				|

		52011PC0627

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) /* COM/2011/0627 galīgā redakcija - 2011/0282 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA
RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Komisijas priekšlikumā par daudzgadu finanšu
shēmu (DFS) 2014.–2020. gadam (DFS priekšlikums)[1] ir noteikts kopējās
lauksaimniecības politikas (KLP) budžets un galvenie virzieni. Pamatojoties uz
to, Komisija iesniedz regulu kopumu, kurās noteikts 2014.–2020. gada KLP
tiesiskais regulējums, kā arī šīs politikas turpmākās attīstības alternatīvo scenāriju
ietekmes novērtējums.
Šo reformu priekšlikumu pamatā ir Paziņojums
par KLP 2020. gada perspektīvā[2],
kurā vispārīgi raksturotas politiskās iespējas, kas ļautu risināt nākotnē
paredzamās problēmas lauksaimniecībā un lauku apvidos un sasniegt KLP mērķus,
proti, nodrošināt 1) dzīvotspējīgu pārtikas ražošanu; 2) dabas
resursu ilgtspējīgu apsaimniekošanu un klimata politiku un 3) līdzsvarotu
teritoriālo attīstību. Kopš minētā paziņojuma iesniegšanas tajā izklāstītā
reformas ievirze kopumā atbalstīta gan iestāžu debatēs[3], gan apspriedēs ar
ieinteresētajām personām, kas notika iespējamās ietekmes novērtēšanas gaitā.
Šajā
procesā izkristalizējusies kopīga atziņa, ka ir jāveicina efektīva resursu
izmantošana, lai nodrošinātu pārdomātu, ilgtspējīgu un iekļaujošu ES
lauksaimniecības un lauku apvidu attīstību atbilstoši stratēģijai
“Eiropa 2020”, KLP struktūru arī turpmāk balstot uz diviem pīlāriem,
kuriem ir kopīgs mērķis un kuros iekļautie instrumenti papildina cits citu. KLP
I pīlārs attiecas uz tiešajiem maksājumiem un tirgus pasākumiem, kas ļauj
ES lauksaimniekiem saņemt gada pamata ienākumu atbalstu, kā arī atbalstu konkrētu
tirgus traucējumu gadījumā, bet II pīlārs attiecas uz lauku attīstību,
kuras nodrošināšanai dalībvalstis, ievērojot kopīgu satvaru[4], sagatavo un līdzfinansē
daudzgadu programmas.
Secīgu reformu rezultātā, veidojot KLP par
integrētu politiku lauku apvidu attīstībai visā ES, ir palielināta
lauksaimniecības orientācija uz tirgu, vienlaikus sniedzot ienākumu atbalstu
ražotājiem, politikā ir prasmīgāk iestrādātas vides prasības un pastiprināts
atbalsts lauku attīstībai. Tomēr reformas procesā ir radusies vajadzība
optimālāk sadalīt atbalstu gan starp dalībvalstīm, gan dalībvalstīs, kā arī ir
izskanējuši aicinājumi rūpīgāk izvēlēties pasākumus, kuru mērķis ir vides
problēmu novēršana, un lietpratīgāk reaģēt uz pieaugošo tirgus svārstīgumu.
Agrāk reformas galvenokārt tika veiktas,
reaģējot uz iekšēju cēloņu izraisītām problēmām, sākot ar milzīgu pārprodukciju
un beidzot ar pārtikas nekaitīguma krīzi; tās ES ir lieti noderējušas gan pašu
mājās, gan starptautiskajā arēnā. Taču lielākā daļa šodienas problēmu izraisa
un ietekmē ārēji, ar lauksaimniecību tieši nesaistīti faktori, un tāpēc šo
problēmu risināšanai ir vajadzīgi plašāki politiski pasākumi.
Paredzams, ka situācija lauksaimniecības
ienākumu jomā arī turpmāk būs sarežģīta, jo lauksaimnieki saskaras ar lielāku
risku, ražīguma kāpuma palēnināšanos un peļņas normas samazināšanos pieaugošo
ražošanas cenu dēļ; tāpēc noteikti jāsaglabā ienākumu atbalsts un jāpilnveido
attiecīgie instrumenti, lai labāk pārvaldītu riskus un risinātu krīzes
situācijas. Spēcīga lauksaimniecība ir ļoti būtiska ES pārtikas rūpniecībai un
pasaules nodrošinājumam ar pārtiku.
Tajā pašā laikā lauksaimniecības nozares
pārstāvji un lauku apvidu iedzīvotāji tiek aicināti neatlaidīgāk censties
sasniegt vērienīgos mērķus klimata un enerģētikas jomā, kā arī īstenot
bioloģiskās daudzveidības stratēģiju, kas ietilpst stratēģijā
“Eiropa 2020”. Lauksaimniekiem, kas līdz ar mežsaimniekiem ir galvenie
zemes apsaimniekotāji, būs vajadzīgs atbalsts, lai viņi ieviestu un turpmāk
izmantotu tādas lauksaimniecības sistēmas un metodes, kas īpaši sekmē vides un
klimata mērķu sasniegšanu, jo tirgus cenas neatspoguļo šādu sabiedrisku labumu
nodrošināšanu. Turklāt būs ļoti svarīgi atrast veidu, kā vislabāk izmantot
lauku apvidu daudzveidīgo potenciālu un tādējādi veicināt iekļaujošu izaugsmi
un kohēziju.
Tāpēc topošā KLP nebūs politika, kas attiecas
tikai uz nelielu, kaut ļoti svarīgu, ES tautsaimniecības daļu, tā būs arī
stratēģiski svarīga politika, kas attieksies uz pārtikas nodrošinājumu, vidi un
teritoriālo līdzsvaru. Tieši šajos apstākļos atklājas ES pievienotā vērtība,
kura piemīt patiesi kopējai politikai, kas ļauj visefektīvāk izmantot
ierobežotos budžeta līdzekļus, saglabājot ilgtspējīgu lauksaimniecību visā ES,
risinot tādas svarīgas pārrobežu problēmas kā klimata pārmaiņas un stiprinot
dalībvalstu solidaritāti, taču vienlaikus pieļaujot zināmas atkāpes šīs
politikas īstenošanā, lai tiktu ievērotas un apmierinātas vietējās vajadzības.
DFS priekšlikumā izklāstītajās pamatnostādnēs
ir paredzēts, ka kopējai lauksaimniecības politikai arī turpmāk būtu jāietver
divi pīlāri, katra pīlāra budžetam nominālā izteiksmē būtu jāpaliek
2013. gada līmenī un būtu jābūt skaidrai virzībai uz rezultātu sasniegšanu
ES būtiskākajās, prioritārajās jomās. Ar tiešajiem maksājumiem būtu jāveicina
ražošanas ilgtspējība, 30 % šiem maksājumiem atvēlētā budžeta piešķirot
obligātiem pasākumiem, kas labvēlīgi ietekmē klimatu un vidi. Maksājumu apmērs
būtu pakāpeniski jāvienādo, un maksājumi lielāko maksājumu saņēmējiem būtu
pakāpeniski jāierobežo. Lauku attīstībai domātie līdzekļi būtu jāiekļauj
vienotā stratēģiskā satvarā līdz ar citiem ES kopīgi pārvaldītiem līdzekļiem,
uz kuriem attiecas aktīvāka, mērķtiecīgāka pieeja un uzlaboti, skaidrāk
formulēti ex-ante nosacījumi. Visbeidzot, KLP finansējums tirgus
pasākumu jomā būtu jāpapildina ar diviem instrumentiem, kas neietilpst DFS,
proti, ar 1) rezerves fondu ārkārtas gadījumiem, kas ļautu rīkoties krīzes
situācijās, un 2) Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda darbības jomas
paplašināšanu.
Pamatojoties uz iepriekš minēto, KLP tiesiskā
regulējuma būtiskākie elementi laika posmam no 2014. līdz 2020. gadam ir
noteikti šādās regulās:
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai,
ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem,
kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām
(“tiešo maksājumu regula”);
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai,
ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju (“regula par
vienotu TKO”);
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai
par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku
attīstībai (ELFLA) (“lauku attīstības regula”);
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai
par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību
(“horizontālā regula”);
–
priekšlikumā Padomes regulai par konkrēta atbalsta
un kompensāciju noteikšanas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktu
tirgu kopīgu organizāciju;
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai,
ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz
lauksaimniekiem paredzētu tiešo maksājumu piemērošanu 2013. gadā;
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai,
ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz vienotā
maksājuma shēmu un atbalstu vīnogulāju audzētājiem.
Lauku attīstības regula balstās uz
priekšlikumu, kuru Komisija iesniedza 2011. gada 6. oktobrī un kurā
izklāstīti kopīgi noteikumi par visiem fondiem, kas darbojas vienotajā
stratēģiskajā satvarā[5].
Vēlāk tiks pieņemta arī regula par vistrūcīgākajām personām piemērojamā
atbalsta shēmu, kurai finansējums pašlaik paredzēts citā daudzgadu finanšu
shēmas izdevumu kategorijā.
Turklāt, lai atrastu piemērotāko veidu, kā
samērot pārredzamības principu un saņēmēju tiesības uz personas datu
aizsardzību, tiek gatavoti jauni noteikumi par saņēmēju datu publicēšanu, kuru
sagatavošanā tiek ņemti vērā Eiropas Savienības Tiesas iebildumi.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
Pamatojoties uz pašreizējā politiskā
regulējuma novērtējumu un nākotnē paredzamo problēmu un vajadzību analīzi,
ietekmes novērtējumā izvērtēta un salīdzināta trīs alternatīvu scenāriju
ietekme. Šis novērtējums ir radies 2010. gada aprīlī uzsāktā ilgā procesā,
kuru vadīja starpdienestu grupa un kura gaitā tika veikta plaša kvantitatīva un
kvalitatīva analīze, tostarp noteikta bāzlīnija, proti, lauksaimniecības tirgu
un ienākumu attīstības vidēja termiņa prognozes līdz pat 2020. gadam, un
modelēta dažādo politikas scenāriju ietekme uz nozares ekonomiku.
Ietekmes novērtējumā sīkāk iztirzāti šādi trīs
scenāriji: 1) pielāgojumu scenārijs, saskaņā ar kuru tiek saglabāts
pašreizējais politiskais regulējums, taču vienlaikus tiek novērsti tā
būtiskākie trūkumi, piemēram, pilnveidota tiešo maksājumu sadale;
2) sabalansēšanas scenārijs, kas ir saistīts ar būtiskām politikas
izmaiņām, t. i., tiešo maksājumu mērķtiecīgāku piešķiršanu un ekoloģisko
komponentu, sekmīgāku lauku attīstības politikas stratēģisko mērķu noteikšanu,
tos rūpīgāk saskaņojot ar ES politiku citās jomās, kā arī juridiskā pamata
paplašināšanu, lai attiecīgi paplašinātu ražotāju sadarbību, un
3) pārorientēšanās scenārijs, saskaņā ar kuru politiku pārorientē uz vides
aizsardzību un pakāpeniski likvidē tiešos maksājumus, pieņemot, ka ražošanas
jaudu ir iespējams saglabāt arī bez atbalsta un sociālekonomiskās vajadzības
lauku rajonos ir iespējams apmierināt, izmantojot citas rīcībpolitikas.
Ekonomikas krīzes un nepietiekama publiskā
finansējuma apstākļos, uz kuriem ES reaģējusi, pieņemot stratēģiju
“Eiropa 2020” un DFS priekšlikumu, katrā no šiem trim scenārijiem
atšķirīga nozīme piešķirta trim politiskajiem uzdevumiem, kas izvirzīti
nākotnes KLP ar mērķi panākt konkurētspējīgāku un ilgtspējīgāku lauksaimniecību
plaukstošos lauku apvidos. Lai panāktu lielāku atbilstību stratēģijai
“Eiropa 2020”, jo īpaši efektīvas resursu izmantošanas jomā, būs aizvien
vairāk jāpalielina lauksaimniecības ražīgums, veicot pētījumus, veicinot
zināšanu nodošanu, sadarbību un inovāciju (tostarp izmantojot Eiropas inovāciju
partnerību lauksaimniecības ražīguma un ilgtspējības jomā). Tā kā ES
lauksaimniecības politika vairs netiek īstenota tirdzniecību kropļojošā
politiskajā vidē, paredzams, ka šo nozari ietekmēs turpmāka liberalizācija, jo
īpaši saistībā ar Dohas attīstības programmu vai ar Mercosur valstīm
noslēgto brīvās tirdzniecības līgumu.
Izstrādājot trīs minētos politikas scenārijus,
tika ņemtas vērā vēlmes, kas izteiktas apspriešanās procesā, kurš norisinājās
ietekmes novērtējuma sagatavošanas gaitā. Ieinteresētās personas tika aicinātas
izteikt viedokli laikā no 2010. gada 23. novembra līdz
2011. gada 25. janvārim, bet 2011. gada 12. janvārī tika
organizēta padomdevējas komitejas sanāksme. Turpmāk īsumā apkopotas būtiskākās
atziņas[6].
–
Ieinteresēto personu vidū valda vispārējā
vienprātība par to, ka ir vajadzīga stingra KLP, kuras pamatā būtu divu pīlāru
struktūra, lai risinātu ar pārtikas nodrošinājumu, dabas resursu ilgtspējīgu
apsaimniekošanu un teritoriālo attīstību saistītās problēmas.
–
Vairums respondentu uzskata, ka KLP būtu jāveicina
tirgu un cenu stabilizācija.
–
Ieinteresētajām personām ir atšķirīgi viedokļi par
atbalsta mērķu noteikšanu (īpaši par tiešā atbalsta pārdali un maksājumu
nepārsniedzamās summas noteikšanu).
–
Tiek vienprātīgi atzīts, ka abiem politikas
pīlāriem var būt liela nozīme, rosinot aktīvāku klimata politiku un uzlabojot
ekoloģiskos raksturlielumus, kas ir ES iedzīvotāju interesēs. Tā kā daudzi
lauksaimnieki uzskata, ka tas jau notiek, plašāka sabiedrība norāda, ka
I pīlāra maksājumus varētu izmantot efektīvāk.
–
Respondenti vēlas, lai nākotnē paredzamā izaugsme
un attīstība skartu visu ES, arī mazāk labvēlīgos apgabalus.
–
Daudzi respondenti uzsvēra KLP saskaņošanu ar
politiku citās jomās, piemēram, ar vides, veselības, tirdzniecības un
attīstības politiku.
–
Respondenti uzskata, ka inovācija, konkurētspējīgu
uzņēmumu attīstība un sabiedrisko labumu nodrošināšana ES iedzīvotājiem ļaus
KLP saskaņot ar stratēģiju “Eiropa 2020”.
Tātad, veicot ietekmes novērtējumu, tika
salīdzināti minētie trīs alternatīvie politikas scenāriji.
Īstenojot pārorientēšanās scenāriju,
lauksaimniecībā ātrāk tiktu veikti strukturāli pielāgojumi un ražošana tiktu
pārcelta uz rentablākajiem apgabaliem un ienesīgākajām nozarēm. Lai gan,
īstenojot šo scenāriju, ievērojami pieaugtu finansējums vides jomā, nozare
vienlaikus tiktu pakļauta arī lielākam riskam, jo saruktu tirgus intervences
iespējas. Turklāt šā scenārija īstenošana izraisītu būtiskas sociālas un
ekoloģiskas problēmas, jo, politikā zūdot ietekmēšanas iespējām, ko sniedz
tiešie maksājumi un ar tiem saistītās savstarpējās atbilstības prasības, mazāk
konkurētspējīgajos apvidos būtu vērojams būtisks ienākumu zaudējums un vides
degradēšanās.
Otra galējā alternatīva — pielāgojumu
scenārijs — būtu vispiemērotākais politikas nepārtrauktībai, jo dotu
ierobežotus, taču jūtamus uzlabojumus gan lauksaimniecības konkurētspējas, gan
ekoloģiskās efektivitātes ziņā. Tomēr pastāv nopietnas šaubas par to, vai šis
scenārijs ļautu pienācīgi risināt nākotnē paredzamās būtiskās klimata un vides
problēmas, no kā ir atkarīga arī lauksaimniecības ilgtermiņa ilgtspējība.
Sabalansēšanas scenārijs, kurā paredzēta tiešo
maksājumu mērķtiecīgāka piešķiršana un ekoloģiskais komponents, paver pilnīgi
jaunu ceļu. Veiktā analīze liecina, ka pārēja uz videi nekaitīgu rīcību ir
iespējama un ka izmaksas, ko tā radītu lauksaimniekiem, nav pārmērīgas, lai gan
no zināma administratīvā sloga nebūtu iespējams izvairīties. Līdzīgi ir
iespējams stimulēt lauku attīstību, ja vien dalībvalstis un reģioni efektīvi
izmantos jaunās iespējas un ja vienota stratēģiskā satvara izveide, kurā
ietilptu arī pārējie ES līdzekļi, neliegs saglabāt sinerģiju ar I pīlāru
un nemazinās lauku attīstības specifiskās priekšrocības. Ja tiktu panākts
pareizais līdzsvars, šā scenārija īstenošana vissekmīgāk ļautu nodrošināt
lauksaimniecības un lauku apvidu ilgtermiņa ilgtspējību.
Pamatojoties uz iepriekš minēto, ietekmes
novērtējumā secināts, ka sabalansēšanas scenārijs ir vislīdzsvarotākais, jo
ļauj pakāpeniski saskaņot KLP un ES stratēģiskos mērķus, un šis līdzsvars un
samērība izpaužas arī tiesību aktu priekšlikumos paredzēto elementu īstenošanā.
Būs jāizveido vērtēšanas sistēma, lai, izmantojot vienotu, ar politikas mērķiem
saistītu rādītāju kopumu, novērtētu KLP efektivitāti.
Svarīgs apsvērums šajā procesā bija
vienkāršošana, un tā būtu dažādi jāveicina, piemēram, racionalizējot
savstarpējās atbilstības un tirgus instrumentus vai izstrādājot mazajiem
lauksaimniekiem piemērotu atbalsta shēmu. Turklāt tiešie maksājumi ar videi
nekaitīgu rīcību būtu jāsasaista tā, lai maksimāli samazinātos administratīvais
slogs, tostarp pārbaužu izmaksas.
3.           PRIEKŠLIKUMA
JURIDISKIE ASPEKTI
Tiek ierosināts saglabāt pašreizējo KLP
struktūru, proti, dalījumu divos pīlāros, kur I pīlāra ikgadējos,
vispārīgi piemērojamos obligātos pasākumus papildina II pīlārā iekļautie
brīvprātīgie pasākumi, kas saskaņā ar daudzgadu programmu izstrādes pieeju ir
vairāk pielāgoti valsts un reģionālajām īpatnībām. Tomēr jaunā tiešo maksājumu
regulējuma mērķis ir pilnvērtīgāk izmantot sinerģiju ar II pīlāru, kas
savukārt ir iekļauts vienotā stratēģiskā satvarā, lai to labāk saskaņotu ar
citu ES kopīgi pārvaldīto līdzekļu izmantojumu.
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek
saglabāta arī pašreizējā struktūra, ko veido četri pamata tiesību akti, lai gan
finansējuma regulas darbības joma tiek paplašināta, lai kopīgos noteikumus
apkopotu vienā tiesību aktā, proti, tā dēvētajā horizontālajā regulā.
Priekšlikumi ir saskaņā ar subsidiaritātes principu.
KLP patiesi ir ES kopējā politika: tā ir ES un dalībvalstu dalītas kompetences
joma, kas tiek regulēta ES līmenī, lai visā ES saglabātu ilgtspējīgu un
daudzveidīgu lauksaimniecību, risinātu tādas svarīgas pārrobežu problēmas kā
klimata pārmaiņas un stiprinātu dalībvalstu solidaritāti. Ņemot vērā to, cik
būtiski nākotnē paredzamās problēmas varētu ietekmēt nodrošinājumu ar pārtiku,
vidi un teritoriālo līdzsvaru, KLP joprojām ir uzskatāma par stratēģiski
svarīgu politiku, lai nodrošinātu to, ka tiek atrasti efektīvākie politisko
uzdevumu risinājumi un lietderīgākais budžeta līdzekļu izmantošanas veids.
Turklāt tiek ierosināts saglabāt instrumentu pašreizējo dalījumu divos pīlāros,
jo tādējādi dalībvalstīm ir lielākas iespējas pielāgot risinājumus vietējām
īpatnībām, kā arī līdzfinansēt politikas II pīlāra pasākumus.
Lauksaimniecības politikas II pīlārā iekļauj arī jauno Eiropas inovāciju
partnerību un riska pārvaldības instrumentus. Lauksaimniecības politika
vienlaikus tiks labāk saskaņota ar stratēģiju “Eiropa 2020” (tostarp
vienotu satvaru ar citiem ES fondiem), kā arī vairākiem ieviestajiem
uzlabojumiem un vienkāršojumiem. Visbeidzot, ietekmes novērtēšanas gaitā
veiktās analīzes rezultāti skaidri parāda, kādas negatīvas ekonomiskās,
ekoloģiskās un sociālās sekas varētu būt bezdarbībai.
Lauku attīstības regulas pamatā ir pašreizējā
periodā ieviestā stratēģiskā pieeja, kam ir bijusi pozitīva ietekme tādā ziņā,
ka dalībvalstis izstrādā stratēģijas un programmas, pamatojoties uz SVID
analīzi, lai vislabāk pielāgotu intervenci valsts un reģionālajām īpatnībām.
Jaunā realizācijas mehānisma mērķis ir stiprināt stratēģisko pieeju, cita
starpā nosakot skaidras kopīgas lauku attīstības prioritātes ES līmenī (tostarp
atbilstošos kopīgos mērķa rādītājus), kā arī veicot vajadzīgos pielāgojumus,
ņemot vērā līdz šim gūto pieredzi.
Regulā ietverta arī Eiropas Inovāciju
partnerība lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai, kuras mērķis ir veicināt
resursu efektīvu izmantošanu, veidot saikni starp pētniecību un praksi un veicināt
inovācijas kopumā. Partnerība darbojas, izmantojot darba grupas, kas atbild par
novatoriskiem projektiem, un to atbalsta sadarbības tīkls.
Pamatojoties uz priekšlikumu, kuru Komisija
iesniedza 2011. gada 6. oktobrī un kurā izklāstīti kopīgi noteikumi
visiem fondiem, kas darbojas vienotā stratēģiskajā satvarā, KLP II pīlāram
jādarbojas koordinētā un papildinošā veidā ar I pīlāru, kā arī ar citiem
ES fondiem (jo īpaši Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF), Eiropas
Sociālo fondu (ESF), Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības
fondu (EJZF). Fondi ES līmenī ir pakārtoti vienotam stratēģiskajam satvaram
(VSS), kas valsts līmenī tiks transponēts partnerības līgumos, iekļaujot
kopīgus darbības mērķus un noteikumus. Izveidojot kopīgus noteikumus visiem
fondiem, kas darbojas vienotā stratēģiskajā satvarā, gan saņēmējiem, gan valsts
iestādēm tiks atvieglots darbs ar projektiem un tiks sekmēta integrētu projektu
īstenošana.
Šajā sakarībā lauku attīstības politika
saglabā ilgtermiņa stratēģiskos mērķus veicināt lauksaimniecības konkurētspēju,
dabas resursu ilgtspējīgu apsaimniekošanu un klimata politiku un līdzsvarotu
teritoriālo attīstību lauku apvidos. Saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020”
šie plašie lauku attīstības atbalsta mērķi 2014.−2020. gadam konkrētāk
izpaužas šādās sešās ES mēroga prioritātēs:
–
veicināt zināšanu pārnesi lauksaimniecībā,
mežsaimniecībā un lauku apvidos,
–
uzlabot visu lauksaimniecības veidu konkurētspēju
un veicināt lauku saimniecību dzīvotspēju,
–
veicināt pārtikas ķēdes organizēšanu un riska
pārvaldību lauksaimniecībā,
–
atjaunot, saglabāt un uzlabot no lauksaimniecības
un mežsaimniecības atkarīgās ekosistēmas,
–
veicināt resursu efektīvu izmantošanu un atbalstīt
pret klimata pārmaiņām noturīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju
līmeni lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības nozarē,
–
veicināt sociālo iekļautību, nabadzības
samazināšanu un ekonomisko attīstību lauku apvidos.
Plānošanai, arī katras prioritātes mērķa
rādītāju noteikšanai, jābūt balstītai uz šīm prioritātēm. Šajā regulā ir
ietverti noteikumi par programmu sagatavošanu, apstiprināšanu un pārskatīšanu,
kopumā saglabājot pašreizējos noteikumus, un pavērta iespēja izveidot
apakšprogrammas (piemēram, jaunajiem lauksaimniekiem, mazajām saimniecībām,
kalnu apgabaliem, īsām piegādes ķēdēm), kurām paredzēta augstāka atbalsta
intensitāte.
Individuālo pasākumu saraksts ir
racionalizēts, un atsevišķi pasākumi ir izvērtēti, ieviešot vairākus
pielāgojumus, lai risinātu darbības jomas, īstenošanas un līdzekļu apguves jautājumus,
kas radušies pašreizējā periodā. Tā kā lielākā daļa pasākumu potenciāli palīdz
sasniegt vairāk nekā vienu mērķi vai prioritāti, vairs netiek uzskatīts par
lietderīgu sagrupēt tos pa asīm; uz prioritātēm balstītai plānošanai būtu
jānodrošina līdzsvarotas programmas. Ir izveidots īpašs pasākums bioloģiskajai
lauksaimniecībai, un ir ieviest jauns veids, kā nosakāmas robežas apgabaliem,
kuros ir specifiski dabas ierobežojumi. Ir uzlabota iespēja atbalstīt kopīgu
darbību vides jomā.
Pašreizējais sadarbības pasākums ir ievērojami
pastiprināts un paplašināts, lai atbalstītu plašas (ekonomiskās, vides un
sociālās) sadarbības izveidi plašā potenciālo saņēmēju lokā. Tagad tas
nepārprotami attiecas uz izmēģinājuma projektiem, kā arī sadarbību, kas
sniedzas pāri reģionu un valstu robežām. “Leader” un sadarbības tīklu
veidošanas pieejām arī turpmāk būs nozīmīga loma, jo īpaši lauku apvidu
attīstības un inovāciju izplatīšanas jomā. Atbalsts, izmantojot “Leader”, būs
saskanīgs un tiks koordinēts ar atbalstu vietējai attīstībai no citiem ES
dalītās pārvaldības fondiem. Balva par vietēja mēroga novatoriskiem sadarbības
projektiem atbalstīs transnacionālas iniciatīvas inovācijas labā.
Riska pārvaldības instrumentu kopums, tostarp
atbalsts kopfondiem un jaunais ienākumu stabilizācijas instruments, piedāvā
jaunas iespējas, kā reaģēt uz spēcīgām svārstībām lauksaimniecības tirgos,
kuras, visticamāk, turpināsies vidējā termiņā.
Turklāt pašreizējās asu sistēmas atcelšana
racionalizēs dalībvalstu plānošanas procesu.
Visbeidzot, ir ierosināts pilnveidot
pašreizējā periodā ieviesto vienoto uzraudzības un novērtēšanas sistēmu (VUNS),
kura tiks vienkāršota un uzlabota, pamatojoties uz līdz šim gūto pieredzi.
Kopīgs rādītāju saraksts uzraudzības un novērtēšanas vajadzībām tiks saistīts
ar politikas prioritātēm.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Saskaņā ar DFS priekšlikumu liela daļa ES
budžeta arī turpmāk būtu jāatvēl lauksaimniecībai, kas ir stratēģiski svarīga
kopējās politikas joma. Tāpēc ierosināts, ka KLP galvenā uzmanība būtu jāpievērš
tās pamatdarbībai un tālab I pīlāra īstenošanai laikā no 2014. gada
līdz 2020. gadam pašreizējās cenās būtu jāpiešķir 317,2 miljardi
euro, bet II pīlāra īstenošanai 101,2 miljardi euro.
Papildus lauksaimniecības politikas I un
II pīlāra finansējumam piešķirams papildu finansējums 17,1 miljarda
euro apmērā, no kuriem 5,1 miljards euro atvēlams pētniecībai un
inovācijai, 2,5 miljardi euro pārtikas nekaitīgumam, bet 2,8 miljardi
euro citās DFS pozīcijās paredzētajiem pabalstiem vistrūcīgākajām personām pārtikas
iegādei, kā arī izveidojams jauns 3,9 miljardu euro rezerves fonds krīzes
situācijām lauksaimniecībā un papildus DFS Eiropas Globalizācijas fondā
atvēlami līdz pat 2,8 miljardiem euro, tādējādi kopējais
2014.−2020. gada budžets sasniedz 435,6 miljardus euro.
Attiecībā uz atbalsta sadali dalībvalstu
starpā tiek ierosināts, ka visām dalībvalstīm, kas saņem tiešos maksājumus,
kuri nesasniedz 90 % no ES vidējā apjoma, maksājumu apjoms tiks
palielināts par vienu trešo daļu no attiecīgās dalībvalsts saņemto maksājumu un
ES vidējā rādītāja starpības. Uz šīs bāzes aprēķināts valstu maksimālais
apjoms, kas noteikts tiešo maksājumu regulā.
Atbalsts lauku attīstībai tiek piešķirts,
pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas saistīti ar politikas mērķiem, un
ņemot vērā pašreizējo atbalsta sadali. Tāpat, kā tas tiek darīts pašlaik, mazāk
attīstītajiem reģioniem arī turpmāk būtu jāpiemēro augstākas līdzfinansējuma
likmes, kas būs piemērojamas arī atsevišķiem pasākumiem, piemēram, zināšanu
nodošanai, ražotāju grupām, sadarbībai un “Leader” programmām.
Zināma elastība ir ieviesta, lai pārvietotu
līdzekļus starp pīlāriem (līdz 5 % no tiešajiem maksājumiem): no
I pīlāra uz II pīlāru, lai dalībvalstis varētu nostiprināt lauku
attīstības politiku, un no II pīlāra uz I pīlāru tajās dalībvalstīs,
kurās tiešo maksājumu apmērs ir zemāks par 90 % no ES vidējā apmēra.
Sīkākas ziņas par KLP reformu priekšlikumu
finansiālo ietekmi ir izklāstītas priekšlikumiem pievienotajā finanšu pārskatā.
2011/0282 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
par atbalstu lauku
attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības
darbību un jo īpaši tā 42. un 43. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu[7],
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas
valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu
komitejas atzinumu[8],

ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[9],
apspriedusies ar Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāju[10],
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei,
Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “KLP
2020. gada perspektīvā: Kā risināt nākotnē paredzamās ar pārtiku, dabas
resursiem un teritoriālajiem aspektiem saistītās problēmas”[11] (turpmāk “Paziņojums par KLP
2020. gada perspektīvā”) ir izklāstītas kopējās lauksaimniecības politikas
(turpmāk “KLP”) iespējamās problēmas, uzdevumi un virzieni pēc 2013. gada.
Ņemot vērā par šo paziņojumu notikušās debates, KLP reformai būtu jāstājas
spēkā no 2014. gada 1. janvāra. Šai reformai būtu jāaptver visi KLP
svarīgākie instrumenti, tostarp Padomes 2005. gada 20. septembra
Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas
Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)[12]. Ņemot vērā reformas darbības
jomu, ir lietderīgi atcelt Regulu (EK) Nr. 1698/2005 un aizstāt to ar
jaunu tekstu.
(2)
Lauku attīstības politikai būtu jāpapildina KLP
tiešie maksājumi un tirgus pasākumi un tādējādi jāpalīdz sasniegt politikas
mērķus, kas izklāstīti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (turpmāk
“Līgums”). Lauku attīstības politikā būtu jāiekļauj arī galvenie politikas
mērķi, kas norādīti Komisijas 2010. gada 3. marta paziņojumā “Eiropa 2020.
Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”[13] (turpmāk “stratēģija “Eiropa
2020””), un jābūt saskaņā ar vispārējiem ekonomiskās un sociālās kohēzijas
politikas mērķiem, kas izklāstīti Līgumā.
(3)
Tā kā šīs regulas mērķi, proti, lauku attīstību,
dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt, ņemot vērā saiknes starp šo un
citiem KLP instrumentiem, atšķirību pakāpi starp dažādiem lauku apvidiem un
ierobežotos dalībvalstu finanšu līdzekļus paplašinātajā Savienībā, un tādēļ to
var labāk sasniegt Savienības līmenī, izmantojot Savienības finanšu daudzgadu
garantijas un koncentrējoties uz tās prioritātēm, Savienība var pieņemt
pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas izklāstīts Līguma par
Eiropas Savienību 5. panta 3. punktā. Saskaņā ar Līguma 5. panta
4. punktā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredzēti tikai
tie pasākumi, kas vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(4)
Saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt deleģētos aktus, lai papildinātu vai grozītu atsevišķus
nebūtiskus šīs regulas elementus. Īpaši svarīgi ir tas, lai Komisija
sagatavošanas darba gaitā organizētu pienācīgu apspriešanos, arī ar ekspertiem.
Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina
vienlaicīga, laicīga un pienācīga dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un
Padomei.
(5)
Lai nodrošinātu lauku apvidu ilgtspējīgu attīstību,
ir jākoncentrējas uz ierobežotu skaitu pamatprioritāšu, kuras attiecas uz
zināšanu pārnesi lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un lauku apvidos, visa veida
lauksaimnieciskās darbības konkurētspēju un lauku saimniecību dzīvotspēju,
pārtikas piegādes ķēdes organizāciju un riska pārvaldību lauksaimniecībā, no
lauksaimniecības un mežsaimniecības atkarīgo ekosistēmu atjaunošanu,
saglabāšanu un uzlabošanu, resursu efektivitāti, pāreju uz ekonomiku ar zemu
oglekļa dioksīda emisiju līmeni lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības
nozarē un sociālās iekļautības, nabadzības mazināšanas un ekonomiskās
attīstības sekmēšanu lauku apvidos. To darot, jāņem vērā atšķirīgās situācijas,
kas ietekmē lauku apvidus ar dažādiem raksturlielumiem vai dažādas potenciālo
atbalsta saņēmēju kategorijas, un transversālos mērķus, kas saistīti ar
inovāciju, vidi, klimata pārmaiņu seku mazināšanu un pielāgošanos tām. Klimata
pārmaiņu seku mazināšanas pasākumiem būtu gan jāierobežo emisijas
lauksaimniecībā un mežsaimniecībā, kas rodas no tādām pamatdarbībām kā
lopkopība un mēslošanas līdzekļu izmantošana, gan jāsaglabā oglekļa dioksīda
piesaistītājsistēmas un jāveicina oglekļa dioksīda piesaiste attiecībā uz zemes
izmantojumu, izmaiņām zemes izmantojumā un mežsaimniecību. Savienības lauku
attīstības prioritāte, kas saistīta ar zināšanu pārnesi un inovāciju
lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un lauku apvidos, būtu jāpiemēro horizontāli saistībā
ar citām Savienības lauku attīstības prioritātēm.
(6)
Savienības lauku attīstības prioritātes būtu
jācenšas sasniegt kopsolī ar ilgtspējīgu attīstību un Savienības virzību uz
mērķi aizsargāt un uzlabot vidi, kas izklāstīts Līguma 11. un 19. pantā,
ņemot vērā principu “maksā piesārņotājs”. Dalībvalstīm būtu jāsniedz
informācija par atbalstu klimata pārmaiņu mērķu sasniegšanai, ievērojot ieceri
šim nolūkam atvēlēt vismaz 20 % Savienības budžeta, izmantojot Komisijas
pieņemtu metodiku.
(7)
Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai
(turpmāk “ELFLA”) aktivitātēm un darbībām, kuras tas atbalsta, vajadzētu būt
saskanīgām un saderīgām ar atbalstu no citiem KLP instrumentiem. Lai
nodrošinātu Savienības resursu optimālu sadalījumu un efektīvu izmantošanu, saskaņā
ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt deleģētos
aktus, ar kuriem nosaka izņēmumus no noteikuma, ka šajā regulā paredzētu
atbalstu nevajadzētu piešķirt darbībām, kuras atbalsta kopīgas tirgus
organizācijas.
(8)
Lai nodrošinātu lauku attīstības programmu tūlītēju
uzsākšanu un efektīvu īstenošanu, ELFLA atbalstam būtu jābalstās uz racionālu
administratīvo pamatnosacījumu izpildi. Tāpēc dalībvalstīm būtu jānovērtē
atbilstība dažiem ex ante nosacījumiem. Katrai dalībvalstij būtu
jāsagatavo vai nu valsts lauku attīstības programma visai tās teritorijai, vai
reģionālu programmu kopums. Katrā programmā būtu jānosaka ar Savienības lauku
attīstības prioritātēm saistītu mērķu sasniegšanas stratēģija un veicamie
pasākumi. Plānošanai būtu jāatbilst Savienības lauku attīstības prioritātēm,
vienlaikus tai jābūt pielāgotai valsts specifikai un jāpapildina citi
Savienības politikas virzieni, jo īpaši lauksaimniecības tirgus politika,
kohēzijas politika un kopējā zivsaimniecības politika. Dalībvalstīm, kuras
izvēlas izstrādāt reģionālu programmu kopumu, būtu jāspēj bez atsevišķa budžeta
piešķīruma sagatavot arī valsts sistēmu, lai atvieglotu darba koordināciju
starp reģioniem valsts mēroga problēmu risināšanā.
(9)
Lai pievērstos īpašām vajadzībām jomās, kuras
dalībvalstīm ir īpaši svarīgas, būtu jādod tām iespēja savās lauku attīstības
programmās iekļaut tematiskas apakšprogrammas. Tematiskajām apakšprogrammām
cita starpā būtu jāattiecas uz jaunajiem lauksaimniekiem, mazajām saimniecībām,
kalnu apgabaliem un īsu piegādes ķēžu izveidi. Tematiskās apakšprogrammas būtu
jāizmanto arī tam, lai nodrošinātu iespēju pievērsties to lauksaimniecības
nozaru pārstrukturēšanai, kuras spēcīgi ietekmē lauku apvidu attīstību. Lai
varētu palielināt šādu tematisko apakšprogrammu pasākumu efektivitāti, būtu
jāatļauj dalībvalstīm noteikt augstākas atbalsta likmes konkrētām darbībām, uz
ko šīs apakšprogrammas attiecas.
(10)
Lauku attīstības programmās būtu jānorāda attiecīgā
apgabala vajadzības un jāizklāsta saskaņota stratēģija to apmierināšanai, ņemot
vērā Savienības lauku attīstības prioritātes. Šai stratēģijai būtu jābalstās uz
mērķu izvirzīšanu. Būtu jānorāda saistība starp apzinātajām vajadzībām,
izvirzītajiem mērķiem un to sasniegšanai izvēlētajiem pasākumiem. Lauku
attīstības programmās būtu jāiekļauj arī visa informācija, kas vajadzīga, lai
novērtētu to atbilstību šīs regulas prasībām.
(11)
Lauku attīstības programmās mērķi jānosaka
atbilstoši visām dalībvalstīm kopīgiem mērķa rādītājiem. Lai atvieglotu šo
uzdevumu, saskaņā ar Savienības lauku attīstības prioritātēm būtu jānosaka
jomas, uz kurām šie rādītāji attiecas. Ņemot vērā to, ka Savienības lauku
attīstības prioritāte, kas saistīta ar zināšanu pārnesi lauksaimniecībā un
mežsaimniecībā, ir horizontāla prioritāte, pasākumi saskaņā ar šo prioritāti ir
jāuzskata par lietderīgiem pārējām Savienības prioritātēm noteikto mērķa
rādītāju sasniegšanā.
(12)
Jānosaka daži noteikumi par lauku attīstības
programmu plānošanu un pārskatīšanu. Būtu jāparedz vieglāka procedūra
pārskatīšanai, kas neietekmē programmu stratēģiju vai Savienības attiecīgo
finansiālo ieguldījumu.
(13)
Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību un skaidrību
attiecībā uz procedūru, kas jāievēro, ja programmā tiek izdarīti grozījumi,
saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt
tiesību aktus, ar kuriem nosaka kritērijus, uz kuru pamata ierosinātās
programmu kvantitatīvo mērķu izmaiņas uzskata par būtiskām, tādējādi radot
nepieciešamību grozīt programmu ar īstenošanas aktu, kuru pieņem saskaņā ar šīs
regulas 91. pantu.
(14)
Lauksaimniecības un mežsaimniecības attīstībai un
specializācijai un īpašajām problēmām, ar kurām saskaras mikrouzņēmumi, mazie
un vidējie uzņēmumi (turpmāk “MVU”) lauku apvidos, ir vajadzīgs atbilstošs
tehniskās un ekonomiskās sagatavotības līmenis, kā arī lielākas spējas piekļūt
zināšanām un informācijai un apmainīties ar tām, tostarp izplatīt
lauksaimniecības un mežsaimniecības ražošanas labāko praksi. Zināšanu pārneses
un informācijas pasākumiem vajadzētu būt ne tikai tradicionālo mācību kursu veidā,
bet arī pielāgotiem lauku dalībnieku vajadzībām. Tāpēc būtu jāatbalsta arī
darbsemināri, apmācība, demonstrējumu pasākumi, informācijas pasākumi, kā arī
īstermiņa saimniecību pieredzes apmaiņas vai apmeklējumu programmas. Iegūtajām
zināšanām un informācijai būtu jādod iespēja lauksaimniekiem, meža tiesiskajiem
valdītājiem, personām, kas iesaistītas pārtikas nozarē, un lauku MVU
paaugstināt to konkurētspēju un resursefektivitāti un uzlabot to ekoloģiskos
rādītājus, vienlaikus veicinot lauku ekonomikas ilgtspēju. Lai nodrošinātu to,
ka zināšanu pārneses un informācijas pasākumi palīdz sasniegt minētos
rezultātus, būtu jānosaka prasība, ka zināšanu pārneses pakalpojumu sniedzējiem
ir visas tam nepieciešamās iespējas.
(15)
Lai nodrošinātu to, ka organizācijas, kuras piedāvā
zināšanu pārneses pakalpojumus, spēj sniegt pakalpojumus, kuri kvalitātes un
būtības ziņā atbilst lauku attīstības politikas mērķiem, lai nodrošinātu
līdzekļu mērķtiecīgāku izmantošanu un lauku saimniecību pieredzes apmaiņas un
apmeklējumu programmu skaidru nodalīšanu no līdzīgām darbībām, ko veic saskaņā
ar citām Savienības shēmām, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus par to organizāciju kvalifikācijas
minimumu, kuras nodrošina zināšanu pārnesi, par saimniecību pieredzes apmaiņas
programmu un saimniecību apmeklējumu attiecināmajām izmaksām, ilgumu un saturu.
(16)
Lauku saimniecību konsultāciju pakalpojumi palīdz
lauksaimniekiem, meža tiesiskajiem valdītājiem un MVU lauku apvidos uzlabot
ilgtspējīgu saimniekošanu un viņu saimniecības vai uzņēmuma vispārējos darbības
rezultātus. Tāpēc būtu jārosina gan šādu pakalpojumu organizēšana, gan tas, lai
lauksaimnieki, meža tiesiskie valdītāji un MVU izmantotu konsultācijas. Lai
uzlabotu piedāvāto konsultāciju kvalitāti un efektivitāti, būtu jāparedz
konsultantu kvalifikācijas minimums un regulāra apmācība. Lauku saimniecību
konsultāciju pakalpojumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes […]
Regulā (ES) Nr. HR/2012[14],
būtu jāpalīdz lauksaimniekiem novērtēt viņu lauku saimniecības darbības
rezultātus un noteikt nepieciešamos uzlabojumus attiecībā uz obligātajām
pārvaldības prasībām, labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem, klimatam un
videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, kā izklāstīts Eiropas Parlamenta un
Padomes […] Regulā (ES) Nr. DP/2012[15],
prasībām vai darbībām, kas saistītas ar klimata pārmaiņu seku mazināšanu un
pielāgošanos tām, bioloģisko daudzveidību, ūdens aizsardzību, dzīvnieku slimību
paziņošanu un inovāciju vismaz tiktāl, cik noteikts Regulas (ES)
Nr. HR/2012 I pielikumā. Attiecīgā gadījumā konsultācijām būtu
jāaptver arī darba drošības standarti. Konsultācijas var aptvert arī
jautājumus, kas saistīti ar saimniecības vai uzņēmuma darbības ekonomiskajiem,
lauksaimnieciskajiem un ekoloģiskajiem rādītājiem. Saimniekošanas un lauku
saimniecību atbalsta pakalpojumiem būtu jāpalīdz lauksaimniekiem uzlabot un
atvieglot saimniecības pārvaldību.
(17)
Lai nodrošinātu to, ka organizācijas un iestādes,
kas piedāvā konsultāciju pakalpojumus, spēj sniegt pakalpojumus, kuri
kvalitātes un būtības ziņā atbilst lauku attīstības politikas mērķiem, saskaņā
ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību
aktus, ar kuriem sīkāk precizē to iestāžu un organizāciju kvalifikācijas
minimumu, kuras sniedz konsultācijas.
(18)
Savienības vai valsts lauksaimniecības produktu un
pārtikas kvalitātes shēmas sniedz patērētājiem garantijas par produkta
kvalitāti un īpašībām vai izmantoto ražošanas procesu, un, pateicoties
lauksaimnieku līdzdalībai šādās shēmās, minētajiem produktiem tiek radīta
pievienotā vērtība un palielinās to tirdzniecības iespējas. Tāpēc lauksaimnieki
būtu jāmudina iesaistīties šādās shēmās. Ņemot vērā to, ka uzreiz pēc
iesaistīšanās šādās shēmās un pirmajos līdzdalības gados tirgus pilnībā nekompensē
no lauksaimnieku līdzdalības izrietošās papildu izmaksas un pienākumus,
atbalsts būtu jāpiešķir tikai jaunajiem dalībniekiem, un tam būtu jāaptver
periods, kas nepārsniedz piecus gadus. Ņemot vērā kokvilnas kā lauksaimniecības
produkta specifiku, atbalstam būtu jāaptver arī kokvilnas kvalitātes shēmas.
Lai nodrošinātu ELFLA budžeta līdzekļu efektīvu un lietderīgu izmantošanu,
saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt
tiesību aktus attiecībā uz Savienības kvalitātes shēmām, uz kurām var
attiecināt šo pasākumu.
(19)
Lai uzlabotu lauku saimniecību un lauku uzņēmumu
darbības ekonomiskos un ekoloģiskos rādītājus, palielinātu lauksaimniecības
produktu tirdzniecības un pārstrādes nozares efektivitāti, nodrošinātu
lauksaimniecības attīstībai vajadzīgo infrastruktūru un atbalstītu neienesīgos
ieguldījumus, kas nepieciešami vides mērķu sasniegšanai, būtu jāsniedz atbalsts
materiāliem ieguldījumiem, kas palīdz sasniegt šos mērķus.
2007.–2013. gada plānošanas periodā dažādi pasākumi aptvēra dažādas
intervences jomas. Lai nodrošinātu vienkāršošanu, kā arī ļautu saņēmējiem
izstrādāt un īstenot integrētus projektus ar lielāku pievienoto vērtību, visu
veidu materiālie ieguldījumi būtu jāapvieno vienā pasākumā. Lai mērķtiecīgāk
virzītu atbalstu, dalībvalstīm būtu jānosaka robežvērtība lauku saimniecībām,
kuras var pretendēt uz atbalstu par ieguldījumiem, kas saistīti ar saimniecības
dzīvotspēju, pamatojoties uz stipro un vājo pušu, iespēju un draudu (“SVID”)
analīzes rezultātiem.
(20)
Lauksaimniecības nozare vairāk nekā citas nozares
ir pakļauta postījumiem, ko tās ražošanas potenciālam nodara dabas katastrofas.
Lai palīdzētu paaugstināt lauku saimniecību ekonomisko dzīvotspēju un
konkurētspēju, saskaroties ar šādām katastrofām, būtu jāsniedz atbalsts, lai
palīdzētu lauksaimniekiem atjaunot cietušo lauksaimniecības potenciālu. Turklāt
dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai, apvienojot Savienības (jo īpaši riska
pārvaldības pasākuma), valsts un privātās kompensāciju shēmas, nenotiktu
zaudējumu pārmērīga kompensēšana. Lai nodrošinātu ELFLA budžeta līdzekļu
efektīvu un lietderīgu izmantošanu, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, ar kuriem nosaka šā
pasākuma attiecināmās izmaksas.
(21)
Lauku apvidu attīstībai un konkurētspējai ir
svarīgi radīt un attīstīt jaunus saimnieciskās darbības veidus, veidojot jaunas
lauku saimniecības, jaunus uzņēmumus vai jaunus ieguldījumus ar lauksaimniecību
nesaistītās darbībās. Saimniecību un uzņēmumu attīstības pasākumam būtu jāatvieglo
gan jauno lauksaimnieku uzņēmumu sākotnējā izveide, gan šo saimniecību
strukturālā pielāgošanās pēc sākotnējās izveides, gan lauksaimnieku darbības
dažādošana, pievēršoties ar lauksaimniecību nesaistītām darbībām, gan ar
lauksaimniecību nesaistītu MVU izveidošana un attīstība lauku apvidos. Būtu
jāveicina arī to mazo saimniecību attīstība, kas ir potenciāli ekonomiski
dzīvotspējīgas. Lai nodrošinātu saskaņā ar šo pasākumu atbalstāmās jaunās
saimnieciskās darbības dzīvotspēju, atbalsts būtu jāsaista ar nosacījumu, ka
tiek iesniegts uzņēmējdarbības plāns. Atbalstam uzņēmuma darbības uzsākšanai
būtu jāaptver tikai sākotnējais uzņēmējdarbības posms, nevis jākļūst par
darbības atbalstu. Tāpēc, ja dalībvalstis izvēlas piešķirt atbalstu pa daļām,
tām būtu jāaptver periods, kas nepārsniedz piecus gadus. Turklāt, lai rosinātu
lauksaimniecības nozares pārstrukturēšanu, atbalsts ikgadēju maksājumu veidā
būtu jāsniedz lauksaimniekiem, kuri ir iesaistījušies mazo lauksaimnieku shēmā,
kas izveidota ar Regulas (ES) Nr. DP/2012 V sadaļu, un kuri
apņemas nodot visu saimniecību un atbilstošās tiesības uz maksājumu citam
lauksaimniekam, kas nav iesaistījies minētajā shēmā.
(22)
MVU ir Savienības lauku ekonomikas pamats. Lauku
saimniecību un ar lauksaimniecību nesaistītu uzņēmumu attīstībai vajadzētu būt
vērstai uz nodarbinātības veicināšanu un kvalitatīvu darbvietu izveidošanu
lauku apvidos, jau esošo darbvietu saglabāšanu, nodarbinātības sezonālo
svārstību samazināšanu, nelauksaimniecisku nozaru attīstību ārpus
lauksaimniecības un lauksaimniecības un pārtikas produktu ražošanas, vienlaikus
sekmējot uzņēmumu integrāciju un vietējās starpnozaru saites. Būtu jārosina
projekti, kas vienlaikus integrē lauksaimniecību, lauku tūrismu, veicinot
ilgtspējīgu un atbildīgu tūrismu lauku apvidos, dabas un kultūras mantojuma
saglabāšanu, kā arī ieguldījumi atjaunojamās enerģijas jomā.
(23)
Lai nodrošinātu ELFLA budžeta resursu efektīvu un
lietderīgu izmantošanu, garantētu saņēmēju tiesību aizsardzību un nepieļautu
saņēmēju diskrimināciju, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, ar ko paredz nosacījumus, ar kuriem
juridiskas personas var uzskatīt par jaunajiem lauksaimniekiem, nosaka
atvieglojuma periodu profesionālo prasmju apgūšanai, uzņēmējdarbības plāna minimālo
saturu un kritērijus, kas dalībvalstīm jāizmanto mazo saimniecību noteikšanā,
un maksimālās un minimālās robežvērtības, lai noteiktu, vai par darbību ir
tiesības pretendēt attiecīgi uz atbalstu jaunajiem lauksaimniekiem vai mazo
saimniecību attīstībai.
(24)
Būtisks elements jebkuros centienos apgūt izaugsmes
potenciālu un veicināt lauku apvidu ilgtspēju ir vietējās infrastruktūras un
vietējo pamatpakalpojumu izveide lauku apvidos, neaizmirstot arī brīvā laika
pavadīšanu un kultūru, ciematu atjaunošana un pasākumi, kuru mērķis ir atjaunot
un pilnveidot ciematu un lauku ainavu kultūras un dabas mantojumu. Tāpēc būtu
jāpiešķir atbalsts darbībām ar šo mērķi, tostarp informācijas un komunikācijas
tehnoloģiju pieejamībai un ātrdarbīga un īpaši ātrdarbīga platjoslas tīkla
nodrošināšanai. Saskaņā ar šiem mērķiem būtu jāveicina tādu pakalpojumu un
infrastruktūras izveide, kas veicina sociālo iekļautību un novērš sociālās un
ekonomiskās lejupslīdes, kā arī lauku apvidu iedzīvotāju skaita samazināšanās
tendences. Lai sasniegtu šāda atbalsta maksimālo efektivitāti, atbalsttiesīgās
darbības būtu jāīsteno saskaņā ar pašvaldību un to pamatpakalpojumu attīstības
plāniem, ja pastāv šādi plāni, ko izstrādājusi viena vai vairākas lauku
pašvaldības. Lai nodrošinātu saskanību ar Savienības mērķiem klimata jomā,
saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt
tiesību aktus, ar kuriem nosaka atbalsttiesīgos atjaunojamās enerģijas
infrastruktūras veidus.
(25)
Mežsaimniecība ir neatņemama lauku attīstības daļa,
un atbalstam par ilgtspējīgu un klimatam labvēlīgu zemes izmantošanu būtu
jāattiecas arī uz meža platību paplašināšanu un ilgtspējīgu meža
apsaimniekošanu. 2007.–2013. gada plānošanas periodā dažādi pasākumi
aptvēra dažāda veida atbalstu ieguldījumiem mežsaimniecībā un meža
apsaimniekošanai. Lai nodrošinātu vienkāršošanu, kā arī ļautu atbalsta
saņēmējiem izstrādāt un īstenot integrētus projektus ar lielāku pievienoto
vērtību, visu veidu atbalsts ieguldījumiem mežsaimniecībā un meža
apsaimniekošanai būtu jāiekļauj vienā pasākumā. Šim pasākumam būtu jāaptver
meža resursu paplašināšana un uzlabošana, apmežojot zemi un ierīkojot
agromežsaimniecības sistēmas, kas ekstensīvu lauksaimniecību apvieno ar
mežsaimniecības sistēmām, atjaunojot ugunsgrēkos vai citās dabas katastrofās
cietušos mežus un veicot piemērotus profilaktiskos pasākumus, tādi ieguldījumi
jaunās mežsaimniecības tehnoloģijās un meža produktu pārstrādē un tirdzniecībā,
kuru mērķis ir uzlabot meža tiesisko valdītāju darbības ekonomiskos un
ekoloģiskos rādītājus, kā arī neienesīgie ieguldījumi, kas uzlabo meža
ekosistēmu noturību pret klimata pārmaiņām un ekoloģisko vērtību. Atbalsts
nedrīkst kropļot konkurenci un ietekmēt tirgu. Tāpēc būtu jāparedz ierobežojumi
attiecībā uz saņēmēju lielumu un juridisko statusu. Apgabalos, kurus
dalībvalstis klasificē kā vidējas vai augstas ugunsbīstamības apgabalus, būtu
jāparedz ugunsgrēku profilakses pasākumi. Visi profilaktiskie pasākumi būtu
jāiekļauj meža aizsardzības plānā. Ja veic cietušā meža potenciāla atjaunošanas
pasākumu, dabas katastrofai vajadzētu būt zinātniskas sabiedriskas
organizācijas oficiāli atzītai. Mežsaimniecības pasākums būtu jāpieņem, ņemot
vērā saistības, kuras Savienība un dalībvalstis uzņēmušās starptautiskā līmenī,
un tam būtu jābalstās uz dalībvalstu valsts vai reģionāla mēroga meža plāniem
vai līdzvērtīgiem instrumentiem, kuros būtu jāņem vērā saistības, kas pieņemtas
ministru konferencēs par mežu aizsardzību Eiropā. Tam būtu jāveicina Savienības
mežsaimniecības stratēģijas[16]
īstenošana. Lai nodrošinātu to, ka lauksaimniecības zemes apmežošana ir saskaņā
ar vides politikas mērķiem, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, ar kuriem nosaka konkrētu vides
prasību minimumu.
(26)
Lai nodrošinātu ELFLA budžeta līdzekļu efektīvu un
lietderīgu izmantošanu, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai paredzētu nosacījumus, ar kuriem
dalībvalstis konstatē dabas katastrofas, kaitēkļu invāzijas vai slimības
gadījumu, un noteiktu profilaktisko pasākumu veidus, par kuriem ir tiesības
pretendēt uz ELFLA atbalstu.
(27)
Ražotāju grupas palīdz lauksaimniekiem kopīgi
risināt problēmas, ko viņu produktu tirdzniecībā, arī vietējos tirgos, rada
aizvien pieaugoša konkurence un nākamā posma tirgu konsolidācija. Tāpēc būtu
jāveicina ražotāju grupu izveide. Lai nodrošinātu ierobežoto finanšu resursu
optimālāko izmantojumu, atbalsts būtu jāsaņem tikai ražotāju grupām, kas
atbilst MVU definīcijai. Lai nodrošinātu to, ka ražotāju grupa kļūst par
dzīvotspējīgu tiesību subjektu, uzņēmējdarbības plāna iesniegšanai vajadzētu
būt nosacījumam, lai dalībvalstis atzītu ražotāju grupu. Lai nepieļautu
darbības atbalsta piešķiršanu un saglabātu atbalsta stimulējošo funkciju, tā
maksimālais ilgums būtu jāierobežo līdz pieciem gadiem.
(28)
Agrovides un klimata maksājumiem būtu jāsaglabā
svarīga loma, atbalstot lauku apvidu ilgtspējīgu attīstību un atsaucoties uz
sabiedrības pieaugošo pieprasījumu pēc vides pakalpojumiem. Tiem būtu jāturpina
mudināt lauksaimniekus un citus zemes apsaimniekotājus kalpot visai
sabiedrībai, ieviešot vai turpinot izmantot lauksaimniecības praksi, kas
veicina klimata pārmaiņu seku mazināšanu un pielāgošanos tām un ir saderīga ar
vides, ainavas un tās elementu, dabas resursu, augsnes un ģenētiskās
daudzveidības aizsardzību un uzlabošanu. Šajā sakarībā īpaša uzmanība būtu
jāvelta ģenētisko resursu saglabāšanai lauksaimniecībā un to lauksaimniecības
sistēmu papildu vajadzībām, kurām ir liela bioloģiskā vērtība. Maksājumiem būtu
jāpalīdz segt papildu izmaksas un negūtos ienākumus, ko izraisījusi saistību
uzņemšanās, un tiem būtu jāattiecas tikai uz saistībām, kas pārsniedz
attiecīgos obligātos standartus un prasības saskaņā ar principu “maksā
piesārņotājs”. Daudzās situācijās sinerģija, kas izriet no saistībām, ko kopīgi
uzņēmusies lauksaimnieku grupa, palielina labvēlīgo ietekmi uz vidi un klimatu.
Tomēr kopīga darbība rada papildu darījumu izmaksas, kas būtu pienācīgi
jākompensē. Lai nodrošinātu to, ka lauksaimnieki un citi zemes apsaimniekotāji
varētu pareizi izpildīt saistības, kuras tie uzņēmušies, dalībvalstīm būtu
jācenšas nodrošināt viņiem iespēju apgūt vajadzīgās prasmes un zināšanas.
Dalībvalstu centieni būtu jāsaglabā 2007.–2013. gada plānošanas perioda
līmenī, un dalībvalstīm vismaz 25 % no kopējā ELFLA ieguldījuma katrai
lauku attīstības programmai būtu jātērē klimata pārmaiņu seku mazināšanas un
pielāgošanās vajadzībām un zemes apsaimniekošanai, veicot agrovides un klimata,
bioloģiskās lauksaimniecības pasākumus un maksājumus apgabaliem, kuros ir dabas
vai citi specifiski ierobežojumi.
(29)
Lai nodrošinātu to, ka agrovides un klimata
saistības tiek noteiktas atbilstīgi Savienības vispārējiem mērķiem vides jomā,
saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt
tiesību aktus, kuros paredz nosacījumus, kas piemērojami ikgadējai saistību
termiņa pagarināšanai pēc sākotnējā perioda, saistībām ekstensificēt lopkopību
vai lopkopībā saimniekot citādi, ierobežot mēslošanas, augu aizsardzības
līdzekļu vai citu vielu izmantošanu, audzēt vietējās šķirnes, kurām draud
izzušana no izmantošanas lauksaimniecībā, vai saglabāt augu ģenētiskos resursus
un nosaka atbalsttiesīgās darbības, kas saistītas ar ģenētisko resursu
saglabāšanu lauksaimniecībā.
(30)
Maksājumiem par pāreju uz bioloģisko
lauksaimniecību vai tās saglabāšanu būtu jāmudina lauksaimnieki piedalīties
šādās programmās, tādējādi atsaucoties uz sabiedrības pieaugošo pieprasījumu
izmantot videi nekaitīgas lauksaimniecības metodes un ievērot augstus dzīvnieku
labturības standartus. Lai palielinātu ieguvumus bioloģiskās daudzveidības
jomā, ko nodrošina šis pasākums, būtu jāveicina tas, lai lauksaimnieku
kolektīvie līgumi vai sadarbība aptvertu lielākas piegulošās teritorijas. Lai
izvairītos no lauksaimnieku masveida atgriešanās pie tradicionālās
lauksaimniecības, būtu jāatbalsta gan pārejas, gan saglabāšanas pasākumi.
Maksājumiem būtu jāpalīdz segt papildu izmaksas un negūtos ienākumus, kas
izriet no saistību uzņemšanās, un tiem būtu jāattiecas tikai uz saistībām, kas
pārsniedz attiecīgos obligātos standartus un prasības.
(31)
Lai veicinātu Natura 2000 teritoriju
efektīvu apsaimniekošanu, būtu jāturpina piešķirt atbalstu lauksaimniekiem un
meža tiesiskajiem valdītājiem, lai palīdzētu pārvarēt īpašas grūtības
teritorijās, kurās tās radušās, īstenojot Eiropas Parlamenta un Padomes
2009. gada 30. novembra Direktīvu 2009/147/EK par savvaļas putnu
aizsardzību[17]
un Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvu 92/43/EEK par dabisko
dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību[18], un vienlaikus lauksaimniekiem
būtu jādara pieejams atbalsts arī tam, lai palīdzētu pārvarēt grūtības upju
baseinu apgabalos, kas rodas, īstenojot Eiropas Parlamenta un Padomes
2000. gada 23. oktobra Direktīvu 2000/60/EK, ar ko izveido
sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā[19]. Atbalsts būtu jāsaista ar
konkrētām prasībām, kas izklāstītas lauku attīstības programmā un pārsniedz
attiecīgos obligātos standartus un prasības. Turklāt dalībvalstīm lauku
attīstības programmu vispārējā koncepcijā būtu jāņem vērā Natura 2000 teritoriju
īpašās vajadzības.
(32)
Maksājumiem lauksaimniekiem kalnu apgabalos vai
citos apgabalos, kuros ir dabas vai citi specifiski ierobežojumi, būtu jārosina
arī turpmāk izmantot lauksaimniecības zemi, lai uzturētu laukus, kā arī
saglabātu un veicinātu ilgtspējīgas lauksaimniecības sistēmas. Lai nodrošinātu
šāda atbalsta efektivitāti, maksājumiem būtu jākompensē lauksaimniekiem negūtie
ienākumi un papildu izmaksas, kas saistītas ar attiecīgā apgabala grūtībām.
(33)
Lai nodrošinātu Savienības līdzekļu efektīvu izmantošanu
un vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem visā Savienībā, kalnu apgabali un
apgabali, kuros ir dabas vai citi specifiski ierobežojumi, būtu jādefinē
saskaņā ar objektīviem kritērijiem. Attiecībā uz apgabaliem, kuros ir dabas
ierobežojumi, tiem vajadzētu būt biofizikāliem kritērijiem, kas pamatojas uz
stabiliem zinātniskiem pierādījumiem. Būtu jāpieņem pārejas noteikumi, lai
veicinātu maksājumu pakāpenisku izbeigšanu apgabalos, kas šo kritēriju
piemērošanas rezultātā vairs netiks uzskatīti par apgabaliem, kuros ir dabas
ierobežojumi.
(34)
Lauksaimnieki arī turpmāk būtu jāmudina ieviest
augstus dzīvnieku labturības standartus, nodrošinot atbalstu lauksaimniekiem,
kuri apņemas īstenot lopkopības standartus, kas pārsniedz attiecīgos obligātos
standartus. Lai nodrošinātu to, ka dzīvnieku labturības saistības ir saskaņā ar
Savienības vispārējo politiku šajā jomā, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, ar ko nosaka jomas, kurās
ar šādām saistībām būtu jāpanāk augstāki ražošanas metožu standarti.
(35)
Būtu jāturpina piešķirt maksājumi meža tiesiskajiem
valdītājiem, kuri nodrošina videi vai klimatam labvēlīgus meža saglabāšanas
pakalpojumus, uzņemoties saistības veicināt bioloģisko daudzveidību, saglabāt
augstvērtīgas meža ekosistēmas, uzlabot to klimata pārmaiņu seku mazināšanas un
pielāgošanās potenciālu un stiprināt mežu aizsargājošo funkciju attiecībā uz
augsnes eroziju, ūdens resursu saglabāšanu un dabas katastrofām. Šajā sakarībā
īpaša uzmanība būtu jāvelta meža ģenētisko resursu saglabāšanai un
stimulēšanai. Būtu jāpiešķir maksājumi par meža vides saistībām, kas pārsniedz
valsts tiesību aktos noteiktos attiecīgos obligātos standartus. Lai nodrošinātu
ELFLA budžeta resursu efektīvu un lietderīgu izmantošanu, būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras saskaņā ar Līguma 290. pantu pieņemt tiesību aktus
attiecībā uz darbību veidiem, par kurām ir tiesības pretendēt uz atbalstu
saskaņā ar šo pasākumu.
(36)
Plānošanas periodā no 2007. līdz 2013. gadam
lauku attīstības politikas ietvaros nepārprotami tika atbalstīta tikai viena
veida sadarbība, proti, sadarbība jaunu produktu, procesu un tehnoloģijas
izstrādei lauksaimniecības un pārtikas nozarē un mežsaimniecības nozarē. Šāda
veida sadarbībai joprojām ir nepieciešams atbalsts, bet tas būtu jāpielāgo, lai
labāk atbilstu uz zināšanām balstītas ekonomikas prasībām. Šajā sakarībā būtu
jāparedz iespēja saskaņā ar šo pasākumu finansēt projektus, kurus īsteno viens
ekonomikas dalībnieks, ar nosacījumu, ka iegūtos rezultātus izplata, tādējādi
sasniedzot mērķi izplatīt jaunu praksi, procesus vai produktus. Turklāt ir
kļuvis skaidrs, ka, atbalstot daudz plašāka veida sadarbību ar plašāku saņēmēju
loku — no maziem līdz lieliem ekonomikas dalībniekiem, — iespējams
veicināt lauku attīstības politikas mērķu sasniegšanu, palīdzot ekonomikas
dalībniekiem lauku apvidos pārvarēt sadrumstalotības radītās ekonomiskās
grūtības un trūkumus vides un citās jomās. Tāpēc šis pasākums būtu jāpaplašina.
Mazo ekonomikas dalībnieku atbalstam, kas paredzēts kopīgu darba procesu
organizēšanai un iekārtu un resursu kopīgai izmantošanai, būtu jāpalīdz uzturēt
to ekonomisko dzīvotspēju, neskatoties uz nelielo mērogu. Atbalstam
horizontālai un vertikālai sadarbībai starp piegādes ķēdes dalībniekiem, kā arī
noieta veicināšanas pasākumiem vietējā mērogā būtu jāstimulē īsas piegādes
ķēdes, vietējo tirgu un vietējās pārtikas piegādes ķēdes ekonomiski racionāla
izveide. Atbalstam par kolektīvu pieeju projektiem un darbībām vides jomā būtu
jāpalīdz nodrošināt lielākus un saskaņotākus ieguvumus vides un klimata ziņā,
nekā to var nodrošināt atsevišķi ekonomikas dalībnieki, kas darbojas bez citu
līdzdalības (piemēram, ar metodēm, ko izmanto lielākās vienlaidus zemes
platībās). Atbalsts šajās dažādajās jomās būtu jāsniedz dažādos veidos. Kopas
un tīkli ir īpaši svarīgi pieredzes apmaiņai, kā arī jaunu un specializētu
zināšanu, pakalpojumu un produktu attīstībai. Izmēģinājuma projekti ir svarīgi
instrumenti, lai pārbaudītu tehnoloģiju, metožu un prakses komerciālo
piemērojamību dažādās situācijās un vajadzības gadījumā tos pielāgotu. Darba
grupas ir centrālais elements Eiropas inovāciju partnerībā (turpmāk “EIP”)
lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai. Vēl viens svarīgs instruments ir
vietējās attīstības stratēģijas, kuras darbojas ārpus LEADER vietējās
attīstības komponenta un kuras īsteno publiskā un privātā sektora dalībnieki no
lauku apgabaliem un pilsētām. Atšķirībā no LEADER pieejas šādas
partnerības un stratēģijas varētu attiecināt tikai uz vienu nozari un/vai
samērā specifiskiem attīstības mērķiem, ieskaitot iepriekš minētos. Arī
starpnozaru organizācijām būtu jādod tiesības pretendēt uz atbalstu saskaņā ar
šo pasākumu. Tas būtu jāierobežo līdz septiņiem gadiem, izņemot kolektīvas
darbības vides un klimata jomā pienācīgi pamatotos gadījumos.
(37)
Lauksaimnieki mūsdienās ir pakļauti arvien
pieaugošiem ekonomikas un vides riskiem, ko izraisa klimata pārmaiņas un
lielāks cenu svārstīgums. Šajā sakarībā lauksaimniekiem arvien nozīmīgāka kļūst
efektīva risku pārvaldība. Šā iemesla dēļ būtu jāizveido riska pārvaldības
pasākums, lai palīdzētu lauksaimniekiem novērst parastākos riskus, ar kuriem
tie saskaras. Tāpēc ar šo pasākumu būtu jāatbalsta lauksaimnieki, lai segtu
ražas, dzīvnieku un augu apdrošināšanas prēmijas, kā arī kopfondu izveidošanas
izmaksas un kompensāciju, ko šādi fondi izmaksā lauksaimniekiem par
zaudējumiem, kuri radušies dzīvnieku vai augu slimību uzliesmojuma vai vides
incidentu rezultātā. Tam būtu jāaptver arī ienākumu stabilizācijas instruments
kopfonda veidā, lai atbalstītu lauksaimniekus, kuru ienākumi ir stipri
samazinājušies. Lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem visā
Savienībā, nepieļautu konkurences kropļojumus un garantētu Savienības
starptautisko saistību ievērošanu, būtu jāparedz īpaši nosacījumi attiecībā uz
atbalsta piešķiršanu šiem pasākumiem. Lai nodrošinātu ELFLA budžeta līdzekļu
efektīvu izmantošanu, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt tiesību aktus, ar kuriem nosaka kopfondiem izsniegtu
komercaizdevumu minimālo un maksimālo termiņu.
(38)
LEADER pieeja vietējās
attīstības jomā vairāku gadu laikā ir pierādījusi savu lietderību lauku apvidu
attīstības veicināšanā, ar augšupējo pieeju pilnībā ņemot vērā daudznozaru
vajadzības vietējai lauku attīstībai. Tāpēc LEADER būtu jāturpina arī
nākotnē, un tās piemērošanai arī turpmāk vajadzētu būt obligātai visās lauku
attīstības programmās.
(39)
Lai nodrošinātu to, ka vietējās attīstības
stratēģijas piemēro tādā teritoriālā mērogā, kas ļauj tām dot rezultātus, kuri
faktiski veicina Savienības lauku attīstības un inovācijas prioritātes, saskaņā
ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību
aktus, ar kuriem nosaka iedzīvotāju skaita kritērijus apgabalam, uz kuru
attiecas katra attiecīgā stratēģija, un sīki izklāsta sagatavošanās un
aktivizēšanas atbalstāmās izmaksas.
(40)
ELFLA atbalstam LEADER vietējai attīstībai
būtu jāaptver visi vietējās attīstības stratēģiju sagatavošanas un īstenošanas
un vietējo rīcības grupu darbības aspekti, kā arī sadarbība starp teritorijām
un grupām, kuras realizē augšupēju un sabiedrības virzītu vietējo attīstību.
Lai tiem partneriem lauku apvidos, kuri vēl neizmanto LEADER, dotu
iespēju izmēģināt vietējās attīstības stratēģiju un sagatavoties tās izstrādei
un darbībai, būtu jāfinansē arī “LEADER darbības uzsākšanas komplekts”.
Lai nodrošinātu ELFLA budžeta līdzekļu efektīvu un lietderīgu izmantošanu,
saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt
tiesību aktus, ar kuriem detalizēti nosaka attiecināmās vietējo rīcības grupu
aktivizēšanas izmaksas.
(41)
Ieguldījumi ir kopīga iezīme daudziem lauku
attīstības pasākumiem saskaņā ar šo regulu, un tie var būt saistīti ar ļoti
daudzveidīgām darbībām. Lai nodrošinātu skaidrību šo darbību īstenošanā, būtu
jānosaka daži kopēji noteikumi visiem ieguldījumiem. Šajos kopīgajos noteikumos
būtu jānosaka izdevumu veidi, kurus var uzskatīt par ieguldījumu izdevumiem, un
tiem būtu jānodrošina, ka atbalstu saņem tikai tie ieguldījumi, kas rada jaunas
vērtības lauksaimniecībā. Lai ņemtu vērā konkrētiem ieguldījumu veidiem,
piemēram, lietotu iekārtu iegādei un vienkāršiem nomaiņas ieguldījumiem,
piemītošo specifiku, vienlaikus nodrošinot ELFLA līdzekļu efektīvu izmantošanu,
saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt
tiesību aktus, ar kuriem paredz nosacījumus, ar kādiem daži ieguldījumu veidi
var tikt uzskatīti par attiecināmiem izdevumiem. Lai atvieglotu ieguldījumu
projektu īstenošanu, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai izmaksāt avansu. Lai
nodrošinātu ELFLA atbalsta efektivitāti, taisnīgumu un ilgtspējīgu ietekmi,
būtu jāizstrādā noteikumi, ar kuriem nodrošina to, ka ar darbībām saistītie
ieguldījumi ir noturīgi un ELFLA atbalsts netiek izmantots konkurences
kropļošanai.
(42)
Daži platībatkarīgie pasākumi, kas paredzēti šajā
regulā, ietver saņēmēju saistības, kuru periods ir vismaz pieci gadi. Šajā
periodā saimniecības vai saņēmēja situācija var mainīties. Tāpēc būtu jāparedz
noteikumi, kuros izklāstīts, kā jārīkojas šajos gadījumos. Lai nodrošinātu
platībatkarīgo pasākumu efektīvu īstenošanu un aizsargātu Savienības
finansiālās intereses, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, ar kuriem paredz nosacījumus, kas
piemērojami saimniecības daļējas nodošanas gadījumā, un nosaka citas
situācijas, kurās nepieprasa atbalsta atlīdzināšanu.
(43)
Dažos pasākumos saskaņā ar šo regulu ir paredzēts
atbalsta piešķiršanas nosacījums, ka saņēmēji uzņemas saistības, kas pārsniedz
attiecīgo bāzlīniju, kura noteikta kā obligātie standarti vai prasības. Ņemot
vērā iespējamās izmaiņas tiesību aktos saistību periodā, kuru rezultātā
bāzlīnija var mainīties, būtu jāparedz iespēja pārskatīt attiecīgos līgumus,
lai nodrošinātu šā nosacījuma izpildes nepārtrauktību.
(44)
Lai nodrošinātu to, ka finanšu līdzekļi lauku
attīstībai tiek izmantoti pēc iespējas labāk, un lauku attīstības programmu
pasākumus mērķtiecīgi vērstu uz Savienības lauku attīstības prioritātēm, kā arī
lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem, dalībvalstīm būtu
jāizveido projektu atlases kritēriji. Izņēmums no šā noteikuma būtu jāpieļauj
tikai tiem pasākumiem, par kuriem atbalstu sniedz kā maksājumus par agrovides
vai dzīvnieku labturības pakalpojumu sniegšanu. Attiecībā uz nelielām dotācijām
atlases kritēriju piemērošanā būtu jāņem vērā proporcionalitātes princips.
(45)
Ar ELFLA tehnisko palīdzību būtu jāatbalsta
pasākumi, kas saistīti ar lauku attīstības programmu īstenošanu, tostarp
izmaksas, kuras saistītas ar to simbolu un saīsinājumu aizsardzību, ko izmanto
Savienības kvalitātes shēmās, līdzdalībai kurās var piešķirt atbalstu saskaņā
ar šo regulu, un dalībvalstu izmaksas par to apgabalu robežu noteikšanu, kuros
ir dabas ierobežojumi. Lai nodrošinātu ELFLA budžeta līdzekļu efektīvu
izmantošanu, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai
pilnvaras pieņemt tiesību aktus attiecībā uz kontroles pasākumiem, kurus var
finansēt ar tehnisko palīdzību.
(46)
Ir pierādījies, ka dažādos programmas īstenošanas
posmos iesaistīto valsts tīklu, organizāciju un administrāciju sadarbības tīklu
veidošanai, ko organizē saistībā ar Eiropas Lauku attīstības tīklu, var būt
ļoti nozīmīga loma lauku attīstības programmu kvalitātes uzlabošanā, palielinot
ieinteresēto personu iesaisti lauku attīstības pārvaldībā, kā arī informējot
plašāku sabiedrību par tās priekšrocībām. Tāpēc tā būtu jāfinansē kā daļa no
tehniskās palīdzības Savienības līmenī.
(47)
Lai palīdzētu sasniegt EIP lauksaimniecības
ražīgumam un ilgtspējai izvirzītos mērķus, būtu jāizveido EIP tīkls, kas
apvienotu tādu darbību īstenošanā iesaistītās darba grupas, konsultāciju
dienestus un pētniekus, kuru mērķis ir inovācijas lauksaimniecībā. Tas būtu
jāfinansē kā daļa no tehniskās palīdzības Savienības līmenī.
(48)
Plānošanas periodā no 2007. līdz 2013. gadam
novērtēšanas ekspertu tīkls darbojās Eiropas Lauku attīstības tīkla ietvaros.
Lai ņemtu vērā ar novērtēšanu saistītās īpašās vajadzības,
2014.–2020. gada plānošanas periodam būtu jāizveido Eiropas Lauku
attīstības novērtēšanas tīkls, kas apvienotu visus novērtēšanā iesaistītos
dalībniekus ar mērķi veicināt pieredzes apmaiņu šajā jomā. Tas būtu jāfinansē
kā daļa no tehniskās palīdzības.
(49)
Dalībvalstīm daļa no katras tehniskajai palīdzībai
veltītās lauku attīstības programmas kopējās summas būtu jārezervē, lai
finansētu valsts lauku tīkla izveidi un darbību, kas apvienotu lauku attīstībā
iesaistītās organizācijas un administrācijas, arī partnerības veidā, ar mērķi
palielināt to iesaisti programmas īstenošanā un uzlabot lauku attīstības
programmu kvalitāti. Valstu lauku tīkliem būtu jāsagatavo un jāīsteno rīcības
plāns.
(50)
ELFLA būtu jāpauž Savienības atzinība par to, kā
vietējās attīstības pieejas un transnacionālā dimensija var papildināt viena
otru, jo īpaši tad, ja izvēlēta novatoriska pieeja. Tas būtu jādara, piešķirot
balvas nelielam skaitam projektu, kuriem piemīt šīs īpašības. Balvām būtu
jāpapildina citi lauku attīstības politikas ietvaros pieejamie finansējuma
avoti, paužot atzinību jebkuram piemērotam progresīvam projektam neatkarīgi no
tā, vai šis projekts ir finansēts arī ar lauku attīstības programmas
līdzekļiem.
(51)
Lauku attīstības programmām būtu jānodrošina
novatoriskas darbības, kas veicina resursefektīvu, ražīgu lauksaimniecības
nozari ar zemu emisiju līmeni, sniedzot atbalstu no EIP lauksaimniecības
ražīgumam un ilgtspējai. EIP vajadzētu veicināt novatorisku risinājumu ātrāku
un plašāku ieviešanu praksē. EIP būtu jārada pievienotā vērtība, uzlabojot ar
inovācijām saistīto instrumentu izmantošanu un efektivitāti un sinerģiju starp
tiem. EIP būtu jānovērš nepilnības, labāk sasaistot pētniecību un praktisko
lauksaimniecību.
(52)
Novatorisku projektu īstenošana saistībā ar EIP
lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai būtu jāveic darba grupām, kas apvieno
lauksaimniekus, pētniekus, konsultantus, uzņēmumus un citus dalībniekus, kas
saistīti ar inovācijām lauksaimniecības nozarē. Lai nodrošinātu to, ka šādu
projektu rezultāti labvēlīgi ietekmē nozari kopumā, šie rezultāti būtu
jāizplata.
(53)
Būtu jānosaka Savienības atbalsta kopējā summa
lauku attīstībai saskaņā ar šo regulu no 2014. gada 1. janvāra līdz
2020. gada 31. decembrim, tās sadalījums pa gadiem un minimālais
apjoms, kas jākoncentrē mazāk attīstītajos reģionos, saskaņā ar daudzgadu
finanšu shēmu 2014.–2020. gada periodam un Iestāžu nolīgumu par budžeta
disciplīnu un budžeta procedūru uzlabošanu[20]
tam pašam periodam. Plānošanas periodā pieejamās apropriācijas būtu jāindeksē
pēc vienotas likmes.
(54)
Lai atvieglotu ELFLA līdzekļu pārvaldību, attiecībā
uz publiskajiem izdevumiem dalībvalstīs būtu jānosaka ELFLA ieguldījuma vienota
likme lauku attīstības plānošanā. Lai ņemtu vērā dažu darbību veidu īpašo
nozīmi vai specifiku, tām būtu jānosaka īpašas ieguldījuma likmes. Lai mazinātu
specifiskos ierobežojumus, ko rada attīstības pakāpe, nošķirtība un atrašanās
uz salām, būtu jānosaka piemērota ELFLA ieguldījuma likme mazāk attīstītajiem
reģioniem, Līgumā minētajiem tālākajiem reģioniem un Egejas jūras nelielajām
salām.
(55)
Līdzekļi, kas dalībvalstīs atbrīvojušies,
piemērojot maksimālo apjomu tiešajiem maksājumiem, kurus saņem lielas
individuālās saimniecības saskaņā ar KLP pirmo pīlāru, katrā dalībvalstī būtu
jārezervē tādu projektu finansēšanai, kas saistīti ar inovācijām, kuras
paredzētas, lai palīdzētu lauku saimniecībām, tostarp lielām saimniecībām,
palielināt konkurētspēju saskaņā ar KLP mērķiem. Šādi projekti būtu jāierosina
lauksaimniekiem, neatkarīgi no viņu saimniecību lieluma, EIP darba grupām vai
vietējām rīcības grupām, partneru grupām, kas iesaistītas lauksaimniecības
nozarē.
(56)
Dalībvalstīm būtu jāveic visi vajadzīgie pasākumi
un jāievieš piemēroti noteikumi, lai nodrošinātu, ka to lauku attīstības
pasākumi ir pārbaudāmi un kontrolējami. Šajā nolūkā vadošajai iestādei un
maksājumu aģentūrai būtu jāsniedz ex ante novērtējums un jāapņemas
izvērtēt pasākumus visā programmas īstenošanas laikā. Pasākumi, kuros šis
nosacījums nav ievērots, būtu jākoriģē.
(57)
Komisijai un dalībvalstīm būtu jāveic visi
nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu lauku attīstības programmu pareizu
pārvaldību. Šajā sakarībā Komisijai būtu jāveic atbilstoša kontrole un
dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, lai nodrošinātu to pārvaldības sistēmu
pareizu darbību.
(58)
Par katras lauku attīstības programmas pārvaldību
un īstenošanu ir atbildīga viena vadošā iestāde. Tās pienākumi būtu jānorāda
šajā regulā. Vadošajai iestādei būtu jādod iespēja daļu savu pienākumu deleģēt,
vienlaikus saglabājot atbildību par pārvaldības efektivitāti un pareizību.
Gadījumā, ja lauku attīstības programmā ir iekļautas tematiskās
apakšprogrammas, vadošajai iestādei būtu jādod iespēja izraudzīties citu
iestādi, kas pilnībā veic attiecīgās apakšprogrammas pārvaldību un īstenošanu
saistībā ar finanšu piešķīrumiem, kas tai paredzēti programmā, vienlaikus
nodrošinot šo apakšprogrammu pareizu finanšu pārvaldību.
(59)
Lai regulāri sekotu programmas īstenošanai un
programmā izvirzīto mērķu izpildes gaitai, katra lauku attīstības programma
būtu jāuzrauga. Ar ELFLA atbalstu veikto pasākumu lietderīguma un ietekmes
pierādīšana un uzlabošana ir atkarīga arī no atbilstošas novērtēšanas, ko veic
programmas sagatavošanas un īstenošanas laikā un pēc tās pabeigšanas. Ar mērķi
pierādīt lauku attīstības politikas īstenošanas progresu un novērtēt tās
ietekmi un efektivitāti Komisijai un dalībvalstīm kopīgi būtu jāizveido
uzraudzības un novērtēšanas sistēma.
(60)
Lai nodrošinātu to, ka informāciju var apkopot
Savienības līmenī, daļai no sistēmas vajadzētu būt kopīgu rādītāju kopumam.
Galvenā informācija par lauku attīstības programmu īstenošanu būtu jāreģistrē
un jāsaglabā elektroniski kā līdzeklis datu apkopošanas atvieglošanai. Tāpēc
būtu jāpieprasa saņēmējiem sniegt uzraudzībai un novērtēšanai vajadzīgās
informācijas minimumu.
(61)
Atbildība par programmas uzraudzību būtu jādala
starp vadošo iestādi un uzraudzības komiteju, kas izveidota šim nolūkam.
Uzraudzības komitejas uzdevumam vajadzētu būt programmas īstenošanas efektivitātes
uzraudzībai. Tālab būtu jānorāda tās pienākumi.
(62)
Veicot programmas uzraudzību, būtu jāsagatavo gada
īstenošanas ziņojums, kas jānosūta Komisijai.
(63)
Katra lauku attīstības programma būtu jāizvērtē,
lai uzlabotu tās kvalitāti un pierādītu tās sasniegumus.
(64)
Atbalstam, ko sniedz lauku attīstības pasākumiem
saskaņā ar šo regulu, piemēro Līguma 107., 108. un 109. pantu. Tomēr būtu
jānosaka, ka, ņemot vērā lauksaimniecības nozares specifiku, lauku attīstības
pasākumi, kas saistīti ar darbībām, uz kurām attiecas Līguma 42. pants un
kuras veic saskaņā ar šo regulu, kā arī dalībvalstu veiktie maksājumi, kas
paredzēti, lai sniegtu valsts papildu finansējumu lauku attīstības darbībām,
par kurām piešķirts Savienības atbalsts un uz kurām attiecas Līguma 42. pants,
būtu jāizslēdz no Līguma 107., 108. un 109. panta piemērošanas.
(65)
Turklāt, lai nodrošinātu saskanību ar lauku
attīstības pasākumiem, par kuriem ir tiesības pretendēt uz Savienības atbalstu,
un lai vienkāršotu procedūras, dalībvalstu veiktie maksājumi, kas paredzēti,
lai sniegtu valsts papildu finansējumu lauku attīstības darbībām, par kurām
piešķirts Savienības atbalsts un uz kurām attiecas Līguma 42. pants, būtu
jāatļauj kā programmas daļa, ievērojot paziņošanas procedūru saskaņā ar šīs
regulas noteikumiem. Lai nodrošinātu šo maksājumu pienācīgu uzraudzību,
Komisijai, novērtējot šos maksājumus, pēc analoģijas būtu jāpiemēro kritēriji,
kas noteikti Līguma 107. panta piemērošanai. Lai nodrošinātu to, ka netiek
piešķirts valsts papildu finansējums, kuru Komisija nav atļāvusi, attiecīgā
dalībvalsts nedrīkst īstenot tās ierosināto papildu finansējumu lauku
attīstībai, kamēr tas nav apstiprināts. Dalībvalstu veiktie maksājumi, kas
paredzēti, lai sniegtu valsts papildu finansējumu lauku attīstības darbībām,
par kurām piešķirts Savienības atbalsts un uz kurām Līguma 42. pants
neattiecas, būtu jāpaziņo Komisijai atbilstīgi Līguma 108. panta
3. punktam, ja vien uz tiem neattiecas regula, kas pieņemta atbilstīgi
Padomes Regulai (EK) Nr. 994/98[21],
un tos nedrīkst īstenot, kamēr šīs procedūras rezultātā nav saņemts Komisijas
galīgais apstiprinājums.
(66)
Lai nodrošinātu datu efektīvu un drošu apmaiņu,
būti jāizveido elektroniska informācijas sistēma.
(67)
Piemēro Savienības tiesību aktus par personu
aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti, jo
īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra
Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu
apstrādi un šādu datu brīvu apriti un Eiropas Parlamenta un Padomes
2000. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 45/2001 par fizisku
personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un
struktūrās un par šādu datu brīvu apriti.
(68)
Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas
īstenošanai, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras attiecībā uz lauku
attīstības programmu noformējumu, programmu un to grozījumu apstiprināšanu,
programmu apstiprināšanas procedūrām un termiņiem, programmas grozījumu
apstiprināšanas procedūrām un termiņiem, tostarp to stāšanos spēkā un iesniegšanas
biežumu, īpašiem nosacījumiem lauku attīstības pasākumu īstenošanai, saskaņā ar
šo regulu izveidoto tīklu struktūru un darbību, uzraudzības un novērtēšanas
sistēmas pieņemšanu, informācijas sistēmas darbības noteikumiem. Šīs pilnvaras
būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada
16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un
vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz
Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[22].
(69)
Jaunā atbalsta shēma, kas paredzēta šajā regulā,
aizstāj atbalsta shēmu, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005.
Tāpēc Regula (EK) Nr. 1698/2005 būtu jāatceļ no 2014. gada
1. janvāra.
(70)
Lai veicinātu netraucētu pāreju no sistēmas, kas
izveidota ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005, uz sistēmu, kas izveidota ar
šo regulu, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt tiesību aktus, ar kuriem nosaka pārejas noteikumus,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
SATURS
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par
atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai
(ELFLA).............................................................................................................. 10
I SADAĻA Mērķi un stratēģija................................................................................................... 29
I nodaļa Darbības joma un definīcijas........................................................................................... 29
II nodaļa Pamatuzdevums, mērķi, prioritātes
un saskanība............................................................ 32
II SADAĻA Plānošana............................................................................................................... 35
I nodaļa  Programmu saturs......................................................................................................... 35
II nodaļa Lauku attīstības programmu
sagatavošana, apstiprināšana un grozīšana.......................... 39
III SADAĻA Atbalsts lauku attīstībai........................................................................................... 41
I nodaļa Pasākumi....................................................................................................................... 41
1. iedaļa Atsevišķi pasākumi........................................................................................................ 41
2. iedaļa Leader.......................................................................................................................... 65
II nodaļa Vairākiem pasākumiem kopīgi
noteikumi....................................................................... 67
III nodaļa Tehniskā palīdzība un tīklu
veidošana........................................................................... 69
IV nodaļa Balva par novatorisku vietēja
mēroga sadarbību lauku apvidos..................................... 74
IV SADAĻA  EIP lauksaimniecības ražīgumam
un ilgtspējai......................................................... 76
V SADAĻA Finanšu noteikumi................................................................................................... 78
VI SADAĻA Pārvaldība, kontrole un
publicitāte.......................................................................... 83
VII SADAĻA Uzraudzība un novērtēšana................................................................................... 86
I nodaļa Vispārējie noteikumi...................................................................................................... 86
1. iedaļa Uzraudzības un novērtēšanas
sistēmas izveide un mērķi.................................................. 86
2. iedaļa Tehniskie noteikumi....................................................................................................... 86
II nodaļa Uzraudzība................................................................................................................... 87
III nodaļa Novērtēšana............................................................................................................... 89
VIII SADAĻA Konkurences noteikumi....................................................................................... 91
IX SADAĻA Komisijas pilnvaras, kopīgie
noteikumi, pārejas un nobeiguma noteikumi................. 92
I nodaļa Komisijas pilnvaras........................................................................................................ 92
II nodaļa Kopīgie noteikumi........................................................................................................ 93
III nodaļa Pārejas un nobeiguma noteikumi.................................................................................. 93
I PIELIKUMS  Summas un atbalsta likmes................................................................................. 95
II PIELIKUMS  Biofizikālie kritēriji, lai
noteiktu robežas apgabaliem, kuros ir dabas ierobežojumi 99
III PIELIKUMS  Orientējošs saraksts —
pasākumi un darbības, kas ir īpaši svarīgas 8. pantā minētajām
tematiskajām apakšprogrammām................................................................................................................... 101
IV PIELIKUMS  Lauku attīstības ex ante
nosacījumi................................................................. 103
V PIELIKUMS  Orientējošs saraksts —
pasākumi, kas saistīti ar vienu vai vairākām Savienības lauku attīstības
prioritātēm................................................................................................................................................ 109
I SADAĻA
Mērķi un stratēģija
I nodaļa
Darbības joma un definīcijas
1. pants
Darbības joma
1.
Ar šo regulu:
(a)
nosaka vispārīgos noteikumus, kas reglamentē
Savienības atbalstu lauku attīstībai, ko finansē no Eiropas Lauksaimniecības
fonda lauku attīstībai (turpmāk “ELFLA”), kas izveidots ar Regulu (ES)
Nr. HR/2012;
(b)
nosaka mērķus, ko palīdz sasniegt lauku attīstības
politika, un Savienības lauku attīstības attiecīgās prioritātes;
(c)
iezīmē lauku attīstības politikas stratēģisko
kontekstu;
(d)
nosaka lauku attīstības politikas pasākumus;
(e)
izklāsta noteikumus par plānošanu, tīklu veidošanu,
pārvaldību, uzraudzību un novērtēšanu, pamatojoties uz dalībvalstu un Komisijas
dalītu atbildību;
(f)
izklāsta noteikumus, ar kuriem nodrošina ELFLA
koordinēšanu ar citiem Savienības instrumentiem.
2.
Šī regula papildina noteikumus, kas izklāstīti
Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] otrajā daļā.
2. pants
Definīcijas
1.
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
(a)
“plānošana”: organizēšanas, lēmumu pieņemšanas un
finanšu resursu piešķiršanas process vairākos posmos ar mērķi uz daudzgadu
pamata īstenot kopīgu Savienības un dalībvalstu darbību, lai sasniegtu
Savienības lauku attīstības prioritātes;
(b)
“reģions”: teritoriāla vienība, kas atbilst
statistiski teritoriālo vienību nomenklatūras 1. vai 2. līmenim (NUTS 1.
un 2. līmenim) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK)
Nr. 1059/2003 nozīmē[23];
(c)
“pasākums”: darbību kopums, kas palīdz sasniegt
vienu vai vairākas Savienības lauku attīstības prioritātes;
(d)
“darbība”: projekts, projektu grupa, līgums,
vienošanās vai cits pasākums, kas izraudzīts saskaņā ar attiecīgās lauku
attīstības programmas kritērijiem un ko īsteno viens vai vairāki saņēmēji,
tādējādi palīdzot sasniegt vienu vai vairākas Savienības lauku attīstības
prioritātes;
(e)
“saņēmējs”: fiziska vai juridiska persona vai kāda
cita valsts vai privāta struktūra, kas atbild par darbību īstenošanu vai
atbalsta saņemšanu;
(f)
“uzraudzības un novērtēšanas sistēma”: vispārēja
pieeja, kuru izstrādājusi Komisija un dalībvalstis un kurā noteikts ierobežots
skaits kopīgu rādītāju, kas saistīti ar sākotnējo stāvokli un programmu
finansiālo izpildi, iznākumiem, rezultātiem un ietekmi;
(g)
“vietējās attīstības stratēģija”: saskaņots darbību
kopums vietējo mērķu un vajadzību apmierināšanai, kas sekmē Savienības lauku
attīstības prioritāšu sasniegšanu un ko īsteno attiecīga līmeņa partnerībā;
(h)
“atbalsta likme”: kopējā publiskā ieguldījuma likme
darbībā;
(i)
“publiskie izdevumi”: jebkuri publiskie ieguldījumi
darbību finansēšanā, kuri nāk no valsts, reģionālo un vietējo iestāžu,
Savienības budžeta, un jebkuri līdzīgi izdevumi. Jebkuri ieguldījumi darbību
finansēšanā no publisko tiesību subjektu vai vienas vai vairāku reģionālo vai
vietējo iestāžu vai publisko tiesību subjektu apvienību budžeta
Direktīvas 2004/18/EK[24]
nozīmē uzskatāmi par publisko ieguldījumu;
(j)
“mazāk attīstītie reģioni”: reģioni, kuru iekšzemes
kopprodukts (IKP) uz vienu iedzīvotāju ir mazāks par 75 % no ES-27 vidējā
IKP;
(k)
“mikrouzņēmumi, mazie un vidējie uzņēmumi” (turpmāk
“MVU”): mikrouzņēmumi, mazie un vidējie uzņēmumi saskaņā ar definīciju
Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK[25];
(l)
“darījuma izmaksas”: izmaksas, kas saistītas ar
saistībām, bet nav tieši attiecināmas uz to izpildi;
(m)
“lauksaimniecībā izmantojamā zeme” (turpmāk “LIZ”):
lauksaimniecībā izmantojamā zeme Komisijas 1999. gada 24. novembra
Lēmuma 2000/115/EK nozīmē[26];
(n)
“ekonomiskie zaudējumi”: jebkuras papildu izmaksas,
kas lauksaimniekam radušās no ārkārtas pasākumiem, kurus lauksaimnieks veic ar mērķi
samazināt piegādi attiecīgajā tirgū, vai jebkuri būtiski produkcijas zaudējumi;
(o)
“nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi”: laikapstākļi,
piemēram, sals, vētra un krusa, ledus, spēcīgs lietus vai ārkārtīgs sausums, ko
var pielīdzināt dabas katastrofai;
(p)
“dzīvnieku slimības”: slimības, kuras minētas
dzīvnieku slimību sarakstā, ko izstrādājusi Pasaules Dzīvnieku veselības
organizācija vai kas noteiktas Padomes Lēmuma 90/424/EEK[27] pielikumā;
(q)
“vides incidents”: īpašs piesārņojuma,
kontaminācijas vai vides kvalitātes pasliktināšanās gadījums, kurš saistīts ar
konkrētu notikumu un kuram ir ierobežota ģeogrāfiskā izplatība. Tas neietver
parastus vides riskus, kas nav saistīti ar konkrētu notikumu, piemēram, klimata
pārmaiņas vai atmosfēras piesārņojumu;
(r)
“dabas katastrofa”: dabas izraisīts biotisks vai
abiotisks notikums, kura rezultātā tiek ievērojami traucētas lauksaimnieciskās
ražošanas sistēmas un meža struktūras un kurš varētu nodarīt būtisku ekonomisku
kaitējumu lauksaimniecības un meža nozarei;
(s)
“katastrofāls notikums”: neparedzēts biotisks vai
abiotisks notikums, kuru izraisījusi cilvēka darbība un kura rezultātā tiek
ievērojami traucētas lauksaimnieciskās ražošanas sistēmas un meža struktūras,
un kurš varētu nodarīt būtisku ekonomisku kaitējumu lauksaimniecības un meža
nozarei;
(t)
“īsa piegādes ķēde”: piegādes ķēde, kurā iesaistīts
neliels skaits ekonomikas dalībnieku, kuri apņēmušies sadarboties, attīstīt
vietējo ekonomiku un uzturēt ciešas ģeogrāfiskās un sociālās attiecības starp
ražotājiem un patērētājiem;
(u)
“jaunais lauksaimnieks”: lauksaimnieks, kas
pieteikuma iesniegšanas brīdī nav sasniedzis 40 gadu vecumu, kam ir
atbilstošas profesionālās prasmes un kompetence un kas pirmo reizi dibina lauku
saimniecību kā saimniecības vadītājs;
(v)
“pabeigta darbība”: darbība, kura ir fiziski
pabeigta vai pilnībā īstenota un attiecībā uz kuru saņēmēji ir veikuši visus
saistītos maksājumus un saņēmējiem ir izmaksāts attiecīgais publiskais
ieguldījums;
(w)
“tematiskie mērķi”: tematiskie mērķi, kas noteikti
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. [CSF/2012][28] 9. pantā;
(x)
“vienots stratēģiskais satvars” (turpmāk “VSS”):
vienotais stratēģiskais satvars, kas minēts Regulas (ES)
Nr. [CSF/2010] 10. pantā.
2.
Attiecībā uz jaunā lauksaimnieka definīciju, kas
dota 1. punkta u) apakšpunktā, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
90. pantu pieņemt deleģētos aktus, kuros paredz nosacījumus, ar kuriem
juridisku personu var uzskatīt par “jauno lauksaimnieku”, un arī nosaka
atvieglojuma periodu profesionālo prasmju apguvei.
II nodaļa
Pamatuzdevums, mērķi, prioritātes un saskanība
3. pants
Pamatuzdevums
ELFLA palīdz īstenot stratēģiju
“Eiropa 2020”, sekmējot ilgtspējīgu lauku attīstību visā Savienībā,
papildinot citus kopējās lauksaimniecības politikas (turpmāk “KLP”)
instrumentus, kohēzijas politiku un kopējo zivsaimniecības politiku. Tā veicina
teritorijas un vides ziņā līdzsvarotāku, klimatam labvēlīgāku, noturīgāku un
novatoriskāku Savienības lauksaimniecības nozari.
4. pants
Mērķi
KLP vispārējā satvarā atbalsts lauku
attīstībai palīdz sasniegt šādus mērķus:
(1)
lauksaimniecības konkurētspēja;
(2)
dabas resursu ilgtspējīga apsaimniekošana un
klimata politika;
(3)
līdzsvarota teritoriālā attīstība lauku apvidos.
5. pants
Savienības lauku attīstības prioritātes
Lai sasniegtu lauku attīstības mērķus, kuri
palīdz īstenot stratēģiju “Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un
integrējošai izaugsmei, izmanto šādas sešas Savienības lauku attīstības
prioritātes, kuras sasaucas ar VSS attiecīgajiem tematiskajiem mērķiem:
(1)
veicināt zināšanu pārnesi un inovāciju
lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un lauku apvidos, īpašu uzmanību pievēršot
šādām jomām:
(a)
sekmēt inovāciju un zināšanu bāzi lauku apvidos,
(b)
stiprināt saikni starp lauksaimniecību un
mežsaimniecību un pētniecību un inovāciju,
(c)
rosināt mūžizglītību un profesionālo apmācību
lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē;
(2)
uzlabot visu lauksaimniecības veidu konkurētspēju
un stiprināt saimniecību dzīvotspēju, īpašu uzmanību pievēršot šādām jomām:
(a)
veicināt tādu saimniecību pārstrukturēšanu, kas
saskaras ar nopietnām strukturālām problēmām, jo īpaši tas attiecas uz
saimniecībām ar nelielu iesaisti tirgū, uz tirgu orientētām saimniecībām
atsevišķās nozarēs un saimniecībām, kam nepieciešama lauksaimnieciskās darbības
dažādošana,
(b)
atvieglot jaunās paaudzes ienākšanu
lauksaimniecībā;
(3)
veicināt pārtikas aprites organizēšanu un riska
pārvaldību lauksaimniecībā, īpašu uzmanību pievēršot šādām jomām:
(a)
labākai primāro ražotāju integrācijai pārtikas
apritē, izmantojot kvalitātes shēmas, noieta veicināšanu vietējos tirgos un
īsas piegādes ķēdes, ražotāju grupas un starpnozaru organizācijas,
(b)
lauku saimniecību riska pārvaldības atbalstam;
(4)
atjaunot, saglabāt un uzlabot ekosistēmas, kas
atkarīgas no lauksaimniecības un mežsaimniecības, īpašu uzmanību pievēršot
šādām jomām:
(a)
atjaunot un saglabāt bioloģisko daudzveidību, arī Natura 2000
teritorijās, un bioloģiski vērtīgas lauksaimniecības sistēmas, un Eiropas
ainavu stāvokli,
(b)
uzlabot ūdens resursu apsaimniekošanu,
(c)
uzlabot augsnes apsaimniekošanu;
(5)
veicināt resursu efektīvu izmantošanu un atbalstīt
pret klimata pārmaiņām noturīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju
līmeni lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības nozarē, īpašu uzmanību
pievēršot šādām jomām:
(a)
palielināt ūdens izmantošanas efektivitāti
lauksaimniecībā,
(b)
palielināt enerģijas izmantošanas efektivitāti
lauksaimniecībā un pārtikas pārstrādē,
(c)
sekmēt atjaunojamo energoresursu, blakusproduktu,
atkritumu, atlieku un citu nepārtikas izejvielu piegādi un izmantošanu
bioekonomikas vajadzībām,
(d)
samazināt slāpekļa oksīda un metāna emisijas
lauksaimniecībā,
(e)
veicināt oglekļa dioksīda piesaisti lauksaimniecībā
un mežsaimniecībā;
(6)
veicināt sociālo iekļautību, nabadzības mazināšanu
un ekonomisko attīstību lauku apvidos, īpašu uzmanību pievēršot šādām jomām:
(a)
veicināt dažādošanu, jaunu mazu uzņēmumu un
darbvietu radīšanu,
(b)
sekmēt vietējo attīstību lauku apvidos,
(c)
uzlabot informācijas un komunikācijas tehnoloģiju
(IKT) pieejamību, izmantošanu un kvalitāti lauku apvidos.
Visas šīs prioritātes palīdz sasniegt
transversālos mērķus inovācijas, vides, klimata pārmaiņu seku mazināšanas un
pielāgošanās jomā.
6. pants
Saskanība
1.
ELFLA sniegtais atbalsts ir saskanīgs ar
pasākumiem, ko finansē Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds.
2.
Saskaņā ar šo regulu nepiešķir atbalstu darbībām,
kuras atbalsta kopīgas tirgus organizācijas. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
90. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem nosaka izņēmumus no šā
noteikuma.
II SADAĻA
Plānošana
I nodaļa
 Programmu saturs
7. pants
Lauku attīstības programmas
1.
ELFLA dalībvalstīs darbojas ar lauku attīstības
programmu starpniecību. Ar šīm programmām īsteno stratēģiju, lai ar
III sadaļā minēto pasākumu kopumu sasniegtu Savienības lauku attīstības
prioritātes, kuru sasniegšanai tiek prasīts atbalsts no ELFLA.
2.
Dalībvalsts var iesniegt vai nu vienu programmu
visai tās teritorijai, vai reģionālu programmu kopumu.
3.
Dalībvalstis, kurām ir reģionālas programmas, var
iesniegt apstiprināšanai arī valsts sistēmu, kas satur šo programmu kopējos
elementus, neprasot atsevišķu budžeta piešķīrumu.
8. pants
Tematiskas apakšprogrammas
1.
Dalībvalstis savās lauku attīstības programmās var
iekļaut tematiskas apakšprogrammas, kuras palīdz sasniegt Savienības lauku
attīstības prioritātes un kuru mērķis ir risināt apzinātās konkrētās
vajadzības, jo īpaši attiecībā uz:
(a)
jaunajiem lauksaimniekiem,
(b)
mazām saimniecībām, kā minēts 20. panta
2. punkta trešajā daļā;
(c)
kalnu apgabaliem, kā minēts 33. panta
2. punktā;
(d)
īsām piegādes ķēdēm.
III pielikumā ir dots orientējošs saraksts ar
pasākumiem un darbību veidiem, kas ir īpaši svarīgi katrai tematiskajai
apakšprogrammai.
2.
Tematiskās apakšprogrammas var attiekties arī uz
īpašām vajadzībām, kas saistītas ar lauksaimniecības nozaru pārstrukturēšanu un
būtiski ietekmē konkrēta lauku apvidus attīstību.
3.
Attiecībā uz darbībām, ko atbalsta saskaņā ar
tematiskajām apakšprogrammām un kas saistītas ar mazām saimniecībām un īsām
piegādes ķēdēm, I pielikumā noteiktās atbalsta likmes var paaugstināt par
10 procentu punktiem. Attiecībā uz jaunajiem lauksaimniekiem un kalnu
apgabaliem maksimālās atbalsta likmes var paaugstināt saskaņā ar
I pielikumu. Tomēr maksimālā kombinētā atbalsta likme nedrīkst pārsniegt
90 %.
9. pants
Lauku attīstības programmu saturs
1.
Papildus elementiem, kas minēti Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 24. pantā, katrā lauku attīstības programmā iekļauj:
(a)
ex ante novērtējumu,
kas minēts Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 48. pantā;
(b)
situācijas analīzi, ņemot vērā stiprās un vājās
puses, iespējas un draudus (turpmāk “SVID”), un apzinātās vajadzības, kurām
jāpievēršas ģeogrāfiskajā apgabalā, uz kuru attiecas programma un, attiecīgā gadījumā,
8. pantā minētās tematiskās apakšprogrammas.
Analīzes struktūrā ir ņemtas vērā Savienības lauku
attīstības prioritātes. Īpašas vajadzības, kas saistītas ar vidi, klimata
pārmaiņu seku mazināšanu un pielāgošanos tām un inovāciju, novērtē attiecībā uz
Savienības lauku attīstības prioritātēm, lai noteiktu piemērotāko rīcību šajās
divās jomās katras prioritātes līmenī;
(c)
stratēģijas aprakstu, kurā iekļauj mērķu noteikšanu
katrai no programmā ietvertajām Savienības lauku attīstības prioritāšu jomām,
pamatojoties uz 76. pantā minētajiem kopīgajiem rādītājiem, kuri jānosaka
kā daļa no 74. pantā minētās uzraudzības un novērtēšanas sistēmas, un
pasākumu izvēli, kura pamatojas uz pareizu programmas intervences loģiku, kā
arī novērtējumu par mērķu sasniegšanai izvēlēto pasākumu paredzamo ieguldījumu.

Lauku attīstības programma pierāda to, ka:
i)        attiecībā uz programmā iekļautajām
Savienības lauku attīstības prioritātēm ir ietvertas attiecīgās pasākumu
kombinācijas, kas loģiski izriet no a) apakšpunktā minētā ex ante
novērtējuma un b) apakšpunktā minētās analīzes,
ii)       finanšu resursu sadalījums programmas
pasākumiem ir līdzsvarots un piemērots izvirzīto mērķu sasniegšanai,
iii)      ir ņemtas vērā īpašas vajadzības, kas
saistītas ar konkrētiem nosacījumiem reģionālā vai apakšreģionālā līmenī, un
tās konkrēti risina, izmantojot piemēroti izstrādātas pasākumu kombinācijas vai
tematiskās apakšprogrammas,
iv)      programmā ir integrēta piemērota pieeja
inovācijai, videi, ieskaitot Natura 2000 teritoriju īpašās
vajadzības, un klimata pārmaiņu seku mazināšanai un pielāgošanās vajadzībām,
v)       ir paredzētas attiecīgas darbības, lai
vienkāršotu programmas īstenošanu,
vi)      ir veikti pasākumi, lai nodrošinātu to,
ka ir pieejamas pietiekamas konsultācijas par regulatīvajām prasībām un visiem
aspektiem, kas saistīti ar ilgtspējīgu saimniekošanu lauksaimniecībā un
mežsaimniecībā, kā arī ar klimata politiku,
vii)     ir plānotas iniciatīvas, ar kurām
veicina izpratni un rosina novatoriskas darbības, un izveido darba grupas EIP
lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai,
viii)    ir noteikta piemērota pieeja, kurā
izklāstīti projektu un vietējās attīstības stratēģiju atlases kritēriju
noteikšanas principi un ņemti vērā attiecīgie mērķi. Šajā sakarībā dalībvalstis
var paredzēt prioritātes piešķiršanu vai augstāku atbalsta likmi darbībām,
kuras kolektīvi veic lauksaimnieku grupas;
(d)
Regulas (ES) Nr. [CSF/2012]
17. panta 4. punktā minēto ex ante nosacījumu un
vajadzības gadījumā darbību novērtējumu un atskaites punktus, kas noteikti
Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 19. panta īstenošanas vajadzībām;
(e)
katra izvēlētā pasākuma aprakstu;
(f)
saistībā ar vietējo attīstību — konkrētu
aprakstu par koordinācijas mehānismiem starp vietējās attīstības stratēģijām,
36. pantā minēto sadarbības pasākumu, 21. pantā minēto pasākumu pamatpakalpojumu
sniegšanai un ciematu atjaunošanai lauku apvidos un atbalstu ar lauksaimniecību
nesaistītām darbībām lauku apvidos saskaņā ar 20. pantā minēto pasākumu
lauku saimniecību un uzņēmējdarbības attīstībai lauku apvidos;
(g)
aprakstu par pieeju inovācijai, lai veicinātu
ražīgumu un resursu ilgtspējīgu apsaimniekošanu, un ieguldījumu, lai sasniegtu
61. pantā minētos mērķus EIP lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai;
(h)
ar uzraudzības un novērtēšanas prasībām saistīto
vajadzību analīzi un novērtēšanas plānu, kas minēts Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 49. pantā. Dalībvalstis nodrošina pietiekamus resursus
un spēju veidošanas pasākumus, lai apmierinātu apzinātās vajadzības;
(i)
finansēšanas plānu, kas ietver:
i)        tabulu, kurā saskaņā ar 64. panta
4. punktu ir norādīts katram gadam plānotais kopējais ELFLA ieguldījums.
Attiecīgā gadījumā šajā tabulā atsevišķi norāda kopējā ELFLA ieguldījumā
paredzētās apropriācijas mazāk attīstītajiem reģioniem un līdzekļus, kas
pārvietoti uz ELFLA, piemērojot Regulas (ES) Nr. DP/2012 7. panta
2. punktu. Plānotais ELFLA gada ieguldījums ir saderīgs ar daudzgadu
finanšu shēmu,
ii)       tabulu, kurā par katru pasākumu
norādīti darbības veidi ar īpašu ELFLA ieguldījuma likmi un tehnisko palīdzību,
kopējais plānotais Savienības ieguldījums un piemērojamā ELFLA ieguldījuma
likme. Attiecīgā gadījumā šajā tabulā atsevišķi norāda ELFLA ieguldījuma likmi
mazāk attīstītajiem reģioniem un citiem reģioniem;
(j)
rādītāju plānu, kurā katrai programmā iekļautajai
Savienības lauku attīstības prioritātei ir norādīti rādītāji un izvēlētie
pasākumi un to plānotie iznākumi un plānotie izdevumi, sadalījumā starp
publisko un privāto sektoru;
(k)
attiecīgā gadījumā tabulu, kurā norādīts valsts
papildu finansējums katram pasākumam saskaņā ar 89. pantu;
(l)
elementus, kas vajadzīgi novērtējumam saskaņā ar
89. pantu, un attiecīgā gadījumā to atbalsta shēmu sarakstu, uz kurām
attiecas 88. panta 1. punkts un kas jāizmanto programmu īstenošanā;
(m)
informāciju par savstarpēju papildināmību ar
pasākumiem, ko finansē ar citiem kopējās lauksaimniecības politikas
instrumentiem, no kohēzijas politikas budžeta vai no EJZF;
(n)
programmas īstenošanas kārtību, tostarp:
i)        visu 72. panta 2. punktā
minēto iestāžu izraudzīšanos, ko veic dalībvalsts, un — informatīvos
nolūkos — pārvaldības un kontroles struktūras īsu aprakstu,
ii)       uzraudzības un novērtēšanas procedūru
aprakstu, kā arī uzraudzības komitejas sastāvu,
iii)      noteikumus, lai nodrošinātu programmas
popularizēšanu, arī ar 55. pantā minētā valsts lauku tīkla starpniecību;
(o)
izraudzītos partnerus, kas minēti Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 5. pantā, un partneru apspriešanās rezultātus;
(p)
attiecīgā gadījumā 55. panta 3. punktā
minētā valsts lauku tīkla rīcības plāna un struktūras galvenos elementus un
noteikumus par tā pārvaldību, kas būtu tā ikgadējo rīcības plānu pamatā.
2.
Ja lauku attīstības programmā ir ietvertas
tematiskas apakšprogrammas, katrā apakšprogrammā iekļauj:
(a)
īpašu situācijas SVID analīzi un apzinātās
vajadzības, kas jārisina ar attiecīgās apakšprogrammas palīdzību;
(b)
konkrētos mērķus apakšprogrammu līmenī un pasākumu
izvēli, kura pamatojas uz apakšprogrammas intervences loģikas pilnīgu aprakstu,
tostarp novērtējumu par mērķu sasniegšanai izvēlēto pasākumu paredzamo
ieguldījumu;
(c)
atsevišķu konkrētu rādītāju plānu ar plānotajiem
iznākumiem un plānotajiem izdevumiem sadalījumā starp publisko un privāto
sektoru.
3.
Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka noteikumus
par to, kā 1. un 2. punktā aprakstītie elementi norādāmi lauku attīstības
programmās. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 91. pantā minēto pārbaudes
procedūru.
II nodaļa
Lauku attīstības programmu sagatavošana, apstiprināšana un grozīšana
10. pants
Ex ante nosacījumi
Papildus ex ante nosacījumiem, kas
minēti IV pielikumā, ELFLA piemēro vispārējos ex ante
nosacījumus, kas minēti Regulas (ES) Nr. [CSF/2012]
IV pielikumā.
11. pants
Lauku attīstības programmu apstiprināšana
1.
Dalībvalstis iesniedz Komisijai katras lauku
attīstības programmas priekšlikumu, kas satur 9. pantā minēto informāciju.
2.
Komisija apstiprina katru lauku attīstības
programmu ar īstenošanas aktu, kas pieņemts saskaņā ar 91. pantā minēto
pārbaudes procedūru.
12. pants
Lauku attīstības programmu grozīšana
1.
Dalībvalstu pieprasījumus par grozījumu izdarīšanu
programmā apstiprina saskaņā ar šādām procedūrām:
a)      Komisija ar īstenošanas aktiem lemj par
pieprasījumiem izdarīt programmā grozījumus, kas attiecas uz:
i)        programmas stratēģijas izmaiņām, ar
kurām tiek būtiski mainīti kvantitatīvie mērķi,
ii)       vienam vai vairākiem pasākumiem
paredzētās ELFLA ieguldījuma likmes izmaiņām,
iii)      visa Savienības ieguldījuma vai tā
ikgadējā sadalījuma programmu līmenī izmaiņām,
iv)      līdzekļu pārvietošanu starp pasākumiem,
ko īsteno ar dažādām ELFLA ieguldījuma likmēm.
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
b)      visos pārējos gadījumos Komisija ar
īstenošanas aktiem lemj par pieprasījumiem grozīt programmu. Tajos jo īpaši
ietver:
i)        pasākumu vai darbību veidu ieviešanu
vai atsaukšanu,
ii)       izmaiņas pasākumu aprakstā, tostarp
atbilstības nosacījumu izmaiņas.
2.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus par kritērijiem, saskaņā ar kuriem definē būtiskas
kvantitatīvo mērķu izmaiņas, kas minētas 1. punkta a) apakšpunkta
i) punktā.
13. Pants
Procedūras noteikumi un termiņi
Komisija ar īstenošanas aktiem pieņem
procedūras noteikumus un termiņus attiecībā uz:
(a)
lauku attīstības programmu apstiprināšanu;
(b)
lauku attīstības programmu grozījumu priekšlikumu
iesniegšanu un apstiprināšanu, tostarp to stāšanos spēkā un iesniegšanas
biežumu plānošanas periodā.
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
III SADAĻA
Atbalsts lauku attīstībai
I nodaļa
Pasākumi
14. pants
Pasākumi
Katru lauku attīstības pasākumu plāno tā, lai
tas īpaši veicinātu vienas vai vairāku Savienības lauku attīstības prioritāšu
sasniegšanu. Orientējošs saraksts ar pasākumiem, kas ir īpaši svarīgi
Savienības prioritātēm, ir dots V pielikumā.
1. iedaļa
Atsevišķi pasākumi
15. pants
Zināšanu pārneses un informācijas pasākumi
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas uz profesionālās
izglītības un prasmju apguves darbībām, demonstrējumu pasākumiem un
informācijas pasākumiem. Profesionālās izglītības un prasmju apguves pasākumi
var ietvert mācību kursus, darbseminārus un praktisko apmācību.
Atbalsts var aptvert arī īstermiņa lauku
saimniecību pieredzes apmaiņu un saimniecību apmeklējumus.
2.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu ir paredzēts
personām, kas iesaistītas lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības nozarē,
zemes apsaimniekotājiem un citiem ekonomikas dalībniekiem, kas ir MVU, kuri
darbojas lauku apvidos.
Atbalsta saņēmējs ir mācību vai citas zināšanu
pārneses un informācijas pasākuma veicējs.
3.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu neattiecas uz
sagatavošanas vai mācību kursiem, kas ir daļa no parastas izglītības programmas
vai sistēmas vidējās vai augstākās izglītības līmenī.
Struktūrām, kas piedāvā zināšanu pārneses un
informācijas pakalpojumus, ir šā uzdevuma veikšanai piemērotas spējas personāla
kvalifikācijas un regulāras apmācības ziņā.
4.
Attiecināmās izmaksas saskaņā ar šo pasākumu ir
zināšanu pārneses vai informācijas pasākuma organizēšanas un īstenošanas
izmaksas. Demonstrējumu projektiem paredzēts atbalsts var segt arī attiecīgās
ieguldījumu izmaksas. Attiecināmās izmaksas ir arī dalībnieku ceļa, uzturēšanās
un dienas naudas izdevumi, kā arī lauksaimnieku aizvietošanas izmaksas.
5.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus, kuros sīkāk norāda attiecināmās izmaksas, to struktūru
minimālo kvalifikāciju, kas sniedz zināšanu pārneses pakalpojumus, un lauku saimniecību
pieredzes apmaiņas programmu un saimniecību apmeklējumu ilgumu un saturu.
16. pants
Konsultāciju pakalpojumi, saimniekošanas un
lauku saimniecību atbalsta pakalpojumi
1.
Atbalstu saskaņā ar šo pasākumu piešķir, lai:
(a)
palīdzētu lauksaimniekiem, meža tiesiskajiem
valdītājiem un MVU lauku apvidos izmantot konsultāciju pakalpojumus, kas
uzlabotu viņu saimniecības, uzņēmuma un/vai ieguldījuma ekonomiskos un
ekoloģiskos rādītājus, kā arī nekaitīgumu klimatam un noturību pret klimata
pārmaiņām;
(b)
veicinātu saimniekošanas, lauku saimniecību
atbalsta un lauku saimniecību konsultāciju pakalpojumu, kā arī mežsaimniecības
konsultāciju pakalpojumu organizēšanu, ieskaitot Saimniecību konsultāciju
sistēmu, kas minēta Regulas (ES) Nr. HR/2012 12.–14. pantā;
(c)
veicinātu konsultantu apmācību.
2.
Šā panta 1. punkta a) un c) apakšpunktā
paredzētā atbalsta saņēmējs ir konsultāciju vai mācību pakalpojumu sniedzējs.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu piešķir iestādei vai
struktūrai, kas izvēlēta, lai izveidotu saimniekošanas, lauku saimniecību
atbalsta, lauku saimniecību konsultāciju vai mežsaimniecības konsultāciju
pakalpojumus.
3.
Iestādēm vai struktūrām, kas izvēlētas konsultāciju
sniegšanai, ir piemēroti resursi, proti, regulāri apmācīts un kvalificēts
personāls, pieredze konsultāciju sniegšanā un uzticamība jomās, kurās tās
sniedz konsultācijas. Saņēmējus izvēlas ar uzaicinājumiem iesniegt
priekšlikumus. Atlases procedūra ir objektīva un atvērta gan valsts, gan
privātām struktūrām.
Sniedzot konsultācijas, konsultāciju pakalpojumu
sniedzēji ievēro informācijas neizpaušanas saistības, kas minētas
Regulas (ES) Nr. HR/2012 13. panta 2. punktā.
4.
Konsultācijas lauksaimniekiem ir saistītas ar
vismaz vienu Savienības lauku attīstības prioritāti un aptver vismaz vienu no
šādiem elementiem:
(a)
viena vai vairākas likumā noteiktās pārvaldības
prasības un/vai labu lauksaimniecības un vides apstākļu standarti, kas minēti
Regulas (ES) Nr. HR/2012 VI sadaļas I nodaļā;
(b)
attiecīgā gadījumā klimatam un videi labvēlīga
lauksaimniecības prakse, kas noteikta Regulas (ES) Nr. DP/2012
III sadaļas 2. nodaļā, un lauksaimniecības zemes uzturēšana, kas
minēta Regulas (ES) Nr. DP/2012 4. panta 1. punkta
c) apakšpunktā;
(c)
prasības vai darbības, kas saistītas ar klimata
pārmaiņu seku mazināšanu un pielāgošanos tām, bioloģisko daudzveidību, ūdens un
augsnes aizsardzību, dzīvnieku un augu slimību paziņošanu un inovācijām, kā
izklāstīts Regulas (ES) Nr. HR/2012 I pielikumā;
(d)
mazo saimniecību saimnieciskās darbības ilgtspējīga
attīstība, kā definējušas dalībvalstis, un vismaz tajās lauku saimniecībās, kas
piedalās mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā, kas minēta Regulas (ES)
Nr. DP/2012 V sadaļā, vai
(e)
attiecīgā gadījumā darba drošības standarti,
pamatojoties uz Savienības tiesību aktiem.
Konsultācijas var aptvert arī citus jautājumus,
kas saistīti ar lauku saimniecības darbības ekonomiskajiem,
lauksaimnieciskajiem un ekoloģiskajiem rādītājiem.
5.
Konsultācijas mežsaimniekiem ietver vismaz to
attiecīgos pienākumus, kas paredzēti Direktīvās 92/43/EEK, 2009/147/EK un
2000/60/EK. Tie var aptvert arī jautājumus, kas saistīti ar meža tiesiskā
valdījuma ekonomiskajiem un ekoloģiskajiem rādītājiem.
6.
Konsultācijas MVU var attiekties uz jautājumiem,
kas saistīti ar uzņēmuma ekonomiskajiem un ekoloģiskajiem rādītājiem.
7.
Ja tas ir pamatoti un lietderīgi, konsultācijas var
daļēji sniegt grupā, vienlaikus ņemot vērā konsultāciju pakalpojumu individuālo
klientu apstākļus.
8.
Atbalsts saskaņā ar 1. punkta a) un c) apakšpunktu
aprobežojas ar maksimālajām summām, kas noteiktas I pielikumā. Atbalstu saskaņā
ar 1. punkta b) apakšpunktu pakāpeniski samazina ilgākais piecu gadu laikā pēc
uzsākšanas.
9.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem sīkāk nosaka to iestāžu vai struktūru
minimālo kvalifikāciju, kas sniedz konsultācijas.
17. pants
Lauksaimniecības un pārtikas produktu
kvalitātes shēmas
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas uz
lauksaimnieku jaunu dalību:
(a)
lauksaimniecības produktu, kokvilnas vai pārtikas
produktu kvalitātes shēmās, kas izveidotas saskaņā ar Savienības tiesību
aktiem;
(b)
dalībvalstu atzītās lauksaimniecības produktu,
kokvilnas vai pārtikas produktu kvalitātes shēmās, kas atbilst šādiem
kritērijiem:
i)        saskaņā ar šādām shēmām saražotā
galaprodukta specifika izriet no nepārprotamiem pienākumiem garantēt:
- konkrētas produkta īpašības vai
- konkrētas lauksaimniecības vai ražošanas
metodes, vai
- galaprodukta kvalitāti, kas ievērojami pārsniedz
komerciālo preču standartus attiecībā uz sabiedrības, dzīvnieku vai augu
veselību, dzīvnieku labturību vai vides aizsardzību,
ii)       shēma ir pieejama visiem ražotājiem,
iii)      shēmā ir iekļautas saistošas produkta
specifikācijas, un atbilstību šīm specifikācijām pārbauda valsts iestādes vai
neatkarīga inspekcijas struktūra,
iv)      shēma ir pārredzama un nodrošina
produktu pilnīgu izsekojamību;
vai
(c)
brīvprātīgās lauksaimniecības produktu
sertifikācijas shēmās, ko dalībvalstis atzinušas par atbilstošām Savienības
labākās prakses pamatnostādnēm[29]
ar lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem saistītām brīvprātīgās
sertifikācijas shēmām.
2.
Atbalstu ne ilgāk kā piecus gadus piešķir kā
ikgadēju veicināšanas maksājumu, kura lielumu nosaka saskaņā ar pastāvīgo
izmaksu līmeni, kas izriet no dalības atbalstītajās shēmās.
Šajā punktā “pastāvīgās izmaksas” ir izmaksas, kas
radušās, iesaistoties atbalstāmajā kvalitātes shēmā, un gada iemaksa par dalību
šādā shēmā, vajadzības gadījumā arī izdevumi par pārbaudēm, kas vajadzīgas, lai
pārbaudītu atbilstību shēmas specifikācijām.
3.
Atbalsts nepārsniedz maksimālo summu, kas noteikta
I pielikumā.
4.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus par konkrētām Savienības kvalitātes shēmām, uz kurām
attiecas 1. punkta a) apakšpunkts.
18. pants
Ieguldījumi materiālajos aktīvos
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas uz materiālajiem
un/vai nemateriālajiem ieguldījumiem, kas:
(a)
uzlabo lauku saimniecības vispārējos darbības
rādītājus;
(b)
attiecas uz Līguma I pielikumā minēto
lauksaimniecības produktu vai kokvilnas pārstrādi, tirdzniecību un/vai
attīstību. Ražošanas procesa rezultāts var būt arī produkts, uz kuru minētais
pielikums neattiecas;
(c)
attiecas uz infrastruktūru, kas saistīta ar
lauksaimniecības attīstību un pielāgošanu, tostarp piekļuvi saimniecības un
meža zemei, zemes konsolidāciju un uzlabošanu, energoapgādi un ūdens resursu
apsaimniekošanu; vai
(d)
ir neienesīgi ieguldījumi, kas saistīti ar
agrovides un meža vides saistību izpildi, bioloģisko daudzveidību, sugu un
biotopu saglabāšanās stāvokli, kā arī estētiskās vērtības paaugstināšanu Natura 2000
teritorijā vai citā apgabalā ar augstu bioloģisko vērtību, kas jānosaka
programmā.
2.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
a) apakšpunktu piešķir lauku saimniecībām. Ja veic ieguldījumus, lai
atbalstītu lauku saimniecības pārstrukturēšanu, uz atbalstu var pretendēt tikai
saimniecības, kas nepārsniedz noteiktu lielumu, kas dalībvalstīm jānosaka
programmā, pamatojoties uz SVID analīzi, kura veikta saistībā ar Savienības
lauku attīstības prioritāti “visu veidu lauksaimniecības konkurētspējas un
lauku saimniecību dzīvotspējas veicināšana”.
3.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu nepārsniedz
maksimālās atbalsta likmes, kas noteiktas I pielikumā. Šīs maksimālās
likmes var palielināt jaunajiem lauksaimniekiem, kolektīviem ieguldījumiem un
integrētiem projektiem, kas ietver atbalstu saskaņā ar vairākiem pasākumiem,
ieguldījumiem 33. panta 3. punktā minētajos apgabalos, kuros ir
specifiski dabas ierobežojumi, un darbībām, kuras atbalsta no EIP
lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai saskaņā ar atbalsta likmēm, kas
noteiktas I pielikumā. Tomēr maksimālā kombinētā atbalsta likme nedrīkst
pārsniegt 90 %.
4.
Šā panta 3. punktu nepiemēro neienesīgajiem
ieguldījumiem, kas minēti 1. punkta d) apakšpunktā.
19. pants
Dabas katastrofās un katastrofālos
notikumos cietušā lauksaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana un piemērotu
profilaktisko pasākumu ieviešana
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas uz:
(a)
ieguldījumiem profilaktiskos pasākumos, kuru mērķis
ir mazināt iespējamo dabas katastrofu un katastrofālo notikumu sekas;
(b)
ieguldījumiem dabas katastrofās un katastrofālos notikumos
cietušā lauksaimniecības zemes un ražošanas potenciāla atjaunošanā.
2.
Atbalstu piešķir lauksaimniekiem vai lauksaimnieku
grupām. Atbalstu var piešķirt arī publisko tiesību subjektiem, ja pastāv saikne
starp šādu subjektu veiktiem ieguldījumiem un lauksaimnieciskās ražošanas
potenciālu.
3.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
b) apakšpunktu sniedz ar nosacījumu, ka valsts kompetentās iestādes
dalībvalstīs ir oficiāli atzinušas, ka dabas katastrofa ir notikusi un ka šī
katastrofa vai pasākumi, kas saskaņā ar Direktīvu 2000/29/EK pieņemti, lai
izskaustu vai apturētu augu slimību vai kaitēkļu invāziju, ir izraisījuši
attiecīgā lauksaimniecības potenciāla iznīcināšanu vismaz 30 % apmērā.
4.
Saskaņā ar šo pasākumu nepiešķir atbalstu par dabas
katastrofas vai katastrofāla notikuma rezultātā zaudētiem ienākumiem.
Dalībvalstis nodrošina to, ka netiek pieļauta
pārmērīga kompensācija, kas varētu rasties, apvienojot šo pasākumu ar citiem
valsts vai Savienības atbalsta instrumentiem vai privātām apdrošināšanas
shēmām.
5.
Atbalsts saskaņā ar 1. punkta
a) apakšpunktu nepārsniedz maksimālo atbalsta likmi, kas noteikta
I pielikumā. Šī maksimālā likme neattiecas uz kolektīviem projektiem,
kuros ir vairāki saņēmēji.
6.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu šā pasākuma attiecināmās izmaksas.
20. pants
Lauku saimniecību un uzņēmējdarbības
attīstība
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas uz:
(a)
atbalstu uzņēmējdarbības sākšanai, ko sniedz:
i)        jaunajiem lauksaimniekiem,
ii)       ar lauksaimniecību nesaistītām darbībām
lauku apvidos,
iii)      mazo saimniecību attīstībai;
(b)
ieguldījumiem ar lauksaimniecību nesaistītās
darbībās;
(c)
ikgadējus maksājumus lauksaimniekiem, kuri piedalās
mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā, kas izveidota ar Regulas (ES)
Nr. DP/2012 V sadaļu (turpmāk “mazo lauksaimnieku atbalsta shēma”),
un kuri galīgi nodod savu saimniecību citam lauksaimniekam.
2.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
a) apakšpunkta i) punktu piešķir jaunajiem lauksaimniekiem.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
a) apakšpunkta ii) punktu piešķir lauksaimniekiem vai lauku
mājsaimniecības locekļiem ar lauksaimniecību nesaistītu darbību uzsākšanai un
lauku apvidu mikrouzņēmumiem un mazajiem uzņēmumiem, kas nenodarbojas ar
lauksaimniecību.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
a) apakšpunkta iii) punktu piešķir mazām lauku saimniecībām, kā
definējušas dalībvalstis.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
b) apakšpunktu piešķir lauku apvidu mikrouzņēmumiem un mazajiem
uzņēmumiem, kas nenodarbojas ar lauksaimniecību, un lauksaimniekiem vai lauku
mājsaimniecības locekļiem.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
c) apakšpunktu piešķir lauksaimniekiem, kuri laikā, kad tie iesniedz
atbalsta pieteikumu, vismaz vienu gadu piedalās mazo lauksaimnieku atbalsta
shēmā un kuri apņemas visu savu saimniecību un atbilstošās tiesības uz maksājumu
galīgi nodot citam lauksaimniekam. Atbalstu maksā no nodošanas dienas līdz
2020. gada 31. decembrim.
3.
Par lauku mājsaimniecības locekli var uzskatīt
jebkuru fizisku vai juridisku personu vai fizisku vai juridisku personu grupu
neatkarīgi no juridiskā statusa, kas grupai un tās locekļiem noteikts valsts
tiesību aktos, izņemot lauku saimniecību strādniekus. Ja juridiska persona vai
juridisku personu grupa tiek uzskatīta par lauku mājsaimniecības locekli, šim
loceklim atbalsta pieteikuma iesniegšanas laikā ir jāveic lauksaimnieciska
darbība lauku saimniecībā.
4.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
a) apakšpunktu piešķir ar nosacījumu, ka ir iesniegts uzņēmējdarbības
plāns. Uzņēmējdarbības plāna īstenošana ir jāuzsāk sešos mēnešos no dienas, kad
pieņemts lēmums par atbalsta piešķiršanu.
Dalībvalstis nosaka maksimālo un minimālo
robežvērtību, kas ļauj lauku saimniecībām saņemt atbalstu attiecīgi saskaņā ar
1. punkta a) apakšpunkta i) punktu un 1. punkta
a) apakšpunkta iii) punktu. Minimālā robežvērtība atbalstam, ko sniedz
saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu, ir ievērojami
augstāka nekā maksimālā robežvērtība atbalstam, ko sniedz saskaņā ar
1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu. Tomēr atbalstu var saņemt
tikai saimniecības, kas atbilst mikrouzņēmumu un mazo uzņēmumu definīcijai.
5.
Atbalsts, ko sniedz saskaņā ar 1. punkta
a) apakšpunktu, ir vienotas likmes maksājums, kuru var izmaksāt vismaz
divās daļās laikposmā, kas nepārsniedz piecus gadus. Daļas var pakāpeniski
samazināt. Tā atbalsta pēdējo daļu, ko sniedz saskaņā ar 1. punkta
a) apakšpunkta i) un ii) punktu, izmaksā ar nosacījumu, ka ir pareizi
īstenots uzņēmējdarbības plāns.
6.
Šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minētā
atbalsta maksimālā summa ir noteikta I pielikumā. Tā atbalsta summu, ko
sniedz saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunkta i) un ii) punktu,
dalībvalstis nosaka, ņemot vērā arī sociāli ekonomisko stāvokli programmas
īstenošanas apgabalā.
7.
Atbalsts saskaņā ar 1. punkta
c) apakšpunktu ir vienāds ar 120 % no gada maksājuma, ko saņēmējs
saņēmis saskaņā ar mazo lauksaimnieku atbalsta shēmu.
8.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus par uzņēmējdarbības plānu obligāto saturu un
kritērijiem, kas dalībvalstīm jāizmanto, nosakot 4. punktā minētās
robežvērtības.
21. pants
Pamatpakalpojumi un ciematu atjaunošana
lauku apvidos
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu jo īpaši attiecas
uz:
(a)
lauku apvidu pašvaldību un to pamatpakalpojumu
attīstības plānu un ar NATURA 2000 teritorijām un citām teritorijām
ar augstu bioloģisko vērtību saistītu aizsardzības un apsaimniekošanas plānu
izstrādi un atjaunināšanu;
(b)
ieguldījumiem visu veidu maza mēroga
infrastruktūras ierīkošanā, uzlabošanā vai paplašināšanā, tostarp ieguldījumiem
atjaunojamos energoresursos;
(c)
platjoslas infrastruktūru, tostarp tās ierīkošanu,
uzlabošanu un paplašināšanu, pasīvo platjoslas infrastruktūru un piekļuves
nodrošināšanu platjoslas sakariem un valsts e-pārvaldes risinājumiem;
(d)
ieguldījumiem lauku iedzīvotājiem paredzētu vietējo
pamatpakalpojumu, ieskaitot brīvā laika pavadīšanas iespējas un kultūru, un ar
tiem saistītās infrastruktūras ierīkošanā, uzlabošanā un paplašināšanā;
(e)
sabiedrisko iestāžu ieguldījumiem rekreācijas
infrastruktūrā, tūrisma informācijā un tūrisma objektu zīmju izvietošanā;
(f)
pētījumiem un ieguldījumiem, kas saistīti ar
ciematu un lauku ainavu kultūras un dabas mantojuma saglabāšanu, atjaunošanu un
uzlabošanu, arī attiecībā uz sociālekonomiskajiem aspektiem;
(g)
ieguldījumiem, kuru mērķis ir darbību pārvietošana
un ēku vai citu objektu, kas atrodas tuvu lauku apdzīvotajām vietām, pārveidošana,
lai uzlabotu dzīves kvalitāti vai uzlabotu apdzīvotās vietas ekoloģiskos
rādītājus.
2.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas tikai uz
maza mēroga infrastruktūru, kā definēts katras dalībvalsts programmā. Tomēr
lauku attīstības programmās var paredzēt īpašas atkāpes no šā noteikuma
ieguldījumiem platjoslas sakaru un atjaunojamās enerģijas jomā. Tādā gadījumā
nosaka skaidrus kritērijus, kas nodrošina papildināmību ar atbalstu, ko sniedz
saskaņā ar citiem Savienības instrumentiem.
3.
Par 1. punktā minētiem ieguldījumiem ir
tiesības pretendēt uz atbalstu, ja attiecīgās darbības tiek īstenotas saskaņā
ar lauku apvidu pašvaldību un to pamatpakalpojumu attīstības plāniem, ja šādi
plāni ir izstrādāti, un šie ieguldījumi ir saskanīgi ar jebkuru vietējās attīstības
stratēģiju, ja tāda izstrādāta.
4.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz atjaunojamās enerģijas infrastruktūras
veidu noteikšanu, par kuriem ir tiesības pretendēt uz atbalstu saskaņā ar šo
pasākumu.
22. pants
Ieguldījumi meža platību paplašināšanā un
mežu dzīvotspējas uzlabošanā
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas uz:
(a)
apmežošanu un meža platību izveidi;
(b)
agromežsaimniecības sistēmu ierīkošanu;
(c)
to meža bojājumu profilaksi un atjaunošanu, ko
izraisījuši meža ugunsgrēki un dabas katastrofas, tostarp kaitēkļu invāzijas un
slimību uzliesmojumi, katastrofāli notikumi un ar klimatu saistīti
apdraudējumi;
(d)
ieguldījumiem, kas uzlabo meža ekosistēmu noturību
un ekoloģisko vērtību, kā arī klimata pārmaiņu seku mazināšanas potenciālu;
(e)
ieguldījumiem jaunās mežsaimniecības tehnoloģijās
un meža produktu pārstrādē un tirdzniecībā.
2.
Ierobežojumus, kas 36.–40. pantā paredzēti
attiecībā uz īpašumtiesībām uz mežu, nepiemēro tropu vai subtropu mežiem un ar
mežu klātām platībām Azoru salās, Madeirā, Kanāriju salās, Egejas jūras
nelielajās salās Padomes Regulas (EEK) Nr. 2019/93[30] nozīmē un Francijas aizjūras
departamentos.
Saimniecībām, kas pārsniedz noteiktu lielumu, kas
dalībvalstīm jānosaka programmā, atbalstu piešķir ar nosacījumu, ka ir
iesniegts meža apsaimniekošanas plāns vai līdzvērtīgs instruments, kas ir
saskaņā ar ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu, kā tā definēta 1993. gada
ministru konferencē par mežu aizsardzību Eiropā[31] (turpmāk “ilgtspējīga meža
apsaimniekošana”).
3.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus par nosacījumiem, pēc kuriem konstatē, ka notikusi
dabas katastrofa vai kaitēkļu invāzija un slimības uzliesmojums, un
atbalsttiesīgo profilaktisko pasākumu veidu noteikšanu.
23. pants
Apmežošana un mežu izveide
1.
Atbalstu saskaņā ar 22. panta 1. punkta
a) apakšpunktu ilgākais uz desmit gadiem piešķir privātiem zemes
īpašniekiem un nomniekiem, pašvaldībām un to apvienībām, un tas attiecas uz
ierīkošanas izmaksām un gada piemaksu par hektāru, lai segtu uzturēšanas
izmaksas, ieskaitot agrotehnisko kopšanu un jaunaudžu kopšanu.
2.
Uz atbalstu var pretendēt gan par lauksaimniecības
zemi, gan lauksaimniecībā neizmantojamu zemi. Stādītās sugas ir piemērotas
apgabalā valdošajiem vides un klimatiskajiem apstākļiem un atbilst vides
prasību minimumam. Atbalsts netiek piešķirts, lai ierīkotu īscirtmeta
atvasājus, Ziemassvētku eglīšu stādījumus un ātraudzīgu koku sugu enerģētiskās
plantācijas. Apgabalos, kuros apmežošanu apgrūtina slikti augsnes un
klimatiskie apstākļi, atbalstu var piešķirt par citu vietējiem apstākļiem
piemērotu daudzgadīgu kokaugu sugu, piemēram, krūmu, stādīšanu.
3.
Komisija saskaņā ar 90. pantu ir pilnvarota
pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz 2. punktā minētā vides prasību
minimuma noteikšanu.
24. pants
Agromežsaimniecības sistēmu ierīkošana
1.
Atbalstu saskaņā ar 22. panta 1. punkta
b) apakšpunktu ilgākais uz trīs gadiem piešķir privātiem zemes
īpašniekiem, nomniekiem, pašvaldībām un to apvienībām, un tas attiecas uz
ierīkošanas izmaksām un gada piemaksu par hektāru uzturēšanas izmaksu segšanai.
2.
“Agromežsaimniecības sistēmas” ir zemes izmantojuma
sistēmas, kurās koki tiek audzēti ekstensīvas lauksaimniecības platībās.
Dalībvalstis nosaka maksimālo vienā hektārā stādāmo koku skaitu, ņemot vērā
vietējos augsnes un klimatiskos apstākļus, mežsaimniecības sugas un vajadzību
nodrošināt zemes izmantošanu lauksaimniecībā.
3.
Atbalsts nepārsniedz maksimālo atbalsta likmi, kas
noteikta I pielikumā.
25. pants
Profilakse un atjaunošana pēc bojājumiem,
ko mežam nodarījuši meža ugunsgrēki, dabas katastrofas un katastrofāli notikumi
1.
Atbalstu saskaņā ar 22. panta 1. punkta
c) apakšpunktu piešķir privāto, daļēji publisko un publisko mežu
īpašniekiem, pašvaldībām, valsts mežu apsaimniekotājiem un to apvienībām, un
tas sedz izmaksas par:
(a)
aizsardzības infrastruktūras izveidi. Attiecībā uz
ugunsdrošības joslām atbalsts var ietvert arī finansējumu, kas palīdz segt
uzturēšanas izmaksas. Atbalstu nepiešķir ar lauksaimniecību saistītām darbībām
apgabalos, uz kuriem attiecas agrovides saistības;
(b)
vietējiem, neliela mēroga ugunsgrēku vai citu dabas
radītu apdraudējumu profilakses pasākumiem;
(c)
meža ugunsgrēku, kaitēkļu un slimību monitoringa
iekārtu un sakaru aprīkojuma ierīkošanu un uzlabošanu;
(d)
ugunsgrēkos un citās dabas katastrofās, ieskaitot
kaitēkļus un slimības, kā arī katastrofālos notikumos un ar klimata pārmaiņām
saistītos notikumos cietuša meža potenciāla atjaunošanu.
2.
Ja veic kaitēkļu un slimību profilakses pasākumus,
attiecīgās katastrofas riskam jābūt pamatotam ar zinātniskiem pierādījumiem un
zinātniskas sabiedriskas organizācijas apliecinātam. Attiecīgā gadījumā
programmā jāiekļauj saraksts ar to augiem kaitīgo organismu sugām, kas var
izraisīt katastrofu.
Atbalsttiesīgās darbības ir saskanīgas ar
dalībvalstu izstrādāto meža aizsardzības plānu. Meža tiesiskajiem valdījumiem,
kuri pārsniedz noteiktu lielumu, kas dalībvalstīm jānosaka programmā, atbalstu
piešķir ar nosacījumu, ka tiek iesniegts meža apsaimniekošanas plāns, kurā sīki
izklāstīti profilakses mērķi.
Uz atbalstu meža ugunsgrēku profilaksei ir
tiesības pretendēt par meža platībām, kas saskaņā ar dalībvalstu izstrādāto
meža aizsardzības plānu klasificētas kā vidēja līdz augsta meža ugunsgrēku
riska platības.
3.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
d) apakšpunktu sniedz ar nosacījumu, ka valsts kompetentās iestādes
dalībvalstīs ir oficiāli atzinušas, ka ir notikusi dabas katastrofa un ka šī
katastrofa vai pasākumi, kas saskaņā ar Direktīvu 2000/29/EK ir pieņemti,
lai izskaustu vai apturētu augu slimību vai kaitēkļu invāziju, ir izraisījuši
attiecīgā meža potenciāla iznīcināšanu vismaz 30 % apmērā. Šo procentuālo
daļu nosaka, pamatojoties uz vidējo faktisko meža potenciālu vai nu trīs gados
tieši pirms katastrofas, vai arī piecos gados tieši pirms katastrofas, izņemot
lielāko un mazāko rādītāju.
4.
Saskaņā ar šo pasākumu nepiešķir atbalstu par dabas
katastrofas rezultātā zaudētiem ienākumiem.
Dalībvalstis nodrošina to, ka netiek pieļauta
pārmērīga kompensācija, kas varētu rasties, apvienojot šo pasākumu ar citiem
valsts vai Savienības atbalsta instrumentiem vai privātām apdrošināšanas
shēmām.
26. pants
Ieguldījumi meža ekosistēmu noturības un
ekoloģiskās vērtības uzlabošanai
1.
Atbalstu saskaņā ar 22. panta 1. punkta
d) apakšpunktu piešķir fiziskām personām, privātmeža īpašniekiem, privāttiesību
subjektiem un daļēji publisko tiesību subjektiem, pašvaldībām un to apvienībām.
Attiecībā uz valsts mežu atbalstu var piešķirt arī struktūrām, kuras
apsaimnieko šos mežus un ir neatkarīgas no valsts budžeta.
2.
Ieguldījumu mērķis ir izpildīt saistības, kuru
uzņemšanās attiecas uz vides mērķiem vai ekosistēmas pakalpojumu nodrošināšanu
un/vai kuras paaugstina meža un meža zemes estētisko vērtību attiecīgajā
teritorijā, vai uzlabo ekosistēmu potenciālu mazināt klimata pārmaiņu sekas,
neizslēdzot ekonomiskos ieguvumus ilgtermiņā.
27. pants
Ieguldījumi jaunās mežsaimniecības
tehnoloģijās un meža produktu pārstrādē un tirdzniecībā
1.
Atbalstu saskaņā ar 22. panta 1. punkta
e) apakšpunktu piešķir privātmeža īpašniekiem, pašvaldībām un to
apvienībām un MVU attiecībā uz ieguldījumiem, kas uzlabo mežsaimniecības
potenciālu vai ir saistīti ar pārstrādi un tirdzniecību, kas rada meža produktu
pievienoto vērtību. Azoru salās, Madeirā, Kanāriju salās, nelielajās Egejas
jūras salās Regulas (EEK) Nr. 2019/93 nozīmē un Francijas aizjūras
departamentos atbalstu var piešķirt arī uzņēmumiem, kas nav MVU.
2.
Ieguldījumus, kas saistīti ar mežu ekonomiskās
vērtības paaugstināšanu, veic meža tiesiskā valdījuma līmenī, un tie var
ietvert ieguldījumus augsnei un resursiem labvēlīgā mežizstrādes tehnikā un
praksē.
3.
Ieguldījumi, kas saistīti ar koksnes kā izejvielas
vai enerģijas avota izmantošanu, attiecas tikai uz visām darba operācijām pirms
rūpnieciskās pārstrādes.
4.
Atbalsts nepārsniedz maksimālās atbalsta likmes,
kas noteiktas I pielikumā.
28. pants
Ražotāju grupu izveide
1.
Atbalstu saskaņā ar šo pasākumu piešķir, lai
veicinātu ražotāju grupu izveidi lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē ar
mērķi:
(a)
pielāgot tirgus prasībām šādu grupu locekļu
ražošanu un produkciju;
(b)
kopīgi laist preces tirgū, ietverot to sagatavošanu
pārdošanai, pārdošanas centralizēšanu un piegādi vairumpircējiem;
(c)
izveidot kopīgus noteikumus par ražošanas
informāciju, īpaši attiecībā uz ražas novākšanu un pieejamību, un
(d)
veikt citus pasākumus, kurus var veikt ražotāju grupas,
piemēram, uzņēmējdarbības un marketinga prasmju attīstīšana un inovācijas
procesu organizēšana un veicināšana.
2.
Atbalstu piešķir ražotāju grupām, ko oficiāli
atzinusi dalībvalsts kompetentā iestāde, pamatojoties uz uzņēmējdarbības plānu.
To piešķir tikai ražotāju grupām, kas atbilst MVU definīcijai.
Dalībvalstis pārbauda, vai uzņēmējdarbības plāna
mērķi ir sasniegti piecu gadu laikā pēc ražotāju grupas atzīšanas.
3.
Atbalstu izmaksā kā vienotas likmes atbalstu, kas
sadalīts gada maksājumos, pirmos piecus gadus pēc dienas, kad ražotāju grupa
tika atzīta, pamatojoties uz tās uzņēmējdarbības plānu. To aprēķina,
pamatojoties uz grupas pārdotās produkcijas gada apjomu. Dalībvalstis pēdējo
daļu izmaksā tikai pēc tam, kad ir pārbaudīta uzņēmējdarbības plāna pareiza
īstenošana.
Pirmajā gadā dalībvalstis var izmaksāt ražotāju
grupai atbalstu, kas aprēķināts, pamatojoties uz tās locekļu pārdotās
produkcijas gada vidējo vērtību trijos gados pirms viņu pievienošanās grupai.
Attiecībā uz ražotāju grupām mežsaimniecības nozarē atbalstu aprēķina,
pamatojoties uz grupas locekļu pārdotās produkcijas vidējo vērtību pēdējos
piecos gados pirms grupas atzīšanas, izņemot lielāko un mazāko vērtību.
4.
Atbalsts nepārsniedz maksimālās likmes un summas,
kas noteiktas I pielikumā.
29. pants
Agrovide un klimats
1.
Atbalstu saskaņā ar šo pasākumu dalībvalstis dara
pieejamu visā to teritorijā saskaņā ar to īpašajām vajadzībām un prioritātēm
valsts, reģionālā vai vietējā mērogā. Šā pasākuma iekļaušana lauku attīstības
programmās ir obligāta.
2.
Agrovides un klimata maksājumus piešķir
lauksaimniekiem, lauksaimnieku grupām vai lauksaimnieku un citu zemes
apsaimniekotāju grupām, kuras brīvprātīgi uzņemas veikt darbības, kas ietver
vienas vai vairākas agrovides un klimata saistības attiecībā uz lauksaimniecības
zemi. Ja tas ir pienācīgi pamatots ar vides mērķu sasniegšanas vajadzībām,
agrovides un klimata maksājumus drīkst piešķirt citiem zemes apsaimniekotājiem
vai zemes apsaimniekotāju grupām.
3.
Agrovides un klimata maksājumi sedz tikai tās
saistības, kas pārsniedz attiecīgos obligātos standartus, kuri noteikti saskaņā
ar Regulas (ES) Nr. HR/2012 VI sadaļas I nodaļu, un citus
attiecīgos pienākumus, kas noteikti saskaņā ar Regulas (ES)
Nr. DP/2012 III sadaļas 2. nodaļu, attiecīgo mēslošanas un augu
aizsardzības līdzekļu lietošanas prasību minimumu, kā arī citas attiecīgas
obligātās prasības, kas paredzētas valsts tiesību aktos. Visas šīs obligātās
prasības ir noteiktas programmā.
4.
Personām, kuras uzņemas saistības veikt darbības
saskaņā ar šo pasākumu, dalībvalstis cenšas nodrošināt to īstenošanai
vajadzīgās zināšanas un informāciju, arī nodrošinot ar saistībām saistītas
ekspertu konsultācijas un/vai atbalstu saskaņā ar šo pasākumu piešķirot ar
nosacījumu, ka izieta attiecīga apmācība.
5.
Saistības saskaņā ar šo pasākumu uzņemas uz laiku
no pieciem līdz septiņiem gadiem. Tomēr, ja tas nepieciešams vēlamo vides
ieguvumu sasniegšanai vai saglabāšanai, dalībvalstis konkrētiem saistību
veidiem savās lauku attīstības programmās var noteikt ilgāku periodu, tostarp paredzot
iespēju tās katru gadu pagarināt pēc sākotnējā perioda beigām.
6.
Maksājumus piešķir katru gadu, un tie kompensē
saņēmējiem visas no šīm saistībām izrietošās papildu izmaksas un negūtos
ienākumus vai daļu no tiem. Vajadzības gadījumā tās var segt arī darījumu
izmaksas, kuras nepārsniedz 20 % no piemaksas, kas izmaksāta par agrovides
un klimata saistībām. Ja saistības uzņēmušās lauksaimnieku grupas, maksimālais
līmenis ir 30 %.
7.
Ja tas vajadzīgs pasākuma efektīvas piemērošanas
nodrošināšanai, dalībvalstis var izmantot saņēmēju atlases procedūru, kas
minēta 49. panta 3. punktā.
8.
Atbalsts nepārsniedz maksimālās summas, kas
noteiktas I pielikumā.
Saskaņā ar šo pasākumu nepiešķir atbalstu par
saistībām, uz kurām attiecas bioloģiskās lauksaimniecības pasākums.
9.
Darbībām, uz kurām neattiecas 1.–8. punktā
izklāstītie nosacījumi, atbalstu var piešķirt par ģenētisko resursu saglabāšanu
lauksaimniecībā.
10.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz saistību termiņa ikgadēju pagarināšanu pēc
sākotnējā darbības perioda beigām, nosacījumiem, kas piemērojami saistībām
ekstensificēt vai citādi saimniekot lopkopībā, ierobežot mēslošanas, augu
aizsardzības līdzekļu vai citu līdzekļu izmantošanu, audzēt vietējās šķirnes,
kurām draud izzušana no izmantošanas lauksaimniecībā, vai saglabāt augu
ģenētiskos resursus, kā arī attiecībā uz to darbību noteikšanu, kuras var
pretendēt uz atbalstu saskaņā ar 9. punktu.
30. pants
Bioloģiskā lauksaimniecība
1.
Atbalstu saskaņā ar šo pasākumu piešķir par LIZ hektāru
lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas uzņemas brīvprātīgi pāriet uz
bioloģiskās lauksaimniecības praksi un metodēm, kas definētas Padomes
Regulā (EK) Nr. 834/2007[32],
vai saglabāt šādu praksi un metodes.
2.
Atbalstu piešķir tikai par saistībām, kas pārsniedz
attiecīgos obligātos standartus, kuri noteikti atbilstīgi Regulas (ES)
Nr. HR/2012 IV sadaļas I nodaļai, attiecīgo mēslošanas un augu
aizsardzības līdzekļu izmantošanai prasību minimumu, kā arī citas attiecīgas
obligātās prasības, kas noteiktas valsts tiesību aktos. Visas šīs prasības ir
noteiktas programmā.
3.
Saistības saskaņā ar šo pasākumu uzņemas uz laiku
no pieciem līdz septiņiem gadiem. Ja atbalstu piešķir, lai saglabātu bioloģisko
lauksaimniecību, dalībvalstis savās lauku attīstības programmās var paredzēt
iespēju pēc sākotnējā perioda beigām saistību termiņu katru gadu pagarināt.
4.
Maksājumus piešķir katru gadu, un tie kompensē
saņēmējiem visas no šīm saistībām izrietošās papildu izmaksas un negūtos
ienākumus vai daļu no tiem. Vajadzības gadījumā tie var kompensēt arī darījumu
izmaksas, kuru vērtība nepārsniedz 20 % no piemaksas, kas izmaksāta par
šīm saistībām. Ja saistības uzņēmušās lauksaimnieku grupas, maksimālais līmenis
ir 30 %.
5.
Atbalsts nepārsniedz maksimālās summas, kas
noteiktas I pielikumā.
31. pants
Natura 2000 un Ūdens pamatdirektīvas
maksājumi
1.
Atbalstu saskaņā ar šo pasākumu piešķir katru gadu
par LIZ hektāru vai meža hektāru, lai kompensētu saņēmējiem radušās izmaksas un
negūtos ienākumus, kas attiecīgajās teritorijās izriet no nelabvēlīgiem
faktoriem, kuri saistīti ar Direktīvu 92/43/EEK, 2009/147/EK un 2000/60/EK
īstenošanu.
2.
Atbalstu piešķir attiecīgi lauksaimniekiem un
privātiem meža īpašniekiem un meža īpašnieku apvienībām. Pienācīgi pamatotos
gadījumos to var piešķirt arī citiem zemes apsaimniekotājiem.
3.
Atbalstu lauksaimniekiem saistībā ar
Direktīvu 92/43/EEK un Direktīvu 2009/147/EK piešķir tikai par
nelabvēlīgiem faktoriem, kas izriet no prasībām, kuras pārsniedz labu
lauksaimniecības un vides apstākļu uzturēšanu, kā paredzēts Padomes
Regulas (ES) Nr. HR/2012 94. pantā un II pielikumā.
4.
Atbalstu lauksaimniekiem saistībā ar
Direktīvu 2000/60/EK piešķir tikai attiecībā uz īpašām prasībām, kas:
(a)
ieviestas ar Direktīvu 2000/60/EK, ir saskaņā
ar upju baseinu apsaimniekošanas plānu pasākumu programmām, lai sasniegtu
minētajā direktīvā noteiktos vides mērķus, un pārsniedz pasākumus, kas
vajadzīgi, lai īstenotu citus Savienības tiesību aktus ūdens aizsardzības jomā;
(b)
pārsniedz likumā noteiktās pārvaldības prasības un
labu lauksaimniecības un vides apstākļu uzturēšanu, kā paredzēts
Regulas (ES) Nr. HR/2012 VI sadaļas I nodaļā, un
pienākumus, kas noteikti Regulas (ES) Nr. DP/2012 III sadaļas
2. nodaļā;
(c)
pārsniedz aizsardzības līmeni, kuru garantē
Savienības tiesību akti, kas bijuši spēkā Direktīvas 2000/60/EK
pieņemšanas laikā, kā noteikts Direktīvas 2000/60/EK 4. panta
9. punktā, un
(d)
nosaka būtiskas zemes izmantojuma izmaiņas un/vai
lielus ierobežojumus lauksaimniecības praksē, radot ievērojamu ienākumu zudumu.

5.
Prasības, kas minētas 3. un 4. punktā, ir
norādītas programmā.
6.
Ir tiesības saņemt maksājumus par šādām
teritorijām:
(a)
Natura 2000
lauksaimniecības un meža teritorijas, kas noteiktas saskaņā ar
Direktīvām 92/43/EEK un 2009/147/EK;
(b)
citas norobežotas dabas aizsardzības teritorijas ar
vides radītiem ierobežojumiem, kuri attiecas uz lauksaimniecību, vai meži, kas
palīdz īstenot Direktīvas 92/43/EEK 10. pantu. Šīs teritorijas vienā
lauku attīstības programmā nepārsniedz 5 % no noteiktajām Natura 2000
teritorijām, kuras ietilpst šīs programmas teritoriālajā darbības jomā;
(c)
lauksaimniecības platības, kas iekļautas upju
baseinu apsaimniekošanas plānos saskaņā ar Direktīvu 2000/60/EK.
7.
Atbalsts nepārsniedz maksimālās summas, kas
noteiktas I pielikumā.
32. pants
Maksājumi apgabaliem, kuros ir dabas vai
citi specifiski ierobežojumi
1.
Maksājumus lauksaimniekiem kalnu apgabalos un citos
apgabalos, kuros ir dabas vai citi specifiski ierobežojumi, piešķir par LIZ
hektāru, lai kompensētu lauksaimniekiem papildu izmaksas un negūtos ienākumus,
kas saistīti ar lauksaimnieciskās ražošanas ierobežojumiem attiecīgajā
apgabalā.
Papildu izmaksas un negūtos ienākumus aprēķina,
salīdzinot ar apgabaliem, kurus neietekmē dabas vai citi specifiski
ierobežojumi, un ņemot vērā maksājumus atbilstīgi Regulas (ES)
Nr. DP/2012 III sadaļas 3. nodaļai.
2.
Maksājumus piešķir lauksaimniekiem, kuri apņemas
veikt lauksaimniecisku darbību apgabalos, kas noteikti atbilstīgi
33. pantam.
3.
Maksājumus nosaka starp minimālo un maksimālo
summu, kas noteikta I pielikumā.
4.
Dalībvalstis paredz, ka, sākot no saimniecības
platības robežvērtības, kas jānosaka programmā, maksājumus pakāpeniski
samazina.
5.
Saskaņā ar šo pasākumu dalībvalstis no 2014. līdz
2017. gadam var piešķirt maksājumus lauksaimniekiem apgabalos, kas
2007.–2013. gada plānošanas periodā bijuši atbalsttiesīgi saskaņā ar
Regulas (EK) Nr. 1698/2005 36. panta a) punkta
ii) apakšpunktu, bet pēc jaunās robežu noteikšanas, kas minēta
46. panta 3. punktā, vairs nav atbalsttiesīgi. Šos maksājumus
pakāpeniski samazina, sākot no 2014. gada, kurā izmaksā 80 % no
2013. gadā saņemtā maksājuma, un beidzot ar 2017. gadu, kurā izmaksā
20 % no minētā maksājuma.
6.
Dalībvalstīs, kuras līdz 2014. gada
1. janvārim nav pabeigušas 33. panta 3. punktā minēto robežu
noteikšanu, tiem lauksaimniekiem, kuri saņem maksājumus apgabalos, kam bijušas
tiesības saņemt šos maksājumus 2007.–2013. gada periodā, piemēro
5. punktu. Pēc robežu noteikšanas pabeigšanas lauksaimnieki apgabalos,
kuri joprojām ir atbalsttiesīgi, pilnībā saņem šim pasākumam paredzētos
maksājumus. Lauksaimnieki apgabalos, kuri vairs nav atbalsttiesīgi, turpina
saņemt maksājumus saskaņā ar 5. punktu.
33. pants
To apgabalu noteikšana, kuros ir dabas vai
citi specifiski ierobežojumi
1.
Pamatojoties uz 2., 3. un 4. punktu,
dalībvalstis nosaka apgabalus, kuros ir tiesības pretendēt uz 32. pantā
paredzētajiem maksājumiem, izdalot šādas kategorijas:
(a)
kalnu apgabali;
(b)
apgabali, kuri nav kalnu apgabali un kuros ir
ievērojami dabas ierobežojumi, un
(c)
citi apgabali, kurus ietekmē specifiski
ierobežojumi.
2.
Lai varētu pretendēt uz maksājumiem saskaņā ar
32. pantu, kalnu apgabaliem ir raksturīgas ievērojami ierobežotas iespējas
izmantot zemi un ievērojami lielākas ražošanas izmaksas, ko izraisa:
(a)
ļoti sarežģīti klimatiskie apstākļi, kas radušies
augstuma dēļ un kuru ietekmē veģetācijas periods ir ievērojami īsāks;
(b)
zemākā augstumā — lielākajā daļā attiecīgā
apgabala esošās nogāzes, kuras ir pārāk stāvas, lai izmantotu tehniku, vai
kurās jāizmanto ļoti dārgas speciālas iekārtas, vai kurās pastāv abi minētie
faktori, ja ierobežojumi, kas izriet no katra faktora atsevišķi, nav pārāk
izteikti, bet abi kopā rada līdzvērtīgus ierobežojumus.
Apgabalus uz ziemeļiem no 62. paralēles un
dažus piegulošos apgabalus uzskata par kalnu apgabaliem.
3.
Lai varētu pretendēt uz maksājumiem saskaņā ar
32. pantu, apgabalus, kas nav kalnu apgabali, uzskata par apgabaliem,
kuros ir ievērojami dabas ierobežojumi, ja vismaz 66 % LIZ atbilst vienam
no II pielikumā minētajiem kritērijiem saskaņā ar norādīto robežvērtību.
Šā nosacījuma ievērošanu nodrošina atbilstošā vietējās administratīvās vienības
līmenī (LAU 2 līmenī).
Nosakot to apgabalu robežas, uz kuriem attiecas šis
punkts, dalībvalstis veic precizēšanu, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem,
ar mērķi neiekļaut apgabalus, kuros ir dokumentēti pirmajā daļā minētie
būtiskie dabas ierobežojumi, bet kuros tie ir pārvarēti ar ieguldījumiem vai
saimniecisko darbību.
4.
Apgabali, kas nav minēti 2. un 3. punktā, var
pretendēt uz maksājumiem saskaņā ar 32. pantu, ja tos ietekmē specifiski
ierobežojumi un ja zemes apsaimniekošana būtu jāturpina, lai saglabātu vai
uzlabotu vidi, uzturētu laukus un saglabātu apgabala tūrisma potenciālu vai
aizsargātu krasta līniju.
Apgabali, kuros ir īpaši ierobežojumi, aptver
lauksaimniecības platības, kas ir viendabīgas no dabas aizsardzības nosacījumu
viedokļa, un to kopējais apmērs nepārsniedz 10 % no attiecīgās dalībvalsts
platības.
5.
Dalībvalstis lauku attīstības programmām pievieno:
(a)
esošās vai grozītās robežas saskaņā ar 2. un
4. punktu;
(b)
jaunās apgabalu robežas, kā minēts 3. punktā.
34. pants
Dzīvnieku labturība
1.
Dzīvnieku labturības maksājumus saskaņā ar šo
pasākumu piešķir lauksaimniekiem, kuri brīvprātīgi uzņemas veikt darbības, kas
ietver vienas vai vairākas dzīvnieku labturības saistības.
2.
Dzīvnieku labturības maksājumi sedz tikai tās
saistības, kas pārsniedz attiecīgos obligātos standartus, kuri noteikti saskaņā
ar Regulas (ES) Nr. HR/2012 VI sadaļas I nodaļu, un citas
attiecīgas obligātās prasības, kas paredzētas valstu tiesību aktos. Šīs
attiecīgās prasības nosaka programmā.
Šīs saistības uzņemas uz vienu gadu ar iespēju tās
atjaunot.
3.
Platībatkarīgos vai citus uz vienības izmaksām balstītus
maksājumus piešķir katru gadu, un tie kompensē lauksaimniekiem visas no šīm
saistībām izrietošās papildu izmaksas un negūtos ienākumus vai daļu no tiem.
Vajadzības gadījumā tie var kompensēt arī darījumu izmaksas, kuru vērtība
nepārsniedz 20 % no piemaksas, kas izmaksāta par dzīvnieku labturības
saistībām.
Atbalsts nepārsniedz maksimālo summu, kas noteikta
I pielikumā.
4.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem nosaka jomas, kurās dzīvnieku labturības
saistības nodrošina augstākus ražošanas metožu standartus.
35. pants
Meža vides un klimata pakalpojumi un meža
saglabāšana
1.
Atbalstu saskaņā ar šo pasākumu piešķir par meža
hektāru meža tiesiskajiem valdītājiem, pašvaldībām un to apvienībām, kas
brīvprātīgi uzņemas veikt darbības, kuras ietver vienas vai vairākas meža vides
saistības. Šo atbalstu var saņemt arī struktūras, kas apsaimnieko valsts
īpašumā esošus mežus, ja tās nav atkarīgas no valsts budžeta.
Meža tiesiskajiem valdījumiem, kuri pārsniedz
noteiktu lielumu, kas dalībvalstīm jānosaka programmā, 1. punktā minēto
atbalstu piešķir ar nosacījumu, ka ir iesniegts meža apsaimniekošanas plāns vai
līdzvērtīgs instruments, kas ir saskaņā ar ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu.
2.
Maksājumi aptver tikai tās saistības, kas pārsniedz
attiecīgās obligātās prasības, kuras noteiktas valsts meža likumā vai citos
attiecīgos valsts tiesību aktos. Visas šīs prasības ir noteiktas programmā.
Saistības uzņemas uz laiku no pieciem līdz
septiņiem gadiem. Tomēr, ja tas vajadzīgs un pienācīgi pamatots, dalībvalstis
savās lauku attīstības programmās konkrētiem saistību veidiem var noteikt
ilgāku periodu.
3.
Maksājumi kompensē saņēmējiem visas no šīm
saistībām izrietošās papildu izmaksas un negūtos ienākumus vai daļu no tiem.
Vajadzības gadījumā tie var kompensēt arī darījumu izmaksas, kuru vērtība
nepārsniedz 20 % no piemaksas, kas izmaksāta par meža vides saistībām.
Atbalsts nepārsniedz maksimālo summu, kas noteikta I pielikumā.
4.
Attiecībā uz darbībām, uz kurām neattiecas 1., 2.
un 3. punkts, privāttiesību subjektiem, pašvaldībām un to apvienībām var
piešķirt atbalstu par meža ģenētisko resursu saglabāšanu un uzlabošanu.
5.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz darbību veidiem, par kuriem ir tiesības
pretendēt uz atbalstu saskaņā ar 4. punktu.
36. pants
Sadarbība
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu veicina sadarbības
veidus, kas ietver vismaz divus tiesību subjektus, un jo īpaši:
(a)
sadarbību starp dažādiem dalībniekiem Savienības
lauksaimniecības un pārtikas ķēdē, mežsaimniecības nozarē un starp citiem
dalībniekiem, kas palīdz sasniegt lauku attīstības politikas mērķus un
prioritātes, ieskaitot starpnozaru organizācijas;
(b)
kopu un tīklu veidošanu;
(c)
lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai
izveidotās EIP darba grupu izveidi un darbību, kā minēts 62. pantā.
2.
Sadarbība, kas minēta 1. punktā, jo īpaši
attiecas uz:
(a)
izmēģinājuma projektiem;
(b)
jaunu produktu, metožu, procesu un tehnoloģiju
izstrādi lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības nozarē;
(c)
sadarbību starp mazajiem ekonomikas dalībniekiem
kopīgu darba procesu organizēšanā, iekārtu un resursu kopīgā izmantošanā;
(d)
horizontālo un vertikālo sadarbību starp piegādes
ķēdes dalībniekiem, lai izveidotu loģistikas platformas nolūkā veicināt īsas
piegādes ķēdes un vietējos tirgus;
(e)
noieta veicināšanas pasākumiem vietējā mērogā, kas
saistīti ar īsas piegādes ķēdes un vietējo tirgu attīstību;
(f)
kopīgu rīcību, ko veic, lai mazinātu klimata
pārmaiņu sekas vai pielāgotos tām;
(g)
kolektīvām pieejām vides projektiem un pašreizējai
praksei vides jomā;
(h)
piegādes ķēdes dalībnieku horizontālu un vertikālu
sadarbību tādas biomasas ilgtspējīgā ražošanā, kas paredzēta izmantošanai
pārtikas, enerģijas ražošanas un rūpniecības procesos;
(i)
vietējās attīstības stratēģiju īstenošanu, kas
palīdz sasniegt vienu vai vairākas no Savienības lauku attīstības prioritātēm,
jo īpaši publiskā un privātā sektora partnerībā, kas nav Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 28. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās
partnerības;
(j)
meža apsaimniekošanas plānu vai līdzvērtīgu
instrumentu sagatavošanu.
3.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta
b) apakšpunktu piešķir tikai jaunizveidotām kopām un tīkliem un kopām un
tīkliem, kas uzsāk darbību, kādu tie līdz šim nav veikuši.
Atbalstu par darbībām saskaņā ar 2. punkta
b) apakšpunktu var piešķirt arī atsevišķiem dalībniekiem, ja šāda iespēja
ir paredzēta lauku attīstības programmā.
4.
To izmēģinājuma projektu un darbību rezultātus,
kurus veic atsevišķi dalībnieki saskaņā ar 2. punkta b) apakšpunktu,
izplata.
5.
Saskaņā ar šo pasākumu ir tiesības pretendēt uz
atbalstu par šādām izmaksām, kas saistītas ar 1. punktā minētajiem sadarbības
veidiem:
(a)
izmaksas par attiecīgā apgabala izpēti,
priekšizpēti un uzņēmējdarbības plāna vai meža apsaimniekošanas plāna vai
līdzvērtīga instrumenta, vai tādas vietējās attīstības stratēģijas izstrādi,
kas nav Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 29. pantā minētā stratēģija;
(b)
attiecīgā apgabala aktivizēšana, lai būtu iespējams
īstenot kolektīvu teritoriālu projektu. Kopu gadījumā aktivizēšana var
attiekties arī uz mācību, dalībnieku sadarbības tīkla un jaunu dalībnieku
piesaistes organizēšanu;
(c)
sadarbības kārtējās izmaksas;
(d)
konkrētu projektu tiešās izmaksas, kas saistītas ar
uzņēmējdarbības plāna, vietējās attīstības stratēģijas, kas nav
Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 29. pantā minētā stratēģija, vai inovācijām
veltīta pasākuma īstenošanu;
(e)
noieta veicināšanas pasākumu izmaksas.
6.
Ja tiek īstenots uzņēmējdarbības plāns, meža
apsaimniekošanas plāns vai līdzvērtīgs instruments, vai attīstības stratēģija,
dalībvalstis var piešķirt atbalstu vai nu kā kopējo summu, kas sedz sadarbības
izmaksas un īstenoto projektu izmaksas, vai arī segt tikai sadarbības izmaksas
un projektu īstenošanai izmantot līdzekļus no citiem pasākumiem vai citiem
Savienības fondiem.
7.
Atbalstu var piešķirt arī sadarbībai starp
dalībniekiem, kas atrodas dažādos reģionos vai dalībvalstīs.
8.
Atbalstu izmaksā ne ilgāk kā septiņus gadus,
izņemot ar vidi saistītas kolektīvas darbības pienācīgi pamatotos gadījumos.
9.
Sadarbību saskaņā ar šo pasākumu var apvienot ar
projektiem, kurus tajā pašā teritorijā atbalsta citi Savienības fondi, nevis
ELFLA. Dalībvalstis nodrošina to, ka netiek pieļauta pārmērīga kompensācija,
kas varētu rasties, apvienojot šo pasākumu ar citiem valsts vai Savienības
atbalsta instrumentiem.
10.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus, kuros sīkāk norāda to izmēģinājuma projektu, kopu,
tīklu, īso piegādes ķēžu un vietējo tirgu īpašības, kuriem ir tiesības
pretendēt uz atbalstu, kā arī nosacījumus atbalsta piešķiršanai 2. punktā
uzskaitītajiem darbību veidiem.
37. pants
Riska pārvaldība
1.
Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas uz:
(a)
finansiāliem ieguldījumiem, ko maksā tieši
lauksaimniekiem, prēmijās par ražas, dzīvnieku un augu apdrošināšanu pret
ekonomiskiem zaudējumiem, ko izraisījuši nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi un
dzīvnieku vai augu slimības vai kaitēkļu invāzija;
(b)
finansiāliem ieguldījumiem kopfondos, lai izmaksātu
finansiālu kompensāciju lauksaimniekiem par ekonomiskiem zaudējumiem, ko
izraisījis dzīvnieku vai augu slimības uzliesmojums vai vides incidents;
(c)
ienākumu stabilizācijas instrumentu, kas izpaužas
kā finansiāli ieguldījumi kopfondos, lai sniegtu kompensāciju lauksaimniekiem,
kuru ienākumi ievērojami samazinājušies.
2.
Šā panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā
“kopfonds” ir shēma, ko dalībvalsts akreditējusi saskaņā ar saviem tiesību
aktiem, lai iesaistītie lauksaimnieki varētu apdrošināties, turklāt
kompensācijas maksājumus veic iesaistītajiem lauksaimniekiem, kuri cieš
ekonomiskus zaudējumus, ko izraisījis dzīvnieku vai augu slimības uzliesmojums
vai vides incidents, vai kuru ienākumi ir ievērojami samazinājušies.
3.
Dalībvalstis nodrošina to, ka netiek pieļauta
pārmērīga kompensācija, kas varētu rasties, apvienojot šo pasākumu ar citiem
valsts vai Savienības atbalsta instrumentiem vai privātām apdrošināšanas
shēmām. Novērtējot lauksaimnieku ienākumu līmeni, ņem vērā arī tiešo ienākumu
atbalstu, kas saņemts no Eiropas Globalizācijas fonda[33] (turpmāk “EGF”).
4.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus par 39. panta 3. punkta b) apakšpunktā
un 40. panta 4. punktā minēto kopfondiem izsniegto komerciālo
aizdevumu minimālo un maksimālo termiņu.
38. pants
Ražas, dzīvnieku un augu apdrošināšana
1.
Atbalstu saskaņā ar 37. panta 1. punkta
a) apakšpunktu piešķir tikai par apdrošināšanas līgumiem, kuri sedz
zaudējumus, ko izraisījuši nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, dzīvnieku vai augu
slimība vai kaitēkļu invāzija, vai pasākumi, kas saskaņā ar
Direktīvu 2000/29/EK ir pieņemti, lai izskaustu vai apturētu augu slimību
vai kaitēkļu invāziju, un kas iznīcina vairāk nekā 30 % no attiecīgā
lauksaimnieka vidējā produkcijas gada apjoma iepriekšējos trīs gados vai no
trīs gadu produkcijas vidējā apjoma, kas aprēķināts, pamatojoties uz
iepriekšējo piecu gadu periodu un izslēdzot augstāko un zemāko rādītāju.
2.
Nelabvēlīgu klimatisko apstākļu, dzīvnieku vai augu
slimības uzliesmojuma vai kaitēkļu invāzijas gadījumam ir jābūt attiecīgās
dalībvalsts kompetentās iestādes oficiāli atzītam.
Attiecīgā gadījumā dalībvalstis var iepriekš
noteikt kritērijus, uz kuru pamata var uzskatīt, ka šāda oficiālā atzīšana ir
piešķirta.
3.
Apdrošināšanas maksājumi kompensē ne vairāk kā
kopējās izmaksas, kas sedz 37. panta 1. punkta a) apakšpunktā
minētos zaudējumus, un nav saistīti ar prasībām vai norādēm par turpmākās
produkcijas veidu vai apjomu.
Dalībvalstis var ierobežot prēmijas summu, kuras
apmērā var pretendēt uz atbalstu, nosakot attiecīgus maksimālos apjomus.
4.
Atbalsts nepārsniedz maksimālo likmi, kas noteikta
I pielikumā.
39. pants
Kopfondi dzīvnieku un augu slimībām un
vides
incidentiem
1.
Attiecīgajam kopfondam ir tiesības pretendēt uz
atbalstu, ja:
(a)
to ir akreditējusi kompetentā iestāde saskaņā ar
valsts tiesību aktiem;
(b)
tam ir pārredzama politika attiecībā uz iemaksām
tajā un izmaksām no tā;
(c)
tam ir skaidri noteikumi, kuri nosaka atbildību par
jebkuru radušos parādu.
2.
Dalībvalstis pieņem noteikumus par kopfondu
izveidošanu un pārvaldību, jo īpaši par kompensācijas maksājumu piešķiršanu
lauksaimniekiem krīzes gadījumā un par šo noteikumu ievērošanas administrēšanu
un uzraudzību.
3.
Finansiālie ieguldījumi, kas minēti 37. panta
1. punkta b) apakšpunktā, var attiekties tikai uz:
(a)
kopfonda izveidošanas administratīvajām izmaksām,
kas sadalītas maksimāli trim gadiem, pakāpeniski samazinot to apjomu;
(b)
summām, ko kopfonds izmaksā kā finanšu kompensāciju
lauksaimniekiem. Turklāt finansiālais ieguldījums var attiekties uz procentiem
par komerciālajiem aizņēmumiem, kurus kopfonds ņēmis, lai izmaksātu finansiālu
kompensāciju lauksaimniekiem krīzes gadījumā.
Publisko līdzekļu ieguldījums neveido sākotnējo
kapitālu.
4.
Attiecībā uz dzīvnieku slimībām finansiālo
kompensāciju saskaņā ar 37. panta 1. punkta b) apakšpunktu var
piešķirt tikai tādu slimību gadījumos, kas minētas Pasaules Dzīvnieku veselības
organizācijas izveidotajā dzīvnieku slimību sarakstā un/vai
Lēmuma 90/424/EEK pielikumā.
5.
Atbalsts nepārsniedz maksimālo atbalsta likmi, kas
noteikta I pielikumā.
Dalībvalstis var ierobežot izmaksas, par kurām ir
tiesības saņemt atbalstu, piemērojot:
(a)
maksimālo apjomu katram fondam;
(b)
piemērotu maksimālo apjomu vienai vienībai.
40. pants
Ienākumu stabilizācijas instruments
1.
Atbalstu saskaņā ar 37. panta 1. punkta
c) apakšpunktu var piešķirt tikai tad, ja ienākumu kritums pārsniedz
30 % no atsevišķa lauksaimnieka vidējiem gada ienākumiem iepriekšējo trīs
gadu periodā vai trīs gadu vidējiem ienākumiem, kas aprēķināti, pamatojoties uz
iepriekšējo piecu gadu periodu un izslēdzot augstāko un zemāko rādītāju.
37. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām
ienākumi ir to lauksaimnieka ieņēmumu summa, kas saņemta no tirgus, ieskaitot
jebkāda veida publisko atbalstu un atskaitot resursu izmaksas. Kopfonda
maksājumi lauksaimniekiem kompensē ne vairāk kā 70 % no zaudētajiem
ienākumiem.
2.
Attiecīgajam kopfondam ir tiesības pretendēt uz
atbalstu, ja:
(a)
to ir akreditējusi kompetentā iestāde saskaņā ar
valsts tiesību aktiem;
(b)
tam ir pārredzama politika attiecībā uz iemaksām
tajā un izmaksām no tā;
(c)
tam ir skaidri noteikumi, kuri nosaka atbildību par
jebkuru radušos parādu.
3.
Dalībvalstis pieņem noteikumus par kopfondu
izveidošanu un pārvaldību, jo īpaši par kompensācijas maksājumu piešķiršanu
lauksaimniekiem krīzes gadījumā un par šo noteikumu ievērošanas administrēšanu
un uzraudzību.
4.
Finansiālie ieguldījumi, kas minēti 37. panta
1. punkta c) apakšpunktā, var attiekties tikai uz summām, ko kopfonds
izmaksājis lauksaimniekiem kā finanšu kompensāciju. Turklāt finansiālais
ieguldījums var attiekties uz procentiem par komerciālajiem aizņēmumiem, kurus
kopfonds ņēmis, lai izmaksātu finansiālu kompensāciju lauksaimniekiem krīzes
gadījumā.
Publisko līdzekļu ieguldījums neveido sākotnējo
kapitālu.
5.
Atbalsts nepārsniedz maksimālo likmi, kas noteikta
I pielikumā.
41. pants
Pasākumu īstenošanas noteikumi
Komisija ar īstenošanas aktiem pieņem šajā
iedaļā paredzēto pasākumu īstenošanas noteikumus, kas attiecas uz:
(a)
to iestāžu vai struktūru atlases procedūrām, kas
sniedz lauksaimniecības un mežsaimniecības konsultāciju pakalpojumus,
saimniecību pārvaldības vai lauku saimniecību atbalsta pakalpojumus, un
atbalsta pakāpenisku samazināšanu 16. pantā minētajam konsultāciju
pakalpojumu pasākumam;
(b)
dalībvalsts novērtējumu par uzņēmējdarbības plāna
izpildi, maksājumu iespējām, kā arī nosacījumiem, ar kādiem jaunajiem
lauksaimniekiem ir pieejami citi pasākumi 20. pantā minētā saimniecības un
uzņēmuma attīstības pasākuma ietvaros;
(c)
nošķiršanu no citiem pasākumiem, pāreju uz citām
vienībām, kas nav I pielikumā izmantotās vienības, darījumu izmaksu
aprēķināšanu un saistību pārveidošanu vai pielāgošanu 29. pantā minētā
agrovides un klimata pasākuma, 30. pantā minētā bioloģiskās
lauksaimniecības pasākuma un 35. pantā minētā meža vides pakalpojumu un
meža saglabāšanas pasākuma ietvaros;
(d)
iespēju 29.−32., 34. un 35. pantā minētajiem
pasākumiem izmantot standarta pieņēmumus par negūtajiem ienākumiem un to
aprēķināšanas kritērijiem;
(e)
atbalsta summas aprēķināšanu, ja par darbību ir
tiesības pretendēt uz atbalstu vairāk nekā viena pasākuma ietvaros.
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
2. iedaļa
Leader
42. pants
LEADER vietējās rīcības grupas
1.
Papildus Regulas (ES) Nr. [CSF/2012]
30. pantā minētajiem uzdevumiem vietējās rīcības grupas var veikt arī
papildu uzdevumus, kurus tām deleģējusi vadošā iestāde un/vai maksājumu
aģentūra.
2.
Vietējās rīcības grupas var pieprasīt avansa
maksājumu no kompetentās maksājumu aģentūras, ja šāda iespēja paredzēta lauku
attīstības programmā. Avansa apjoms nepārsniedz 50 % no publiskā atbalsta,
kas saistīts ar kārtējām izmaksām un aktivizēšanas izmaksām.
43. pants
Atbalsts sagatavošanas darbam
1.
Atbalsts saskaņā ar Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 31. panta a) punktu attiecas uz:
(a)
“LEADER darbības uzsākšanas komplektu”, kas
sastāv no spēju veidošanas pasākumiem grupām, kuras 2007.–2013. gada
plānošanas periodā neīstenoja LEADER, un atbalsta maziem izmēģinājuma
projektiem;
(b)
spēju veidošanu, mācībām un sadarbības veidošanu ar
nolūku sagatavot un īstenot vietējās attīstības stratēģiju.
2.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem nosaka 1. punktā minēto pasākumu
attiecināmās izmaksas.
44. pants
LEADER sadarbības pasākumi
1.
Atbalstu, kas minēts Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 31. panta c) punktā, piešķir:
(a)
starpteritoriju vai transnacionāliem sadarbības
projektiem;
“starpteritoriju sadarbība” ir sadarbība
dalībvalsts iekšienē; “transnacionāla sadarbība” ir sadarbība starp teritorijām
vairākās dalībvalstīs un ar teritorijām trešās valstīs;
(b)
kā tehnisku sagatavošanās atbalstu starpteritoriju
un transnacionāliem sadarbības projektiem ar nosacījumu, ka vietējās rīcības
grupas var pierādīt, ka tās plāno īstenot konkrētu projektu.
2.
Bez citām vietējās rīcības grupām par vietējās
rīcības grupas partneriem ELFLA ietvaros var būt:
(a)
vietēja publiskā un privātā sektora partnerība
lauku teritorijā, kas īsteno vietējās attīstības stratēģiju Savienībā vai ārpus
tās;
(b)
vietēja publiskā un privātā sektora partnerība, kas
neatrodas lauku teritorijā un īsteno vietējās attīstības stratēģiju.
3.
Gadījumos, kad vietējās rīcības grupas neizvēlas
sadarbības projektus, dalībvalstis izveido nepārtrauktas pieteikšanās sadarbības
projektiem sistēmu.
Vēlākais divus gadus pēc to lauku attīstības
programmu apstiprināšanas dienas tās publisko valsts vai reģionālās
administratīvās procedūras, kas attiecas uz transnacionālu sadarbības projektu
atlasi, un attiecināmo izmaksu sarakstu.
Sadarbības projektu apstiprināšana notiek ne vēlāk
kā četrus mēnešus pēc projekta iesniegšanas dienas.
4.
Dalībvalstis paziņo Komisijai apstiprinātos
transnacionālās sadarbības projektus.
45. pants
Kārtējās izmaksas un aktivizēšana
1.
Kārtējās izmaksas, kas minētas Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 31. panta d) punktā, ir izmaksas, kas saistītas
ar īstenošanas pārvaldību, kad vietējā rīcības grupa īsteno vietējās attīstības
stratēģiju.
2.
Teritorijas aktivizēšanas izmaksas, kas minētas
Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 31. panta d) punktā, ir
izmaksas par darbībām, kuras veic, lai informētu par vietējās attīstības
stratēģiju, kā arī projekta izstrādes uzdevumiem.
3.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem nosaka 2. punktā minēto pasākumu attiecināmās
izmaksas.
II nodaļa
Vairākiem pasākumiem kopīgi noteikumi
46. pants
Ieguldījumi
1.
Lai par ieguldījumu darbībām būtu tiesības
pretendēt uz ELFLA atbalstu, pirms tām veic novērtējumu par paredzamo ietekmi
uz vidi saskaņā ar tiesību aktiem, kas attiecas uz šāda veida ieguldījumiem, ja
ieguldījumiem varētu būt negatīva ietekme uz vidi.
2.
Attiecināmie izdevumi sedz tikai:
(a)
nekustamā īpašuma celtniecību, iegādi, ieskaitot
izpirkumnomu, vai labiekārtošanu;
(b)
jaunas tehnikas un aprīkojuma iegādi vai iegādi uz
nomaksu, tostarp datoru programmatūras iegādi, nepārsniedzot aktīva tirgus
vērtību;
(c)
vispārējas izmaksas, kas saistītas ar a) un
b) apakšpunktā minētajiem izdevumiem, piemēram, arhitektu, inženieru un
konsultantu atalgojumu, priekšizpēti, patentu vai licenču iegūšanu.
3.
Attiecībā uz apūdeņošanu par attiecināmajiem
izdevumiem uzskata tikai ieguldījumus, kuru rezultātā līdzšinējais ūdens
patēriņš samazinās vismaz par 25 %. Atkāpjoties no iepriekšminētā,
dalībvalstīs, kuras pievienojušās Savienībai no 2004. gada, ieguldījumus
jaunās apūdeņošanas iekārtās var uzskatīt par attiecināmiem izdevumiem
gadījumos, kad vides analīze sniedz pierādījumus, ka attiecīgais ieguldījums ir
ilgtspējīgs un tam nav negatīvas ietekmes uz vidi.
4.
Lauksaimniecības ieguldījumu gadījumā nav tiesību
pretendēt uz ieguldījumu atbalstu par lauksaimnieciskās ražošanas tiesību,
tiesību uz maksājumu, dzīvnieku, viengadīgu augu iegādi un to stādīšanu. Tomēr,
ja saskaņā ar 19. panta 1. punkta b) apakšpunktu tiek atjaunots
dabas katastrofās cietušais lauksaimnieciskās ražošanas potenciāls, dzīvnieku
iegādes izdevumi var būt attiecināmie izdevumi.
5.
Ar ieguldījumiem saistīta atbalsta saņēmēji no
kompetentajām maksājumu aģentūrām var lūgt avansa maksājumu, kas nepārsniedz
50 % no publiskā atbalsta, kas saistīts ar ieguldījumiem, ja šāda iespēja
ir paredzēta lauku attīstības programmā.
6.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz nosacījumiem, ar kādiem citas izmaksas
saistībā ar izpirkumnomas līgumiem, lietotu iekārtu iegādi un vienkāršiem
nomaiņas ieguldījumiem var uzskatīt par attiecināmiem izdevumiem.
47. pants
Noteikumi par platībatkarīgajiem
maksājumiem
1.
Hektāru skaits, uz kuru attiecas saistības
atbilstīgi 29., 30. un 35. pantam, var atšķirties gadu no gada, ja:
(a)
šāda iespēja ir paredzēta lauku attīstības
programmā;
(b)
attiecīgās saistības neattiecas uz noteiktiem zemes
gabaliem un
(c)
nav apdraudēta saistību mērķa sasniegšana.
2.
Ja visu zemi vai daļu zemes, uz kuru attiecas
saistības, vai visu saimniecību nodod citai personai periodā, kurā ir spēkā
saistības, kas kalpojušas kā nosacījums atbalsta piešķiršanai, minētā cita
persona var pārņemt saistības uz atlikušo perioda daļu vai to piemērošanu var
izbeigt.
3.
Ja saņēmējs nespēj turpmāk izpildīt saistības, ko
tas uzņēmies, tāpēc, ka saimniecības zemes gabali tiek pārdalīti vai
saimniecība ir pakļauta valsts zemes konsolidācijas pasākumiem vai kompetentu
valsts iestāžu apstiprinātiem zemes konsolidācijas pasākumiem, dalībvalstis
veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai saistības varētu pielāgot saimniecības
jaunajai situācijai. Ja šāda pielāgošana izrādās neiespējama, saistību
piemērošanu izbeidz.
4.
Nepārvaramas varas apstākļos saņemtā atbalsta
atmaksāšanu nepieprasa.
5.
Šā panta 2. punktu attiecībā uz visas
saimniecības nodošanas gadījumiem un 4. punktu piemēro arī 34. pantā
paredzētajām saistībām.
6.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz nosacījumiem, kas piemērojami saimniecības
daļējas nodošanas gadījumā, un citu situāciju noteikšanu, kurās nepieprasa atbalsta
atmaksāšanu.
48. pants
Pārskatīšanas klauzula
Attiecībā uz darbībām, ko veic saskaņā ar 29.,
30., 34. un 35. pantu, paredz pārskatīšanas klauzulu, lai nodrošinātu to
pielāgošanu, ja tiek grozīti šajos pantos minētie attiecīgie obligātie
standarti, prasības vai pienākumi, kuri šīm saistībām jāpārsniedz. Darbībās, ko
veic saskaņā ar 29., 30. un 35. pantu un kas pārsniedz pašreizējā
plānošanas perioda ilgumu, paredz pārskatīšanas klauzulu, lai varētu tās
pielāgot nākamā plānošanas perioda tiesiskajam regulējumam.
Ja saņēmējs šādai pielāgošanai nepiekrīt,
saistību piemērošanu izbeidz.
49. pants
Projektu atlase
1.
Lauku attīstības programmas vadošā iestāde pēc
apspriešanās ar uzraudzības komiteju nosaka atlases kritērijus darbībām saskaņā
ar visiem pasākumiem. Atlases kritēriju mērķis ir nodrošināt vienlīdzīgu
attieksmi pret pretendentiem, finanšu resursu labāku izmantošanu un
mērķtiecīgākus pasākumus saskaņā ar Savienības lauku attīstības prioritātēm.
Nosakot atlases kritērijus, attiecībā uz nelielām dotācijām ņem vērā
proporcionalitātes principu.
2.
Dalībvalsts iestāde, kas atbild par projektu
atlasi, nodrošina to, ka projektus atlasa saskaņā ar 1. punktā minētajiem
atlases kritērijiem un saskaņā ar pārredzamu un labi dokumentētu procedūru.
Atlases kritēriju piemērošana nav obligāta attiecībā uz pasākumiem, kas minēti
29.−32., 34. un 35. pantā, izņemot gadījumus, kad pieejamie līdzekļi nav
pietiekami visiem pretendentiem.
3.
Attiecīgā gadījumā saņēmējus var atlasīt,
pamatojoties uz uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus, piemērojot ekonomikas un
vides efektivitātes kritērijus.
50. pants
Lauku apvidus definīcija
Šīs regulas piemērošanas vajadzībām vadošā
iestāde definē “lauku apvidu” programmas līmenī.
III nodaļa
Tehniskā palīdzība un tīklu veidošana
51. pants
Tehniskās palīdzības finansēšana
1.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. HR/2012
6. pantu ELFLA pēc Komisijas ierosmes un/vai tās vārdā līdz 0,25 % no
sava gada piešķīruma var izmantot, lai finansētu Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 51. pantā minētos uzdevumus, ieskaitot 52. pantā
minētā Eiropas Lauku attīstības tīkla, 53. pantā minētā EIP tīkla un
54. pantā minētā Eiropas Lauku attīstības novērtēšanas tīkla izveidošanas
un darbības izmaksas.
ELFLA var finansēt arī darbības, kas paredzētas
Regulas (ES) Nr. XXXX/XXXX [kvalitātes regula] 41. panta
2. punktā, saistībā ar Savienības kvalitātes shēmas norādēm un simboliem.
Šīs darbības veic saskaņā ar Regulas (EK,
Euratom) Nr. 1605/2002 53. panta 2. punktu un jebkuriem citiem
minētās regulas noteikumiem un tās īstenošanas noteikumiem, kas piemērojami
šāda veida budžeta izpildei.
2.
Summu EUR 30 miljonu apmērā atvelk no
1. punktā minētā piešķīruma un izmanto, lai finansētu balvu par
novatorisku vietējo sadarbību, kas minēta 56. pantā.
3.
Pēc dalībvalstu ierosmes līdz 4 % no katras
lauku attīstības programmas kopējās summas var atvēlēt Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 52. pantā minētajiem uzdevumiem, kā arī izmaksām, kas
saistītas ar sagatavošanas darbu, lai noteiktu robežas 33. panta
3. punktā minētajiem apgabaliem, kuros ir dabas ierobežojumi.
Par izmaksām, kas saistītas ar Regulas (ES)
Nr. HR/2012 9. pantā minēto sertifikācijas iestādi, nav tiesību
pretendēt uz atbalstu saskaņā ar šo punktu.
Nepārsniedzot 4 % limitu, tiek rezervēta
summa 55. pantā minētā valsts lauku tīkla izveidošanai un darbībai.
4.
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu
pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem precīzāk nosaka kontroles pasākumus, par
kuriem ir tiesības pretendēt uz atbalstu saskaņā ar 3. punktu.
52. pants
Eiropas Lauku attīstības tīkls
1.
Saskaņā ar 51. panta 1. punktu izveido
Eiropas Lauku attīstības tīklu, kura mērķis ir Savienības līmenī apvienot
valstu tīklus, organizācijas un administrācijas, kas darbojas lauku attīstības
jomā.
2.
Ar Eiropas Lauku attīstības tīkla palīdzību
veidotās sadarbības mērķis ir:
(a)
palielināt ieinteresēto personu līdzdalību lauku
attīstības īstenošanā;
(b)
uzlabot lauku attīstības programmu kvalitāti;
(c)
piedalīties plašākas sabiedrības informēšanā par
lauku attīstības politikas sniegtajām priekšrocībām.
3.
Tīklam ir šādi uzdevumi:
(a)
vākt, analizēt un izplatīt informāciju par darbu
lauku attīstības jomā;
(b)
Savienības līmenī vākt, apkopot un izplatīt labas
lauku attīstības prakses piemērus;
(c)
izveidot un vadīt tematiskas grupas un/vai
darbseminārus ar mērķi atvieglot pieredzes apmaiņu un atbalstīt lauku attīstības
politikas īstenošanu, uzraudzību un tālāku attīstību;
(d)
sniegt informāciju par attīstības tendencēm lauku
apvidos Savienībā un trešās valstīs;
(e)
Savienības līmenī organizēt sanāksmes un seminārus
tiem, kas aktīvi darbojas lauku attīstības jomā;
(f)
atbalstīt valsts mēroga tīklus un transnacionālas
sadarbības iniciatīvas;
(g)
tieši attiecībā uz vietējām rīcības grupām:
i)        radīt sinerģiju ar pasākumiem, ko
valsts un/vai reģionālā līmenī veic attiecīgie tīkli un kas saistīti ar spēju
veidošanas pasākumiem un pieredzes apmaiņu, un
ii)       sadarboties ar ERAF, ESF un EJZF
izveidotajām tīklu veidošanas un tehniskā atbalsta struktūrām vietējās
attīstības sekmēšanai attiecībā uz to vietējās attīstības pasākumiem un
transnacionālu sadarbību.
4.
Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka Eiropas Lauku
attīstības tīkla organizatorisko struktūru un darbību. Šos īstenošanas aktus
pieņem saskaņā ar 91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
53. pants
EIP tīkls
1.
Saskaņā ar 51. panta 1. punktu izveido
EIP tīklu, lai atbalstītu 61. pantā minēto EIP lauksaimniecības ražīgumam
un ilgtspējai. Tas dod iespēju veidot darba grupu, konsultāciju dienestu un
pētnieku sadarbības tīklus.
2.
EIP tīklam ir šādi uzdevumi:
(a)
pildīt palīdzības dienesta funkcijas un sniegt
galvenajiem dalībniekiem informāciju par EIP;
(b)
aktivizēt diskusijas programmas līmenī ar mērķi
veicināt darba grupu veidošanu;
(c)
izskatīt pētniecības rezultātus un zināšanas, kas
attiecas uz EIP, un ziņot par tiem;
(d)
vākt, apkopot un izplatīt ar inovāciju saistītus
labas prakses piemērus;
(e)
organizēt konferences un darbseminārus un izplatīt
informāciju EIP jomā.
3.
Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka EIP tīkla
organizatorisko struktūru un darbību. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
54. pants
Eiropas Lauku attīstības novērtēšanas tīkls
1.
Lai atbalstītu lauku attīstības programmu
novērtēšanu, saskaņā ar 51. panta 1. punktu izveido Eiropas Lauku
attīstības novērtēšanas tīklu. Tas dod iespēju iesaistīt sadarbības tīklā lauku
attīstības programmu novērtēšanā iesaistītās personas.
2.
Eiropas Lauku attīstības novērtēšanas tīkla mērķis
ir veicināt apmaiņu ar pieredzi un labas prakses piemēriem novērtēšanas
metodikas jomā, izstrādāt novērtēšanas metodes un instrumentus, sniegt atbalstu
novērtēšanas procesos un palīdzēt datu vākšanā un pārvaldībā.
3.
Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka Eiropas Lauku
attīstības novērtēšanas tīkla organizatorisko struktūru un darbību. Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
55. pants
Valsts lauku tīkls
1.
Katra dalībvalsts izveido valsts lauku tīklu, kas
apvieno lauku attīstībā iesaistītās organizācijas un administrācijas. Arī
Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 5. pantā minētā partnerība ir valsts
lauku tīkla daļa.
Dalībvalstis ar reģionālām programmām var iesniegt
apstiprināšanai īpašu valsts lauku tīkla izveides un darbības programmu.
2.
Valsts lauku tīkla darbības mērķis ir:
(a)
palielināt ieinteresēto personu līdzdalību lauku
attīstības īstenošanā;
(b)
uzlabot lauku attīstības programmu kvalitāti;
(c)
informēt plašāku sabiedrību un iespējamos saņēmējus
par lauku attīstības politiku;
(d)
veicināt inovācijas lauksaimniecībā.
3.
ELFLA atbalstu saskaņā ar 51. panta
3. punktu izmanto:
(a)
struktūrām, kas vajadzīgas tīkla vadīšanai;
(b)
lai sagatavotu un īstenotu rīcības plānu, kurā ir
vismaz šāda informācija:
i)        par tīkla pārvaldību,
ii)       par ieinteresēto personu līdzdalību
programmas izstrādē,
iii)      par atbalstu uzraudzībai, konkrēti,
vācot un kopīgi izmantojot attiecīgos viedokļus, ieteikumus un analīzi, jo
īpaši no Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 41. pantā minētajām uzraudzības
komitejām. Valsts lauku tīkls atbalsta arī vietējās rīcības grupas vietējās
attīstības stratēģiju uzraudzībā un novērtēšanā,
iv)      par mācību pasākumu nodrošināšanu
programmas īstenotājām iestādēm un vietējām rīcības grupām to veidošanās
procesā,
v)       par projektu piemēru vākšanu, kas aptver
visas lauku attīstības programmu prioritātes,
vi)      par notiekošajiem pētījumiem un analīzi,
vii)     par vietējo rīcības grupu tīklu
veidošanas pasākumiem un jo īpaši par tehnisko palīdzību starpteritoriju un
transnacionālai sadarbībai, vietējo rīcības grupu sadarbības veicināšanu un
partneru meklēšanu 36. pantā minētajam pasākumam,
viii)    par prakses un pieredzes apmaiņas
atvieglošanu starp konsultantiem un/vai konsultāciju dienestiem,
ix)      par tīklu veidošanas darbībām inovāciju
jomā,
(x)     par komunikācijas plānu, kas aptver
reklāmu un informāciju par lauku attīstības programmu un ir saskaņots ar
vadošajām iestādēm, un par informācijas un komunikācijas pasākumiem, kas vērsti
uz plašāku sabiedrību,
xi)      par noteikumu piedalīties un dot
ieguldījumu Eiropas Lauku attīstības tīkla pasākumos;
(c)
par neatkarīgu ekspertu priekšatlases padomes
organizēšanu un priekšatlases procesu pieteikumiem uz balvu par novatorisku
vietējo sadarbību, kas minēta 58. panta 2. punktā.
4.
Komisija ar īstenošanas aktiem pieņem noteikumus
par valsts lauku tīklu izveidi un darbību. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā
ar 91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
IV nodaļa
Balva par novatorisku vietēja mēroga sadarbību lauku apvidos
56. pants
Balva par novatorisku vietēja mēroga
sadarbību lauku apvidos
Līdzekļus, kas minēti 51. panta
2. punktā, izmanto, lai finansētu balvas piešķiršanu sadarbības
projektiem, kuros iesaistīti vismaz divi partneri, kas atrodas dažādās
dalībvalstīs un vietējā mērogā īsteno novatorisku koncepciju.
57. pants
Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus
1.
Vēlākais no 2015. gada un pēc tam katru gadu
Komisija publicē uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus ar mērķi piešķirt
56. pantā minēto balvu. Pēdējo uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus publicē
ne vēlāk kā 2019. gadā.
2.
Uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus norāda
priekšlikumu tematu, kas ir saistīts ar Savienības lauku attīstības
prioritātēm. Turklāt temats ir piemērots īstenošanai transnacionālas sadarbības
ceļā.
3.
Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus ir atvērts gan
vietējām rīcības grupām, gan atsevišķiem tiesību subjektiem, kas sadarbojas
konkrēta projekta īstenošanā.
58. pants
Atlases procedūra
1.
Pieteikumus balvas saņemšanai pretendenti visās
dalībvalstīs iesniedz attiecīgajam valsts lauku tīklam, kas ir atbildīgs par
pieteikumu priekšatlasi.
2.
Lai veiktu pieteikumu priekšatlasi, valsts lauku
tīkli no saviem biedriem izveido neatkarīgu ekspertu padomi pieteikumu
priekšatlasei. Pieteikumu priekšatlasi veic, pamatojoties uz izslēgšanas,
atlases un piešķiršanas kritērijiem, kas noteikti uzaicinājumā iesniegt
priekšlikumus. Katrs valsts lauku tīkls atlasa ne vairāk kā 10 pieteikumus
un nosūta tos Komisijai.
3.
Komisija ir atbildīga par piecdesmit uzvarējušo
projektu atlasi no visās dalībvalstīs priekšatlasē izvēlētajiem pieteikumiem.
Komisija izveido īpašu koordinācijas grupu, kuras sastāvā ir neatkarīgi
eksperti. Šī koordinācijas grupa sagatavo uzvarējušo pieteikumu atlasi,
pamatojoties uz izslēgšanas, atlases un piešķiršanas kritērijiem, kas noteikti
uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus.
4.
Komisija ar īstenošanas aktu pieņem lēmumu par to
projektu sarakstu, kuriem tiek piešķirta balva.
59. pants
Naudas balva — nosacījumi un izmaksa
1.
Lai projekti būtu tiesīgi saņemt balvu, to
pabeigšanai nepieciešamais laiks nepārsniedz divus gadus no dienas, kad
pieņemts īstenošanas akts par balvas piešķiršanu. Projekta īstenošanas grafiks
ir noteikts pieteikumā.
2.
Balvu piešķir kā vienreizēju maksājumu. Komisija ar
īstenošanas aktu nosaka maksājuma apjomu saskaņā ar kritērijiem, kas norādīti
uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus, un ņemot vērā projekta īstenošanas
paredzamās izmaksas, kas norādītas pieteikumā. Maksimālais balvas apjoms vienam
projektam nepārsniedz EUR 100 000.
3.
Dalībvalstis izmaksā balvu uzvarējušajiem
pretendentiem pēc pārbaudīšanas, ka projekts ir pabeigts. Savienība atlīdzina
dalībvalstīm attiecīgos izdevumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. HR/2012
IV sadaļas II nodaļas 4. iedaļas noteikumiem. Dalībvalstis var
nolemt pilnībā vai daļēji izmaksāt balvas summu uzvarējušajiem pretendentiem
pirms pārbaudīšanas, ka projekts ir pabeigts, tomēr tādā gadījumā tās uzņemas
atbildību par šiem izdevumiem līdz brīdim, kad tās ir pārbaudījušas, ka
projekts ir pabeigts.
60. pants
Procedūras noteikumi, termiņi un
koordinācijas grupas izveide
Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka sīki
izstrādātus noteikumus par projektu atlases procedūru un termiņiem un
noteikumus par 58. panta 3. punktā minētās neatkarīgo ekspertu
koordinācijas grupas izveidošanu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
IV SADAĻA
EIP lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai
61. pants
Mērķi
1.
EIP lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai:
(a)
veicina resursefektīvu, ražīgu, zemu emisiju,
klimatam labvēlīgu un noturīgu lauksaimniecības nozari, kuras darbs rit
harmonijā ar svarīgākajiem dabas resursiem, no kuriem atkarīga lauksaimniecība;
(b)
palīdz nodrošināt stabilu apgādi ar jau pierastu un
jaunu pārtiku, barību un biomateriāliem;
(c)
uzlabo procesus, kuru mērķis ir saglabāt vidi,
pielāgoties klimata pārmaiņām un mazināt to sekas;
(d)
veido saikni starp progresīvā pētniecībā radītām
zināšanām un tehnoloģiju un lauksaimniekiem, uzņēmumiem un konsultāciju
dienestiem.
2.
EIP lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai cenšas
īstenot savus mērķus:
(a)
radot pievienoto vērtību, labāk sasaistot
pētniecību un lauksaimniecības praksi un veicinot pieejamo inovācijas pasākumu
plašāku izmantošanu;
(b)
veicinot novatorisku risinājumu ātrāku un plašāku
ieviešanu praksē un
(c)
informējot zinātnieku aprindas par lauksaimniecības
prakses pētniecības vajadzībām.
3.
ELFLA palīdz sasniegt mērķus, kas izvirzīti EIP
lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai, saskaņā ar 36. pantu sniedzot
atbalstu EIP darba grupām, kas minētas 62. pantā, un EIP tīklam, kas
minēts 53. pantā.
62. pants
Darba grupas
1.
EIP darba grupas ir daļa no EIP lauksaimniecības
ražīgumam un ilgtspējai. Tās izveido ieinteresētās personas, piemēram,
lauksaimnieki, pētnieki, konsultanti un uzņēmumi, kas iesaistīti
lauksaimniecības un pārtikas nozarē.
2.
EIP darba grupas izstrādā iekšējās procedūras, kas
nodrošina to darbības pārredzamību un palīdz izvairīties no interešu konflikta
situācijām.
63. pants
Darba grupu uzdevumi
3.
EIP darba grupas izstrādā plānu, kurā ietverts:
(a)
izstrādājamā, pārbaudāmā, pielāgojamā vai
īstenojamā novatoriskā projekta apraksts;
(b)
apraksts par paredzamajiem rezultātiem un
ieguldījumu EIP mērķa — veicināt ražīgumu un resursu ilgtspējīgu
apsaimniekošanu — sasniegšanā.
4.
Īstenojot novatoriskos projektus, darba grupas:
(a)
pieņem lēmumus par novatorisku darbību izstrādi un
īstenošanu un
(b)
īsteno novatoriskas darbības, izmantojot pasākumus,
ko finansē no lauku attīstības programmām.
5.
Darba grupas izplata sava projekta rezultātus, jo
īpaši ar EIP tīkla palīdzību.
V SADAĻA
Finanšu noteikumi
64. pants
Resursi un to sadalījums
1.
Kopējo Savienības atbalsta apjomu lauku attīstībai
saskaņā ar šo regulu laikposmam no 2014. gada 1. janvāra līdz
2020. gada 31. decembrim, tā sadalījumu pa gadiem un minimālo summu,
kas jākoncentrē mazāk attīstītajos reģionos, Eiropas Parlaments un Padome pēc
Komisijas priekšlikuma nosaka saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu
2014.–2020. gadam un Iestāžu nolīgumu par sadarbību budžeta jautājumos un
par pareizu finanšu pārvaldību[34]
tajā pašā periodā.
2.
No 1. punktā minētajiem līdzekļiem 0,25 %
atvēl Komisijas tehniskajai palīdzībai, kas minēta 51. panta
1. punktā.
3.
Lai plānotu un pēc tam iekļautu vispārējā
Savienības budžetā 1. punktā minētās summas, tās indeksē ar 2 % gadā.
4.
Komisija ar īstenošanas aktu nosaka 1. punktā
minēto summu ikgadēju sadalījumu dalībvalstīm, atskaitot 2. punktā minēto
summu un ņemot vērā līdzekļu pārvietojumu, kas minēts Regulas (ES)
Nr. DP/2012 14. panta 2. punktā. Nosakot ikgadējo sadalījumu,
Komisija ņem vērā:
(c)
objektīvus kritērijus, kas saistīti ar
4. pantā minētajiem mērķiem, un
(d)
iepriekšējos rezultātus.
5.
Papildus 4. punktā minētajām summām tajā pašā
punktā minētajā īstenošanas aktā iekļauj arī līdzekļus, kas pārvietoti uz
ELFLA, piemērojot Regulas (ES) Nr. DP/2012 7. panta
2. punktu un 14. panta 1. punktu.
6.
Lai piešķirtu izpildes rezervi, kas minēta Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 20. panta 2. punktā, pieejamajiem piešķirtajiem
ieņēmumiem, kas ELFLA vajadzībām iekasēti saskaņā ar Regulas (ES)
Nr. HR/2012 45. pantu, pieskaita Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 18. pantā minētās summas. Tās sadala dalībvalstīm
proporcionāli to daļai no ELFLA atbalsta kopējā apjoma.
65. pants
Fonda ieguldījums
1.
ELFLA maksimālo ieguldījumu programmā nosaka
lēmumā, ar kuru apstiprina lauku attīstības programmu. Attiecīgā gadījumā
lēmumā skaidri norāda apropriācijas, kas piešķirtas mazāk attīstītajiem
reģioniem.
2.
ELFLA ieguldījumu aprēķina, pamatojoties uz
attiecināmo publisko izdevumu summu.
3.
Lauku attīstības programmās nosaka vienotu ELFLA
ieguldījuma likmi, ko piemēro visiem pasākumiem. Attiecīgā gadījumā nosaka
atsevišķu ELFLA ieguldījuma likmi mazāk attīstītajiem reģioniem un likmi
tālākajiem reģioniem un Egejas jūras nelielajām salām Regulas (EEK)
Nr. 2019/93 nozīmē. ELFLA ieguldījuma maksimālā likme ir:
(a)
mazāk attīstītajos reģionos, tālākajos reģionos un
Egejas jūras nelielajās salās Regulas (EEK) Nr. 2019/93 nozīmē —
85 % no attiecināmajiem publiskajiem izdevumiem;
(b)
citos reģionos — 50 % no attiecināmajiem
publiskajiem izdevumiem.
Minimālā ELFLA ieguldījuma likme ir 20 %.
4.
Atkāpjoties no 3. punkta, ELFLA maksimālais
ieguldījums:
(a)
pasākumiem, kas minēti 15., 28. un 36. pantā, LEADER
vietējai attīstībai, kas minēta Regulas (ES) Nr. [CSF/2012]
28. pantā, un darbībām saskaņā ar 20. panta 1. punkta
a) apakšpunkta i) punktu ir 80 %. To var palielināt līdz
90 % programmām mazāk attīstītajos reģionos, tālākajos reģionos un Egejas
jūras nelielajās salās Regulas (EEK) Nr. 2019/93 nozīmē;
(b)
darbībām, kas saņem finansējumu saskaņā ar
66. pantu, ir 100 %.
5.
Vismaz 5 % no kopējā ELFLA ieguldījuma lauku
attīstības programmā ir rezervēti Leader.
6.
Izdevumus, ko līdzfinansē ELFLA, nelīdzfinansē ar
struktūrfondu, Kohēzijas fonda vai cita Savienības finansēšanas instrumenta
ieguldījumu.
7.
Publiskie izdevumi uzņēmumu atbalstam nepārsniedz
valsts atbalstam noteiktos atbalsta limitus, ja vien šajā regulā nav paredzēts
citādi.
66. pants
Finansējums darbībām ar būtisku ieguldījumu
inovācijā
Līdzekļi, kas
pārvietoti uz ELFLA, piemērojot Regulas (ES) Nr. DP/2012
7. panta 2. punktu, ir rezervēti darbībām, kuras sniedz būtisku
ieguldījumu inovācijā, kas saistīta ar lauksaimniecības ražīgumu un ilgtspēju,
arī ar klimata pārmaiņu seku mazināšanu un pielāgošanos tām.
67. pants
Izdevumu attiecināmība
1.
Atkāpjoties no Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 55. panta 7. punkta, gadījumos, kad dabas
katastrofu dēļ jāveic ārkārtas pasākumi, lauku attīstības programmās var
paredzēt, ka izdevumi, kas saistīti ar programmas izmaiņām, var būt attiecināmi
no dienas, kad notikusi dabas katastrofa.
2.
Par izdevumiem var pretendēt uz ELFLA ieguldījumu
tikai tad, ja tie radušies par darbībām, par kurām pieņemts lēmums attiecīgās
programmas vadošajā iestādē vai tās atbildībā saskaņā ar 49. pantā
minētajiem atlases kritērijiem.
Izņemot 46. panta 2. punkta
c) apakšpunktā definētās vispārējās izmaksas, attiecībā uz ieguldījumu
darbībām saskaņā ar pasākumiem, uz kuriem attiecas Līguma 42. pants, par
attiecināmiem uzskata tikai tos izdevumus, kas radušies pēc tam, kad pieteikums
ir iesniegts kompetentajai iestādei.
Dalībvalstis savās programmās var paredzēt to, ka
attiecināmi ir tikai tie izdevumi, kas radušies pēc tam, kad kompetentā iestādē
ir apstiprinājusi atbalsta pieteikumu.
3.
Šā panta 1. un 2. punktu nepiemēro
51. panta 1. un 2. punktam.
4.
Saņēmēju veiktos maksājumus pamato ar rēķiniem un
dokumentiem, kas apstiprina maksājuma veikšanu. Ja tas nav iespējams,
maksājumus pamato ar dokumentiem, kuriem ir līdzvērtīgs pierādījuma spēks,
izņemot atbalsta veidus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. [CSF/2012]
57. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktu.
68. Pants
Attiecināmie izdevumi
1.
Ja kārtējās izmaksas sedz atbalsts saskaņā ar šo
regulu, attiecināmās izmaksas ir šādas izmaksas:
(a)
darbības izmaksas;
(b)
personāla izmaksas;
(c)
mācību izmaksas;
(d)
ar sabiedriskajām attiecībām saistītas izmaksas;
(e)
finanšu izmaksas;
(f)
tīklu veidošanas izmaksas.
2.
Pētījumu izdevumi ir attiecināmie izdevumi tikai
tad, ja tie ir saistīti ar konkrētu programmas darbību vai konkrētiem
programmas mērķiem un uzdevumiem.
3.
Ieguldījumi natūrā, proti, darbi, preces,
pakalpojumi, zeme un nekustamais īpašums, par kuriem nav veikts maksājums
naudā, ko apstiprina rēķini vai dokumenti ar līdzvērtīgu pierādījuma vērtību,
ir tiesīgi pretendēt uz atbalstu, ja ir izpildīti Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 59. panta nosacījumi.
4.
Uz atbalstu var pretendēt par 15., 16., 19., 21.,
25. un 36. pantā minēto pasākumu netiešajām izmaksām.
69. pants
Pasākumu pārbaudāmība un kontrolējamība
1.
Dalībvalstis nodrošina to, ka visi lauku attīstības
pasākumi, kurus tās plāno īstenot, ir pārbaudāmi un kontrolējami. Šajā nolūkā
katras lauku attīstības programmas vadošā iestāde un maksājumu aģentūra paredz
lauku attīstības programmā iekļaujamo pasākumu pārbaudāmības un
kontrolējamības ex ante novērtējumu. Vadošā iestāde un maksājumu
aģentūra pasākumu kontrolējamības un pārbaudāmības novērtēšanu veic arī lauku
attīstības programmas īstenošanas laikā. Ex ante novērtējumā un
novērtējumā, ko veic īstenošanas periodā, ņem vērā iepriekšējā un pašreizējā
plānošanas periodā veiktās kontroles rezultātus. Ja novērtējums atklāj, ka
pārbaudāmības un kontrolējamības prasības nav izpildītas, attiecīgos pasākumus
atbilstoši koriģē.
2.
Ja atbalstu piešķir, pamatojoties uz standarta
izmaksām vai papildu izmaksām un negūtajiem ienākumiem, dalībvalstis nodrošina
to, ka attiecīgie aprēķini ir atbilstoši un pareizi, un iepriekš noteikti,
pamatojoties uz taisnīgu, objektīvu un pierādāmu aprēķinu. Šajā nolūkā
struktūra, kas ir neatkarīga no iestādēm, kuras atbild par aprēķiniem, un kam
piemīt atbilstoša kompetence, izdod apliecinājumu par aprēķinu atbilstību un
pareizību. Šo apliecinājumu iekļauj lauku attīstības programmā.
70. pants
Avansi
1.
Avansu izmaksas priekšnoteikums ir bankas garantija
vai līdzvērtīgs nodrošinājums, kas atbilst 100 % avansa apjoma. Attiecībā
uz publiskā sektora saņēmējiem avansu izmaksā pašvaldībām, reģionālām iestādēm
un to apvienībām, kā arī publisko tiesību subjektiem.
Mehānisms, ko valsts iestāde nodrošina kā
garantiju, tiek uzskatīts par līdzvērtīgu pirmajā daļā minētajai garantijai, ja
iestāde apņemas samaksāt šīs garantijas segto summu gadījumā, ja netiek
konstatētas tiesības uz izmaksāto avansu.
2.
Garantiju var atbrīvot tad, kad kompetentā
maksājumu aģentūra konstatē, ka faktisko izdevumu apjoms, kas atbilst ar
darbību saistītajam publiskajam ieguldījumam, pārsniedz avansa apjomu.
VI SADAĻA
Pārvaldība, kontrole un publicitāte
71. pants
Komisijas pienākumi
Lai saistībā ar dalīto pārvaldību nodrošinātu
pareizu finanšu pārvaldību saskaņā ar Līguma 317. pantu, Komisija veic
Regulā (ES) Nr. HR/2012 noteiktos pasākumus un kontroli.
72. pants
Dalībvalstu pienākumi
1.
Lai nodrošinātu Savienības finansiālo interešu
efektīvu aizsardzību, dalībvalstis pieņem visus normatīvos un administratīvos
aktus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. HR/2012 60. panta
1. punktu.
2.
Dalībvalstis attiecībā uz katru lauku attīstības
programmu izraugās šādas iestādes:
(a)
vadošo iestādi, kurai jāatbild par attiecīgās
programmas pārvaldību un kura var būt valsts vai privāta struktūra, kas
darbojas valsts vai reģionālā mērogā, vai pati dalībvalsts, kad tā veic minēto
uzdevumu;
(b)
akreditēta maksājumu aģentūra Regulas (ES)
Nr. HR/2012 7. panta nozīmē;
(c)
sertifikācijas iestāde Regulas (ES)
Nr. HR/2012 9. panta nozīmē.
3.
Dalībvalstis nodrošina to, ka katrai lauku
attīstības programmai ir izveidota attiecīga pārvaldības un kontroles sistēma,
kas nodrošina vadošās iestādes un citu struktūru funkciju skaidru sadalījumu un
nošķiršanu. Dalībvalstis ir atbildīgas par to, lai sistēmas darbotos efektīvi
visā programmas darbības laikā.
4.
Dalībvalstis skaidri nosaka vadošās iestādes,
maksājumu aģentūras un saskaņā ar LEADER izveidoto vietējo rīcības grupu
uzdevumus attiecībā uz atbilstības un atlases kritēriju piemērošanu un projektu
atlases procedūru.
73. pants
Vadošā iestāde
1.
Vadošā iestāde ir atbildīga par programmas
lietderīgu, efektīvu un pareizu pārvaldību un īstenošanu un jo īpaši par:
(a)
to, lai tiktu nodrošināta piemērota droša
elektroniskā sistēma, ar kuru reģistrē, saglabā, pārvalda un paziņo uzraudzībai
un novērtēšanai vajadzīgo statistisko informāciju par programmu un tās
īstenošanu un jo īpaši informāciju, kas nepieciešama, lai uzraudzītu virzību uz
noteiktajiem mērķiem un prioritātēm;
(b)
to, lai Komisijai katru ceturksni tiktu sniegti
attiecīgo radītāju dati par finansēšanai izvēlētajām darbībām, ieskaitot
saņēmēja un projekta galvenās īpašības;
(c)
to, lai tiktu nodrošināts, ka saņēmēji un citas
darbību īstenošanā iesaistītās struktūras:
i)        ir informētas par saviem pienākumiem,
ko uzliek piešķirtais atbalsts, un uztur vai nu atsevišķu grāmatvedības
uzskaites sistēmu, vai piemērotu grāmatvedības kodu visiem darījumiem, kas
saistīti ar darbību,
ii)       apzinās prasības, kas saistītas ar datu
sniegšanu vadošajai iestādei un iznākumu un rezultātu reģistrēšanu;
(d)
to, lai tiktu nodrošināts, ka Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 48. pantā minētais ex ante novērtējums
atbilst novērtēšanas un uzraudzības sistēmai, un par tā pieņemšanu un
nosūtīšanu Komisijai;
(e)
to, lai tiktu nodrošināts, ka ir izstrādāts
Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 49. pantā minētais novērtēšanas
plāns, ka Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 50. pantā minētais
programmas ex post novērtējums tiek veikts minētajā regulā
noteiktajos termiņos, par to, lai nodrošinātu, ka šādi novērtējumi atbilst
uzraudzības un novērtēšanas sistēmai, un par to iesniegšanu uzraudzības
komitejai un Komisijai;
(f)
uzraudzības komitejas nodrošināšanu ar informāciju
un dokumentiem, kas vajadzīgi, lai uzraudzītu programmas īstenošanu, ņemot vērā
tās konkrētos mērķus un prioritātes;
(g)
gada progresa ziņojuma, tostarp apkopotu
uzraudzības tabulu, sagatavošanu un nosūtīšanu Komisijai pēc tam, kad saņemts
uzraudzības komitejas apstiprinājums;
(h)
to, lai tiktu nodrošināts, ka maksājumu aģentūra
pirms maksājumu apstiprināšanas saņem visu vajadzīgo informāciju, jo īpaši par
procedūrām un kontroli, kas veikta saistībā ar finansēšanai izraudzītajām
darbībām;
(i)
programmas publicitātes nodrošināšanu, arī ar
valsts lauku tīkla palīdzību, informējot potenciālos saņēmējus, profesionālās
organizācijas, ekonomiskos un sociālos partnerus, struktūras, kas iesaistītas
vīriešu un sieviešu vienlīdzības veicināšanā, un attiecīgās nevalstiskās
organizācijas, tostarp vides organizācijas, par iespējām, ko piedāvā programma,
un noteikumiem par piekļuvi programmas finansējumam, kā arī informējot
saņēmējus par Savienības ieguldījumu un plašu sabiedrību par Savienības lomu
programmā.
2.
Lai veiktu lauku attīstības darbību pārvaldību un
īstenošanu, dalībvalsts vai vadošā iestāde var izraudzīties vienu vai vairākas
starpniekiestādes, tostarp vietējās iestādes, reģionālās attīstības struktūras
vai nevalstiskās organizācijas.
Ja daļa tās uzdevumu ir deleģēta citai struktūrai,
vadošā iestāde saglabā visu atbildību par attiecīgo uzdevumu pārvaldības un
īstenošanas efektivitāti un pareizību. Vadošā iestāde nodrošina to, ka tiek
ieviesti atbilstoši noteikumi, lai cita struktūra varētu iegūt visus minēto
uzdevumu izpildei nepieciešamos datus un informāciju.
3.
Ja lauku attīstības programmā ir iekļauta tematiskā
apakšprogramma, kā minēts 8. pantā, vadošā iestāde var izraudzīties vienu
vai vairākas starpniekiestādes, tostarp vietējās iestādes, vietējās rīcības
grupas vai nevalstiskās organizācijas, lai veiktu minētās stratēģijas
pārvaldību un īstenošanu. Šajā gadījumā piemēro 2. punktu.
Vadošā iestāde nodrošina to, ka 74. pantā
minētās uzraudzības un novērtēšanas sistēmas vajadzībām šīs tematiskās
apakšprogrammas darbības un iznākumi ir noteikti atsevišķi.
VII SADAĻA
Uzraudzība un novērtēšana
I nodaļa
Vispārējie noteikumi
1. iedaļa
Uzraudzības un novērtēšanas sistēmas izveide un mērķi
74. pants
Uzraudzības un novērtēšanas sistēma
Saskaņā ar šo sadaļu sadarbībā starp Komisiju
un dalībvalstīm izveido vienotu uzraudzības un novērtēšanas sistēmu, un
Komisija to pieņem ar īstenošanas aktiem saskaņā ar 91. pantā minēto
pārbaudes procedūru.
75. pants
Mērķi
Uzraudzības un novērtēšanas sistēmas mērķi ir:
(a)
pierādīt lauku attīstības politikas progresu un
sasniegumus un novērtēt lauku attīstības politikas pasākumu ietekmi, efektivitāti,
lietderību un nozīmību;
(b)
veicināt mērķtiecīgāku atbalstu lauku attīstībai;
(c)
atbalstīt kopīgas mācīšanās procesu saistībā ar
uzraudzību un novērtēšanu.
2. iedaļa
Tehniskie noteikumi
76. pants
Kopīgi rādītāji
1.
Lai varētu apkopot datus Savienības līmenī,
74. pantā paredzētajā uzraudzības un novērtēšanas sistēmā nosaka kopīgo
rādītāju sarakstu, kuri ir saistīti ar sākotnējo situāciju, kā arī programmas
finansiālo izpildi, iznākumiem, rezultātiem un ietekmi, un ir piemērojami
katrai programmai.
2.
Kopīgie rādītāji ir saistīti ar lauku attīstības
politikas regulējuma struktūru un mērķiem un ļauj novērtēt politikas
īstenošanas progresu, lietderību un efektivitāti attiecībā pret Savienības,
valsts un programmas mērķiem un uzdevumiem.
77. pants
Elektroniskā informācijas sistēma
1.
Uzraudzībai un novērtēšanai vajadzīgo galveno
informāciju par programmas īstenošanu, par katru finansēšanai izraudzīto
darbību, kā arī par pabeigtajām darbībām, ieskaitot saņēmēja un projekta
galvenās īpašības, reģistrē un glabā elektroniski.
2.
Komisija nodrošina piemērotas drošas elektroniskās
sistēmas izveidi, lai reģistrētu, uzturētu un pārvaldītu galveno informāciju un
ziņotu par uzraudzību un novērtēšanu.
78. pants
Informācijas sniegšana
Lauku attīstības pasākumu atbalsta saņēmēji un
vietējās rīcības grupas apņemas sniegt vadošajai iestādei un/vai norīkotajiem
vērtētājiem vai citām struktūrām, kam deleģēts veikt funkcijas tās vārdā, visu
informāciju, kas vajadzīga, lai būtu iespējams uzraudzīt un novērtēt programmu,
īpaši saistībā ar noteikto mērķu un prioritāšu sasniegšanu.
II nodaļa
Uzraudzība
79. pants
Uzraudzības procedūras
1.
Programmas īstenošanas kvalitāti uzrauga vadošā
iestāde un uzraudzības komiteja, kas minēta Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 41. pantā.
2.
Vadošā iestāde un uzraudzības komiteja veic katras
lauku attīstības programmas uzraudzību, ņemot vērā finanšu, iznākuma un mērķa
rādītājus.
80. pants
Uzraudzības komiteja
Dalībvalstis, kurās īsteno reģionālas
programmas, var izveidot valsts uzraudzības komiteju, lai koordinētu šo programmu
īstenošanu saistībā ar valsts regulējumu un finanšu resursu apguvi.
81. pants
Uzraudzības komitejas pienākumi
1.
Uzraudzības komiteja pārliecinās par lauku
attīstības programmas darbības rezultātiem un tās īstenošanas efektivitāti. Šim
nolūkam papildus funkcijām, kas minētas Regulas (ES) Nr. [CSF]
43. pantā, uzraudzības komiteja:
(a)
konsultē un sniedz atzinumu par finansējamo darbību
atlases kritērijiem četru mēnešu laikā pēc programmas apstiprināšanas lēmuma
pieņemšanas. Atlases kritērijus pārskata saskaņā ar plānošanas vajadzībām;
(b)
pārbauda pasākumus un iznākumus, kas saistīti ar
programmas novērtēšanas plānu;
(c)
pārbauda programmā paredzētās darbības, kas
saistīti ar ex ante nosacījumu izpildi;
(d)
piedalās valsts lauku tīklā, lai apmainītos ar
informāciju par programmas īstenošanu;
(e)
izskata un apstiprina gada īstenošanas ziņojumus,
pirms tie tiek nosūtīti Komisijai.
82. pants
Gada īstenošanas ziņojums
1.
Līdz 2016. gada 31. maijam un katru
nākamo gadu, ieskaitot 2023. gadu, līdz 31. maijam dalībvalsts
iesniedz Komisijai gada īstenošanas ziņojumu par lauku attīstības programmas
īstenošanu iepriekšējā kalendārajā gadā. 2016. gadā iesniegtais ziņojums
aptver 2014. un 2015. kalendāro gadu.
2.
Papildus tam, kas paredzēts Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 44. pantā, gada īstenošanas ziņojumos cita starpā
iekļauj informāciju par finansiālajām saistībām un izdevumiem sadalījumā pa
pasākumiem un kopsavilkumu par darbībām, kas veiktas saistībā ar novērtēšanas
plānu.
3.
Papildus tam, kas paredzēts Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 44. pantā, 2017. gadā iesniegtajā gada
īstenošanas ziņojumā iekļauj arī aprakstu par visu programmā iekļauto
apakšprogrammu īstenošanu, novērtējumu par progresu, kas panākts, lai
nodrošinātu integrētu pieeju ELFLA un citu ES finansēšanas instrumentu
izmantošanai lauku apvidu teritoriālās attīstības atbalstam, arī ar vietējās
attīstības stratēģijām, un konstatējumus, kas saistīti ar katras lauku
attīstības programmā iekļautās prioritātes mērķu sasniegšanu.
4.
Papildus tam, kas paredzēts Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 44. pantā, 2019. gadā iesniegtajā gada
īstenošanas ziņojumā iekļauj arī aprakstu par visu programmā iekļauto
apakšprogrammu īstenošanu un novērtējumu par progresu, kas panākts, lai
nodrošinātu integrētu pieeju ELFLA un citu ES finansēšanas instrumentu
izmantošanai lauku apvidu teritoriālās attīstības atbalstam, arī ar vietējās
attīstības stratēģijām.
5.
Komisija ar īstenošanas aktiem pieņem noteikumus
par gada īstenošanas ziņojumu sagatavošanu. Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
III nodaļa
Novērtēšana
83. pants
Vispārīgie noteikumi
1.
Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka elementus,
kuriem jābūt iekļautiem ex ante un ex post novērtējumos, kas
minēti Regulas (ES) Nr. [CSF/2012] 48. un 50. pantā, un nosaka
prasību minimumu attiecībā uz novērtēšanas plānu, kas minēts Regulas (ES)
Nr. [CSF/2012] 49. pantā. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
2.
Dalībvalstis nodrošina to, ka novērtējumi atbilst
kopējai novērtēšanas pieejai, par ko panākta vienošanās saskaņā ar
74. pantu, organizē vajadzīgo datu ieguvi un apkopošanu un sniedz
vērtētājiem daudzveidīgo informāciju, ko nodrošina uzraudzības sistēma.
3.
Dalībvalstis novērtējuma ziņojumus dara pieejamus
internetā, un Komisija — Savienības tīmekļa vietnē.
84. pants
Ex ante novērtējums
Dalībvalstis nodrošina to, ka ex ante
vērtētājs jau agrīnā posmā iesaistās lauku attīstības programmas izstrādes
procesā, tostarp 9. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētās
analīzes izstrādē, programmas intervences loģikas izveidošanā un programmas
mērķu noteikšanā.
85. pants
Ex post novērtējums
Dalībvalstis 2023. gadā sagatavo ex post
novērtējuma ziņojumu par katru lauku attīstības programmu. Šo ziņojumu iesniedz
Komisijai vēlākais līdz 2023. gada 31. decembrim.
86. pants
Novērtējumu kopsavilkumi
Komisija ir atbildīga par ex ante
un ex post novērtējuma ziņojumu kopsavilkumu izstrādi Savienības
līmenī.
Novērtējuma ziņojumu kopsavilkumus pabeidz
vēlākais līdz 31. decembrim nākamajā gadā pēc attiecīgo novērtējumu
iesniegšanas.
VIII SADAĻA
Konkurences noteikumi
87. pants
Uzņēmumiem piemērojamie noteikumi
Atbalstu saskaņā ar šo regulu piešķir dažādiem
uzņēmumu sadarbības veidiem, to var piešķirt tikai par tādiem uzņēmumu
sadarbības veidiem, kas atbilst konkurences noteikumiem, kurus piemēro saskaņā
ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. TKO/2012
143.–145. pantu.
88. pants
Valsts atbalsts
1.
Ja vien šajā sadaļā nav paredzēts citādi,
dalībvalstu atbalstam lauku attīstībai piemēro Līguma 107., 108. un
109. pantu.
2.
Līguma 107., 108. un 109. pantu nepiemēro
maksājumiem, ko dalībvalstis veic saskaņā ar šo regulu, vai 89. pantā
minētajam valsts papildu finansējumam, uz ko attiecas Līguma 42. pants.
89. pants
Valsts papildu finansējums
Maksājumus, ko dalībvalstis veic saistībā ar
darbībām, uz kurām attiecas Līguma 42. pants, un kas paredzēti, lai
sniegtu papildu finansējumu lauku attīstībai, kurai piešķirts Savienības
atbalsts, dalībvalstis paziņo un Komisija apstiprina saskaņā ar šo regulu kā
daļu no 7. pantā minētās plānošanas. Vērtējot šos maksājumus, Komisija pēc
analoģijas piemēro kritērijus, kas noteikti Līguma 107. panta
piemērošanai. Attiecīgā dalībvalsts neīsteno savu ierosināto papildu
finansējumu lauku attīstībai, kamēr tas nav apstiprināts.
IX SADAĻA
Komisijas pilnvaras, kopīgie noteikumi, pārejas un nobeiguma noteikumi
I nodaļa
Komisijas pilnvaras
90. pants
Deleģēšanas īstenošana
1.
Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai
piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2.
Šajā regulā minētās pilnvaras pieņemt deleģētos
aktus Komisijai ir piešķirtas uz nenoteiktu laiku pēc šīs regulas spēkā
stāšanās dienas.
3.
Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā laikā
atsaukt pilnvaru deleģējumu, kas minēts šajā regulā. Ar atsaukšanas lēmumu tiek
izbeigts minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģējums. Lēmums stājas spēkā
nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
vai vēlākā datumā, kas tajā norādīts. Tas neietekmē jau spēkā esošo deleģēto
aktu derīgumu.
4.
Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to
paziņo vienlaicīgi Eiropas Parlamentam un Padomei.
5.
Deleģētais akts, kas pieņemts saskaņā ar šo regulu,
stājas spēkā tikai tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome divu mēnešu laikā
no brīža, kad par šo aktu paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, nav
izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas Parlaments,
gan Padome ir informējuši Komisiju, ka neizteiks iebildumus. Pēc Eiropas
Parlamenta vai Padomes ierosmes šo termiņu pagarina par diviem mēnešiem.
91. pants
Komiteju procedūra
1.
Komisijai palīdz komiteja, kuru sauc “Lauku
attīstības komiteja”. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES)
Nr. 182/2011 nozīmē.
2.
Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES)
Nr. 182/2011 5. pantu.
II nodaļa
Kopīgie noteikumi

92. pants
Informācijas un dokumentu apmaiņa
Komisija, sadarbojoties ar dalībvalstīm,
izveido informācijas sistēmu, lai nodrošinātu kopīgi interesējošu datu drošu
apmaiņu starp Komisiju un katru dalībvalsti. Komisija ar īstenošanas aktiem
pieņem noteikumus par minētās sistēmas darbību. Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 91. pantā minēto pārbaudes procedūru.
93. pants
Vispārējie KLP noteikumi
Šajā regulā izklāstītajiem pasākumiem piemēro
Regulu (ES) Nr. HR/2012 un saskaņā ar to pieņemtos noteikumus.
III nodaļa
Pārejas un
nobeiguma noteikumi
94. pants
Atcelšana
Regulu (EK) Nr. 1698/2005 atceļ.
Regulu (EK) Nr. 1698/2005 turpina
piemērot darbībām, kuras īsteno atbilstīgi programmām, ko Komisija saskaņā ar
minēto regulu apstiprinājusi pirms 2014. gada 1. janvāra.
95. pants
Pārejas noteikumi
Lai atvieglotu pāreju no sistēmas, kas
izveidota ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005, uz sistēmu, kas izveidota ar
šo regulu, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 90. pantu pieņemt deleģētos
aktus attiecībā uz nosacījumiem, ar kuriem atbalstu, ko Komisija apstiprinājusi
atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1698/2005, var iekļaut atbalstā, ko
sniedz saskaņā ar šo regulu, ieskaitot tehnisko palīdzību un atbalstu ex post
novērtējumiem.
96. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc
tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un
ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
[…]
Eiropas Parlamenta vārdā —                       Padomes
vārdā —
Priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
I PIELIKUMS
Summas un atbalsta likmes
 Pants || Priekšmets || Maksimālā summa (EUR) vai likme ||
 16(8) || Konsultāciju pakalpojumi, saimniecību pārvaldības un lauku saimniecību atbalsta pakalpojumi || 1500 200 000 || Par vienu konsultāciju Trim gadiem konsultantu apmācībai
 17(3) || Lauksaimniecības un pārtikas produktu kvalitātes shēmas || 3000 || Vienai saimniecībai gadā
   ||   ||   ||
 18(3) || Ieguldījumi materiālajos aktīvos ||   50 %   75 %   65 %   40 %                       50 %   75 %   65 %   40 % || Lauksaimniecības nozare No attiecināmo ieguldījumu apjoma mazāk attīstītajos reģionos No attiecināmo ieguldījumu apjoma tālākajos reģionos No attiecināmo ieguldījumu apjoma Egejas jūras nelielajās salās No attiecināmo ieguldījumu apjoma citos reģionos Ar nosacījumu, ka maksimālais kombinētais atbalsts nepārsniedz 90 %, iepriekšminētās likmes var palielināt par 20 % attiecībā uz atbalstu: - jauno lauksaimnieku darbības uzsākšanai - kolektīviem ieguldījumiem un integrētiem projektiem - 33. panta minētajiem apgabaliem, kuros ir dabas ierobežojumi - darbībām, ko atbalsta EIP ietvaros Līguma I pielikumā minēto produktu pārstrāde un tirdzniecība No attiecināmo ieguldījumu apjoma mazāk attīstītajos reģionos No attiecināmo ieguldījumu apjoma tālākajos reģionos No attiecināmo ieguldījumu apjoma Egejas jūras nelielajās salās No attiecināmo ieguldījumu apjoma citos reģionos Ar nosacījumu, ka maksimālais kombinētais atbalsts nepārsniedz 90 %, iepriekšminētās likmes var palielināt par 20 % attiecībā uz darbībām, ko atbalsta EIP ietvaros
 19(5) || Dabas katastrofās cietušā lauksaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana un piemērotu profilaktisko pasākumu ieviešana || 80 % || No attiecināmo ieguldījuma izmaksu apjoma profilaktiskiem pasākumiem, ko veic atsevišķi lauksaimnieki
 20(6) || Lauku saimniecību un uzņēmējdarbības attīstība || 70 000 70 000 15 000       || Vienam jaunajam lauksaimniekam saskaņā ar 33. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu Vienam uzņēmumam saskaņā ar 33. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu Vienai mazajai lauku saimniecībai saskaņā ar 33. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu
 24(3) || Agromežsaimniecības sistēmu ierīkošana || 80 % || No agromežsaimniecības sistēmu ierīkošanas attiecināmo ieguldījumu apjoma
 27(5) || Ieguldījumi jaunās mežsaimniecības tehnoloģijās un mežsaimniecības produktu pārstrādē un tirdzniecībā || 50 %   75 %   65 %   40 % || No attiecināmo ieguldījumu apjoma mazāk attīstītajos reģionos No attiecināmo ieguldījumu apjoma tālākajos reģionos No attiecināmo ieguldījumu apjoma Egejas jūras nelielajās salās No attiecināmo ieguldījumu apjoma citos reģionos
 28(4) || Ražotāju grupu izveide || 10 %, 10 %, 8 %, 6 %, 4 %   5 % 5 % 4 % 3 % 2 %   100 000 || Par pārdoto produkciju līdz EUR 1 000 000 Kā procentuāla daļa no pārdotās produkcijas pirmajos piecos gados pēc atzīšanas attiecīgi 1., 2., 3., 4. un 5. gadam Par pārdoto produkciju, kas pārsniedz EUR 1 000 000. Kā procentuāla daļa no pārdotās produkcijas pirmajos piecos gados pēc atzīšanas attiecīgi 1., 2., 3., 4. un 5. gadam   Visos gadījumos maksimālais apjoms gadā
 29(8) || Agrovide || 600(*) 900(*)   450(*) 200(*) || Par viengadīgu kultūru hektāru gadā Par īpašu daudzgadīgu kultūru hektāru gadā Par citiem zemes izmantojumiem atvēlētu hektāru gadā Par ganāmpulka vienību (GV) gadā par vietējām šķirnēm, kurām draud izzušana no izmantošanas lauksaimniecībā
 30(5) || Bioloģiskā lauksaimniecība || 600(*) 900(*)   450(*) || Par viengadīgu kultūru hektāru gadā Par īpašu daudzgadīgu kultūru hektāru gadā Par citiem zemes izmantojumiem atvēlētu hektāru gadā
 31(7) || Natura 2000 un Ūdens pamatdirektīvas maksājumi || 500(*)   200(*) 50 || Maksimālais apjoms par hektāru gadā sākotnējā periodā, kas nepārsniedz piecus gadus Maksimālais apjoms par hektāru gadā Minimālais apjoms par hektāru gadā maksājumiem saskaņā ar Ūdens pamatdirektīvu
 32(3) || Maksājumi apgabaliem, kuros ir dabas vai citi specifiski ierobežojumi || 25 250(*) 300(*)   || Minimālais apjoms par hektāru gadā Maksimālais apjoms par hektāru gadā Maksimālais apjoms par hektāru gadā kalnu apgabaliem, kas noteikti 46. panta 2. punktā
 34(3) || Dzīvnieku labturība || 500 || Par GV
 35(3) || Meža vides pakalpojumi un meža saglabāšana || 200(*) || Par hektāru gadā
 38(5) || Ražas, dzīvnieku un augu apdrošināšana || 65 % || No maksājamās apdrošināšanas prēmijas
 39(5) || Kopfondi dzīvnieku un augu slimībām un vides incidentiem || 65 % || No attiecināmajām izmaksām
 40(5) || Ienākumu stabilizācijas instruments || 65 % || No attiecināmajām izmaksām
   ||   ||   ||
   ||   ||   ||
   ||   ||   ||
* Izņēmuma gadījumos šos apjomus drīkst
palielināt, ņemot vērā īpašus apstākļus, kas jāpamato lauku attīstības
programmās.
II PIELIKUMS
Biofizikālie kritēriji, lai noteiktu robežas apgabaliem, kuros ir dabas
ierobežojumi
 KRITĒRIJS   || DEFINĪCIJA   || ROBEŽVĒRTĪBA
 KLIMATS ||   ||
 Zema temperatūra || Veģetācijas perioda ilgums (dienu skaits), proti, dienu skaits ar diennakts vidējo temperatūru > 5 °C (LGPt5) VAI || ≤ 180 dienas
 Veģetācijas perioda temperatūras un laika reizinājumu summa (grāddienas), ko nosaka, summējot diennakts vidējo temperatūru, kas > 5 °C || ≤ 1500 grāddienas
 Sausums || Attiecība starp gada nokrišņu daudzumu (P) un gada potenciālo evapotranspirāciju (PET) || P/PET ≤ 0,5
 KLIMATS UN AUGSNE
 Pārmērīgs augsnes mitrums || Dienu skaits, kurās ir sasniegta vai pārsniegta lauka mitrumietilpība || ³ 230 dienas
 AUGSNE
 Ierobežota augsnes drenētība || Platības, kuras ievērojamu laiku gadā ir zem ūdens || Ilgāk nekā 6 mēnešus pārmitras 80 cm dziļumā no virsas vai ilgāk nekā 11 mēnešus pārmitras 40 cm dziļumā no virsas VAI Augsnes ar sliktu vai ļoti sliktu drenētību VAI Gleja horizontam raksturīgs krāsojums 40 cm dziļumā no virsas
 Nelabvēlīgs mehāniskais sastāvs un akmeņainība || Māla, sanesu, smilšu, organisko vielu (svara %) un augsnes skeletu veidojošo (tilpuma %) frakciju relatīvais daudzums || ³ 15 % augsnes virskārtas apjoma veido augsnes skelets, ieskaitot akmens atsegumus, laukakmeņus, VAI
 Augsnes virskārtas struktūras klase ir smilts, vidējs smilšmāls, ko nosaka šādi: sanesas % + (2 x māls %) ≤ 30 %, VAI
 Augsnes virskārtas struktūras klase ir smags māls (³ 60 % māla) VAI
 Organiskā augsne (organiskā viela ≥ 30 %) vismaz 40 cm dziļumā VAI
 Augsnes virskārtas struktūras klase ir māls, mālsmilts, smilšmāls un tam piemīt izteikta briešanas un saraušanās spēja 100 cm dziļumā no augsnes virsas
 Sekls sakņošanās dziļums || Dziļums (cm) no augsnes virsas līdz viendabīgam cietajam iezim vai sacietējušam augsnes slānim || £ 30 cm
 Sliktas ķīmiskās īpašības || Augsnes virskārta satur sāļus, apmaiņas nātriju, tai ir pārmērīgs skābums || Sāļainums: ≥ 4 decisīmensi uz metru (dS/m) VAI
 Nātrija saturs: ≥ 6 apmaiņas nātrija procenti (ESP) VAI
 Augsnes skābums: pH £ 5 (ūdenī)
 RELJEFS
 Stāvas nogāzes || Augstuma izmaiņas attiecībā pret planimetrisko attālumu (%) || ³ 15 %
III PIELIKUMS
Orientējošs saraksts — pasākumi un darbības, kas ir īpaši svarīgas
8. pantā minētajām tematiskajām apakšprogrammām
Jaunie lauksaimnieki
Atbalsts uzņēmējdarbības sākšanai jaunajiem lauksaimniekiem, kuri pirmo
reizi dibina lauku saimniecību
Ieguldījumi materiālajos aktīvos
Zināšanu pārneses un informācijas pasākumi
Konsultāciju pakalpojumi, saimniecību pārvaldības un lauku saimniecību
atbalsta pakalpojumi
Sadarbība
Ieguldījumi nelauksaimnieciskajā darbībā
Mazās lauku saimniecības
Uzņēmējdarbības sākšanas atbalsts mazo saimniecību izveidei
Ieguldījumi materiālajos aktīvos
Lauksaimniecības un pārtikas produktu kvalitātes shēmas
Zināšanu pārneses un informācijas pasākumi
Konsultāciju pakalpojumi, saimniecību pārvaldības un lauku saimniecību
atbalsta pakalpojumi
Sadarbība
Ieguldījumi nelauksaimnieciskajā darbībā
Ražotāju grupu izveide
Leader
Kalnu apgabali
- Maksājumi
apgabaliem, kuros ir dabas vai citi specifiski ierobežojumi
- Agrovides darbības
- Sadarbība
- Ieguldījumi materiālajos aktīvos
- Lauku saimniecību un uzņēmumu attīstība
lauku apvidos
- Lauksaimniecības un pārtikas produktu
kvalitātes shēmas
- Agromežsaimniecības sistēmu ierīkošana
Pamatpakalpojumi un ciematu atjaunošana lauku apvidos
Zināšanu pārneses un informācijas pasākumi
Konsultāciju pakalpojumi, saimniecību pārvaldības un lauku saimniecību
atbalsta pakalpojumi
Ražotāju grupu izveide
Leader
Īsas piegādes ķēdes
Sadarbība
Ražotāju grupu izveide
Leader
Lauksaimniecības un pārtikas produktu kvalitātes shēmas
Pamatpakalpojumi un ciematu atjaunošana lauku apvidos
Ieguldījumi materiālajos aktīvos
Zināšanu pārneses un informācijas pasākumi
Konsultāciju pakalpojumi, saimniecību pārvaldības un lauku saimniecību
atbalsta pakalpojumi
IV PIELIKUMS
Lauku attīstības ex ante nosacījumi
1. ar
prioritātēm saistīti nosacījumi
 ES lauku attīstības prioritāte/ VSS tematiskais mērķis || Ex ante nosacījumi || Izpildes kritēriji
 Lauku attīstības prioritāte Nr. 1: veicināt zināšanu pārnesi un inovāciju lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un lauku apvidos   Tematiskais mērķis Nr. 1: stiprināt pētniecību, tehnoloģiju izstrādi un inovāciju || 1.1. Pētniecība un inovācija. Ir izstrādāta valsts un/vai reģionāla inovācijas stratēģija pārdomātai specializācijai saskaņā ar valsts reformu programmu, lai palielinātu privātā sektora pētniecības un inovāciju izdevumus, un tai piemīt labi funkcionējošas valsts vai reģionālas pētniecības un inovācijas sistēmas iezīmes[35].           1.2. Konsultāciju spējas. Pietiekamas konsultāciju spējas, lai nodrošinātu konsultācijas par regulatīvajām prasībām un visiem aspektiem, kas saistīti ar ilgtspējīgu saimniekošanu un klimata politiku lauksaimniecībā un mežsaimniecībā. || –  Ir izstrādāta valsts un/vai reģionāla inovācijas stratēģija pārdomātai specializācijai, kura: –     ir balstīta uz SVID analīzi, lai resursi tiktu vērsti uz nelielu skaitu pētniecības un inovācijas prioritāšu, –     izklāsta pasākumus, kas stimulē privātā sektora ieguldījumus pētniecībā un tehnoloģiju izstrādē, –     satur uzraudzības un izvērtēšanas sistēmu. –  Dalībvalsts ir pieņēmusi satvaru, kurā noteikti pētniecībai un izstrādei pieejamie budžeta resursi. –  Dalībvalsts ir pieņēmusi daudzgadu plānu budžeta plānošanai un prioritāšu noteikšanai ieguldījumiem, kas saistīti ar ES prioritātēm (ESFRI).   –  Programmā ir iekļauts popularizēšanas un konsultāciju sistēmu struktūras apraksts attiecīgajā ģeogrāfiskajā mērogā (valsts/reģions), ieskaitot to plānoto nozīmi pētniecības un izstrādes prioritātes jomā, kas apliecina 1.2. ex ante nosacījuma izpildi.
 Lauku attīstības prioritāte Nr. 2: uzlabot visu lauksaimniecības veidu konkurētspēju un veicināt lauku saimniecību dzīvotspēju   Tematiskais mērķis Nr. 3: paaugstināt mazo un vidējo uzņēmumu konkurētspēju   || 2.3.1. Uzņēmumu izveidošana. Ir veiktas konkrētas darbības, lai efektīvi īstenotu Mazās uzņēmējdarbības aktu un tā 2011. gada 23. februāra pārskatu[36], ieskaitot principu “Vispirms domāt par mazākajiem”.   || –  Konkrētās darbības ietver: –    pasākumus, lai uzņēmuma izveidošanai vajadzīgo laiku samazinātu līdz 3 darbdienām un izmaksas līdz EUR 100, –     pasākumi, lai laiku, kas vajadzīgs licenču un atļauju saņemšanai, lai uzsāktu un veiktu konkrētu uzņēmuma darbību, samazinātu līdz 3 mēnešiem, –    mehānisms, ar kuru sistemātiski novērtē tiesību aktu ietekmi uz MVU, izmantojot “MVU testu”, vienlaikus ņemot vērā uzņēmumu lieluma atšķirības, ja tas vajadzīgs.
 Lauku attīstības prioritāte Nr. 3: veicināt pārtikas aprites organizēšanu un riska pārvaldību lauksaimniecībā   Tematiskais mērķis Nr. 3: paaugstināt mazo un vidējo uzņēmumu konkurētspēju
 Lauku attīstības prioritāte Nr. 4: atjaunot, saglabāt un uzlabot no lauksaimniecības un mežsaimniecības atkarīgās ekosistēmas   Tematiskais mērķis Nr. 5: veicināt pielāgošanos klimata pārmaiņām, riska novēršanu un pārvaldību   Tematiskais mērķis Nr. 6: aizsargāt vidi un veicināt resursu efektīvu izmantošanu   || 4.1. Labi lauksaimniecības un vides apstākļi (LLVA). Valsts līmenī ir izveidoti labu lauksaimniecības un vides apstākļu standarti, kas minēti Regulas (ES) Nr. HR/xxxx VI sadaļas I nodaļā.   4.2. Mēslošanas un augu aizsardzības līdzekļu izmantošanas prasību minimums. Valsts līmenī ir noteikts mēslošanas un augu aizsardzības līdzekļu izmantošanas prasību minimums, kas minēts šīs regulas III sadaļas I nodaļas 29. pantā.   4.3. Citi attiecīgi valsts standarti. Ir noteikti attiecīgi obligātie standarti šīs regulas III sadaļas I nodaļas 29. panta piemērošanas vajadzībām.   4.4. Riska novēršana. Ir veikti valsts riska novērtējumi katastrofu pārvaldībai, ņemot vērā pielāgošanos klimata pārmaiņām[37].     || –   LLVA standarti ir noteikti valsts tiesību aktos un norādīti programmās.     –  Programmās ir norādīts mēslošanas un augu aizsardzības līdzekļu izmantošanas prasību minimums, kas minēts šīs regulas III sadaļas I nodaļas 29. pantā.   –  Programmās ir norādīti attiecīgie valsts standarti.   –  Ir izveidots valsts riska novērtējums, kurā: –     ietverts to procesu, metodikas, metožu un nesensitīvo datu apraksts, kas izmantoti valsts riska novērtēšanai, –     pieņemtas kvalitatīvas un kvantitatīvas riska novērtēšanas metodes, –    attiecīgā gadījumā ņemtas vērā klimata pārmaiņu pielāgošanās valsts stratēģijas.
 Lauku attīstības prioritāte Nr. 5: veicināt resursu efektīvu izmantošanu un atbalstīt pret klimata pārmaiņām noturīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni lauksaimniecības un pārtikas nozarē un mežsaimniecības nozarē   Tematiskais mērķis Nr. 4: atbalstīt pāreju uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni visās nozarēs   Tematiskais mērķis Nr. 5: veicināt pielāgošanos klimata pārmaiņām, riska novēršanu un pārvaldību   || 5.1. SEG emisijas. Atbilstība 6. panta 1. punktam Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Lēmumā Nr. 406/2009/EK par dalībvalstu pasākumiem siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanai, lai izpildītu Kopienas saistības siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanas jomā līdz 2020. gadam.   5.2. Energoefektivitāte. Valsts tiesību aktos ir transponēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīva 2006/32/EK par enerģijas galapatēriņa efektivitāti un energoefektivitātes pakalpojumiem[38].   5.3. Ūdens cena. Ir izstrādāta ūdens cenu politika, kas nodrošina dažādu ūdens lietotāju pienācīgu ieguldījumu ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanā, saskaņā ar 9. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvā 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā[39].         5.4. Atkritumu apsaimniekošanas plāni. Valsts tiesību aktos ir transponēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu[40], jo īpaši prasība par atkritumu apsaimniekošanas plānu izstrādi saskaņā ar minēto direktīvu.   5.5. Atjaunojamā enerģija. Valsts tiesību aktos ir transponēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK[41]. || –  Dalībvalsts ir iesniegusi Komisijai ziņojumu par 2013.−2020. gadam pieņemto valsts rīcībpolitiku un pasākumiem saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. pantu.     –  Dalībvalsts saskaņā ar Direktīvas 2006/32/EK 14. pantu ir iesniegusi Komisijai Energoefektivitātes rīcības plānu, ar kuru enerģijas taupīšanas mērķi ir iestrādāti konkrētos un saskanīgos pasākumos.   –  Dalībvalsts saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 9. panta 1. punktu ir ņēmusi vērā principu par ūdensapgādes pakalpojumu izmaksu atgūšanu, ieskaitot vides un resursu izmaksas. –  Dalībvalsts saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 5. pantu un III pielikumi ir veikusi ekonomisku analīzi attiecībā uz ūdensapgādes pakalpojumu apjomu, cenu un izmaksām un attiecīgo ieguldījumu aplēses. –  Dalībvalsts ir nodrošinājusi dažādu ūdens lietotāju sektoru ieguldījumu saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 9. panta 3. punktu.   –  Dalībvalsts ir nodrošinājusi, ka tās kompetentās iestādes saskaņā ar Direktīvas 2008/98/EK 1., 4., 13. un 16. pantu izstrādā vienu vai vairākus atkritumu apsaimniekošanas plānus, kas paredzēti minētās direktīvas 28. pantā.   –  Dalībvalsts ir pieņēmusi valsts rīcības plānu atjaunojamās enerģijas jomā saskaņā ar Direktīvas 2009/28/EK 4. pantu.
 Lauku attīstības prioritāte Nr. 6: veicināt sociālo iekļautību, nabadzības samazināšanu un ekonomisko attīstību lauku apvidos   Tematiskais mērķis Nr. 8: veicināt nodarbinātību un atbalstīt darbaspēka mobilitāti   Tematiskais mērķis Nr. 9: veicināt sociālo iekļautību un apkarot nabadzību || 6.1. Piekļuve ELFLA. Sniegt atbalstu attiecīgajām ieinteresētajām personām piekļuvei ELFLA.   6.2. Pašnodarbinātība, uzņēmējdarbība un uzņēmumu radīšana. Ir izveidota plaša un iekļaujoša stratēģija, lai sniegtu iekļaujošu atbalstu saskaņā ar Mazās uzņēmējdarbības aktu[42] un saskaņā ar Nodarbinātības pamatnostādnēm Nr. 7, tādējādi radot nosacījumus darbvietu izveidošanai.             6.3. NGA infrastruktūra (nākamās paaudzes piekļuves tīkli). Ir izstrādāti valsts NGA plāni, kuros ņemtas vērā reģionālas darbības, lai sasniegtu ES ātrdarbīga interneta pieejamības mērķus[43], galveno uzmanību pievēršot apvidiem, kuros tirgus neļauj nodrošināt atvērtu infrastruktūru par pieejamu cenu un pienācīgā kvalitātē.   || –      Attiecīgajām ieinteresētajām personām tiek sniegts atbalsts, lai iesniegtu projekta pieteikumus un īstenotu un vadītu izvēlētos projektus.   –  Dalībvalstīs ir izstrādāta plaša un iekļaujoša stratēģija, kurā ir ietverti: –    pasākumi, lai ievērojami samazinātu laiku un izmaksas, kas vajadzīgas uzņēmuma izveidošanai, saskaņā ar Mazās uzņēmējdarbības aktu, –     pasākumi, kas samazina licenču un atļauju saņemšanai vajadzīgo laiku, lai uzsāktu un veiktu konkrētu uzņēmuma darbību, saskaņā ar Mazās uzņēmējdarbības aktu, –     darbības, kas sasaista piemērotus uzņēmējdarbības attīstības pakalpojumus un finanšu pakalpojumus (piekļuvi kapitālam), ieskaitot labvēlīgākus nosacījumus grupām un apvidiem, kas ir nelabvēlīgā stāvoklī.     –  Ir izstrādāts valsts NGA plāns, kurā ietverti: –     regulāri atjaunināts infrastruktūras ieguldījumu plāns, apkopojot pieprasījumu un kartējot infrastruktūru un pakalpojumus, –    piemēroti ieguldījumu modeļi, kuri veicina konkurenci un nodrošina piekļuvi atvērtai, cenas ziņā pieejamai, kvalitatīvai un nākotnes prasībām atbilstošai infrastruktūrai un pakalpojumiem, –    pasākumi privāto ieguldījumu stimulēšanai.
2.
horizontālie nosacījumi, kas piemērojami vairākām prioritātēm
   || Horizontālais nosacījums Nr. 1. Dalībvalstu administratīvā efektivitāte. Ir izstrādāta stratēģija, kā stiprināt valsts administratīvo efektivitāti, arī ar valsts pārvaldes reformu[44].               Horizontālais nosacījums Nr. 2. Cilvēkresursu sadale. Struktūrās, kas atbildīgas par lauku attīstības programmām, ir pietiekamas spējas cilvēkresursu sadalei, mācību pārvaldībai un IT sistēmām.   Horizontālais nosacījums Nr. 3. Atlases kritēriji. Ir noteikta piemērota pieeja, ar ko nosaka principus attiecībā uz projektu atlases kritēriju noteikšanu un vietējo attīstību.   || –  Ir izstrādāta un patlaban tiek īstenota stratēģija dalībvalsts administratīvās efektivitātes stiprināšanai[45]; stratēģijā ir ietverta: –     juridisku, organizatorisku un/vai procedurālo reformas darbību analīze un stratēģiskā plānošana, –    kvalitātes vadības sistēmu izstrāde, –     integrētas darbības administratīvo procedūru vienkāršošanai un racionalizācijai, –     prasmju attīstība visos līmeņos, –     uzraudzības un novērtēšanas procedūru un instrumentu izstrāde.     –  Programmā ir iekļauts apraksts par cilvēkresursu sadali, mācību pārvaldību un IT sistēmām programmas vadošajās iestādēs, un tas pierāda 2. horizontālā ex ante nosacījuma izpildi.   –  Programmā ir iekļauts apraksts par pieeju, kas attiecas uz projektu atlases kritēriju noteikšanu un vietējo attīstību, un tas pierāda 3. horizontālā ex ante nosacījuma izpildi.
V PIELIKUMS
Orientējošs saraksts — pasākumi, kas saistīti ar vienu vai vairākām
Savienības lauku attīstības prioritātēm
Pasākumi, kas ir īpaši svarīgi vairākām Savienības
prioritātēm
16. pants — Konsultāciju pakalpojumi,
saimniecību pārvaldības un lauku saimniecību atbalsta pakalpojumi
18. pants — Ieguldījumi materiālajos
aktīvos
20. pants — Lauku saimniecību un
uzņēmējdarbības attīstība
36. pants — Sadarbība
42.–45. pants — LEADER
Pasākumi, kas ir īpaši svarīgi, lai veicinātu zināšanu
pārnesi un inovāciju lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un lauku apvidos
15. pants — Zināšanu pārneses un
informācijas pasākumi
27. pants — Ieguldījumi jaunās
mežsaimniecības tehnoloģijās un mežsaimniecības produktu pārstrādē un
tirdzniecībā
Pasākumi, kas ir īpaši svarīgi, lai uzlabotu visu
lauksaimniecības veidu konkurētspēju un veicinātu lauku saimniecību dzīvotspēju
17. pants — Lauksaimniecības un pārtikas
produktu kvalitātes shēmas
32.–33. pants — Maksājumi apgabaliem, kuros
ir dabas vai citi specifiski ierobežojumi
Pasākumi, kas ir īpaši svarīgi, lai veicinātu pārtikas
piegādes ķēdes organizēšanu un riska pārvaldību lauksaimniecībā
19. pants — Dabas katastrofās un
katastrofālos notikumos cietušā lauksaimniecības ražošanas potenciāla
atjaunošana un piemērotu profilaktisko pasākumu ieviešana
25. pants — Profilakse un atjaunošana pēc
bojājumiem, ko mežam nodarījuši meža ugunsgrēki, dabas katastrofas un
katastrofāli notikumi
28. pants — Ražotāju grupu izveide
34. pants — Dzīvnieku labturība
37. pants — Riska pārvaldība
38. pants — Ražas, dzīvnieku un augu
apdrošināšana
39. pants — Kopfondi dzīvnieku un augu
slimībām un vides incidentiem
40. pants —
Ienākumu stabilizācijas instruments
Pasākumi, kas ir īpaši svarīgi, lai atjaunotu,
saglabātu un uzlabotu no lauksaimniecības un mežsaimniecības atkarīgās
ekosistēmas
un
veicinātu resursu efektīvu izmantošanu un atbalstītu
pret klimata pārmaiņām noturīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju
līmeni lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības nozarē
22. pants — Ieguldījumi meža platību
paplašināšanā un mežu dzīvotspējas uzlabošanā
23. pants — Apmežošana un meža izveide
24. pants — Agromežsaimniecības sistēmu
ierīkošana
26. pants — Ieguldījumi meža ekosistēmu
noturības un ekoloģiskās vērtības uzlabošanai
29. pants — Agrovide un klimats
30. pants — Bioloģiskā lauksaimniecība
31. pants — Natura 2000 un Ūdens
pamatdirektīvas maksājumi
35. pants — Meža vides un klimata
pakalpojumi un meža saglabāšana
Pasākumi, kas ir īpaši svarīgi, lai veicinātu sociālo
iekļautību, nabadzības samazināšanu un ekonomisko attīstību lauku apvidos
21. pants — Pamatpakalpojumi un ciematu
atjaunošana lauku apvidos
42.–45. pants — LEADER
TIESĪBU AKTA FINANŠU
PĀRSKATS

1.
PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
1.1.
Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums

-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido noteikumus par
lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar
kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām;
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido lauksaimniecības produktu
tirgu kopīgu organizāciju (Regula par vienotu TKO);
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas
Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA);
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kopējās lauksaimniecības politikas
finansējumu, pārvaldību un pārraudzību;
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK)
Nr. 73/2009 attiecībā uz lauksaimniekiem paredzētu tiešo maksājumu
piemērošanu 2013. gadā;
-        Priekšlikums
Padomes regulai par konkrēta atbalsta un kompensāciju noteikšanas pasākumiem
attiecībā uz lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju;
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK)
Nr. 1234/2007 attiecībā uz vienotā maksājuma shēmu un atbalstu vīnogulāju
audzētājiem.

1.2.
Attiecīgās politikas jomas ABM/ABB struktūrā[46]

Politikas
joma: 2. izdevumu kategorijas 05. sadaļa

1.3.
Priekšlikuma/iniciatīvas būtība (KLP tiesiskais
regulējums pēc 2013. gada)

x Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma
projektu/sagatavošanas darbību[47]

x Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz esošas darbības pagarināšanu
x Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz darbību, kas pārveidota jaunā darbībā

1.4.
Mērķi
1.4.1.
Komisijas daudzgadu stratēģiskie mērķi, kurus
plānots sasniegt ar priekšlikumu/iniciatīvu

Lai
veicinātu resursu efektīvu izmantošanu nolūkā panākt pārdomātu, ilgtspējīgu un
iekļaujošu ES lauksaimniecības un lauku attīstības izaugsmi saskaņā ar
stratēģiju “Eiropa 2020”, KLP mērķi ir:
-
ekonomiski dzīvotspējīga pārtikas ražošana;
-
ilgtspējīga dabas resursu apsaimniekošana un klimata politika;
-
līdzsvarota teritoriālā attīstība.

1.4.2.
Konkrētie mērķi un attiecīgās ABM/ABB darbības

05. politikas jomas konkrētie mērķi
Konkrētais mērķis Nr. 1
Nodrošināt
vides sabiedriskos labumus
Konkrētais mērķis Nr. 2
Kompensēt
ražošanas grūtības apgabalos ar īpašiem dabas ierobežojumiem
Konkrētais mērķis Nr. 3
Veikt
klimata pārmaiņu seku mazināšanas un pielāgošanās pasākumus
Konkrētais mērķis Nr. 4
Pārvaldīt
ES budžetu (KLP) saskaņā ar augstiem finanšu pārvaldības standartiem
05 02. ABB “Intervence lauksaimniecības tirgos” konkrētais
mērķis
Konkrētais mērķis Nr. 5
Uzlabot
lauksaimniecības konkurētspēju un palielināt tās vērtības daļu pārtikas apritē
05 03. ABB “Tiešie atbalsti” konkrētais mērķis
Konkrētais mērķis Nr. 6
Papildināt
lauku saimniecību ienākumus un mazināt lauku saimniecību ienākumu svārstības
05 04. ABB “Lauku attīstība” konkrētie mērķi
Konkrētais mērķis Nr. 7
Ar
inovāciju veicināt “zaļo izaugsmi”
Konkrētais mērķis Nr. 8
Atbalstīt
nodarbinātību laukos un saglabāt lauku apvidu sociālo struktūru
Konkrētais mērķis Nr. 9
Uzlabot
lauku ekonomiku un veicināt tās dažādošanu
Konkrētais mērķis Nr. 10
Pieļaut
saimniekošanas sistēmu strukturālo daudzveidību

1.4.3.
Paredzamie rezultāti un ietekme

Šajā
posmā kvantitatīvus mērķus attiecībā uz ietekmes rādītājiem nospraust nav
iespējams. Lai gan politikai var noteikt konkrētu virzienu, rezultāti ekonomikas,
vides un sociālajā jomā, kurus mēra ar šādiem rādītājiem, galu galā būs
atkarīgi arī no vairāku ārējo faktoru ietekmes, kuri, kā rāda nesena pieredze,
ir kļuvuši nozīmīgi un neparedzami. Patlaban tiek veikta sīkāka analīze, kas
jāpabeidz, pirms sākas periods pēc 2013. gada.
Attiecībā
uz tiešajiem maksājumiem dalībvalstīm zināmā mērā tiks dota iespēja lemt par
dažu tiešo maksājumu shēmu komponentu īstenošanu.
Par
lauku attīstību runājot, jānorāda, ka paredzamie rezultāti un ietekme būs
atkarīgi no lauku attīstības programmām, kuras dalībvalstis iesniegs Komisijai.
Dalībvalstīm tiks prasīts savās programmās noteikt mērķvērtības.

1.4.4.
Rezultātu un ietekmes rādītāji

Priekšlikumos
ir paredzēts izveidot kopēju uzraudzības un novērtēšanas sistēmu, lai izmērītu
kopējās lauksaimniecības politikas darbības rezultātus. Minētajā sistēmā
iekļaujami visi instrumenti, kas saistīti ar KLP un jo īpaši ar tiešo
maksājumu, tirgus pasākumu, lauku attīstības pasākumu un savstarpējās
atbilstības piemērošanas uzraudzību un novērtēšanu.
Šo
KLP pasākumu ietekmi mērīs attiecībā pret šādiem mērķiem:
a)       ekonomiski dzīvotspējīga pārtikas ražošana,
galveno uzmanību pievēršot lauksaimniecības ienākumiem, lauksaimniecības
ražīgumam un cenu stabilitātei;
b)       ilgtspējīga dabas resursu apsaimniekošana
un klimata politika, galveno uzmanību pievēršot siltumnīcefekta gāzu emisijām,
bioloģiskajai daudzveidībai, augsnei un ūdenim;
c)       līdzsvarota teritoriālā attīstība, galveno
uzmanību pievēršot nodarbinātībai laukos, izaugsmei un nabadzībai lauku apvidos.
Komisija
ar īstenošanas aktiem noteiks speciālu rādītāju kopumu katram mērķim un jomai.
Turklāt
attiecībā uz lauku attīstību ir ierosināta nostiprināta kopēja uzraudzības un
novērtēšanas sistēma. Minētās sistēmas mērķi ir a) pierādīt lauku attīstības
politikas progresu un sasniegumus un novērtēt lauku attīstības politikas
pasākumu ietekmi, lietderīgumu, efektivitāti un nozīmību, b) palīdzēt
mērķtiecīgāk atbalstīt lauku attīstību un c) atbalstīt kopīgu mācīšanās procesu
saistībā ar uzraudzību un novērtēšanu. Komisija ar īstenošanas aktiem sagatavos
sarakstu ar kopējiem rādītājiem, kuri saistīti ar politikas prioritātēm.

1.5.
Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums
1.5.1.
Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzības

Lai
sasniegtu KLP daudzgadu stratēģiskos mērķus, ar kuriem stratēģiju
“Eiropa 2020” īstenos Eiropas lauku apgabalos, un izpildītu attiecīgās
Līguma prasības, priekšlikumu mērķis ir izveidot kopējās lauksaimniecības
politikas tiesisko regulējumu laikposmam pēc 2013. gada.

1.5.2.
ES iesaistīšanās pievienotā vērtība

Nākotnes
KLP nebūs tikai politika, kura gādā par mazu, lai gan ļoti būtisku ES
tautsaimniecības daļu, bet gan politika, kura ir stratēģiski svarīga pārtikas
nodrošinājuma, vides un teritoriālā līdzsvara ziņā. Tādējādi KLP, kas ir
patiesi vienota politika, visefektīvāk izmantos ierobežotos budžeta līdzekļus,
lai uzturētu ilgtspējīgu lauksaimniecību visā ES, pievēršoties svarīgiem
pārrobežu jautājumiem, tādiem kā klimata pārmaiņas, un stiprinot dalībvalstu
savstarpējo solidaritāti.
Kā
norādīts Komisijas paziņojumā “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020””[48], KLP ir patiesa Eiropas
politika. 27 atsevišķu lauksaimniecības politiku un budžetu vietā dalībvalstis
apvieno resursus, lai ar vienu Eiropas budžetu īstenotu vienotu Eiropas
politiku. Tas, protams, nozīmē, ka KLP ir atvēlēta ievērojama daļa no ES
budžeta. Tomēr šī pieeja ir efektīvāka un ekonomiskāka nekā nekoordinēta valstu
pieeja.

1.5.3.
Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās
atziņas

Pamatojoties
uz pašreizējā politiskā regulējuma attīstību, ir veiktas plašas apspriešanās ar
ieinteresētajām aprindām, kā arī nākotnes uzdevumu un vajadzību analīze,
visaptverošs ietekmes novērtējums. Sīkākas ziņas atrodamas ietekmes novērtējumā
un paskaidrojuma rakstā, kas pievienoti tiesību aktu priekšlikumiem.

1.5.4.
Saderība un iespējamā sinerģija ar citiem
attiecīgajiem instrumentiem

Tiesību
aktu priekšlikumi, uz kuriem attiecas šis finanšu pārskats, būtu jāaplūko
plašākā kontekstā ar vienotās pamatregulas priekšlikumu, kurā noteikti kopēji
noteikumi par stratēģiskajiem pamatfondiem (ELFLA, ERAF, ESF, Kohēzijas fonds
un EJZF). Minētā pamatregula būtiski palīdzēs mazināt administratīvo slogu,
efektīvākā veidā tērēt ES līdzekļus un praksē ieviest vienkāršošanu. Tādējādi
tiek stiprināta arī jaunā ideja par vienotu stratēģisko satvaru visiem šiem fondiem
un gaidāmajiem partnerības līgumiem, kuri arī attieksies uz šiem fondiem.
Vienotais
stratēģiskais satvars, kas tiks izveidots, iestrādās stratēģijas
“Eiropa 2020” mērķus un prioritātes ELFLA prioritātēs, kā arī ERAF, ESF,
Kohēzijas fonda un EJZF prioritātēs, un tas nodrošinās šo fondu integrētu
izmantošanu kopīgu mērķu sasniegšanai.
Turklāt
vienotajā stratēģiskajā satvarā tiks noteikti mehānismi darba koordinēšanai ar
citām attiecīgajām Savienības politikas jomām un instrumentiem.
Turklāt
attiecībā uz KLP būtisku sinerģiju un vienkāršošanu panāks, saskaņojot un
salāgojot KLP pirmā pīlāra (ELGF) un otrā pīlāra (ELFLA) pārvaldības un
kontroles noteikumus. Ciešā saikne starp ELGF un ELFLA būtu jāsaglabā, un būtu
jāuztur dalībvalstīs jau izveidotās struktūras.

1.6.
Ilgums un finansiālā ietekme

x Ierobežota ilguma priekšlikums/iniciatīva
(tiešo maksājumu shēmu, lauku attīstības un pārejas regulu projekti)
–
x   Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks: no
01.01.2014. līdz 31.12.2020.
–
x   Finansiālā ietekme nākamās daudzgadu finanšu
shēmas periodā. Attiecībā uz lauku attīstību ietekme uz maksājumiem līdz
2023. gadam.
x Beztermiņa priekšlikums/iniciatīva (regulas
par vienotu TKO un horizontālās regulas projekti)
–      Īstenošana no 2014. gada.

1.7.
Paredzētie pārvaldības veidi[49]

x Komisijas īstenota centralizēta tieša
pārvaldība
¨ Centralizēta netieša pārvaldība, izpildes uzdevumus deleģējot:
–      ¨  izpildaģentūrām
–      ¨  Kopienu
izveidotām struktūrām[50]

–      ¨  valstu publiskā
sektora struktūrām vai struktūrām, kas veic valsts pārvaldes uzdevumus
–
¨  personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas darbības saskaņā
ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļu un kuras ir noteiktas
attiecīgā pamataktā Finanšu regulas 49. panta nozīmē
x Dalīta pārvaldība kopā ar dalībvalstīm
¨ Decentralizēta pārvaldība kopā ar trešām valstīm
¨ Pārvaldība kopā ar
starptautiskām organizācijām (precizēt)
Piezīmes
Nav paredzētas
būtiskas izmaiņas salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju, t. i., lielāko
daļu izdevumu, uz kuriem attiecas KLP reformas tiesību aktu priekšlikumi,
pārvaldīs kopā ar dalībvalstīm. Tomēr ļoti niecīga daļa arī turpmāk paliks
Komisijas īstenotā centralizētā tiešā pārvaldībā.

2.
PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.
Uzraudzības un ziņošanas noteikumi

Par
KLP uzraudzību un novērtēšanu Komisija reizi 4 gados sniegs ziņojumu Eiropas
Parlamentam un Padomei, un pirmais ziņojums ir jāsniedz ne vēlāk kā
2017. gada beigās.
To
papildina konkrēti noteikumi visās KLP jomās un dažādas visaptverošas ziņošanas
un paziņošanas prasības, kas jāprecizē īstenošanas noteikumos.
Attiecībā
uz lauku attīstību ir paredzēti arī noteikumi par programmu uzraudzību, kuri
tiks saskaņoti ar citu fondu noteikumiem, un tie tiks saistīti ar ex ante,
pastāvīgajiem un ex post novērtējumiem.

2.2.
Pārvaldības un kontroles sistēma
2.2.1.
Apzinātie riski

Vairāk
nekā septiņi miljoni saņēmēju saņem KLP atbalstu no daudzām dažādām atbalsta
shēmām, kurām katrai ir detalizēti un dažreiz sarežģīti atbilstības kritēriji.
Kļūdu
īpatsvara samazināšanos kopējās lauksaimniecības politikas jomā jau var
uzskatīt par tendenci. Tā pavisam nesen kļūdu īpatsvars, kas bija tuvu
2 %, apstiprināja iepriekšējo gadu kopumā pozitīvo novērtējumu. Ir
iecerēts turpināt centienus, lai panāktu kļūdu īpatsvaru, kas ir zemāks par
2 %.

2.2.2.
Paredzētās kontroles metodes

Tiesību
aktu priekšlikumu kopumā, jo īpaši priekšlikumā regulai par kopējās
lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību, ir paredzēts
saglabāt un nostiprināt pašreizējo sistēmu, kura izveidota ar Regulu (EK)
Nr. 1290/2005. Tajā paredzēts dalībvalstu līmenī izveidot obligātu administratīvo
struktūru, kuras centrā atrastos maksājumu aģentūras, kas atbild par galīgo
saņēmēju kontrolēm saskaņā ar 2.3. punktā izklāstītajiem principiem. Katru
gadu katras maksājumu aģentūras vadītājam ir jāiesniedz ticamības
apliecinājums, kurš attiecas uz grāmatojumu pilnīgumu, pareizību un ticamību,
iekšējo kontroles sistēmu pareizu darbību un veikto darījumu likumību un
pareizību. Neatkarīgai revīzijas struktūrai ir jāsniedz atzinums par visiem
šiem elementiem.
Komisija
turpinās veikt lauksaimniecības izdevumu revīziju, izmantojot uz risku balstītu
pieeju, lai nodrošinātu to, ka tās revīzijas ir vērstas uz visaugstākā riska
jomām. Ja šajās revīzijās atklāsies, ka izdevumi ir radušies, pārkāpjot
Savienības noteikumus, tā izslēgs attiecīgās summas no Savienības finansējuma
saskaņā ar atbilstības noskaidrošanas sistēmu.
Attiecībā
uz kontroles izmaksām sīka analīze ir sniegta tiesību aktu priekšlikumiem
pievienotā ietekmes novērtējuma 8. pielikumā.

2.3.
Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas pasākumi

Tiesību
aktu priekšlikumu kopumā, jo īpaši priekšlikumā regulai par kopējās
lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību, ir paredzēts
saglabāt un nostiprināt pašreizējo sīki izstrādāto kontroles un sankciju
sistēmu, kura jāpiemēro maksājumu aģentūrām un kurā ir kopīgi pamatelementi un
īpaši noteikumi, kas pielāgoti katra atbalsta režīma specifikai. Parasti
sistēmās ir paredzētas plašas administratīvas kontroles, kas aptver 100 %
atbalsta pieteikumu, kontrolpārbaudes ar citām datubāzēm, ja tādas tiek uzskatītas
par piemērotām, kā arī neliela darījumu skaita pārbaudes uz vietas pirms
maksājumu veikšanas atkarībā no tā, kāds risks saistīts ar attiecīgo režīmu. Ja
šajās pārbaudēs uz vietas tiek atklāts liels skaits pārkāpumu, jāveic papildu
pārbaudes. Šajā sakarībā pati svarīgākā sistēma ir integrētā administrācijas un
kontroles sistēma (IAKS), kas 2010. finanšu gadā aptvēra aptuveni
80 % no ELGF un ELFLA kopējiem izdevumiem. Komisija būs pilnvarota atļaut
dalībvalstīm, kurās ir pareizi funkcionējoša kontroles sistēma un mazs kļūdu
īpatsvars, samazināt pārbaužu uz vietas skaitu.
Tiesību
aktu paketē paredzēts arī tas, ka dalībvalstīm jānovērš, jāatklāj un jālabo
pārkāpumi un krāpšanas gadījumi, jāuzliek faktiski, atturoši un samērīgi sodi,
kas paredzēti Savienības vai valsts tiesību aktos, un jāatgūst visi nelikumīgie
maksājumi un procenti. Sistēma ietver pārkāpumu gadījumu automātisku
noskaidrošanas mehānismu, kurš paredz, ka tad, ja līdzekļi netiek atgūti četros
gados pēc atgūšanas pieprasījuma vai astoņos gados, ja uzsākts tiesas process,
neatgūtās summas sedz attiecīgā dalībvalstis. Šis mehānisms būs spēcīgs stimuls
dalībvalstīm pēc iespējas ātrāk atgūt nelikumīgos maksājumus.

3.
PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME

Šajā finanšu pārskatā norādītās summas ir
izteiktas faktiskajās cenās un saistībās.
Papildus pārmaiņām, kas izriet no tiesību aktu
priekšlikumiem un norādītas turpmākajās tabulās, tiesību aktu priekšlikumi
radīs arī citas pārmaiņas, kam nav finansiālas ietekmes.
Patlaban nav iespējams izslēgt iespēju, ka kādā no
gadiem 2014.–2020. gada periodā būs jāpiemēro finanšu disciplīna. Tomēr
tas nebūs atkarīgs no reformas priekšlikumiem kā tādiem, bet gan no citiem
faktoriem, tādiem kā tiešā atbalsta izpilde vai lauksaimniecības tirgu attīstība
nākotnē.
Attiecībā uz tiešajiem atbalstiem jānorāda, ka
paplašinātais neto maksimālais apjoms 2014. gadam (2013. kalendārajam
gadam), kas iekļauts priekšlikumā par pārejas pasākumiem, ir lielāks nekā
tiešajiem atbalstiem atvēlētās summas, kas norādītas pievienotajās tabulās. Šīs
paplašināšanas mērķis ir nodrošināt pašreizējo tiesību aktu piemērošanas
nepārtrauktību saskaņā ar scenāriju, kurā visi citi elementi paliek nemainīgi,
neskarot iespējamo vajadzību piemērot finanšu disciplīnas mehānismu.
Reformas priekšlikumos iekļauti noteikumi, kas dod
dalībvalstīm zināmu elastību attiecībā uz tiešā atbalsta sadali lauku
attīstībai. Ja dalībvalstis nolems izmantot šo elastību, tas uz konkrētām
summām atstās finansiālas sekas, kuras šobrīd nav iespējams kvantificēt.
Šajā finanšu pārskatā nav ņemta vērā krīzes
rezerves iespējamā izmantošana. Jāuzsver, ka summas, kas izmantotas ar tirgu
saistīto izdevumu noteikšanai, ir balstītas uz pieņēmumu, ka valsts intervences
iepirkumi un citi pasākumi, kas saistīti ar krīzes situācijām kādā nozarē,
nebūs vajadzīgi.

3.1.
Attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas

1. tabula. Summas, kas KLP
paredzētas daudzgadu finanšu shēmas priekšlikumos un KLP reformas
priekšlikumos, ieskaitot papildinošās summas
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 Budžeta gads || 2013 || 2013 (koriģēts) (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Daudzgadu finanšu shēmā (DFS) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 2. izdevumu kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Tiešie atbalsti un ar tirgu saistīti izdevumi (2) (3) (4) || 44 939 || 45 304 || 44 830 || 45 054 || 45 299 || 45 519 || 45 508 || 45 497 || 45 485 || 317 193
 Paredzamie piešķirtie ieņēmumi || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 4 704
 1. pīlārs. Tiešie atbalsti un ar tirgu saistīti izdevumi (ar piešķirtajiem ieņēmumiem) || 45 611 || 45 976 || 45 502 || 45 726 || 45 971 || 46 191 || 46 180 || 46 169 || 46 157 || 321 897
 2. pīlārs. Lauku attīstība (4) || 14 817 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 101 157
 Kopā || 60 428 || 60 428 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
    1. izdevumu kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Vienots stratēģiskais satvars: lauksaimniecības pētniecība un inovācija || N.A. || N.A. || 682 || 696 || 710 || 724 || 738 || 753 || 768 || 5 072
 Vistrūcīgākās personas || N.A. || N.A. || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
 Kopā || N.A. || N.A. || 1 061 || 1 082 || 1 104 || 1 126 || 1 149 || 1 172 || 1 195 || 7 889
    3. izdevumu kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Pārtikas nekaitīgums || N.A. || N.A. || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 2 450
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ārpus DFS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
    Rezerve krīzes situācijām lauksaimniecībā || N.A. || N.A. || 531 || 541 || 552 || 563 || 574 || 586 || 598 || 3 945
    Eiropas Globalizācijas fonds (EGF) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 No tā lauksaimniecībai pieejamā maksimālā summa (5) || N.A. || N.A. || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — Komisijas priekšlikumi (DFS + ārpus DSF) + piešķirtie ieņēmumi || 60 428 || 60 428 || 62 274 || 62 537 || 62  823 || 63 084 || 63 114 || 63 146 || 63 177 || 440 156
 KOPĀ — DFS priekšlikumi (t. i., izņemot rezervi un EGF) + piešķirtie ieņēmumi || 60 428 || 60 428 || 61 364 || 61 609 || 61 877 || 62 119 || 62 130 || 62 141 || 62 153 || 433 393
Piezīmes
(1)           Ņemot vērā leģislatīvās pārmaiņas, par
kurām jau panākta vienošanās, t. i., brīvprātīgo modulāciju Apvienotajai
Karalistei un 136. panta “neiztērētās summas”, ko pārtrauks piemērot
2013. gada beigās.
(2)           Summas attiecas uz
pirmajam pīlāram ierosināto gada maksimālo apjomu. Tomēr jānorāda arī tas, ka
negatīvos izdevumus ir ierosināts pārvietot no grāmatojumu noskaidrošanas
(patlaban budžeta pozīcija 05 07 01 06) uz piešķirtajiem ieņēmumiem (pozīcija
67 03). Sīkākas ziņas skatīt paredzamo ieņēmumu tabulā nākamajā lappusē.
(3)           Skaitļi par 2013. gadu ietver
summas par veterinārajiem un fitosanitārajiem pasākumiem, kā arī tirgus
pasākumus zivsaimniecības nozarē.
(4)           Tabulā norādītās
summas ir saskaņā ar summām, kas norādītas Komisijas paziņojumā “Budžets
stratēģijai “Eiropa 2020”” (COM(2011) 500 galīgā redakcija, 2011. gada
29. jūnijs). Tomēr vēl atlicis nolemt, vai DFS atspoguļos ierosināto
pārvietojumu, proti, vienai dalībvalstij valsts kokvilnas nozares
pārstrukturēšanas programmai atvēlētos līdzekļus no 2014. gada pārvietot
uz lauku attīstību, tas nozīmētu arī ELGF maksimālā apjoma un 2. pīlāra
summas korekciju (4 milj. EUR gadā). Turpmākajās iedaļās dotajās tabulās
summas ir pārvietotas, neatkarīgi no tā, vai tās ir atspoguļotas DFS.
(5)           Saskaņā ar
Komisijas paziņojumu “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020”” (COM(2011) 500 galīgā
redakcija) no Eiropas Globalizācijas fonda būs pieejama kopējā summa līdz
2,5 miljardiem euro 2011. gada cenās, lai sniegtu papildu atbalstu
lauksaimniekiem, kuri cieš no globalizācijas ietekmes. Iepriekšējā tabulā sadalījums
pa gadiem faktiskajās cenās ir tikai orientējošs. Priekšlikumā par
Iestāžu nolīgumu starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju par sadarbību
budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (COM(2011)403 galīgā
redakcija, 2011. gada 29. jūnijs) ir noteikts, ka EGF kopējā
maksimālā summa gadā ir 429 miljoni euro 2011. gada cenās.

3.2.
Paredzamā ietekme uz izdevumiem
3.2.1.
Paredzamās ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums

2. tabula. 05. politikas jomas
paredzamie ieņēmumi un izdevumi 2. izdevumu kategorijā
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 Budžeta gads || 2013 || 2013 (koriģēts) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
 IEŅĒMUMI ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 Cukura ražošanas nodeva (pašu resursi) || 123 || 123 || 123 || 123 ||   ||   ||   ||   ||   || 246
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 Piešķirtie ieņēmumi || 672 || 672 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 187
   no tiem: ex 05 07 01 06 Grāmatojumu noskaidrošana || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kopā || 795 || 795 || 864 || 864 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 433
 IZDEVUMI ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 Tirgi (1) || 3 311 || 3 311 || 2 622 || 2 641 || 2 670 || 2 699 || 2 722 || 2 710 || 2 699 || 18 764
 05 03 Tiešie atbalsti (pirms ierobežošanas) (2) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 43 081 || 43 297 || 43 488 || 43 454 || 43 454 || 43 454 || 303 105
 05 03 Tiešie atbalsti (pēc ierobežošanas) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 42 917 || 43 125 || 43 303 || 43 269 || 43 269 || 43 269 || 302 027
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 04 Lauku attīstība (pirms ierobežošanas) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 101 185
 05 04 Lauku attīstība (pēc ierobežošanas) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 619 || 14 627 || 14 640 || 14 641 || 14 641 || 14 641 || 102 263
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 07 01 06 Grāmatojumu noskaidrošana || -69 || -69 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 Kopā || 60 229 || 60 229 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
 NETO BUDŽETS pēc piešķirto ieņēmumu atvilkšanas ||   ||   || 59 212 || 59 436 || 59 682 || 59 901 || 59 890 || 59 879 || 59 867 || 417 867
Piezīmes
(1)           Sākotnējās aplēses
2013. gadam pamatojas uz 2012. gada budžeta projektu, un tajās ņemti
vērā juridiski pielāgojumi, par kuriem jau panākta vienošanās attiecībā uz
2013. gadu (piemēram, noteikts atbalsta maksimālais apjoms vīna nozarē,
atcelta piemaksa par cietes kartupeļiem, sauso lopbarību), kā arī dažas
paredzētās izmaiņas. Aplēsēs par visiem gadiem pieņemts, ka nebūs vajadzīgs
papildu finansējums atbalsta pasākumiem tirgus traucējumu vai krīžu dēļ.
(2)           2013. gada
summā ietvertas aplēses par vīnogulāju izaršanai 2012. gadā vajadzīgo
summu.
3. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz ieņēmumiem un KLP izdevumiem (pa
budžeta nodaļām)
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 Budžeta gads || 2013 || 2013 (koriģēts) ||   || KOPĀ 2014−2020
   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
 IEŅĒMUMI ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 Cukura ražošanas nodeva (pašu resursi) || 123 || 123 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 Piešķirtie ieņēmumi || 672 || 672 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
   no tiem: ex 05 07 01 06 Grāmatojumu noskaidrošana || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kopā || 795 || 795 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 IZDEVUMI ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 Tirgi (1) || 3 311 || 3 311 || -689 || -670 || -641 || -612 || -589 || -601 || -612 || -4 413
 05 03 Tiešie atbalsti (pirms ierobežošanas) (2) || 42 170 || 42 535 || -460 || -492 || -534 || -577 || -617 || -617 || -617 || -3 913
 05 03 Tiešie atbalsti — paredzamais ierobežošanas rezultāts, kas jāpārvieto uz lauku attīstības budžetu ||   ||   || 0 || -164 || -172 || -185 || -186 || -186 || -186 || -1 078
 05 04 Lauku attīstība (pirms ierobežošanas) || 14 817 || 14 451 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 28
 05 04 Lauku attīstība — paredzamais ierobežošanas rezultāts, kas jāpārvieto uz lauku attīstības budžetu ||   ||   || 0 || 164 || 172 || 185 || 186 || 186 || 186 || 1 078
 05 07 01 06 Grāmatojumu noskaidrošana || -69 || -69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kopā || 60 229 || 60 229 || -1 076 || -1 089 || -1 102 || -1 115 || -1 133 || -1 144 || -1 156 || -7 815
 NETO BUDŽETS pēc piešķirto ieņēmumu atvilkšanas ||   ||   || -1 145 || -1 158 || -1 171 || -1 184 || -1 202 || -1 213 || -1 225 || -8 298
Piezīmes
(1)           Sākotnējās aplēses
2013. gadam pamatojas uz 2012. gada budžeta projektu, un tajās ņemti
vērā juridiski pielāgojumi, par kuriem jau panākta vienošanās attiecībā uz
2013. gadu (piemēram, noteikts atbalsta maksimālais apjoms vīna nozarē,
atcelta piemaksa par cietes kartupeļiem, sauso lopbarību), kā arī dažas
paredzētās izmaiņas. Aplēsēs par visiem gadiem pieņemts, ka nebūs vajadzīgs
papildu finansējums atbalsta pasākumiem tirgus traucējumu vai krīžu dēļ.
(2)           2013. gada
summā ietvertas aplēses par vīnogulāju izaršanai 2012. gadā vajadzīgo
summu.
4. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz KLP izdevumiem, kas saistīti ar
tirgu
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   || Juridiskais pamats || Paredzamās vajadzības || Izmaiņas salīdzinājumā ar 2013. gadu ||
   ||   ||   || 2013 (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
 Ārkārtas pasākumi: juridiskā pamata darbības jomas racionalizācija un paplašināšana ||   || 154., 155., 156. pants || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Cieto kviešu un sorgo intervences pasākumu atcelšana ||   || Bij. 10. pants || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Pārtikas programmas vistrūcīgākajām personām || (2) || Bij. Reg. 1234/2007 27. pants || 500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -3 500,0
 Privātā uzglabāšana (linšķiedra) ||   || 16. pants || N.A. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || Pm
 Atbalsts par kokvilnu — pārstrukturēšana || (3) || Bij. Reg. 637/2008 5. pants || 10,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -28,0
 Atbalsts augļu un dārzeņu ražotāju grupām darbības uzsākšanai ||   || Bij. 117. pants || 30,0 || 0,0 || 0,0 || 0.0 || -15,0 || -15,0 || -30,0 || -30,0 || -90,0
 Programma skolu apgādei ar augļiem ||   || 21. pants || 90,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 420,0
 Apiņu nozares ražotāju organizāciju atbalsta atcelšana ||   || Bij. 111. pants || 2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -15,9
 Sausā vājpiena fakultatīva privātā uzglabāšana ||   || 16. pants || N.A. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Atcelts atbalsts par vājpiena un sausā vājpiena izmantošanu lopbarībā, kazeīnu un kazeīna izmantošanu ||   || Bij. 101., 102. pants || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Sviesta fakultatīva privātā uzglabāšana || (4) || 16. pants || 14,0 || [-1,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-85,0]
 Atcelta veicināšanas nodeva piena nozarē ||   || Bij. 309. pants || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 KOPĀ 05 02 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformas priekšlikumu neto ietekme (5) ||   ||   ||   || -446,3 || -446,3 || -446,3 || -461,3 || -461,3 || -476,3 || -476,3 || -3 213,9
Piezīmes
(1)           2013. gada vajadzības ir
aplēstas, pamatojoties uz Komisijas 2012. gada budžeta projektu, izņemot
a) augļu un dārzeņu nozari, kuras vajadzības balstās uz attiecīgā reformas
priekšlikuma finanšu pārskatu, un b) tās juridiskās izmaiņas, par kurām jau
panākta vienošanās.
(2)           2013. gada
summa atbilst Komisijas priekšlikumam COM(2010) 486. No 2014. gada
pasākumu finansēs 1. izdevumu kategorijā.
(3)                           Līdzekļi, kas
atvēlēti kokvilnas nozares pārstrukturēšanas programmai Grieķijā (4 milj.
EUR gadā), no 2014. gada tiks pārvietoti uz lauku attīstību. Spānijai
atvēlētie līdzekļi (6,1 milj. EUR gadā) no 2018. gada tiks pārvietoti
uz vienotā maksājuma shēmu (jau nolemts).
(4)           Paredzamā
ietekme pasākuma nepiemērošanas gadījumā.
(5)                           Papildus
izdevumiem 05 02. un 05 03. nodaļā paredzams, ka tiešos
izdevumus 05 01., 05 07. un 05 08. nodaļā finansēs ar ELGF piešķirtajiem
ieņēmumiem.
5. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz tiešajiem atbalstiem
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   || Juridiskais pamats || Paredzamās vajadzības || Izmaiņas salīdzinājumā ar 2013. gadu ||
   ||   || 2013 (1) || 2013 (koriģēts) (2) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Tiešie atbalsti ||   ||   || 42 169,9 || 42 535,4 || 341,0 || 381,1 || 589,6 || 768,0 || 733,2 || 733,2 || 733,2 || 4 279,3
 - Jau nolemtās izmaiņas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Pakāpeniska ieviešana ES-12 ||   ||   ||   ||   || 875,0 || 1 133,9 || 1 392,8 || 1 651,6 || 1 651,6 || 1 651,6 || 1 651,6 || 10 008,1
 Kokvilnas nozares pārstrukturēšana ||   ||   ||   ||   || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 6,1 || 6,1 || 6,1 || 18,4
 Veselīguma pārbaude ||   ||   ||   ||   || -64,3 || -64,3 || -64,3 || -90,0 || -90,0 || -90,0 || -90,0 || -552,8
 Iepriekšējās reformas ||   ||   ||   ||   || -9,9 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -204,2
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Izmaiņas, kas izriet no jaunajiem KLP reformas priekšlikumiem ||   ||   || -459,8 || -656,1 || -706,5 || -761,3 || -802,2 || -802,2 || -802,2 || -4 990,3
 No tiem ierobežošana ||   ||   ||   ||   || 0,0 || -164,1 || -172,1 || -184,7 || -185,6 || -185,6 || -185,6 || -1 077,7
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ 05 03 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformas priekšlikumu neto ietekme ||   ||   ||   ||   || -459,8 || -656,1 || -706,5 || -761,3 || -802,2 || -802,2 || -802,2 || -4 990,3
 KOPĒJIE IZDEVUMI ||   ||   || 42 169,9 || 42 535,4 || 42 876,4 || 42 916,5 || 43 125,0 || 43 303,4 || 43 268,7 || 43 268,7 || 43 268,7 || 302 027,3
Piezīmes
(1)           2013. gada
summā ietvertas aplēses par vīnogulāju izaršanai 2012. gadā vajadzīgo
summu.
(2)           Ņemot
vērā leģislatīvās pārmaiņas, par kurām jau panākta vienošanās, t. i.,
brīvprātīgo modulāciju Apvienotajai Karalistei un 136. panta “neiztērētās
summas”, ko pārtrauks piemērot 2013. gada beigās.
6. tabula. Tiešo atbalstu komponenti
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   ||   ||   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
 II pielikums ||   ||   ||   ||   || 42 407,2 || 42 623,4 || 42 814,2 || 42 780,3 || 42 780,3 || 42 780,3 || 256 185,7
 Maksājums par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi (30 %) ||   ||   ||   ||   || 12 866,5 || 12 855,3 || 12 844,3 || 12 834,1 || 12 834,1 || 12 834,1 || 77 068,4
 Maksimālā summa, ko var atvēlēt maksājumam jaunajiem lauksaimniekiem (2 %)   ||   ||   ||   ||   || 857,8 || 857,0 || 856,3 || 855,6 || 855,6 || 855,6 || 5 137,9
 Pamatmaksājuma shēma, maksājums par apgabaliem ar dabas ierobežojumiem, fakultatīvs saistītais atbalsts ||   ||   ||   ||   || 28 682,9 || 28 911,1 || 29 113,6 || 29 090,6 || 29 090,6 || 29 090,6 || 173 979,4
 Maksimālā summa, ko var ņemt no iepriekšējām pozīcijām, lai finansētu Mazo lauksaimnieku shēmu (10 %) ||   ||   ||   ||   || 4 288,8 || 4 285,1 || 4 281,4 || 4 278,0 || 4 278,0 || 4 278,0 || 25 689,3
 III pielikumā ietvertie pārvietojumi vīna nozarē[51] ||   ||   ||   ||   || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 959,1
 Ierobežošana ||   ||   ||   ||   || -164,1 || -172,1 || -184,7 || -185,6 || -185,6 || -185,6 || -1 077,7
 Kokvilna ||   ||   ||   ||   || 256,0 || 256,3 || 256,5 || 256,6 || 256,6 || 256,6 || 1 538,6
 POSEI/Egejas jūras nelielās salas ||   ||   ||   ||   || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 2 504,4
7. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz pārejas pasākumiem tiešo atbalstu
piešķiršanai 2014. gadā
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   || Juridiskais pamats || Paredzamās vajadzības || Izmaiņas salīdzinājumā ar 2013. gadu
   ||   ||   || 2013 (1) || 2013 (koriģēts) || 2014 (2)
 Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV pielikums ||   ||   || 40 165,0 || 40 530,5 || 541,9
 Pakāpeniska ieviešana ES-10 ||   ||   ||   ||   || 616,1
 Veselīguma pārbaude ||   ||   ||   ||   || -64,3
 Iepriekšējās reformas ||   ||   ||   ||   || -9,9
 KOPĀ 05 03 ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĒJIE IZDEVUMI ||   ||   || 40 165,0 || 40 530,5 || 41 072,4
Piezīmes
(1)           2013. gada
summā ietvertas aplēses par vīnogulāju izaršanai 2012. gadā vajadzīgo
summu.
(2)           Paplašinātā
neto maksimālā summa ietver aplēses par pārvietojumiem no vīna nozares uz VMS,
pamatojoties uz lēmumiem, kurus dalībvalstis pieņēmušas pirms 2013. gada.
8. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz lauku attīstību
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   || Juridiskais pamats || Piešķīrums lauku attīstībai || Izmaiņas salīdzinājumā ar 2013. gadu ||
   ||   ||   || 2013 || 2013 (koriģēts) (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
 Lauku attīstības programmas ||   ||   || 14 788,9 || 14 423,4 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Atbalsts par kokvilnu — pārstrukturēšana || (2) ||   ||   ||   || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 28,0
 Tiešā atbalsta ierobežošanas rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   || 164,1 || 172,1 || 184,7 || 185,6 || 185,6 || 185,6 || 1 077,7
 Lauku attīstībai atvēlētie līdzekļi, izņemot tehnisko palīdzību || (3) ||   ||   ||   || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -59,4
 Tehniskā palīdzība || (3) ||   || 27,6 || 27,6 || 8,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 29,4
 Balva par vietēja mēroga novatoriskiem sadarbības projektiem || (4) ||   || N.A. || N.A. || 0,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 30,0
 KOPĀ 05 04 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformas priekšlikumu neto ietekme ||   ||   ||   ||   || 4,0 || 168,1 || 176,1 || 188,7 || 189,6 || 189,6 || 189,6 || 1 105,7
 KOPĒJIE IZDEVUMI (pirms ierobežošanas) ||   ||   || 14 816,6 || 14 451,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 101 185,5
 KOPĒJIE IZDEVUMI (pēc ierobežošanas) ||   ||   || 14 816,6 || 14 451,1 || 14 455,1 || 14 619,2 || 14 627,2 || 14 639,8 || 14 640,7 || 14 640,7 || 14 640,7 || 102 263,2
Piezīmes
(1)           Korekcijas
saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem, kas piemērojami tikai līdz
2013. finanšu gada beigām.
(2)           Summas, kas norādītas
1. tabulā (3.1. iedaļa), ir saskaņā ar summām, kas norādītas
Komisijas paziņojumā “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020”” (COM(2011) 500 galīgā
redakcija). Tomēr vēl atlicis nolemt, vai DFS atspoguļos ierosināto
pārvietojumu, proti, vienai dalībvalstij valsts kokvilnas nozares
pārstrukturēšanas programmai atvēlētos līdzekļus no 2014. gada pārvietot
uz lauku attīstību, tas nozīmētu arī ELGF maksimālā apjoma un 2. pīlāra
summas korekciju (4 milj. EUR gadā). 8. tabulā summas ir pārvietotas,
neatkarīgi no tā, vai tās ir atspoguļotas DFS.
(3)           Summa,
kas 2013. gadā atvēlēta tehniskajai palīdzībai, noteikta, pamatojoties uz
lauku attīstībai sākotnēji atvēlētajiem līdzekļiem (neskaitot pārvietojumus no
1. pīlāra).
Tehniskā palīdzība 2014.–2020. gadam noteikta 0,25 % apmērā
no kopējiem lauku attīstībai atvēlētajiem līdzekļiem.
(4)           Sedz no
tehniskajai palīdzībai pieejamās summas.
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || 5 || “Administratīvie izdevumi”
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
Piezīme. Lēš, ka tiesību aktu priekšlikumi
neietekmēs administratīvās apropriācijas, t. i., ir paredzēts, ka tiesisko
regulējumu varēs īstenot ar pašreizējiem cilvēkresursiem un administratīvajiem
izdevumiem.
   ||   ||   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 AGRI ĢD ||
  Cilvēkresursi || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 958,986
  Pārējie administratīvie izdevumi || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 67,928
 KOPĀ — AGRI ĢD || Apropriācijas || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914
 KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || (Saistību summa = maksājumu summa) || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || N[52] gads || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || Iekļaut ietekmes atspoguļošanai vajadzīgo gadu skaitu (skat. 1.6. punktu) || KOPĀ
 KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas 1.–5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksājumi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.2.
Paredzamā ietekme uz darbības apropriācijām

–      ¨  Priekšlikums/iniciatīva
neparedz darbības apropriāciju izmantošanu
–      x   Priekšlikums/iniciatīva paredz darbības apropriāciju izmantošanu
šādā veidā:
Saistību apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz
komata)
 Norādīt mērķus un rezultātus   ò ||   ||   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 REZULTĀTI
 Rezultāta veids     || Rezultātu vidējās izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Kopējais rezultātu daudzums || Kopējās izmaksas
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS Nr. 5 Uzlabot lauksaimniecības konkurētspēju un palielināt tās vērtības daļu pārtikas apritē ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Augļi un dārzeņi: tirdzniecība ar ražotāju organizāciju (RO) starpniecību[53] || Ar RO starpniecību pārdotās produkcijas vērtības procentuālā daļa no kopējās produkcijas vērtības ||   ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 5 810,0
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — pārstrukturēšana53 || Hektāru skaits ||   || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 ||   || 3 326,0
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — ieguldījumi53 ||   ||   || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 ||   || 1 252,6
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — blakusproduktu destilācija53 || Hektolitri ||   || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 ||   || 686,4
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — dzeramais spirts53 || Hektāru skaits ||   || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 ||   || 14,2
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — koncentrētas misas izmantošana53 || Hektolitri ||   || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 ||   || 261,8
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — noieta veicināšana53 ||   ||   ||   || 267.9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 1 875,3
 - Citi ||   ||   ||   || 720,2 ||   || 739,6 ||   || 768,7 ||   || 797,7 ||   || 820,3 ||   || 808,8 ||   || 797,1 ||   || 5 452,3
 Starpsumma — 5. konkrētais mērķis ||   || 2 621,8 ||   || 2 641,2 ||   || 2 670,3 ||   || 2 699,3 ||   || 2 721,9 ||   || 2 710,4 ||   || 2 698,7 ||   || 18 763,5
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS Nr. 6 Papildināt lauku saimniecību ienākumus un mazināt lauku saimniecību ienākumu svārstības ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Tiešais ienākumu atbalsts[54] || Hektāru skaits, par ko izmaksāts atbalsts (milj.) ||   || 161,014 || 42 876,4 || 161,014 || 43 080,6 || 161,014 || 43 297,1 || 161,014 || 43 488,1 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 303 105,0
 Starpsumma — 6. konkrētais mērķis ||   || 42 876,4 ||   || 43 080,6 ||   || 43 297,1 ||   || 43 488,1 ||   || 43 454,3 ||   || 43 454,3 ||   || 43 454,3 ||   || 303 105,0
 KOPĒJĀS IZMAKSAS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Piezīme. 1.–4. un 7.–10. konkrētā mērķa
īstenošanas rezultāti vēl jānosaka (sk. 1.4.2. iedaļu).

3.2.3.
Paredzamā ietekme uz administratīvajām
apropriācijām
3.2.3.1.
Kopsavilkums

–      ¨  Priekšlikums/iniciatīva
neparedz administratīvo apropriāciju izmantošanu
–      x   Priekšlikums/iniciatīva paredz administratīvo apropriāciju
izmantošanu šādā veidā:
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Cilvēkresursi[55] || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 958,986
 Pārējie administratīvie izdevumi || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 67,928
 Starpsumma — daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Cilvēkresursi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Citi administratīvie izdevumi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Starpsumma — ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914

3.2.3.2.
 Paredzamās cilvēkresursu
vajadzības

–      ¨  Priekšlikums/iniciatīva
neparedz cilvēkresursu izmantošanu
–      x   Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu šādā
veidā:
Piezīme. Lēš, ka tiesību aktu priekšlikumi
neietekmēs administratīvās apropriācijas, t. i., ir paredzēts, ka tiesisko
regulējumu varēs īstenot ar pašreizējiem cilvēkresursiem un administratīvajiem
izdevumiem. 2014.–2020. gada skaitļi pamatojas uz situāciju
2011. gadā.
Paredzamais apjoms izsakāms veselos skaitļos
(vai maksimāli ar vienu zīmi aiz komata)
   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads
  Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki) ||
 XX 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034
 XX 01 01 02 (Delegācijas) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 XX 01 05 01 (Netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (Tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ārštata darbinieki (izsakot ar pilnslodzes ekvivalentu — FTE)[56] ||
 XX 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78
 XX 01 02 02 (CA, INT, JED, LA un SNE delegācijās) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy || Galvenā mītne ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Delegācijas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (CA, INT, SNE — netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (CA, INT, SNE — tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Citas budžeta pozīcijas (precizēt) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ[57] || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115
XX ir attiecīgā
politikas joma vai budžeta sadaļa.
Cilvēkresursu vajadzības
tiks nodrošinātas, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti
konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir pārgrupēti attiecīgajā
ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta
sadales procedūrā piešķirtos papildu resursus un ņemot vērā budžeta
ierobežojumus.
Veicamo uzdevumu
apraksts
 Ierēdņi un pagaidu darbinieki ||
 Ārštata darbinieki ||

3.2.4.
Saderība ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu

–      x   Priekšlikums/iniciatīva atbilst PRIEKŠLIKUMIEM PAR daudzgadu
finanšu shēmu 2014.–2020. GADAM
–      ¨  Pieņemot
priekšlikumu/iniciatīvu, jāpārplāno attiecīgā izdevumu kategorija daudzgadu
finanšu shēmā
–      ¨  Pieņemot
priekšlikumu/iniciatīvu, jāpiemēro elastības instruments vai jāpārskata
daudzgadu finanšu shēma

3.2.5.
Trešo personu iemaksas

–      Priekšlikums/iniciatīva neparedz trešo personu līdzfinansējumu
–      X  Priekšlikums par lauku attīstību (ELFLA) paredz šādu
līdzfinansējumu:
Apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || Kopā
 Norādīt līdzfinansējuma struktūru || DV || DV || DV || DV || DV || DV || DV || DV
 KOPĀ — Līdzfinansējuma apropriācijas[58] || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka

3.3.
Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem

–      ¨  Priekšlikums/iniciatīva
finansiāli neietekmē ieņēmumus
–      ¨  Priekšlikums/iniciatīva
finansiāli ietekmē:
–
x   pašu resursus
–
x   dažādus ieņēmumus
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
 Budžeta ieņēmumu pozīcija || Kārtējā budžeta gadā pieejamās apropriācijas || Priekšlikuma/iniciatīvas ietekme[59]
 N. gads || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || Iekļaut ietekmes ilguma atspoguļošanai vajadzīgo aiļu skaitu (skat. 1.6. punktu)
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Attiecībā uz īpaši
novirzāmiem dažādajiem ieņēmumiem norādīt attiecīgo(-ās) izdevumu
pozīciju(-as).
Sk.
2. un 3. tabulu 3.2.1. iedaļā.
[1]               Komisijas paziņojums Eiropas
Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu
komitejai “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020””, COM(2011) 500 galīgā
redakcija, 29.6.2011.
[2]               Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei,
Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “KLP
2020. gada perspektīvā: kā risināt nākotnē paredzamās ar pārtiku,
dabas resursiem un teritoriālajiem aspektiem saistītās problēmas” (COM(2010)
672 galīgā redakcija), 18.11.2010.
[3]               Sk. jo īpaši Eiropas Parlamenta 2011. gada
23. jūnija Rezolūciju 2011/2015(INI) un Prezidentūras 2011. gada
18. marta secinājumus.
[4]               Pašreizējo tiesisko regulējumu veido Padomes Regula (EK)
Nr. 73/2009 (tiešie maksājumi), Padomes Regula (EK) Nr. 1234/2007
(tirgus instrumenti), Padomes Regula (EK) Nr. 1698/2005 (lauku attīstība)
un Padomes Regula (EK) Nr. 1290/2005 (finansēšana).
[5]               Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar
ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas
Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai
un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu, uz kuriem attiecas vienotais
stratēģiskais satvars, un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās
attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ
Regulu (EK) Nr. 1083/2006, COM(2011) 615, 6.10.2011.
[6]               Pārskatu par visiem 517 saņemtajiem komentāriem skatīt
ietekmes novērtējuma 9. pielikumā.
[7]               OV C […], […], […] lpp.
[8]               OV C […], […], […] lpp.
[9]               OV C […], […], […] lpp.
[10]             OV C […], […], […] lpp.
[11]             COM(2010) 672 galīgā redakcija, 18.11.2010.
[12]             OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp.
[13]             COM(2010) 2020 galīgā redakcija, 3.3.2010.
[14]             OV L […], […], […] lpp.
[15]             OV L […], […], […] lpp.
[16]                    Padomes 1998. gada 15. decembra Rezolūcija Eiropas Savienības
mežsaimniecības stratēģiju, OV C 56, 26.2.1999.,
1. lpp. [Jāaizstāj ar jaunu stratēģiju, kas jāpieņem līdz 2013. gada
beigām.]
[17]             OV L 20,
26.1.2010., 7. lpp.
[18]             OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.
[19]             OV L 327,
22.12.2000., 1. lpp.
[20]             OV L […], […], […] lpp.
[21]             Padomes 1998. gada 7. maija Regula (EK)
Nr. 994/98 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 92. un
93. pantu (tagad attiecīgi 107. un 108. pants) attiecībā uz dažu
kategoriju valsts horizontālo atbalstu; OV L 142, 14.5.1998.,
1. lpp.
[22]             OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.
[23]             OV L 154, 21.6.2003., 1. lpp.
[24]             OV L 134, 30.4.2004., 114. lpp.
[25]             OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp.
[26]             OV L 38, 12.2.2000., 1. lpp.
[27]             OV L 224, 18.8.1990., 19. lpp.
[28]             OV L […], […], […] lpp.
[29]             Komisijas paziņojums “ES labākās prakses pamatnostādnes ar
lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem saistītām brīvprātīgās
sertifikācijas shēmām”, OV C 341, 16.12.2010., 5. lpp.
[30]             OV L 184, 27.7.1993., 1. lpp.
[31]             Otrā ministru konference par mežu aizsardzību Eiropā,
1993. gada 16.–17. jūnijs, Helsinki/Somija, “Rezolūcija H1 —
Vispārējas pamatnostādnes par ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu Eiropā”.
[32]             OV L 189, 20.7.2007.,
1. lpp.
[33]             Eiropas Parlamenta un Padomes […] Regula (ES)
Nr. […] par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu
(2014.−2020. gads), OV L […], […], […]. lpp.
[34]
[35]             Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas
Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Stratēģijas
“Eiropa 2020” pamatiniciatīva “Inovācijas savienība”” (COM(2010) 546
galīgā redakcija, 6.10.2010.). Konkurētspējas padomes secinājumi “Secinājumi par
inovācijas savienību Eiropai” (dok. 17165/10, 26.11.2010.).
[36]             Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas
Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ““Vispirms domāt par
mazākajiem” Eiropas Mazās uzņēmējdarbības akts” (COM(2008) 394, 23.6.2008.);
Konkurētspējas padomes secinājumi ““Vispirms domāt par mazākajiem” Eiropas
Mazās uzņēmējdarbības akts” (dok. 16788/08, 1.12.2008.); Komisijas paziņojums
Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un
Reģionu komitejai “Pārskats par “Eiropas mazās uzņēmējdarbības aktu””
(COM(2008) 78 galīgā redakcija, 23.2.2011.); Konkurētspējas padomes
secinājumi “Secinājumi par pārskatu par “Eiropas mazās uzņēmējdarbības aktu””
(dok. 10975/11, 30.5.2011.).
[37]             Tieslietu un iekšlietu padomes secinājumi “Secinājumi par riska novērtēšanas turpmāku
attīstību katastrofu pārvaldībai Eiropas Savienībā.” 2011. gada 11.–12. aprīlis.
[38]             OV L 48, 23.2.2011.,
1. lpp.
[39]             OV L 327, 22.12.2000.,
1. lpp.
[40]             OV L 312, 22.11.2008.,
3. lpp.
[41]             OV L 140, 5.6.2009.,
16. lpp.
[42]             Iekļaut atsauci.
[43]             Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas
Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Digitālā programma
Eiropai” (COM(2010) 245 galīgā redakcija/2, 26.8.2010.); Komisijas dienestu darba
dokuments “Digitalizācijas programmas progresa ziņojums” (SEC(2011) 708, 31.5.2011.). Progresa ziņojums: http://ec.europa.eu/information_society/digital-agenda/scoreboard/index_en.htm
[44]             Ja pastāv īpaši valstij sagatavots Padomes ieteikums, kas
tieši saistīts ar šo nosacījumu, tad novērtējumā par tā izpildi ņem vērā
novērtējumu par progresu, kas sasniegts īpaši valstij sagatavotā Padomes
ieteikuma izpildē.
[45]             Termiņi visu minēto elementu sasniegšanai, ja tas attiecas
uz stratēģijas īstenošanu, var tikt noteikti programmas īstenošanas periodā.
[46]             ABM — budžeta vadība pa darbības jomām, ABB
— bud˛eta līdzekļu sadale pa darbības jomām.
[47]             Kā paredzēts Finanšu regulas 49. panta 6. punkta
attiecīgi a) un b) apakšpunktā.
[48]             COM(2011) 500 galīgā redakcija, 2011. gada
29. jūnijs.
[49]             Skaidrojumus par pārvaldības veidiem un atsauces uz
Finanšu regulu skatīt BudgWeb tīmekļa vietnē: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[50]             Kā paredzēts Finanšu regulas 185. pantā.
[51]             Tiešie atbalsti 2014.–2020. gada periodam ietver
aplēses par pārvietojumiem no vīna nozares uz VMS, pamatojoties uz lēmumiem,
kurus dalībvalstis pieņēmušas attiecībā uz 2013. gadu.
[52]             N gads ir gads, kurā sāk īstenot priekšlikumu/iniciatīvu.
[53]             Pamatojoties uz līdzšinējo izpildi un aplēsēm
2012. gada budžeta projektā. Augļu un dārzeņu nozares ražotāju
organizācijām atvēlētās summas ir saskaņā ar minētās nozares reformu, un, kā
jau norādīts 2012. gada budžeta projekta darbības pārskatos, rezultāti būs
zināmi tikai 2011. gada beigās.
[54]             Pamatojoties uz potenciālajām atbalsttiesīgajām platībām
2009. gadā.
[55]             Pamatojoties uz vidējām izmaksām EUR 127 000 par
štatu sarakstā ietvertu ierēdņu un pagaidu darbinieku amata vietu.
[56]             CA — līgumdarbinieki, INT — pagaidu
darbinieki, JED — jaunākie eksperti delegācijās, LA — vietējie
darbinieki, SNE — valstu norīkotie eksperti.
[57]             Neietver budžeta pozīcijas 05.010404 maksimālo apjomu.
[58]             Būs noteiktas lauku attīstības programmās, kas jāiesniedz
dalībvalstīm.
[59]             Norādītajām tradicionālo pašu resursu (muitas nodokļi,
cukura nodevas) summām jābūt neto summām, t.i., bruto summām, no kurām
atskaitītas iekasēšanas izmaksas 25 % apmērā.