lēmums
būtu jāadresē Horvātijai, uz šo priekšlikumu attiecas
Līguma starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Horvātijas
Republiku par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai[10]
stāšanās spēkā.
Subsidiaritātes princips
Līguma par Eiropas Savienību
5. panta 3. punkts paredz, ka jomās, kuras nav
ekskluzīvā Savienības kompetencē, Savienība
rīkojas tikai tad, ja dalībvalstis centrālā vai
reģionālā un vietējā līmenī nevar pietiekami
labi īstenot paredzētās darbības mērķus, bet
ierosinātās darbības mēroga vai seku dēļ tie ir
labāk sasniedzami Savienības līmenī. Tā kā
šā priekšlikuma mērķa sasniegšanai nepieciešama atkāpe no
spēkā esošiem Savienības tiesību aktiem, to var sasniegt
vienīgi ar darbību Savienības līmenī.
Proporcionalitātes princips
Līguma par Eiropas Savienību
5. panta 4. punktā noteikts, ka Savienības
rīcības saturam un veidam ir jābūt samērīgam ar
Līgumu mērķu sasniegšanai nepieciešamo. Šīs
rīcības izvēlētajam veidam jārada iespēja
sasniegt priekšlikuma mērķi un to īstenot pēc iespējas
efektīvāk. Attiecībā uz saturu ar šo iniciatīvu
attiecīgajām dalībvalstīm uz laiku tiek atļauts
atkāpties no pienākumiem, kādi tām paredzēti Padomes
Regulā (EK) Nr. 539/2001, derīguma termiņa ietvaros
vienpusēji atzīstot vīzas un uzturēšanās
atļaujas, ko izsniedz valstis, kuras pilnībā piemēro
Šengenas acquis, tranzītam caur to teritoriju vai
attiecībā uz iecerēto uzturēšanos to teritorijā uz
laiku, kas nepārsniedz 90 dienas 180 dienu periodā. Personu,
kurām ir vīzas vai uzturēšanās atļaujas, ko
izsniegušas valstis, kuras pilnībā piemēro Šengenas acquis,
vai Horvātija vai Kipra, ieceļošana un uzturēšanās
dalībvalstu teritorijā nerada nekādu risku, jo valsts, kas
izsniedza vīzu vai uzturēšanās atļauju, ir tām veikusi
piemērojamo pārbaudi. Tādēļ ierosinātā
vienpusējā atkāpe no Regulas (EK) Nr. 539/2001 ir pamatota
nolūkā izvairīties no nevajadzīga administratīvā
sloga attiecīgajām dalībvalstīm. Turklāt to
piemēro tikai pārejas periodā līdz dienai, kad
attiecīgās dalībvalstis tiek pilnībā integrētas
kopējā telpā bez iekšējām robežām, kas ir diena,
kurā kļūst obligāts savstarpējas atzīšanas
režīms. Turklāt atkāpe ir fakultatīva, līdz ar to
tā neuzliek attiecīgajām dalībvalstīm nekādus
pienākumus papildus tiem, kas noteikti piemērojamos
Pievienošanās aktos. Priekšlikums tādējādi ir
saskaņā ar proporcionalitātes principu. Izvēlētais
tiesību akts ir lēmums, tāpat kā līdzīgie tiesību
akti, kurus pieņēma attiecībā uz dalībvalstīm,
kas pievienojās ES 2004. un 2007. gadā.
5.           LĪGUMIEM PIEVIENOTO DAŽĀDO
PROTOKOLU UN AR TREŠĀM VALSTĪM NOSLĒGTO ASOCIĀCIJAS
NOLĪGUMU SEKAS
Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir
atrodams Līguma par Eiropas Savienības darbību Trešās
daļas V sadaļā, un tādējādi piemēro „mainīgās
ģeometrijas” principu, kas paredzēts Līgumam par Eiropas
Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību
pievienotajos protokolos: Protokolā par Dānijas nostāju,
Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju
saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu un
Protokolā par Šengenas acquis, kas iekļauts Eiropas
Savienības sistēmā. Tādējādi Dānija,
Apvienotā Karaliste un Īrija nepiedalās tā
pieņemšanā, tas nav tām saistošs un nav jāpiemēro.
Pēdējais minētais izriet arī no fakta, ka ierosinātais
lēmums ir adresēts vienīgi dalībvalstīm, kurām ir
saistošs Šengenas acquis, bet kuras to vēl nepiemēro.
Tā kā ierosinātais lēmums
ir adresēts vienīgi dalībvalstīm, kurām ir saistošs Šengenas
acquis, bet kuras to vēl nepiemēro, šis priekšlikums nav
Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana attiecīgo asociācijas
nolīgumu ar Norvēģiju, Islandi, Šveici un Lihtenšteinu
nozīmē. Tādēļ tas nav saistošs minētajām
valstīm. Tomēr, lai Šengenas sistēma būtu saskaņota un
pareizi darbotos, šis lēmums attiecas arī uz vīzām un
uzturēšanās atļaujām, ko izsniedz valstis, kas ir
asociētas Šengenas acquis īstenošanā,
piemērošanā un pilnveidošanā.
2013/0210 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES
LĒMUMS,
ar ko ievieš vienkāršotu režīmu
personu kontrolei pie ārējām robežām, pamatojoties uz to,
ka attiecībā uz tranzītu caur to teritorijām vai
iecerēto uzturēšanos to teritorijās uz laiku, kas nepārsniedz
90 dienas 180 dienu periodā, Horvātija un Kipra dažus dokumentus
vienpusēji atzīst par līdzvērtīgiem savām valsts
vīzām,
 un
ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 895/2006/EK
un Lēmumu Nr. 582/2008/EK
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2.
punkta a) un b) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc tiesību akta projekta
nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Saskaņā ar
4. panta 1. punktu 2012. gada Pievienošanās aktā
Horvātijai, kas pievienojās Eiropas Savienībai 2013. gada
1. jūlijā, no minētās dienas ir jāpiemēro vīzu
prasība to trešo valstu valstspiederīgajiem, kuras uzskaitītas
I pielikumā Padomes Regulai (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada
15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem,
šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir
jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz
kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas [11].
(2)       Saskaņā ar
2012. gada Pievienošanās akta 4. panta 2. punktu Šengenas acquis
noteikumi par nosacījumiem un kritērijiem vienotu vīzu
izsniegšanai, kā arī noteikumi par vīzu savstarpēju
atzīšanu un par uzturēšanās atļauju un vīzu
līdzvērtību ir piemērojami Horvātijā vienīgi
saskaņā ar attiecīgu Padomes lēmumu. Tomēr tie ir
saistoši minētajai dalībvalstij no pievienošanās dienas.
(3)       Tādēļ
Horvātijai ir jāizsniedz valsts vīzas ieceļošanai vai
tranzītam, šķērsojot tās teritoriju, trešo valstu
pilsoņiem, kam ir tādas dalībvalsts izsniegta vienota vai
ilgtermiņa vīza vai uzturēšanās atļauja, kura
pilnībā īsteno Šengenas acquis, vai
līdzvērtīgs dokuments, kuru izsniegusi Kipra.
(4)       Minēto dalībvalstu
izsniegto dokumentu, kā arī Kipras izsniegto dokumentu
turētāji nerada risku Horvātijai, jo minētās valstis
attiecībā uz viņiem ir veikušas visas nepieciešamās
pārbaudes. Lai novērstu nepamatotu papildu administratīvā
sloga uzlikšanu Horvātijai, būtu jāpieņem kopēji noteikumi,
kas ļautu Horvātijai vienpusēji atzīt dažus dokumentus, kurus
izsniedz minētās dalībvalstis, par līdzvērtīgiem
savām valsts vīzām un ieviest vienkāršotu režīmu
personu kontrolei pie ārējām robežām, pamatojoties uz
minēto vienpusējo līdzvērtību.
(5)       Būtu jāatceļ
kopējie noteikumi, kas ieviesti ar Lēmumu Nr. 895/2006/EK un Lēmumu
Nr. 582/2008/EK. Attiecībā uz Kipru, kura īsteno
kopējo režīmu, kas izveidots ar Lēmumu Nr. 895/2006/EK –
kopš 2006. gada 10. jūlija – un kopējo režīmu, kas
izveidots ar Lēmumu Nr. 582/2008/EK – kopš 2008. gada
18. jūlija –, būtu jāpieņem kopēji noteikumi, ar
kuriem Kiprai, tāpat kā Horvātijai, atļauj dažus
dokumentus, ko izsniedz dalībvalstis, kuras pilnībā īsteno
Šengenas acquis, kā arī līdzīgus dokumentus, ko
izsniedz Horvātija, vienpusēji atzīt par
līdzvērtīgiem savām valsts vīzām un izveidot vienkāršotu
režīmu personu kontrolei pie ārējām robežām,
pamatojoties uz minēto vienpusējo līdzvērtību.
(6)       Šajā lēmumā
noteiktais vienkāršotais režīms būtu jāpiemēro
pārejas periodā līdz dienai, kas jānosaka Padomes
lēmumā, kā minēts 2003. gada Pievienošanās akta
3. panta 2. punkta pirmajā daļā attiecībā uz
Kipru un 2012. gada Pievienošanās akta 4. panta 2. punkta
pirmajā daļā attiecībā uz Horvātiju.
(7)       Dalībai
vienkāršotā režīmā vajadzētu būt
fakultatīvai, neuzliekot dalībvalstīm pienākumus papildus
tiem, kas noteikti 2003. gada Pievienošanās aktā un 2012. gada
Pievienošanās aktā.
(8)       Kopējie noteikumi
būtu jāpiemēro vienotām īstermiņa
vīzām, ilgtermiņa vīzām un uzturēšanās
atļaujām, ko izsniedz dalībvalstis, kuras pilnībā
īsteno Šengenas acquis, vīzām ar ierobežotu
teritoriālo derīgumu, ko izsniedz saskaņā ar Vīzu
kodeksa 25. panta 3. punkta pirmo teikumu un valstis, kuras ir
asociētas Šengenas acquis īstenošanā,
piemērošanā un pilnveidošanā, kā arī
īstermiņa vīzām, ilgtermiņa vīzām un
uzturēšanās atļaujām, ko izsniedz Horvātija un Kipra.
Dokumenta atzīšana būtu jāierobežo vienīgi uz dokumenta
derīguma termiņu.
(9)       Ir jāizpilda
ieceļošanas nosacījumi, kas noteikti 5. panta 1. punktā Eiropas
Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 562/2006 (2006. gada 15. marts), ar
kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu
pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss)[12],
izņemot 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto
nosacījumu, ciktāl šajā lēmumā paredzēts
vienpusējas atzīšanas režīms, ar kuru Horvātija un Kipra
tranzīta vajadzībām vai attiecībā uz iecerēto
uzturēšanos to teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz
90 dienas 180 dienu periodā, atzīst dažus dokumentus, kurus
izsniedz dalībvalstis, kas pilnībā īsteno Šengenas acquis,
un līdzīgus dokumentus, kurus izsniedz Horvātija un Kipra.
(10)     Ņemot vērā to,
ka šā lēmuma mērķi, proti, izveidot režīmu, ar kuru
Horvātija un Kipra vienpusēji atzīst dažus dokumentus, ko
izsniedz citas valstis, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās
dalībvalstīs, un to, ka šo mērķi labāk var sasniegt
Savienības līmenī, Savienība var pieņemt
pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību
5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar
minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu
šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir
vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(11)     Attiecībā uz Islandi
un Norvēģiju – šis lēmums nav Šengenas acquis noteikumu
pilnveidošana Nolīguma nozīmē, kas noslēgts starp Eiropas
Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti
par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā,
piemērošanā un pilnveidošanā[13], jo tas ir adresēts vienīgi
Horvātijai un Kiprai, kuras vēl nepiemēro Šengenas acquis pilnībā.

(12)     Attiecībā uz Šveici
– šis lēmums nav Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana
Nolīguma nozīmē, kas noslēgts starp Eiropas Savienību,
Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas
asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā,
piemērošanā un pilnveidošanā[14], jo tas ir adresēts vienīgi
Horvātijai un Kiprai, kuras vēl nepiemēro Šengenas acquis pilnībā.
(13)     Attiecībā uz
Lihtenšteinu – šis lēmums nav Šengenas acquis noteikumu
pilnveidošana Protokola nozīmē, kas noslēgts starp Eiropas
Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas
Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp
Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par
Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis
īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[15], jo tas
ir adresēts vienīgi Horvātijai un Kiprai, kuras vēl
nepiemēro Šengenas acquis pilnībā.
(14)     Tomēr, lai Šengenas
sistēma būtu saskaņota un pareizi darbotos, šis lēmums
attiecas arī uz vīzām un uzturēšanās
atļaujām, ko izdod trešās valstis, kuras ir asociētas
Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un
pilnveidošanā un kuras pilnībā īsteno Šengenas acquis,
kā Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice.
(15)     Saskaņā ar 1. un
2. pantu 22. protokolā par Dānijas nostāju, kas
pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas
dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalās šā lēmuma
pieņemšanā.
(16)     Šis lēmums ir to Šengenas
acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā
Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK
(2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un
Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties
dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā[16];
tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās tā
pieņemšanā.
(17)     Šis lēmums ir to Šengenas
acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija
nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (2002.
gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu
Šengenas acquis noteikumu īstenošanā[17];
tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma
pieņemšanā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ar šo lēmumu ievieš vienkāršotu
režīmu personu kontrolei pie ārējām robežām,
saskaņā ar kuru Horvātija un Kipra var vienpusēji
atzīt par līdzvērtīgiem to valsts vīzām
tranzītam caur to teritoriju vai attiecībā uz iecerēto uzturēšanos
to teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas 180 dienu
periodā, dokumentus, kuri minēti 2. panta 1. punktā, un
dokumentus, kuri minēti 3. pantā, ko dalībvalstis un valstis,
kuras ir asociētas Šengenas acquis īstenošanā,
piemērošanā un pilnveidošanā un pilnībā īsteno
Šengenas acquis, un Kipra un Horvātija izsniedz trešo valstu valstspiederīgajiem,
uz kuriem attiecas vīzas prasība saskaņā ar Regulu (EK) Nr.
539/2001.
Šā lēmuma īstenošana
neietekmē personu kontroli uz ārējām robežām
atbilstīgi 5. līdz 13. pantam, kā arī 18. un
19. pantam Regulā (EK) Nr. 562/2006.
2. pants
1. Horvātija un Kipra var atzīt par
līdzvērtīgiem savām valsts vīzām, kuras izsniedz
tranzītam caur to teritoriju vai attiecībā uz iecerēto
uzturēšanos to teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas
180 dienu periodā, šādus dokumentus, ko izsniedz
dalībvalstis un asociētās valstis, kuras pilnībā
īsteno Šengenas acquis, neatkarīgi no dokumentu
turētāju valstspiederības:
i) „vienotu vīzu”, kā definēts
Regulas (EK) Nr. 810/2009 2. panta 3. punktā, kas ir
derīga divām vai vairāk ieceļošanas reizēm;
ii) „ilgtermiņa vīzu”, kā
minēts 18. pantā Konvencijā, ar ko īsteno Šengenas
Līgumu;
iii) „uzturēšanās atļauju”,
kā definēts Regulas (EK) 562/2006 2. panta 15. punktā.
2. Horvātija un Kipra var arī
atzīt par līdzvērtīgām savām valsts
vīzām, kuras izsniedz tranzītam caur to teritoriju vai
attiecībā uz iecerēto uzturēšanos to teritorijā uz
laiku, kas nepārsniedz 90 dienas 180 dienu periodā,
vīzas ar ierobežotu teritoriālo derīgumu, kuras izsniedz
saskaņā ar Vīzu kodeksa 25. panta 3. punkta pirmo
teikumu.
3. Ja Horvātija vai Kipra nolemj
piemērot šo lēmumu, tā atzīst visus 1. un
2. punktā minētos dokumentus neatkarīgi no tā, kura
valsts izsniegusi attiecīgo dokumentu.
3. pants
1.         Ja Horvātija vai Kipra nolemj
piemērot 2. pantu, tā turklāt var atzīt par
līdzvērtīgām savām valsts vīzām, kuras
izsniedz tranzītam caur to teritoriju vai attiecībā uz
iecerēto uzturēšanos to teritorijā uz laiku, kas
nepārsniedz 90 dienas 180 dienu periodā:
i) valsts īstermiņa vīzas un
valsts ilgtermiņa vīzas, kuras izsniedz Kipra vai Horvātija
atbilstoši Padomes Regulā (EK) 1683/95[18] noteiktajam vienotajam paraugam;
ii) visas uzturēšanās atļaujas,
kuras Kipra vai Horvātija izsniedz atbilstoši Regulā (EK) Nr.
1030/2002[19]
noteiktajam vienotajam paraugam.
2.         Horvātijas izsniegtie
dokumenti, kurus var atzīt, ir uzskaitīti I pielikumā.
Kipras izsniegtie dokumenti, kurus var
atzīt, ir uzskaitīti II pielikumā.
4. pants
Šā lēmuma 2. un
3. pantā minēto dokumentu derīguma termiņš atbilst
tranzīta vai uzturēšanās ilgumam.
5. pants
Ja Horvātija un Kipra nolemj
piemērot šo lēmumu, tās par to paziņo Komisijai 10 darba
dienu laikā pēc šā lēmuma stāšanās
spēkā. Šo dalībvalstu paziņoto informāciju Komisija
publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
6. pants
Atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes
Lēmumu Nr. 895/2006/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu
Nr. 582/2008/EK.
7. pants
Šis lēmums stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro līdz dienai, kuru nosaka
Padomes lēmumā, ko pieņem atbilstīgi 2003. gada
Pievienošanās akta 3. panta 2. punkta pirmajai daļai
attiecībā uz Kipru un 2012. gada Pievienošanās akta 4. panta 2.
punkta pirmajai daļai attiecībā uz Horvātiju, un,
sākot ar kuru, uz attiecīgo dalībvalsti attiecas visi Šengenas acquis
noteikumi saistībā ar kopējo vīzu politiku un to trešo
valstu valstspiederīgo pārvietošanos, kas dalībvalstu
teritorijā uzturas legāli.
8. pants
Šis lēmums ir adresēts
Horvātijai un Kiprai.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā –                         Padomes
vārdā –
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
I PIELIKUMS
HORVĀTIJAS izsniegto dokumentu saraksts
V ī z a s
–
Kratkotrajna viza (C) –
īstermiņa vīza (C)
U z t u r ē š a n ā s a t ļ a u
j a s
–
Odobrenje boravka –
uzturēšanās apstiprinājums
–
Osobna iskaznica za stranca – ārvalstu valstspiederīgo personas apliecība
II PIELIKUMS
KIPRAS izsniegto dokumentu saraksts
Θ
ε ω ρ ή σ ε ι ς ( V ī z a s )
— Θεώρηση
διέλευσης — Κατηγορία
Β (tranzīta vīza – kategorija B)
— Θεώρηση
για παραμονή
βραχείας
διάρκειας —
Κατηγορία Γ
(īstermiņa vīza – kategorija C)
— Ομαδική
θεώρηση — Κατηγορίες
Β και Γ (grupas vīza – kategorija B un C)
Ά
δ ε ι ε ς π α ρ α μ ο
ν ή ς (U z t u r ē š a n ā s
a t ļ a u j a s)
— Προσωρινή
άδεια
παραμονής
(απασχόληση,
επισκέπτης,
φοιτητής) – termiņatļauja
(darba, viesošanās, studiju nolūkā)
— Άδεια
εισόδου (απασχόληση,
φοιτητής) – ieceļošanas
atļauja (darba, studiju nolūkā)
— Άδεια
μετανάστευσης
(μόνιμη άδεια) –
imigrācijas atļauja (pastāvīgā atļauja)
[1]               OV L 81, 21.3.2001, 1. lpp.
[2]               OV L 239,
22.9.2000., 19. lpp.
[3]               OV L 105,
13.4.2006., 1. lpp.
[4]               OV L 243,
15.9.2009., 1. lpp.
[5]               OV L 167,
20.6.2006., 1. lpp.
[6]               OV L 161,
20.6.2008., 30. lpp.
[7]               OV L 167,
20.6.2006., 8. lpp.
[8]               Iesniedzot
šo priekšlikumu, Komisija vadās no pieņēmuma, ka, sākot no
2013. gada 1. jūlija, Bulgārija un Rumānija
pilnībā piemēros Šengenas acquis.
[9]               Saskaņā
ar Lēmuma Nr. 896/2006/EK 5. pantu minētais lēmums
vairs nav piemērojams pēc Šveices un Lihtenšteinas pievienošanās
Šengenas zonai.
[10]             OV L 112,
24.4.2012., 10. lpp.
[11]             OV L 81,
21.3.2001., 1. lpp.
[12]             OV L 105,
13.4.2006., 1. lpp.
[13]             OV L 176, 10.7.1999.,
36. lpp.
[14]             OV L 53,
27.2.2008., 1. lpp.
[15]             OV L 83,
26.3.2008., 5. lpp.
[16]             OV L 131,
1.6.2000., 43. lpp.
[17]             OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.
[18]             OV L 164,
14.7.1995., 1. lpp.
[19]             OV L 157
15.6.2002., 1. lpp.