Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0100

Priekšlikums Padomes lēmums, ar kuru groza Lēmumu 2006/326/EK, lai paredzētu procedūru, ar kuru īsteno Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Dānijas Karalisti par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu 5. panta 2. punktu  /* COM/2009/0100 galīgā redakcija - CNS 2009/0031 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 4.3.2009COM(2009) 100 galīgā redakcija2009/0031 (CNS)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar kuru groza Lēmumu 2006/326/EK, lai paredzētu procedūru, ar kuru īsteno Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Dānijas Karalisti par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu 5. panta 2. punktu  PASKAIDROJUMA RAKSTS1. PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS |110 | 1. 1. Priekšlikuma(-u) pamatojums un mērķi Saskaņā ar Protokolu par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalās EK līguma IV sadaļā, un tādējādi Kopienas instrumenti, kas pieņemti tiesiskās sadarbības civillietās jomā Dānijai nav saistoši un tai nav jāpiemēro. Tomēr dažu Kopienas instrumentu piemērošana ir paplašināta attiecībā uz Dāniju, izmantojot starptautiskos nolīgumus starp Eiropas Kopienu un Dāniju, kas noslēgti, pamatojoties uz EK līguma 300. pantu. Attiecīgie starptautiskie nolīgumi, kas noslēgti ar Padomes Lēmumu 2006/325/EK[1] un 2006/326/EK[2], ir šādi: Eiropas Kopienas un Dānijas Karalistes nolīgums par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās[3] un Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Dānijas Karalisti par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu[4]. Šie paralēlie nolīgumi (5. panta 2. punktā) paredz Eiropas Kopienas dotu piekrišanu gadījumos, ja Dānija plāno slēgt starptautiskus nolīgumus, kas var ietekmēt vai mainīt Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās darbības jomu (turpmāk tekstā – Briseles I regula)[5] vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs ("dokumentu izsniegšana"), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000, darbības jomu (turpmāk tekstā – Regula par dokumentu izsniegšanu)[6]. Ne Padomes lēmumos par šo paralēlo nolīgumu noslēgšanu, ne pašos paralēlajos nolīgumos nav noteikts, kā Kopienai būtu jāpieņem lēmums par šādu nolīgumu. Priekšlikuma(-u) mērķis ir noteikt procedūru abu paralēlo nolīgumu 5. panta 2. punkta īstenošanai, grozot Padomes lēmumus par šo nolīgumu noslēgšanu. |120 | 1.2. Vispārīgais konteksts Paralēlajos nolīgumos (5. panta 1. punktā) paredzēts, ka starptautiskie nolīgumi, kurus Kopiena noslēgusi, pamatojoties uz attiecīgajām regulām (pievienotas paralēlajiem nolīgumiem), Dānijai nav saistoši un tajā nav piemērojami. Dānijai jāatturas no starptautisku nolīgumu slēgšanas, kas varētu ietekmēt vai mainīt attiecīgo regulu darbības jomu, ja vien tas netiek darīts, saskaņojot ar Kopienu, un ja nav veikti pietiekami pasākumi attiecībā uz minēto paralēlo nolīgumu un konkrētā starptautiskā nolīguma attiecībām. Attiecības starp Dāniju un Eiropas Kopienu saistībā ar šiem paralēlajiem nolīgumiem reglamentē starptautisko tiesību akti. Ir piemērojams EK līguma 300. pants un līdz ar to Komisija nevar uzņemties starptautiskas saistības Eiropas Kopienas vārdā, ja šādas tiesības tai nav īpaši deleģētas. Padomes lēmumos par paralēlo nolīgumu noslēgšanu un pašos nolīgumos Komisijai nav deleģētas pilnvaras dot piekrišanu Eiropas Kopienas vārdā. Tādējādi Eiropas Kopienai jānosaka īpaša iekšējā procedūra, kas Eiropas Kopienai (izņemot Dāniju) jāievēro, pieņemot lēmumus par tās piekrišanu tam, ka Dānija noslēdz starptautiskus nolīgumus, kas ietekmē attiecīgās regulas, kuras pievienotas paralēlajiem nolīgumiem. Praktisku iemeslu dēļ Komisija vienlaikus iesniedz divus priekšlikumus abu paralēlo nolīgumu īstenošanai. Kaut gan ir maz ticams, ka Dānija ierosinās noslēgt starptautiskus nolīgumus, kuros ir noteikumi par dokumentu izsniegšanu ārvalstīs, kas varētu ietekmēt paralēlo nolīgumu par dokumentu izsniegšanu, ir jānosaka procedūra arī šā paralēlā nolīguma īstenošanai. |2. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS |230 | 2008. gadā notika Dānijas valsts iestāžu un Komisijas pārstāvju sanāksme, lai apspriestu situāciju. Turpmākas apspriedes nenotika, jo jautājums par iekšējo procedūru, kas Eiropas Kopienai būs jāievēro, attiecas tikai uz Eiropas Kopienu, izņemot Dāniju, ņemot vērā to, ka Dānija nepiedalās EK līguma IV sadaļā un šajā kontekstā ir uzskatāma par trešo valsti. Komisija izvērtēja dažādus risinājumus īstenošanas procedūras izveidošanai, lai gan tā neveica oficiālu ietekmes novērtējumu. Viens no risinājumiem būtu ietvēris abu paralēlo nolīgumu grozīšanu, lai paredzētu īpašu īstenošanas procedūru. Tā būtu daudz sarežģītāka procedūra (vajadzība pēc sarunu pilnvarojuma Komisijai, pašas sarunas un procedūra, kas jāievēro, noslēdzot nolīgumus), un, tā kā jautājumam steidzami nepieciešams atrisinājums, šo risinājumu neizmantoja. Komisijas izvēlētais risinājums paredz vienkāršu un salīdzinoši ātru atrisinājumu, t.i., grozījumu veikšanu Padomes lēmumos par paralēlo nolīgumu noslēgšanu, iekļaujot konkrētos noteikumus par procedūru, kas Eiropas Kopienai jāievēro attiecībā uz lēmumu pieņemšanu par tās piekrišanu tam, ka Dānija slēdz attiecīgo starptautisko nolīgumu. |3. PRIEKšLIKUMA(-U) JURIDISKIE ELEMENTI 3.1. Ierosināto pasākumu kopsavilkums Komisija ierosina grozīt Padomes Lēmumu 2006/325/EK un Padomes Lēmumu 2006/326/EK, lai tajos iekļautu noteikumus par paralēlo nolīgumu 5. panta 2. punkta īstenošanu. Abu paralēlo nolīgumu īstenošanai ir paredzēta viena un tā pati procedūra. Ir norādītas divas situācijas, un katrai situācijai ir paredzēta atšķirīga procedūra tam, kā Eiropas Kopiena dod savu piekrišanu. Abām situācijām kopīgs ir tas, ka Padome pilnvaro Komisiju dot piekrišanu Eiropas Kopienas vārdā. Pirmajā situācijā ietilpst gadījumi, kad dalībvalstīm jau ir atļauts noslēgt attiecīgo starptautisko nolīgumu. Tas, piemēram, attiecas uz 2001. gada Starptautisko konvenciju par civiltiesisko atbildību attiecībā uz bunkuru eļļas piesārņojuma izraisītiem postījumiem (Bunkuru konvencija), kuru Kopiena jau ir atļāvusi dalībvalstīm Kopienas interesēs parakstīt, ratificēt vai pievienoties tai (skatīt Padomes Lēmumu 2002/762/EK, ar ko dalībvalstīm atļauj Kopienas interesēs parakstīt, ratificēt vai pievienoties 2001. gada Starptautiskajai konvencijai par civiltiesisko atbildību attiecībā uz bunkuru eļļas piesārņojuma izraisītiem postījumiem (Bunkuru konvencija)[7]). Vēl viens piemērs ir 2004. gada 12. februāra Protokols, ar kuru groza Parīzes 1960. gada 29. jūlija Konvenciju par trešās Puses atbildību kodolenerģijas jomā (skatīt Padomes Lēmumu 2003/882/EK, ar kuru dalībvalstis, kas ir Parīzes 1960. gada 29. jūlija Konvencijas par trešās Puses atbildību kodolenerģijas jomā Līgumslēdzējas puses, pilnvaro Eiropas Kopienas interesēs parakstīt protokolu, ar kuru groza minēto konvenciju[8] un Padomes Lēmumu 2004/294/EK, ar ko pilnvaro dalībvalstis, kas ir Līgumslēdzējas puses 1960. gada 29. jūlija Parīzes Konvencijai par trešās puses atbildību kodolenerģijas jomā, Eiropas Kopienas interesēs ratificēt vai pievienoties protokolam, ar ko groza minēto Konvenciju[9]). Pirmā situācija attieksies arī uz tiem gadījumiem, kad pati Kopiena ir kļuvusi par Līgumslēdzēju pusi starptautiskos nolīgumos, kas ietekmē Briseles I regulu vai Regulu par dokumentu izsniegšanu. Ņemot vērā to, ka Kopiena jau ir pārskatījusi attiecīgo starptautisko nolīgumu iespējamo ietekmi uz minētajiem Kopienas instrumentiem un vajadzības gadījumā paredzējusi drošības pasākumus, lai nodrošinātu, ka atbilstīgajos gadījumos tiek piemēroti minētie Kopienas instrumenti, aprakstītajos gadījumos ir izveidota vienkārša procedūra. Šādās situācijās Komisija būs pilnvarota dot piekrišanu Dānijai Eiropas Kopienas vārdā. Otrā situācija attiecas uz visiem tiem gadījumiem, kas neatbilst iepriekš aprakstītajai pirmajai kategorijai. Šādos gadījumos ar dalībvalstīm ir jāapspriež iespējamība, ka starptautiskais nolīgums, ko Dānija ir paredzējusi noslēgt, var ietekmēt attiecīgās regulas. Tādējādi dalībvalstis būs iesaistītas lēmumu pieņemšanas procesā, izmantojot komitoloģijas procedūru. Šādās situācijās Komisija būs pilnvarota dot piekrišanu Dānijai Eiropas Kopienas vārdā, izmantojot komitoloģijas procedūru. 3.2. Juridiskais pamats Abu priekšlikumu juridiskais pamats ir Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 61. panta c) punkts saistībā ar šā līguma 300. panta 2. punkta pirmo daļu un 300. panta 3. punkta pirmo daļu. |2009/0031 (CNS)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar kuru groza Lēmumu 2006/326/EK, lai paredzētu procedūru, ar kuru īsteno Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Dānijas Karalisti par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu 5. panta 2. punktuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 61. panta c) punktu saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmo daļu un 300. panta 3. punkta pirmo daļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[10],tā kā:(1) Ar Eiropas Kopienas un Dānijas Karalistes nolīgumu par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu, kas noslēgts ar Padomes Lēmumu 2006/326/EK[11], Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs ("dokumentu izsniegšana"), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000[12], noteikumu piemērošana tika attiecināta uz Dāniju.(2) Eiropas Kopienas un Dānijas Karalistes nolīguma 5. panta 2. punktā paredzēts, ka Dānija atturas no starptautisku nolīgumu slēgšanas, kas varētu ietekmēt vai mainīt Regulas (EK) Nr. 1393/2007 darbības jomu, ja vien tas netiek darīts, saskaņojot ar Kopienu, un ja nav veikti pietiekami pasākumi attiecībā uz minētā nolīguma un konkrētā starptautiskā nolīguma attiecībām.(3) Ne Eiropas Kopienas un Dānijas Karalistes nolīgumā, ne Lēmumā 2006/326/EK nav noteikts, kā Eiropas Kopienai jāpieņem lēmums par tās piekrišanu tam, ka Dānija noslēdz attiecīgo starptautisko nolīgumu.(4) Ir jāievieš procedūra Eiropas Kopienas un Dānijas Karalistes nolīguma 5. panta 2. punkta īstenošanai. Šādai procedūrai jānodrošina, ka lēmumus par Eiropas Kopienas piekrišanu var pieņemt ātri.(5) Jānošķir gadījumi, kad Eiropas Kopiena pati jau ir kļuvusi par starptautiska nolīguma Līgumslēdzēju pusi vai ir atļāvusi dalībvalstīm par tādām kļūt Eiropas Kopienas interesēs, un visi pārējie gadījumi.(6) Lēmums 2006/326/EK attiecīgi jāgroza, lai paredzētu šādu procedūru.(7) Šā lēmuma īstenošanai vajadzīgos pasākumus jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka procedūras Komisijai piešķirto izpildpilnvaru īstenošanai[13].(8) Apvienotā Karaliste un Īrija saskaņā ar 3. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, piedalās šīs regulas pieņemšanā un piemērošanā.(9) Dānija, saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un tādēļ Dānijai tas nav saistošs vai piemērojams,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.Vienīgais pantsLēmumu 2006/326/EK groza šādi.Pievienots 1.a un 1.b pants:" 1.a pantsNolīguma 5. panta 2. punkta piemērošanas nolūkā lēmumu par Eiropas Kopienas piekrišanu pieņem Komisija, ja:1.  Eiropas Kopiena pati jau ir kļuvusi par starptautiskā nolīguma Līgumslēdzēju pusi, vai2.  Eiropas Kopiena ir atļāvusi tās dalībvalstīm to darīt Eiropas Kopienas interesēs.Visos citos gadījumos lēmumu par Eiropas Kopienas piekrišanu pieņem Komisija saskaņā ar 1.b panta 2. punktā minēto konsultatīvo procedūru.1.b pants1. Komisijai palīdz komiteja.2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 3. un 7. pantu."Briselē,Padomes vārdā –priekšsēdētājs [1] OV L 120, 5.5. 2006., 22. lpp.[2] OV L 120, 5.5.2006., 23. lpp.[3] OV L 299, 16.11.2005., 62. lpp.[4] OV L 300, 17.11.2005., 55. lpp.[5] OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp.[6] OV L 324, 10.12.2007., 78. lpp.[7] OV L 256, 25.9.2002., 7. lpp.[8] OV L 338, 23.12.2003., 30. lpp.[9] OV L 97, 1.4.2004., 53. lpp.[10] OV C , , . lpp.[11] OV L 120, 5.5.2006., 23. lpp.[12] OV L 324, 10.12.2007., 79. lpp.[13] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0308

Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums par ES Solidaritātes fonda mobilizāciju  /* COM/2009/0308 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 22.6.2009COM(2009) 308 galīgā redakcijaPriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMSpar ES Solidaritātes fonda mobilizācijuPASKAIDROJUMA RAKSTS2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgums [1] ar elastīguma mehānisma starpniecību ļauj papildus finanšu shēmas attiecīgajām pozīcijām mobilizēt Eiropas Savienības Solidaritātes fonda līdzekļus maksimāli 1 miljarda euro apmērā gadā. Fonda pieejamības nosacījumi ir sīki izklāstīti Padomes Regulā (EK) Nr. 2012/2002[2].Pamatojoties uz Francijas pieteikumu, lai saņemtu fonda atbalstu pēc 2009. gada janvāra vētras, kopējās nodarīto zaudējumu aplēses ir šādas.(EUR) |Tiešie zaudējumi | Robežlielums | Summa, pamatojoties uz 2,5 % | Summa, pamatojoties uz 6 % | Ierosinātā atbalsta kopējā summa |Vētra Francijā (Klaus) | 3 805 470 000 | 3 398 60 000 | 84 965 025 | 24 412 140 | 109 377 165 |Ņemot vērā pieteikuma izskatīšanu[3] un ievērojot lielāko iespējamo fonda dotācijas apjomu, kā arī iespējas pārdalīt apropriācijas pozīcijā, kur vajadzīgi papildu izdevumi, Komisija iesaka mobilizēt Eiropas Savienības Solidaritātes fonda līdzekļus kopsummā par EUR 109 377 165, kas piešķirami finanšu shēmas 3.b pozīcijai.Iesniedzot šo priekšlikumu izmantot fondu, Komisija sāk trīspusēju sarunu vienkāršoto procedūru, kā noteikts 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 26. punktā, lai nodrošinātu abu budžeta lēmējinstitūcijas iestāžu vienošanos par vajadzību izmantot fondu un par nepieciešamo summu. Komisija aicina pirmo no abām budžeta lēmējinstitūcijas iestādēm, kura panāk vienošanos par mobilizēšanas priekšlikuma projektu attiecīgā politiskā līmenī, informēt otru iestādi un Komisiju par saviem nodomiem.Nesaskaņas gadījumā starp abām budžeta lēmējinstitūcijas iestādēm tiks sasaukta oficiāla trīspusēja sanāksme.Komisija iesniegs budžeta grozījuma provizorisko projektu (BGPP), lai 2009. gada budžetā iekļautu īpašās saistību un maksājumu apropriācijas, kā paredzēts 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 26. punktā.PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMSpar ES Solidaritātes fonda mobilizācijuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību[4] un jo īpaši tā 26. punktu,ņemot vērā Padomes 2002. gada 11. novembra Regulu (EK) Nr. 2012/2002, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu[5],ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[6],tā kā:(1) Eiropas Savienība ir izveidojusi Eiropas Savienības Solidaritātes fondu („fonds”), lai demonstrētu solidaritāti ar to reģionu iedzīvotājiem, kurus ir piemeklējušas dabas katastrofas.(2) 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgums ļauj mobilizēt fonda līdzekļus maksimāli 1 miljarda euro apmērā gadā.(3) Regulā (EK) Nr. 2012/2002 ir izklāstīti noteikumi, ar kādiem var mobilizēt fondu.(4) Francija ir iesniegusi pieteikumu, lai mobilizētu fondu dabas katastrofas dēļ, ko izraisīja vētra,IR NOLĒMUŠI ŠĀDI.1. pantsEiropas Savienības 2009. finanšu gada vispārējā budžeta ietvaros mobilizē Eiropas Savienības Solidaritātes fondu, lai saistību un maksājumu apropriācijās nodrošinātu EUR 109 377 165.2. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē,Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā —Priekšsēdētājs priekšsēdētājs [1] OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.[2] OV L 311, 14.11.2002., 3. lpp.[3] Paziņojums Komisijai (SEC(2009)730) par pieteikumu mobilizēt Eiropas Savienības Solidaritātes fondu, ko pēc vētras iesniedza Francija.[4] OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.[5] OV L 311, 14.11.2002., 3. lpp.[6] OV C […], […], […] lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006PC0198

Priekšlikums Padomes lēmums ar ko groza Lēmumu 2005/231/EK, ar kuru Zviedrijai atļauj piemērot samazinātu nodokļa likmi attiecībā uz elektroenerģiju, ko patērē atsevišķas mājsaimniecības un pakalpojumu nozares uzņēmumi, saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu  /* COM/2006/0198 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 8.5.2006COM(2006) 198 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSar ko groza Lēmumu 2005/231/EK, ar kuru Zviedrijai atļauj piemērot samazinātu nodokļa likmi attiecībā uz elektroenerģiju, ko patērē atsevišķas mājsaimniecības un pakalpojumu nozares uzņēmumi, saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPRIEKšLIKUMA KONTEKSTS |110 | Priekšlikuma pamatojums un mērķi Zviedrijas enerģijas nodoklis, kas elektroenerģijai uzlikts saskaņā ar Padomes Direktīvu 2003/96/EK[1], pilnībā jāmaksā mājsaimniecībām un vispārīgi – pakalpojumu nozares uzņēmumiem. Saskaņā ar Padomes Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 1. punktu Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus no akcīzes nodokļa vai tā samazinājumus saskaņā ar īpašiem politiskiem apsvērumiem. |120 | Vispārējais konteksts Ar Padomes 2005. gada 7. marta Lēmumu 2005/231/EK[2] Zviedrijai atļāva saskaņā ar Padomes Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu piemērot samazinātu nodokļa likmi attiecībā uz elektroenerģiju, ko patērē mājsaimniecības un pakalpojumu nozares uzņēmumi Zviedrijas ziemeļos. Valsts atbalstu, piemērojot samazinātu elektroenerģijas nodokļa likmi pakalpojumu nozares uzņēmumiem Zviedrijas ziemeļos, Komisija atļāva īstenot līdz 2005. gada beigām[3]. Tāpēc Padomes piešķirtās atļaujas beigu termiņu noteica uz to pašu datumu. Ar 2005. gada 9. decembra vēstuli Zviedrijas iestādes Komisijai lūdza pagarināt atļauju līdz 2011. gada 31. decembrim. Aptuveni tajā pašā laikā, proti, ar 2005. gada 15. novembra vēstuli, Zviedrijas iestādes saskaņā ar Līguma 88. panta 3. punktu Komisijai paziņoja, ka tās pagarina reģionāli diferencētā enerģijas nodokļa piemērojumu pakalpojumu nozarei[4]. Zviedrija atļaujas pieprasījumu saskaņā ar Padomes Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu pamato ar īpašiem reģionālās politikas mērķiem. Šīs nodokļa diferenciācijas pamatā ir klimatiski apsvērumi, un tās mērķis ir nodrošināt Zviedrijas ziemeļu mājsaimniecībām un pakalpojumu nozares uzņēmumiem vienādus apstākļus ar patērētājiem valsts dienvidos, samazinot elektroenerģijas izmaksas ziemeļu patērētājiem (tiek lēsts, ka elektroenerģijas patēriņš vidēja lieluma mājas apsildei Zviedrijas ziemeļos ir par aptuveni 25 % lielāks nekā dienvidos). Šī ģeogrāfiskā diferenciācija ir pamatota ar objektīvu informāciju par vidējo temperatūru tajos gada laikos, kad parasti apsilda mājokļus. Vispārējais enerģijas nodoklis par elektroenerģiju 2006. gadam Zviedrijā ir SEK 0,261 (apt. EUR 0,028[5]) par kWh. Laikposmā no 2006. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 31. decembrim Zviedrija plāno mājsaimniecībām un pakalpojumu nozares uzņēmumiem Zviedrijas ziemeļos piemērot zemāku nodokļa likmi elektroenerģijai, kas pašlaik atbilst SEK 0,201 (apt. EUR 0,022) par kWh, t.i., 77 % no nodokļa, kas uzlikts elektroenerģijai pārējā valsts daļā. Zviedrija uzskata, ka ir saglabāts ar nodokli izraisītais stimuls palielināt energoefektivitāti. Paredzamie gada budžeta izdevumi saistībā ar nodokļa samazināšanu ir SEK 146 miljoni (EUR 16 miljoni). Šo pasākumu īsteno, nosakot samazinātu enerģijas nodokļa likmi. Nodokļa likmi samazina tieši, uzliekot nodokli. Nodokļa uzliekamības gadījums iestājas tad, kad elektroenerģijas izplatītājs to piegādā patērētājam. Pasākuma beigu termiņš ir 2011. gada 31. decembris. |130 | Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma darbības jomā Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai. Padomes 2005. gada 7. marta Lēmums, ar kuru Zviedrijai atļauj piemērot samazinātu nodokļa likmi attiecībā uz elektroenerģiju, ko patērē mājsaimniecības un pakalpojumu nozares uzņēmumi noteiktos Zviedrijas ziemeļu apgabalos, saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu. |140 | Atbilstība pārējām Eiropas Savienības politikām un mērķiem Saskaņā ar Padomes Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 1. punktu Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus no akcīzes nodokļa vai tā samazinājumus saskaņā ar īpašiem politiskiem apsvērumiem. Komisija izskata katru prasību, ņemot vērā iekšējā tirgus pareizu darbību, nepieciešamību nodrošināt godīgu konkurenci un Kopienas veselības, vides, enerģētikas un transporta politikas. Šī diferenciācija rada mājsaimniecībām un pakalpojumu nozares uzņēmumiem Zviedrijas ziemeļos vienādus apstākļus ar patērētājiem valsts dienvidos, samazinot elektroenerģijas izmaksas patērētājiem ziemeļos. Tādēļ šim pasākumam ir reģionālās un kohēzijas politikas mērķi. Samazinātais elektroenerģijas nodokļa līmenis patēriņam Zviedrijas ziemeļos (EUR 22 par MWh) saglabājas daudz augstāks par Direktīvā 2003/96/EK noteikto Kopienas minimālo likmi (EUR 1 par MWh, izmantošanai ārpus uzņēmuma vajadzībām). Turklāt nodokļa samazinājums būs samērīgs ar tām papildu izmaksām par apsildi, kas jāsedz mājsaimniecībām un pakalpojumu nozares uzņēmumiem Zviedrijas ziemeļos (skat. Lēmuma 2005/231/EK 1. panta 2. punktu). Tādēļ Komisija uzskata, ka pie šī nodokļa līmeņa saglabājas stimulējošā ietekme uz energoefektivitātes palielināšanu. Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 2. punktā ir noteikts, ka ir jāierobežo to pasākumu ilgums, ko pieņem saskaņā ar šiem noteikumiem, un noteikts maksimālais laikposms 6 gadi ar iespēju to pagarināt. Pašreizējā situācijā šķiet lietderīgi atjaunot atļauju uz sešiem gadiem un tādējādi atbilstoši pagarināt Lēmuma 2005/231/EK piemērošanas termiņu. Ir jānodrošina, ka atļauju atbilstīgi Lēmumam 2005/231/EK, ko piešķir sakarā ar līdzīgiem iemesliem, bet īsam laikposmam, turpina piemērot, neradot pārtraukumu starp šā lēmuma beigu termiņu un ierosinātā lēmuma projekta pieņemšanas dienu. Šis novērtējums neskar iznākumu valsts atbalsta lietā N 593/2005. |IEINTERESēTO PUšU APSPRIEDES UN IETEKMES NOVēRTēJUMS |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |219 | Priekšlikumā ir ietverts pašreizējās atkāpes pagarinājums, kas attiecas tikai uz Zviedriju. |Speciālu zināšanu vākšana un izmantošana |229 | Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija nepieciešams. |230 | Ietekmes novērtējums Nav piemērojams. |PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ELEMENTI |305 | Ierosinātās rīcības kopsavilkums Pamatojoties uz iepriekš minēto un neskarot iznākumu valsts atbalsta lietā N 593/2005, Komisija ierosina pagarināt Padomes Lēmuma 2005/231/EK spēkā esības termiņu līdz 2011. gada 31. decembrim, tādējādi atļaujot Zviedrijai piemērot samazinātu nodokļa likmi attiecībā uz elektroenerģiju, ko patērē mājsaimniecības un pakalpojumu nozares uzņēmumi Zviedrijas ziemeļos. |310 | Juridiskais pamats Padomes Direktīvas 2003/96/EK 19. pants. |320 | Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes princips ir piemērojams tiktāl, ciktāl priekšlikums nav Kopienas ekskluzīvā kompetencē. |Dalībvalstis priekšlikuma mērķus nevar pietiekami īstenot šāda(-u) iemesla(-u) dēļ. |321 | ES ar Padomes Direktīvu 2003/96/EK ir noteikusi saskaņotus noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai. Izmaiņas šajos noteikumos var ieviest tikai ar Kopienas tiesību aktu, un tām nevar piemērot dalībvalstu lēmumu. |Priekšlikums tādējādi atbilst subsidiaritātes principam. |Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam šāda(-u) iemesla(-u) dēļ. |331 | Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tā mērķis ir grozīt Padomes lēmumu. |332 | Pasākums nerada finansiālu un administratīvu slogu Kopienai. |Instrumentu izvēle |341 | Ierosinātais instruments: cits. |342 | Citi instrumenti nebūtu piemēroti šāda(-u) iemesla(-u) dēļ. Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tā mērķis ir grozīt Padomes lēmumu. |IETEKME UZ BUDžETU |409 | Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. |1.  E-PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSar ko groza Lēmumu 2005/231/EK, ar kuru Zviedrijai atļauj piemērot samazinātu nodokļa likmi attiecībā uz elektroenerģiju, ko patērē atsevišķas mājsaimniecības un pakalpojumu nozares uzņēmumi, saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu(Autentisks ir tikai teksts zviedru valodā)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai[6], un jo īpaši tās 19. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:2.  Ar Padomes Lēmumu 2005/231/EK[7] Zviedrijai atļāva piemērot samazinātu nodokļa likmi attiecībā uz elektroenerģiju, ko patērē atsevišķas mājsaimniecības un pakalpojumu nozares uzņēmumi, saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu. Šī atļauja bija spēkā līdz 2005. gada 31. decembrim. Ar 2005. gada 9. decembra vēstuli Zviedrijas iestādes Komisijai lūdza pagarināt atļauju līdz 2011. gada beigām.3.  Valsts ziemeļos elektroenerģijas patēriņš apsildes vajadzībām ir augstāks nekā pārējā valsts daļā; pašlaik starpība ir 25 %. Tādēļ Zviedrijā kopš 1981. gada jūlija valsts ziemeļos izmantotajai elektroenerģijai tiek piemērota samazināta enerģijas nodokļa likme. Samazinājums procentuāli salīdzinājumā ar parasto likmi kopš tā laika tomēr ir samazinājies.4.  Samazinot izdevumus par elektroenerģiju mājsaimniecībām un pakalpojumu nozares uzņēmumiem Zviedrijas ziemeļos, šiem patērētājiem tiek radīti vienādi apstākļi ar patērētājiem valsts dienvidos. Tādēļ šim pasākumam ir reģionālās un kohēzijas politikas mērķi.5.  Elektroenerģijas nodokļa līmeņa samazinājums patēriņam Zviedrijas ziemeļos, kas pašlaik ir EUR 22 par MWh, saglabājas daudz augstāks par Direktīvā 2003/96/EK noteikto Kopienas minimālo likmi. Turklāt nodokļa samazinājumam jābūt samērīgam ar tām papildu izmaksām par apsildi, kas jāsedz mājsaimniecībām un pakalpojumu nozares uzņēmumiem Zviedrijas ziemeļos. Nodokļa līmenim jāsaglabā stimulējošā ietekme uz energoefektivitātes palielināšanu.6.  Komisija ir izskatījusi shēmu un secinājusi, ka tā netraucē konkurenci un nekavē iekšējā tirgus darbību, kā arī to nevar uzskatīt par nesaderīgu ar Kopienas vides, enerģētikas un transporta politiku.7.  Neskarot iznākumu valsts atbalsta lietā N 593/2005 Zviedrija „Pagarinājums reģionāli diferencētā elektroenerģijas nodokļa piemērojumam pakalpojumu nozarē”, ir lietderīgi saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 2. punkta noteikumiem pagarināt līdz 2011. gada 31. decembrim atļauju Zviedrijai piemērot samazinātu elektroenerģijas nodokļa likmi patēriņam Zviedrijas ziemeļos.8.  Tādēļ attiecīgi jāgroza Lēmums 2005/231/EK.9.  Ir jānodrošina, ka atļauju atbilstīgi Lēmumam 2005/231/EK, ko piešķir sakarā ar līdzīgiem iemesliem, bet īsam laikposmam, turpina piemērot, neradot pārtraukumu starp minētā lēmuma beigu termiņu un šā lēmuma spēkā stāšanās dienu,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsLēmuma 2005/231/EK 2. pantā datumu „2005. gada 31. decembris” aizstāj ar datumu „2011. gada 31. decembris”.2. pantsŠo lēmumu piemēro no 2006. gada 1. janvāra.3. pantsLēmums ir adresēts Zviedrijas Karalistei.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājs [1] OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/75/EK OV L 157, 30.4.2004., 100. lpp.[2] OV L 72, 18.3.2005., 27. lpp.[3] Valsts atbalsta lieta „C42/03 (ex-NN 3/B/2001) Zviedrija”, OV C 189, 9.8.2003., 6. lpp.[4] Valsts atbalsta lieta N 593/2005 Zviedrija „Pagarinājums reģionāli diferencētā elektroenerģijas nodokļa piemērojumam pakalpojumu nozarē”.[5] Atbilstīgi Padomes Direktīvas 2003/96/EK 13. pantam 2006. gadā pārrēķinu euro valūtā veic, piemērojot valūtas kursu, kas ir iegūts 2005. gada oktobra pirmajā darba dienā un kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (EUR 1 = SEK 9,3086).[6] OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/75/EK (OV L 157, 30.4.2004., 100. lpp.).[7] OV L 72, 18.3.2005., 27.lpp.