title: Priekšlikums Padomes regula par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās {SEC(2005) 1629}

text:
                 EIROPAS KOPIENU KOMISIJA
                                                Briselē, 15.12.2005
                                                COM(2005) 649 galīgā redakcija
                                                2005/0259 (CNS)
                                     Priekšlikums
                               PADOMES REGULA
   par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību
                             uzturēšanas saistību lietās
                                 (iesniegusi Komisija)
                                  {SEC(2005) 1629}
LV                                                                               LV
 ---pagebreak---                                        PASKAIDROJUMA RAKSTS
   1.         PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
   1.1.       Vispārīgais konteksts
   1.1.1.     Eiropas Savienības līmenī
   Eiropadome pēc sanāksmes Tamperē 1999. gada 15. un 16. oktobrī jautājumā par uzturēšanas
   saistībām prasīja, lai tiku izstrādātas īpašas kopējās procesuālās normas, lai vienkāršotu un
   paātrinātu pārrobežu strīdu izšķiršanu, kā arī, lai tiktu likvidēti starpposma pasākumi, kas
   vajadzīgi, lai vienā valstī atzītu un izpildītu nolēmumu, kas pieņemts citā dalībvalstī.
   Programmā par savstarpējās atzīšanas principa piemērošanu civillietās, ko pieņēma
   2000. gada 30. novembrī1, aicināts atcelt oficiālās atzīšanas procedūru (exequatur) par labu
   personām, kurām piešķirtas tiesības uz uzturu, uz kurām jau attiecas Padomes 2000. gada
   22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi
   civillietās un komerclietās (tālāk tekstā – „Briseles I regula”)2. Šajā programmā vispārīgi
   norādīts, ka „dažkārt var izrādīties vēlami vai pat ārkārtīgi nepieciešami Eiropas līmenī
   noteikt vairākus procesuālos noteikumus, kas būtu par pamatu kopējām minimāli
   nepieciešamajām garantijām" vai pat „noteiktā pakāpē virzīties uz procedūru saskaņošanu”.
   Tajā paredzēts veikt papildu pasākumus saistībā ar savstarpējo atzīšanu, kas „valstī, kura
   prasa atzīšanu, palīdzētu panākt efektīvāku citā dalībvalstī izdoto tiesas nolēmumu izpildi”, jo
   īpaši radot iespēju „precīzi noteikt debitora mantu, kas atrodas dalībvalstu teritorijā” vai
   attiecībā uz savstarpējo atzīšanu ļautu „panākt labāku sadarbību dalībvalstu tiesas iestāžu
   vidū” un, visbeidzot, „saskaņot kolīzijas normas".
   Šīs programmas nozīmi Eiropadome atkārtoti apliecināja 2004. gada novembrī, pieņemot
   „Hāgas programmu”3, kurā ir uzsvērts, ka „turpmākai savstarpējas atzīšanas pasākumu
   programmas īstenošanai jākļūst par vienu no galvenajām prioritātēm nākamajos gados, lai
   varētu nodrošināt tās pabeigšanu 2011. gadā.”
   Padome un Komisija 2005. gada 2. un 3. jūnijā pieņēma kopēju rīcības plānu, ar ko Hāgas
   programmā noteiktajam tiek piekārtotas konkrētas darbības un kurā attiecībā uz tiesu
   sadarbību civillietās paredzēts, ka 2005. gadā tiks pieņemti „Priekšlikumi par uzturēšanas
   pienākumu”4.
   1.1.2.     Starptautiskā līmenī
   Hāgas Starptautisko privāttiesību konference5 arī ir strādājusi pie tā, lai modernizētu esošās
   konvencijas uzturēšanas saistību jomā6. Jaunas vispārējas konvencijas izstrādei par
   1
            OV C 12, 15.1.2001.
   2
            OV C 12, 16.1.2001.
   3
            OV C 53, 3.3.2005.
   4
            Eiropas Savienības Padomes dokuments Nr. 9778/2/05 REV 2 JAI 207.
   5
            Tīmekļa vietne: http://www.hcch.net.
   6
            Hāgas 1956. gada 24. oktobra Konvencija par bērnu uzturēšanai piemērojamo likumu; Hāgas
            1958. gada 15. aprīļa Konvencija par spriedumu atzīšanu un izpildīšanu bērnu uzturēšanas lietās; Hāgas
            1973. gada 2. oktobra Konvencija par uzturēšanas saistībām pielietojamo likumu, ar ko attiecībās ar tās
            līgumslēdzējām valstīm aizstāj 1956. gada 24. oktobra konvenciju; Hāgas 1973. gada 2. oktobra
LV                                                       2                                                          LV
 ---pagebreak---    uzturēšanas saistībām ir bijušas veltītas trīs īpašās komitejas sanāksmes: 2003. gada maijā,
   2004. gada jūnijā un 2005. gada aprīlī. Īpašās komitejas ceturtā sanāksme ir plānota
   2006. gada jūnijā, un tai varētu sekot diplomātiskā sesija 2007. gada pirmajā pusē. Eiropas
   Kopiena aktīvi piedalās šajās sarunās.
   Saikne starp šīm sarunām Hāgā un darbu Kopienā būtu jāskata kā tiekšanās pēc iespējamās
   sinerģijas starp abiem procesiem, kas ir savstarpēji papildinoši, nevis pretrunā viens otram, kā
   Eiropadome to atgādināja Hāgas programmā.
   Tādēļ Kopienai jāspēj pieņemt saskaņotu stratēģiju attiecībā uz starptautiskajām sarunām un
   vienlaikus jāturpina centieni, lai pašā Kopienā izveidotu patiesu brīvības, drošības un
   tiesiskuma telpu.
   Hāgas Konference Kopienai kalpo kā starptautisks forums, kas paver iespēju civiltiesību jomā
   attīstīt sadarbību ar trešām valstīm. Konferencē notiekošā viedokļu apmaiņa un diskusijas ir
   ārkārtīgi vērtīgs iedvesmas avots darbam, ko veic Kopienā. Nav arī izslēgts, ka kādās
   konkrētās jomās Hāgas sarunas varētu sniegt rezultātus, kas būtu pārņemami Eiropas
   Savienībā.
   Tomēr dalībvalstu integrācijas līmenis salīdzinājumā ar trešām valstīm, kā arī Eiropas
   Savienības mērķu vēriens rada nepieciešamību meklēt īpašus risinājumus Kopienas līmenī.
   Sadarbība starp dalībvalstīm, kuru rīcībā ir ne tikai saskaņotāka un pilnīgāka piekritības strīdu
   atrisināšanas un spriedumu atzīšanas noteikumu sistēma, bet arī Eiropas Tiesiskās sadarbības
   tīkls, neapšaubāmi var būt ciešāka nekā ar trešām valstīm.
   1.2.       Mērķi
   Priekšlikuma mērķis ir likvidēt visus vēl atlikušos šķēršļus uztura piedziņai Eiropas
   Savienībā. Ir skaidrs, ka ar to netiks atrisināta atsevišķu debitoru nedrošā ekonomiskā un
   sociālā situācija, kuras dēļ tiem ir liegts darba un regulāri ienākumi, kas ļautu pildīt to
   saistības, taču priekšlikums dos iespēju radīt tādu tiesisko vidi, kas atbilstu tam, ko likumīgi
   sagaida uztura kreditori (uzturtiesīgie). Šiem kreditoriem jābūt iespējai viegli, ātri un
   lielākoties bez maksas iegūt izpildes rīkojumu, kas būtu brīvi un bez šķēršļiem piemērojams
   visā Eiropas tiesiskajā telpā un kas nodrošinātu, ka attiecīgās summas tiek regulāri maksātas.
   Lai Eiropas Savienībā ieviestu šādu jaunu tiesisko kārtību, vajadzīga rīcība, kas pārsniedz
   esošo mehānismu pielāgošanu; vērienīgi pasākumi jāveic visās attiecīgajās civiltiesiskās
   sadarbības jomās, kuras ir šādas: starptautiskā piekritība, piemērojamais likums, atzīšana un
   izpilde, sadarbība un tiesvedības pienācīgas norises šķēršļu likvidēšana. Šie vispārīgie
   risinājumi ir jāapkopo vienā instrumentā.
   Rīcības virzību nosaka trīs nepieciešamības:
   1.2.1.     Atvieglot dzīvi pilsoņiem
   Pirmkārt, jācenšas vienkāršot procedūras, kas veicamas, lai uztura prasījums tiktu atzīts par
   pamatotu. Ar Briseles I regulu noteiktie piekritības noteikumi uztura kreditoram jau dod
            Konvencija par uzturēšanas lēmumu atzīšanu un piespiedu izpildi, ar ko attiecībās ar tās līgumslēdzējām
            valstīm aizstāj 1958. gada 15. aprīļa konvenciju. Pie šī saraksta jāmin arī Ņujorkas 1956. gada
            Konvencija par alimentu piedziņu ārzemēs, kas noslēgta ANO.
LV                                                       3                                                          LV
 ---pagebreak---    iespēju iesniegt prasību tuvumā esošā tiesā, taču situāciju varētu vēl uzlabot, un varētu novērst
   atsevišķas neskaidrības. Pēc nolēmuma pieņemšanas jāpanāk, lai nolēmumam bez papildu
   formalitātēm piešķirtu tādu pašu spēku kā dalībvalstī, kas to izdevusi. Tādējādi tiktu sasniegts
   mērķis likvidēt „starpposma pasākumus”.
   Vispārīgākā līmenī raugoties, uztura kreditoram katrā uztura piedziņas procesa posmā
   jānodrošina atbalsts un palīdzība, kas pašreiz vēl ir nepietiekami. Šā mērķa sasniegšanai
   paredzēta dalībvalstu sadarbības mehānismu izveide. Šajā pašā sakarā jāmin arī iespēja visas
   nepieciešamās procedūras veikt uztura kreditora parastajā dzīvesvietā, tajā skaitā pašā izpildes
   posmā, jo īpaši, lai panāktu ieturēšanu no algas vai no bankas konta, lai iedarbinātu sadarbības
   mehānismu vai piekļūtu informācijai, kas ļauj noteikt debitora atrašanās vietu un novērtēt tā
   mantu. Tādēļ arī paredzēts stiprināt tiesas pieejamības garantijas, ieviešot sistēmu, kas ļautu
   dalībvalstu centrālajām iestādēm pārstāvēt uztura kreditoru intereses.
   Visbeidzot, lai panāktu vienkāršošanu, ir jādara gals tiesību avotu daudzveidībai šajā jomā, jo
   pašreiz Eiropas Savienībā nav vienota, pilnībā saskaņota režīma attiecībā uz uzturēšanas
   nolēmumu atzīšanu un izpildi.
   Briseles I regulas 71. pants pašreiz paredz iespēju, ka var piemērot „konvencijas, kurās
   dalībvalstis ir līgumslēdzējas puses un kuras saistībā ar konkrētiem jautājumiem reglamentē
   jurisdikciju vai spriedumu atzīšanu vai izpildīšanu”. Tā paša panta pēdējā punktā precizēts,
   ka „[j]a tāda konvencija kādā konkrētā jautājumā, kuras līgumslēdzējas puses ir gan
   izcelsmes dalībvalsts, gan sprieduma izpildītāja dalībvalsts, nosaka spriedumu atzīšanas un
   izpildes nosacījumus, piemēro šos nosacījumus.” „Konkrētajos jautājumos", pie kuriem
   pieskaitāmas uzturēšanas saistības, no visām 25 dalībvalstīm 17 ir līgumslēdzējas puses
   Hāgas 1973. gada 2. oktobra Konvencijā par uzturēšanas lēmumu atzīšanu un piespiedu
   izpildi. Tātad šo dalībvalstu vidū ir jāpiemēro „nosacījumi”, kas noteikti ar 1973. gada
   konvenciju, kura ir pieņemta pirms Briseles I regulas.
   Turklāt saskaņā ar šīs konvencijas 26. pantu jebkura līgumslēdzēja valsts var paturēt tiesības
   atsevišķus nolēmumus neatzīt vai nepasludināt par izpildāmiem, tostarp tādus, kuri attiecas uz
   uzturu pieaugušajiem vai starp netiešiem radiniekiem vai svaiņiem. Dalībvalstis, kuras ir
   1973. gada konvencijas līgumslēdzējas puses7, pamatojoties uz minēto noteikumu, lielākoties
   ir noteikušas vienu vai vairākas atrunas. Tā rezultātā uzturēšanas nolēmumu atzīšanas un
   izpildes jomā vispārējā aina ir visai daudzveidīga.
   Šī neviendabība atspoguļo atšķirības starp dalībvalstīm paša uztura jēdziena izpratnē. Atrunas,
   kas paredzētas 1973. gada konvencijā, brīvi pieļauj šādas atšķirības. Tās ļauj iebilst pret
   noteiktu uzturēšanas nolēmumu atzīšanu, pamatojoties uz kādu „vispārīgu sabiedriskās
   kārtības klauzulu”. Uz sabiedrisko kārtību vairs neatsaucas katrā gadījumā atsevišķi un a
   posteriori, bet gan vispārēji un a priori, izmantojot atrunu no 1973. gada konvencijas, kurai ir
   augstāks spēks nekā Kopienas tiesībām.
   Tāda veida atšķirības Eiropas Savienībā turpmāk nav pieņemamas, jo ES ir augstākajā līmenī
   nolēmusi uzturēšanas saistību jautājumā panākt nolēmumu brīvu apriti. Tomēr tās liek domāt
   par to, kā ņemt vērā to dalībvalstu bažas, kuras iepriekšējās sistēmas ietvaros bija izteikušas
   vēlmi ierobežot šo apriti.
   7
           17 dalībvalstis: Apvienotā Karaliste, Čehija, Dānija, Francija, Grieķija, Igaunija, Itālija, Lietuva,
           Luksemburga, Nīderlande, Polija, Portugāle, Slovākija, Somija, Spānija, Vācija, Zviedrija.
LV                                                      4                                                        LV
 ---pagebreak---    1.2.2.    Veicināt tiesisko noteiktību
   Kolīzijas normu saskaņošanas galvenais ieguvums ir tas, ka kreditori var rīkoties, pilnībā
   pārzinot situāciju, un tiem nav jāsaskaras ar valstu sistēmu daudzveidību. Tādējādi
   saskaņošana garantē zināmu „tiesisko paredzamību”.
   Izmantojot noteikumus, ar kuriem nosaka piemērojamo likumu, tiesa, kurai lieta ir piekritīga,
   nolēmumu pieņem, balstoties uz tām materiālo tiesību normām, kurām ir visciešākā saikne ar
   lietu. Tas dod iespēju novērst netaisnīgas situācijas, jo uztura kreditors saņemtu savai
   situācijai piemērotu risinājumu un neciestu no kolīzijas normu dažādības.
   Tādējādi kolīzijas normas veicina „starpposma pasākumu” likvidēšanu atzīšanas posmā –
   nolēmums ir mazāk apstrīdams, ja tas ir pieņemts saskaņā ar likumu, kas noteikts atbilstīgi
   saskaņotajām normām.
   Turklāt – un daudz tiešākā veidā – noteikumi par piemērojamo likumu atsevišķos gadījumos
   ļautu noraidīt uzturēšanas prasības tādos apstākļos, kas nav vispārēji akceptēti (piemēram,
   starp brāļiem un māsām). Kolīzijas normas ir uzskatāmas par „drošības tīklu” nolēmumu
   brīvās aprites telpā un iedrošina tās dalībvalstis, kuras uzturēšanas saistību jēdzienu interpretē
   šauri.
   Kolīzijas normu mērķis nav noliegt šīs atšķirības; nekādā gadījumā nav runa par tādu jēdzienu
   vienādošanu, kuri atspoguļo valstu vajadzības sociālā, ekonomikas vai kultūras jomā, bet par
   to, lai nodrošinātu, ka neviens nolēmums netiek pieņemts, piemērojot likumu, kuram nav
   pietiekami cieša saikne ar attiecīgās ģimenes situāciju.
   1.2.3.    Nodrošināt piedziņas efektivitāti un regularitāti
   Pašreizējo situāciju konkrēti un paliekoši var mainīt tikai pašas uztura piedziņas uzlabošana.
   Kreditoram jārada iespēja iegūt visā Eiropas Savienības teritorijā izpildāmu nolēmumu, kam
   attiecīgi piemēro vienkāršu un saskaņotu izpildes procedūru. Tam ir vajadzīgi trīs
   priekšnoteikumi. Pirmkārt, vispārīgi un automātiski pagaidu kārtā jāizpilda visi nolēmumi
   uzturēšanas lietās. Otrkārt, jālikvidē starpposma pasākumi, lai vienā dalībvalstī izdots
   nolēmums tiktu atzīts un izpildīts citā dalībvalstī. Treškārt, jāveic virkne pasākumu saistībā ar
   pašu izpildi: jānodrošina pieeja informācijai par debitora situāciju, jāievieš juridiski
   instrumenti, kas ļautu veikt tiešu ieturēšanu no algas un bankas kontiem, jāpastiprina
   uzturēšanas prasījumu prioritāte.
   Visi priekšlikumā iekļautie mērķi ir sasniedzami, pilnībā ievērojot Eiropas Savienībā atzītās
   pamattiesības. Starp uztura kreditoru un uztura debitoru tiesībām tiks nodrošināts līdzsvars,
   konkrēti, pēdējiem vienmēr tiks nodrošinātas tiesības uz taisnīgu tiesu un tiesības uz personas
   datu aizsardzību.
   2.        APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PUSĒM
   Komisijas uzdevumā tika veikta izpēte par uzturēšanas prasījumu piedziņu Eiropas Savienības
   dalībvalstīs.8
   8
           Ar šo pētījumu var iepazīties Tieslietu, brīvības un drošības ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē, šādā
           adresē: http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm
LV                                                         5                                                     LV
 ---pagebreak---    Lai noteiktu galvenos jautājumus, kas būtu jāiekļauj zaļajā grāmatā par uzturēšanas saistībām,
   pirmā ekspertu sanāksme tika organizēta 2003. gada 3. novembrī.
   Zaļo grāmatu par uzturēšanas saistībām Komisija pieņēma 2004. gada 15. aprīlī.9 Pirmās
   atsauksmes tika apspriestas sabiedriskajā izskatīšanā, kas notika 2004. gada 2. jūnijā. Vēlāk
   tika saņemtas arī citas atsauksmes.10
   Balstoties uz Komisijas dienestu sagatavotu darba dokumentu, kuram bija pievienoti trīs
   tiesību aktu sākotnējie projekti, 2005. gada 12. maijā tika organizēta otra dalībvalstu ekspertu
   sanāksme. Šī sanāksme deva iespēju izskatīt visu to jautājumu loku, kas saistīti ar uzturēšanas
   saistībām Eiropas Savienībā: piemērojamo likumu, starptautisko piekritību, nolēmumu
   atzīšanu, to izpildāmību un izpildi, atsevišķu procesuālo normu saskaņošanu, centrālo iestāžu
   sadarbību, piekļuvi informācijai u. c.
   Pēc tam šīs sanāksmes dalībniekiem tika lūgts Komisijai rakstiski iesniegt komentārus par
   darba dokumentu un trim tiesību aktu sākotnējiem projektiem.
   Komisija veica ietekmes novērtējumu, kura secinājumi ir iekļauti šā priekšlikuma pielikumā.
   Šajā procesā tika analizēti komentāri, kurus eksperti bija izteikuši sakarā ar zaļo grāmatu vai
   arī vēlāk. Tika pieļautas vairākas iespējas: pašreizējā stāvokļa saglabāšana, neleģislatīva
   darbība, kā arī vairākas Kopienas likumdošanas iniciatīvas iespējas. Šīs analīzes rezultātā
   secināts, ka, lai atrisinātu daudzās grūtības, ar kurām saskaras uztura kreditori un kuras var
   būt gan juridiskas, gan praktiskas, Kopienai ir jāparedz vērienīga rīcība, kas aptvertu visus
   iespējamos darbības laukus.
   3.        PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE FAKTORI
   3.1.      Juridiskais pamats
   Šā priekšlikuma darbības joma attiecināma uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma
   65. pantu, un šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma 61. panta c) punkts.
   Ar Līguma 65. pantu Kopienai ir piešķirtas likumdošanas pilnvaras attiecībā uz tiesu iestāžu
   sadarbību pārrobežu civillietās, ciktāl tas vajadzīgs iekšējā tirgus pareizas darbības
   nodrošināšanai.
   Šajā priekšlikumā iekļautie pasākumi sasaucas ar 65. punkta sarakstā – kurš gan nav
   izsmeļošs – konkrēti nosauktajiem: piekritības noteikumi, kolīzijas normas, nolēmumu
   atzīšana un izpilde, šķēršļu likvidēšana civillietu labākai izskatīšanai, sekmējot
   civilprocesuālo normu saderību.
   Kopienas iestādēm nosakot, vai pasākums ir nepieciešams iekšējā tirgus pareizas darbības
   nodrošināšanai, ir iespējamas interpretācijas. Šis priekšlikums veicina iekšējā tirgus pareizu
   darbību tādā ziņā, ka, radot jaunu tiesisko vidi, lai uzturēšanas prasījumu piedziņu padarītu
   efektīvāku, tiks veicināta personu brīvas kustības šķēršļu likvidēšana, ņemot vērā, ka pašreiz
   šīs personas cieš no dalībvalstu atšķirīgajām pieejām uztura piedziņai.
   9
           KOM(2004)254 galīgais.
   10
           Atsauksmes publicētas šajā adresē:
           http://europa.eu.int:8082/comm/justice_home/ejn/maintenance_claim/maintenance_claim_ec_en.htm
LV                                                     6                                                 LV
 ---pagebreak---    Attiecībā uz nosacījumu par pārrobežu ietekmi šajā priekšlikumā paredzēto pasākumu mērķis
   ir atvieglot izpildāma lēmuma iegūšanu un panākt tā izpildi visās situācijās ar starptautisku
   raksturu. Normas par piekritību un kolīzijas normas pēc definīcijas attiecas uz starptautiskām
   lietām, kurās ir iesaistīti dažādu valstu tiesiskie elementi. Mērķis noteikumiem par nolēmumu
   atzīšanu un to izpildāmību ir radīt situāciju, kurā vienā dalībvalstī pieņemtam nolēmumam
   automātiski būtu izpildu spēks jebkurā citā dalībvalstī. Šos noteikumus papildina pasākumi
   atsevišķu valsts procesuālo normu minimāli nepieciešamai saskaņošanai. Priekšlikumā
   iekļautie izpildes pasākumi ir paredzēti, lai vienā dalībvalstī atvieglotu citā dalībvalstī
   pieņemta nolēmuma izpildi. Visbeidzot, noteikumi par sadarbību un informācijas apmaiņu
   attiecas tikai uz sakariem starp divām dažādām dalībvalstīm.
   Šī regula tiks pieņemta saskaņā ar Līguma 67. panta 2. punktā noteikto procedūru, saskaņā ar
   kuru pēc tam, kad notikusi apspriešanās ar Parlamentu, Padomes balsojumam jābūt
   vienprātīgam. Komisija uzskata, ka šis priekšlikums attiecas uz ģimenes tiesībām 67. panta
   5. punkta otrā ievilkuma izpratnē.
   No juridiskā viedokļa šāda interpretācija prevalē, ņemot vērā ciešās saiknes starp uzturēšanas
   saistībām un ģimenes tiesībām, tomēr jāatzīst, ka šādam klasificējumam ir savi trūkumi. Tādā
   veidā netiek pietiekami ņemta vērā uzturēšanas saistību hibrīdā daba, jo to saknes ir ģimenes
   tiesībās, taču īstenošana ir finansiāla kā jebkuru finansiālo saistību gadījumā.
   Kopienas likumdevēja vara līdz šim ir uzskatījusi, ka uzturēšanas saistības būtu skatāmas
   ārpus ģimenes tiesību jomas un ka tām var piemērot vispārējos noteikumus par sadarbību
   civillietās. Piemērs tam ir Briseles I regula, kurā pārņemta Briseles 1968. gada 27. septembra
   konvencijas struktūra, – no tās piemērošanas jomas ģimenes tiesības ir izslēgtas, taču
   uzturēšanas saistības ir ietvertas. Savukārt Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK)
   Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par
   vecāku atbildību (tālāk tekstā – „jaunā Briseles II regula)11 aptver lielu daļu ģimenes tiesību
   (šķiršanās, vecāku atbildība), taču neietver uzturēšanas saistības. Visbeidzot, Eiropas
   Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido
   Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem12, ietver uzturēšanas saistības, un tika
   pieņemta ar koplēmuma procedūru.
   Šis priekšlikums acīmredzami atbilst citam kontekstam, jo tas attiecas vienīgi uz uzturēšanas
   saistībām, kas citu minēto instrumentu piemērošanas jomā bija tikai papildelements. Tādējādi
   Komisija, ievērojot Līguma noteikumus, konstatē, ka šis priekšlikums attiecas uz ģimenes
   tiesībām un tādēļ tam nevar piemērot koplēmuma procedūru.
   Minētos trūkumus var novērst, ja Padome uzturēšanas saistības izlemtu iekļaut parasto
   civiltiesiskās sadarbības noteikumu jomā. Saskaņā ar Līguma 67. panta 2. punkta otro
   ievilkumu Padome, apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, var vienprātīgi pieņemt lēmumu,
   nosakot to, ka uz visām IV sadaļas jomām vai daļu no tām attiecina 251. pantā minēto
   procedūru. Tātad ir iespējams, ka uzturēšanas saistībām vienprātības procedūras vietā
   turpmāk tiktu piemērota koplēmuma procedūra.
   11
            OV L 338, 23.12.2003., 1. – 29. lpp.
   12
            OV L 143, 30.4.2004., 15. – 39. lpp.
LV                                                   7                                             LV
 ---pagebreak---    Komisija aicina Padomi pieņemt šādu lēmumu – tas būtu saskaņā gan ar uzturēšanas saistību
   īpašo raksturu, gan likumdošanas kontekstu, kādā šajā konkrētajā jomā Kopiena ir darbojusies
   līdz šim.
   3.2.      Proporcionalitāte un subsidiaritāte
   Dalībvalstis, darbojoties atsevišķi, nevar sasniegt šā priekšlikuma mērķus. Lai sekmētu
   iekšējā tirgus darbību, starptautiskās piekritības noteikumiem un kolīzijas normām, kā arī
   nolēmumu atzīšanas un izpildes noteikumiem ir jābūt vienveidīgiem. Tikai Kopienas līmeņa
   rīcība var garantēt piemērojamo noteikumu vienveidību, līdzīgi kā iepriekšējos gadījumos,
   piemēram, attiecībā uz Briseles I regulu. Tas pats sakāms par sadarbības noteikumiem, jo
   Eiropas Savienībā uz visām izraudzītajām centrālajām iestādēm ir jāattiecina vienādi
   savstarpējās palīdzības pienākumi.
   Šis priekšlikums pilnībā atbilst proporcionalitātes principam, jo paredz tikai to, kas ir
   nepieciešams minēto mērķu sasniegšanai. Īpaši jāuzsver, ka kolīzijas normas ļauj izvairīties
   no jebkādas materiālo tiesību saskaņošanas. Savukārt noteikumi par piekritību, nolēmumu
   atzīšanu un izpildi iekšējās procesuālās normās ietekmē pavisam nedaudz.
   Izraudzītā forma – regula – ir pamatota vairāku iemeslu dēļ. Dalībvalstīm nedrīkst būt
   interpretācijas iespēju ne tikai attiecībā uz starptautiskās piekritības noteikumu noteikšanu –
   kuru mērķis ir pilsoņiem un uzņēmumiem nodrošināt tiesisko noteiktību –, bet arī attiecībā uz
   dalībvalstīs piemērojamo atzīšanas un izpildes procedūru, kurai jābūt skaidrai un vienveidīgai.
   Tas pats sakāms par kolīzijas normām. Šajā ziņā priekšlikums paredz vienotus noteikumus
   attiecībā uz piemērojamo likumu; tās ir precīzas un absolūtas normas, kurām nav
   nepieciešami nekādi pasākumi transponēšanai valstu tiesību aktos. Ja dalībvalstīm turpretī
   būtu interpretācijas iespējas attiecībā uz šo normu transponēšanu, tas no jauna radītu tiesisko
   nenoteiktību, kuras novēršana tieši ir šā priekšlikuma nolūks.
   Raugoties vispārīgāk, pārskatāmībai šajā jomā ir īpaši būtiska nozīme, jo ir jābūt iespējai
   nepastarpināti un vienveidīgi tulkot Kopienā piemērojamos noteikumus, nemeklējot attiecīgās
   valsts noteikumos, ar ko transponē Kopienas instrumenta saturu, jo īpaši tādēļ, ka attiecīgā
   pilsoņa gadījumā šie valsts noteikumi bieži vien būs citas valsts tiesību normas. Turklāt par
   instrumentu izraugoties regulu, Tiesa varēs nodrošināt noteikumu vienveidīgu piemērošanu
   visās dalībvalstīs.
   3.3.      Apvienotās Karalistes, Īrijas un Dānijas nostāja
   Eiropas Kopienas dibināšanas līguma IV sadaļu, kuras jomā ietilpst šis regulas priekšlikums,
   Apvienotā Karaliste un Īrija nepiemēro, ja vien tās neizlemj piedalīties, ievērojot Līgumam
   pievienotajā protokolā izklāstītos nosacījumus.
   Saskaņā ar protokolu par Dānijas nostāju arī tā nepiemēro Līguma IV sadaļu.
LV                                                  8                                              LV
 ---pagebreak---                                                             2005/0259 (CNS)
                                               Priekšlikums
                                           PADOMES REGULA
       par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību
                                         uzturēšanas saistību lietās
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 61. panta c) punktu un
   67. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu13,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu14,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu15,
   tā kā:
   (1)    Kopiena ir noteikusi mērķi uzturēt un attīstīt Eiropas Savienību kā brīvības, drošības
          un tiesiskuma telpu, kurā tiek nodrošināta personu brīva pārvietošanās. Lai
          pakāpeniski izveidotu šo telpu, Kopienai ir jāveic pareizas iekšējā tirgus darbības
          nodrošināšanai nepieciešamie pasākumi attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību civillietās.
   (2)    Šajā nolūkā Kopiena citu pasākumu vidū jau ir pieņēmusi Padomes 2000. gada
          29. maija Regulu (EK) Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un
          komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs16, Padomes
          2000. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu
          atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās17, Padomes 2001. gada 28. maija
          Lēmumu 2001/470/EK, ar ko izveido Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un
          komerclietās18, Padomes 2001. gada 28. maija Regulu (EK) Nr. 1206/2001 par
          sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās19,
          Padomes 2003. gada 27. novembra Regulu (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un
          spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par
          Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu20 un Eiropas Parlamenta un Padomes
   13
          OV C […], […], […]. lpp.
   14
          OV C […], […], […]. lpp.
   15
          OV C […], […], […]. lpp.
   16
          OV L 160, 30.6.2000., 37. lpp.
   17
          OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp.
   18
          OV L 174, 27.6.2001., 25. lpp.
   19
          OV L 174, 27.6.2001., 1. lpp.
   20
          OV L 338, 23.12.2003., 1. lpp.
LV                                                   9                                            LV
 ---pagebreak---         2004. gada 21. aprīļa Regulu (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes
        rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem21.
   (3)  Eiropadome Tamperes sanāksmē 1999. gada 15. un 16. oktobrī aicināja izstrādāt
        īpašas kopējās procesuālās normas, lai vienkāršotu un paātrinātu pārrobežu strīdu
        izšķiršanu, īpaši attiecībā uz uzturēšanas saistībām. Tā arī ieteica likvidēt starpposma
        pasākumus, kas vajadzīgi, lai vienā valstī atzītu un izpildītu nolēmumus, kas pieņemti
        citā dalībvalstī.
   (4)  Komisija un Padome 2000. gada 30. novembrī pieņēma kopēju pasākumu programmu
        par nolēmumu savstarpējās atzīšanas principa piemērošanu civillietās un
        komerclietās.22
   (5)  Eiropadome savā sanāksmē Briselē 2004. gada 4. un 5. novembrī pieņēma jaunu
        programmu, tā dēvēto Hāgas programmu „Brīvības, drošības un tiesiskuma
        stiprināšanai Eiropas Savienībā”.
   (6)  Padome un Komisija 2005. gada 2. un 3. jūnijā pieņēma kopēju rīcības plānu, ar ko
        Hāgas programmā noteiktajam tiek piekārtotas konkrētas darbības un kurā minēta
        nepieciešamība pieņemt priekšlikumus par uzturēšanas saistībām.
   (7)  Uztura kreditoram (uzturtiesīgajam) jārada iespēja vienā dalībvalstī viegli iegūt
        nolēmumu, kam automātiski būtu izpildu spēks jebkurā citā dalībvalstī un kura izpilde
        būtu vienkārša un ātra.
   (8)  Lai sasniegtu minēto mērķi un pilsoņiem nodrošinātu labāku pieeju piemērojamajām
        tiesību normām, ir lietderīgi vienā instrumentā apvienot visus pasākumus, kas
        vajadzīgi, lai Kopienā piedzītu uzturu. Tādēļ šajā regulā ir jāiekļauj noteikumi par
        piekritību, kolīziju, par citās valstīs pieņemto nolēmumu izpildāmību un izpildi un par
        sadarbību.
   (9)  Regulas piemērošanas jomā jāiekļauj visas uzturēšanas saistības, kas izriet no ģimenes
        attiecībām vai attiecībām ar līdzīgu raksturu, tā, lai visiem uztura kreditoriem
        nodrošinātu vienādu pieeju.
   (10) Noteikumi par starptautisko piekritību nedaudz atšķiras no pašreiz piemērojamiem,
        piemēram, tiem, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 44/2001. Lai Eiropas Savienībā
        iespējami labāk aizsargātu uztura kreditoru intereses un veicinātu pienācīgu
        tiesvedību, šie noteikumi ir jāprecizē un tiem turpmāk jāaptver visas iespējamās
        situācijas, kurās ir pietiekama saikne starp pusēm un dalībvalsti. Tas, ka atbildētāja
        parastā dzīvesvieta ir valstī, kura nav Eiropas Savienības dalībvalsts, vairs nedrīkst būt
        par pamatu Kopienas normu nepiemērošanai un norādei uz valsts tiesību aktiem.
   (11) Pusēm ir jābūt iespējai, abpusēji vienojoties, izraudzīties tiesu, kurai lieta ir piekritīga,
        izņemot gadījumus, kuros uzturēšanas saistības attiecas uz nepilngadīgiem bērniem,
        lai tādējādi aizsargātu „vājāko pusi”.
   21
        OV L 143, 30.4.2004., 15. lpp.
   22
        OV C 12, 15.1.2001.
LV                                                10                                                  LV
 ---pagebreak---    (12) Ir jānodrošina skaidrs un efektīvs mehānisms, lai izšķirtu lis pendens lietas un saistītas
        prasības.
   (13) Kolīzijas normas ir jāpiemēro tikai uzturēšanas saistībām, nevis lai noteiktu likumu,
        kas piemērojams to ģimenes attiecību noteikšanai, kuras ir bijušas par pamatu
        uzturēšanas saistībām.
   (14) Uztura kreditora parastās dzīvesvietas valsts likumam joprojām jābūt ar augstāko
        spēku, kā tas ir noteikts esošajos starptautiskajos instrumentos, bet otrā prioritāte ir
        jāpiešķir tās valsts likumam, kurā atrodas tiesa, jo tas šajā konkrētajā jomā lietas ļauj
        izšķirt vienkāršāk, ātrāk un lētāk.
   (15) Ja neviens no minētajiem likumiem uztura kreditoram nedod iespēju saņemt uzturu no
        debitora, ir jābūt iespējai piemērot kādas citas valsts likumu, ar kuru uzturēšanas
        saistībām ir cieša saikne. Konkrēti, tā var būt – bet ne tikai – abu pušu kopējās valsts
        piederības valsts.
   (16) Pie attiecīgiem nosacījumiem pusēm jāļauj izvēlēties piemērojamo likumu. Piemēram,
        tām jādod iespēja konkrētā lietā izvēlēties tās valsts likumu, kurā atrodas tiesa. Tām arī
        jādod iespēja vienoties par piemērojamo likumu pirms strīda rašanās, taču tikai
        gadījumā, ja tas neskar uzturēšanas saistības attiecībā uz bērniem vai neaizsargātiem
        pieaugušiem; turklāt, veicot izvēli, drīkst norādīt tikai uz atsevišķi noteiktiem
        likumiem.
   (17) Debitors jāaizsargā pret norādīto likumu piemērošanu gadījumos, kuros ģimenes
        attiecības, kas ir pamatā uztura piešķiršanai, nav vispārpieņemts uzskatīt par
        privileģējamām. Konkrēti, šādi gadījumi varētu būt attiecības starp netiešiem
        radiniekiem vai svaiņiem, lejupēju radinieku uztura prasījumi pret augšupējiem
        radiniekiem vai uzturēšanas pienākums pēc laulības šķiršanas.
   (18) Vienā dalībvalstī pieņemtie nolēmumi par uzturēšanas saistībām ir jāatzīst un tiem
        jābūt ar izpildu spēku visās pārējās dalībvalstīs, nepieprasot nekādas papildu
        procedūras. Lai likvidētu visus starpposma pasākumus, ir jāveic procesuālo normu
        minimāli nepieciešamā saskaņošana. Tai jānodrošina taisnīgas tiesas priekšnoteikumu
        ievērošana saskaņā ar visām dalībvalstīm kopīgiem noteikumiem.
   (19) Vienā dalībvalstī pieņemtam uzturēšanas nolēmumam jābūt ātri un efektīvi
        izpildāmam jebkurā citā dalībvalstī. Konkrēti, uztura kreditoriem jādod iespēja saņemt
        līdzekļus, tos tieši ieturot no debitoru algas vai no bankas konta.
   (20) Vienā dalībvalstī izpildāmi publiski akti un pušu vienošanās ir jāpielīdzina
        nolēmumiem.
   (21) Dalībvalstīs ir jānorīko centrālās iestādes sadarbības veicināšanai gan vispārīgi, gan
        konkrētās lietās, lai sekmētu uztura piedziņu. Tām jāapmainās ar informāciju, lai
        varētu noteikt debitora atrašanās vietu un novērtēt tā mantu, pilnībā ievērojot visas
        prasības attiecībā uz fizisku personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi, kā
        tas noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā
LV                                                11                                               LV
 ---pagebreak---         95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu
        brīvu apriti23.
   (22) Šajā regulā ir respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas ir īpaši atzīti Eiropas
        Savienības Pamattiesību hartā. Konkrēti, regula paredz pilnībā nodrošināt privātās un
        ģimenes dzīves neaizskaramību, aizsargāt personas datus, ievērot bērna tiesības un
        garantēt tiesības uz efektīvu lietas izskatīšanu neatkarīgā un objektīvā tiesā saskaņā ar
        Hartas 7., 8., 24. un 47. pantu.
   (23) Saskaņā ar 2. pantu Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko
        nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību24, šīs regulas
        īstenošanai nepieciešamie pasākumi jāpieņem saskaņā ar minētā lēmuma 3. pantā
        noteikto konsultēšanās procedūru.
   (24) Ar šo regulu ir jāaizstāj šajā pašā jomā iepriekš pieņemtie Kopienas instrumenti.
        Turklāt, lai vienādotu un vienkāršotu spēkā esošās juridiskās normas, tai ir jābūt ar
        augstāku spēku nekā citiem starptautiskiem instrumentiem, ko šajā jomā piemēro
        dalībvalstīs.
   (25) Ņemot vērā, ka plānotās darbības mērķi, proti, ieviest virkni pasākumu, lai Eiropas
        Savienībā nodrošinātu uztura prasījumu efektīvu piedziņu, dalībvalstis nevar pilnībā
        sasniegt un tādējādi to var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt
        pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā izklāstīto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar
        minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī regula nosaka tikai to, kas
        vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai.
   (26) [Apvienotā Karaliste un Īrija saskaņā ar 3. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes
        un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas
        dibināšanas līgumam, ir paziņojušas par savu vēlmi piedalīties šīs regulas pieņemšanā
        un piemērošanā.]
   (27) Kā noteikts 1. un 2. pantā Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par
        Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalās šīs
        regulas pieņemšanā, un tādējādi Dānijai tā nav saistoša un nav jāpiemēro.
   23
        OV L 281, 23.11.1995., 31. – 50. lpp.
   24
        OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.
LV                                               12                                                LV
 ---pagebreak---    IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
                                                I nodaļa
                            Piemērošanas joma un definīcijas
                                                  1. pants
                                            Piemērošanas joma
   1.       Šo regulu piemēro uzturēšanas saistībām, kas izriet no ģimenes attiecībām vai
            attiecībām, kuras saskaņā ar tām piemērojamo likumu ir ar līdzīgu raksturu.
   2.       Šajā regulā ar „dalībvalsti” saprot visas dalībvalstis, izņemot Dāniju [, Apvienoto
            Karalisti un Īriju].
                                                  2. pants
                                                 Definīcijas
   Šajā regulā:
   (1)    „tiesa” ir ikviena dalībvalsts iestāde, kurai ir piekritīgas uzturēšanas saistību lietas;
   (2)    „tiesnesis” ir tiesnesis vai persona ar tiesneša pilnvarām līdzvērtīgām pilnvarām
          uzturēšanas saistību lietās;
   (3)    „nolēmums” ir dalībvalsts tiesā pieņemts nolēmums uzturēšanas saistību lietā
          neatkarīgi no šā nolēmuma nosaukuma, piemēram, nolēmums, spriedums, rīkojums
          vai izpildraksts, kā arī tiesas sekretāra lēmums par tiesvedības izmaksām;
   (4)    „publisks akts” ir:
            a)     akts, kas ir oficiāli sastādīts vai reģistrēts kā publisks uzturēšanas saistību akts
                   un kura autentiskumu
                   i)    apliecina publiskā akta paraksts un saturs un
                   ii)   ir noteikusi valsts iestāde vai cita iestāde, ko šajā nolūkā ir pilnvarojusi
                         izcelsmes dalībvalsts iestāde, vai
            b)     vienošanās par uzturēšanas saistībām, kas noslēgta ar administratīvajām
                   iestādēm, vai kuras autentiskumu tās ir apliecinājušas.
   (5)    „izcelsmes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā izdots izpildāmais nolēmums;
   (6)    „izpildes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā pieprasīta nolēmuma izpilde;
LV                                                   13                                                 LV
 ---pagebreak---    (7)    „izcelsmes tiesa” ir tiesa, kura ir pieņēmusi izpildāmo nolēmumu;
   (8)    „kreditors” ir ikviena fiziska persona, kurai uzturs pienākas vai kura to pieprasa;
   (9)    „debitors” ir ikviena fiziska persona, no kuras uzturs pienākas vai no kuras to pieprasa.
                                               II nodaļa
                                              Piekritība
                                                 3. pants
                                           Vispārējā piekritība
   Uzturēšanas saistību lietās dalībvalstīs piekritība ir šādām tiesām:
            a)    atbildētāja parastās dzīvesvietas tiesai vai
            b)    kreditora parastās dzīvesvietas tiesai, vai
            c)    tiesai, kurai ir piekritīgas prasības par personas juridisko statusu, ja līdztekus
                  šai prasībai tiek izskatīts prasījums par uzturēšanas saistībām, izņemot, ja šī
                  piekritība nebalstās vienīgi uz pilsonību, kas ir vienai no pusēm, vai
            d)    tiesai, kurai ir piekritīgas prasības par vecāku atbildību Regulas Nr. 2201/2003
                  izpratnē, ja līdztekus šai prasībai tiek izskatīts prasījums par uzturēšanas
                  saistībām.
                                                 4. pants
                                        Vienošanās par piekritību
   1.       Ja puses, no kurām vismaz vienai parastā dzīvesvieta ir kādas dalībvalsts teritorijā, ir
            vienojušās par kādas dalībvalsts tiesu vai tiesām strīdu izšķiršanai, kas radušies vai
            varētu rasties uzturēšanas saistību jautājumā, piekritība ir šīs dalībvalsts tiesai vai
            tiesām. Šī piekritība ir izņēmuma piekritība, ja vien puses nav vienojušās pretēji.
   2.       Vienošanos par tiesas izvēli noslēdz rakstiski. Uzskatāms, ka jebkāda elektroniski
            nosūtīta vienošanās, kuru iespējams iereģistrēt paliekoši, ir rakstiskā formā.
   3.       Ja šāda vienošanās ir noslēgta starp pusēm, no kurām nevienai parastā dzīvesvieta
            nav kādas dalībvalsts teritorijā, strīdu nevar izskatīt citu dalībvalstu tiesas, ja vien
            norādītā tiesa vai tiesas nav atteikušās no piekritības.
   4.       Šo pantu nepiemēro strīdiem par uzturēšanas saistībām attiecībā uz bērniem, kuri nav
            sasnieguši 18 gadu vecumu.
LV                                                  14                                               LV
 ---pagebreak---                                                   5. pants
                             Piekritība, balstoties uz atbildētāja ierašanos
   Papildus gadījumiem, kuros piekritība izriet no 3. un 4. panta, lieta piekrīt tiesai, kurā
   atbildētājs ieradies. Šo noteikumu nepiemēro, ja atbildētājs ieradies tiesā, lai apstrīdētu
   piekritību vai ja saskaņā ar 4. pantu citai tiesai ir izņēmuma piekritība.
                                                  6. pants
                                       Pārējie piekritības jautājumi
   Ja no dalībvalstu tiesām nevienai nav piekritība saskaņā ar 3. līdz 5. pantu, piekritība ir šādām
   tiesām:
            a)     tās dalībvalsts tiesām, kuras piederība ir kreditoram un debitoram vai
            b)     uzturēšanas saistību lietās starp laulātajiem vai bijušiem laulātajiem – tās
                   dalībvalsts tiesām, kuras teritorijā bija laulāto pēdējā kopējā parastā
                   dzīvesvieta, ja tā vēl ir bijusi parastā dzīvesvieta mazāk nekā gadu pirms
                   prasības iesniegšanas.
                                                  7. pants
                                            Lis pendens lietas
   1.       Ja par vienām un tām pašām uzturēšanas saistībām prasības ir iesniegtas dažādu
            dalībvalstu tiesās, tad tiesa, kurā prasība iesniegta kā otrajā, pēc savas iniciatīvas
            aptur tiesvedību līdz tiek noteikta tās tiesas piekritība, kurā prasība iesniegta pirmajā.
   2.       Ja ir noteikta tās tiesas piekritība, kurā prasība iesniegta pirmajā, tad tiesa, kurā
            prasība iesniegta kā otrajā, atsakās no piekritības par labu pirmajai.
                                                  8. pants
                                            Saistītas prasības
   1.       Ja dažādu dalībvalstu tiesās ir iesniegtas saistītas prasības, tiesa, kurā prasības
            iesniegtas kā otrajā, var apturēt tiesvedību.
   2.       Ja šīs prasības ir tiesvedībā pirmajā instancē, tad tiesa, kurā prasības iesniegtas kā
            otrajā, var apturēt tiesvedību pēc vienas puses lūguma, ja vien tiesai, kurā prasības
            iesniegtas kā pirmajā, attiecīgās prasības ir piekritīgas un tās likums ļauj tās apvienot.
LV                                                   15                                                LV
 ---pagebreak---    3.        Šā punkta izpratnē saistītas prasības ir tādas, kuru saikne ir tik cieša, ka ir lietderīgi
             tās izskatīt un lemt kopā, lai novērstu nesavienojamu lēmumu risku, ko radītu
             atsevišķa tiesvedība.
                                                 9. pants
                                        Prasības iesniegšana tiesā
   Šīs nodaļas nolūkiem uzskatāms, ka prasība ir iesniegta tiesā:
             a)    dienā, kad tiesā ir iesniegts dokuments, uz kura pamata ierosināta lieta, vai tam
                   pielīdzināms dokuments, ar nosacījumu, ka prasītājs turpmāk ir veicis visus
                   pasākumus, kas viņam bija jāveic, lai dokumentu izsniegtu atbildētājam, vai
             b)    ja dokuments jāizsniedz pirms iesniegšanas tiesā, tad dienā, kad to saņem
                   iestāde, kas ir atbildīga par izsniegšanu, ar nosacījumu, ka prasītājs turpmāk ir
                   veicis visus pasākumus, kas viņam bija jāveic, lai dokumentu iesniegtu tiesā.
                                                 10. pants
                                   Pagaidu un aizsardzības pasākumi
   Dalībvalsts tiesu iestādēm var prasīt veikt pagaidu vai aizsardzības pasākumus, kādus
   attiecīgajā dalībvalstī paredz likums, arī tad, ja saskaņā ar šo regulu lietas izskatīšana pēc
   būtības piekrīt citas dalībvalsts tiesai.
                                                 11. pants
                                        Piekritības noskaidrošana
   Ja kādas dalībvalsts tiesā ir iesniegta prasība, kura saskaņā ar šo regulu nav tai piekritīga, tā
   pēc savas iniciatīvas paziņo, ka tai nav piekritības.
                                              III nodaļa
                                     Piemērojamais likums
                                                 12. pants
                            Nepiemērojamība ģimenes attiecību noteikšanai
   Ar šīs nodaļas noteikumiem nosaka tikai uzturēšanas saistībām piemērojamo likumu, un tie
   neskar piemērojamo likumu 1. pantā minēto attiecību noteikšanai.
LV                                                  16                                                  LV
 ---pagebreak---                                                  13. pants
                                             Pamatnoteikumi
   1.      Uzturēšanas saistības reglamentē tās valsts likums, kurā ir kreditora parastā
           dzīvesvieta.
   2.      Tās valsts likumu, kurā atrodas tiesa, piemēro:
           a)     ja saskaņā ar 1. punktu noteiktais likums kreditoram nedod iespēju no debitora
                  saņemt uzturu, vai
           b)     ja kreditors to pieprasa un ja likums ir tās valsts likums, kurā debitoram ir
                  parastā dzīvesvieta.
   3.      Ja neviens no likumiem, kas noteikts saskaņā ar iepriekšējiem punktiem, uztura
           kreditoram nedod iespēju saņemt uzturu no debitora, un ja no visiem apstākļiem
           izriet, ka uzturēšanas saistībām ir cieša saikne ar kādu citu valsti, jo īpaši, ar
           kreditora un debitora kopējās valsts piederības valsti, tad piemēro tās valsts likumu,
           ar ko uzturēšanas saistībām ir cieša saikne.
                                                 14. pants
                                              Likuma izvēle
   Neatkarīgi no 13. panta kreditors un debitors var:
           a)     attiecīgā procesa gadījumā norādīt tās valsts likumu, kurā atrodas tiesa, to
                  skaidri vai jebkādā citā nepārprotamā veidā norādot prasības iesniegšanas
                  laikā;
           b)     jebkurā brīdī rakstiski vienoties par piemērojamo likumu, izņemot, ja
                  uzturēšanas saistības attiecas uz bērnu, kas nav sasniedzis 18 gadu vecumu, vai
                  uz pieaugušo, kas nespēj pats sevi apgādāt savu personīgo spēju zuduma vai
                  nepietiekamības dēļ (tālāk tekstā – „neaizsargāti pieaugušie”), un ar
                  nosacījumu, ka norāda tikai uz kādu no tālāk minētajiem likumiem:
                  i)     kopējās valsts piederības likums tā norādīšanas brīdī;
                  ii)    kopējās parastās dzīvesvietas likums vai tās valsts likums, kurā likuma
                         norādīšanas brīdī ir kreditora vai debitora parastā dzīvesvieta;
                  iii)   tādu uzturēšanas saistību gadījumā, kas attiecas uz divām personām,
                         kuras ir laulātas vai ir bijušas laulātas, vai kuru attiecībām saskaņā ar tām
                         piemērojamo likumu ir laulībai līdzīgs raksturs – likums, kas norādīšanas
                         brīdī ir piemērojams viņu mantiskajām attiecībām.
LV                                                   17                                                LV
 ---pagebreak---                                                  15. pants
                      Norādītā likuma nepiemērošana pēc debitora pieprasījuma
   1.       Tādu uzturēšanas saistību gadījumā, kuras neattiecas uz bērniem un neaizsargātiem
            pieaugušiem un kuras nav starp laulātajiem vai bijušiem laulātajiem, debitors var
            iebilst pret kreditora prasību, atsaucoties uz uzturēšanas pienākuma neesamību
            saskaņā ar to kopējo valsts piederības likumu vai, ja valsts piederība ir dažāda,
            saskaņā ar debitora parastās dzīvesvietas valsts likumu.
   2.       Uzturēšanas saistību gadījumā starp laulātajiem vai bijušiem laulātajiem debitors var
            iebilst pret kreditora prasību, atsaucoties uz uzturēšanas pienākuma neesamību
            saskaņā ar tās valsts likumu, ar kuru laulībai ir visciešākā saikne.
                                                 16. pants
                                              Valsts iestāde
   Valsts iestādes tiesības pieprasīt atlīdzību par kreditoram sniegtajiem pakalpojumiem nosaka
   saskaņā ar šo iestādi reglamentējošo likumu.
                                                 17. pants
                                   Piemērojamā likuma darbības joma
   1.       Uzturēšanas saistībām piemērojamais likums nosaka:
          (a)      kreditora tiesību esamību un apmēru, un to, pret ko tas šīs tiesības var
                   izmantot;
          (b)      to, ciktāl kreditors uzturu var pieprasīt ar atpakaļejošu datumu;
          (c)      uzturēšanas saistību aprēķina un indeksācijas veidu;
          (d)      prasības celšanas nosacījumus un termiņus;
          (e)      valsts iestādes, kura kreditoram ir piešķīrusi uzturu, tiesības saņemt atlīdzību
                   par saviem pakalpojumiem un debitora saistību robežas;
   2.       Neatkarīgi no piemērojamā likuma satura, nosakot uztura apmēru, ņem vērā
            kreditora vajadzības un debitora resursus.
LV                                                  18                                              LV
 ---pagebreak---                                                 18. pants
                                   Trešu valstu likuma piemērošana
   Šajā regulā norādīto likumu piemēro arī tad, ja tas nav nevienas dalībvalsts likums.
                                                19. pants
                                          Atgriezeniskā norāde
   1.       Neskarot 2. punktā noteikto, šajā regulā norādītā attiecīgās valsts likuma
            piemērošana nozīmē to attiecīgajā valstī spēkā esošo tiesību normu piemērošanu, kas
            nav starptautisko privāttiesību normas.
   2.       Ja šī regula norāda uz trešas valsts likuma piemērošanu, un šīs valsts starptautisko
            privāttiesību normas norāda uz citas valsts likumu, tiesa, kurā iesniegta prasība,
            piemēro valsts iekšējās normas.
                                                20. pants
                                              Ordre public
   Šajā regulā norādītā likuma piemērošanu var atteikt tikai gadījumā, ja šāda piemērošana ir
   acīmredzami nesaderīga ar tiesas atrašanās vietas valsts sabiedrisko kārtību (ordre public).
   Tomēr uz šā pamata nevar atteikt piemērot šajā regulā norādītā dalībvalsts likuma normu.
                                                21. pants
                                 Valstis ar vairākām tiesību sistēmām
   Gadījumā, ja kāda valsts ietver vairākas teritoriālās vienības, no kurām katrai ir savas tiesību
   normas attiecībā uz uzturēšanas saistībām, nolūkā noteikt saskaņā ar šo regulu piemērojamo
   likumu katra teritoriālā vienība ir pielīdzināma valstij.
LV                                                 19                                               LV
 ---pagebreak---                                         IV nodaļa
                         Kopējās procesuālās normas
                                          22. pants
                                  Dokumentu izsniegšana
   1. Ierosinot lietu dalībvalsts tiesā, dokumentu, uz kura pamata ierosināta lieta, vai tam
      pielīdzināmu dokumentu atbildētājam izsniedz kādā no šiem veidiem:
      a)     izsniedzot personīgi, ko apliecina ar saņēmēja parakstītu paziņojumu par
             saņemšanu, kurā norādīts saņemšanas datums;
      b)     izsniedzot personīgi, ko apliecina dokuments, kuru parakstījusi par izsniegšanu
             atbildīgā persona un kurā norādīts, ka saņēmējs dokumentu ir saņēmis vai
             atteicies to saņemt bez pamatota iemesla, kā arī norādīts dokumenta
             izsniegšanas datums;
      c)     izsniedzot ar nosūtīšanu pa pastu, ko apliecina ar saņēmēja parakstītu un
             atpakaļnosūtītu paziņojumu par saņemšanu, kurā norādīts saņemšanas datums;
      d)     izsniedzot elektroniski, piemēram, pa faksu vai ar e-pastu, ko apliecina ar
             saņēmēja parakstītu paziņojumu par saņemšanu, kurā norādīts saņemšanas
             datums.
   2. Atbildētājam aizstāvības sagatavošanai nosaka termiņu, kas nevar būt mazāks par 30
      dienām, skaitot no atbilstīgi 1. punktam izsniegtā dokumenta saņemšanas dienas.
   3. Sešu mēnešu laikā no šīs regulas stāšanās spēkā dalībvalstis Komisiju informē par
      piemērojamiem izsniegšanas veidiem. Tās Komisijai dara zināmas jebkādas izmaiņas
      šajā informācijā.
      Komisija šo informāciju dara publiski pieejamu.
                                          23. pants
                              Pieņemamības noskaidrošana
   1. Ja atbildētājs, kura pastāvīgā dzīvesvieta ir kādas dalībvalsts teritorijā, kura nav
      dalībvalsts, kurā tika celta prasība, neierodas tiesā, tad tiesa, kurai lieta ir piekritīga,
      aptur tiesvedību, kamēr nav pierādīts, ka atbildētājs ir varējis saņemt dokumentu, uz
      kura pamata ierosināta lieta, vai tam pielīdzināmu dokumentu atbilstīgi 22. pantam,
      vai ka šajā nolūkā ir darīts viss vajadzīgais.
LV                                           20                                                    LV
 ---pagebreak---    2.        Ja atbildētājs, kura parastā dzīvesvieta ir kādas trešas valsts teritorijā, neierodas tiesā,
             tad tiesa, kurai lieta ir piekritīga, aptur tiesvedību, kamēr nav pierādīts, ka atbildētājs
             ir varējis pietiekami laicīgi saņemt dokumentu, uz kura pamata ierosināta lieta, vai
             tam pielīdzināmu dokumentu, lai varētu sev nodrošināt aizstāvību, vai ka šajā nolūkā
             ir darīts viss vajadzīgais.
   3.        Ja dokuments, uz kura pamata ierosināta lieta, vai tam pielīdzināms dokuments bija
             jānosūta saskaņā ar Hāgas 1965. gada Konvencijas par tiesas un ārpustiesas civillietu
             un komerclietu dokumentu izsniegšanu ārvalstīs, piemēro šīs konvencijas 15. pantu.
                                                   24. pants
                                         Nolēmums un pārskatīšana
   1.        Ja atbildētājs nav ieradies tiesā un
             a)     nav pierādīts, ka tas ir saņēmis dokumentu, uz kura pamata ierosināta lieta, vai
                    tam pielīdzināmu dokumentu, vai
             b)     tas nav varējis uztura prasījumu apstrīdēt nepārvaramas varas vai no tā
                    neatkarīgu ārkārtas apstākļu dēļ,
             nolēmumu var pieņemt, taču atbildētājam ir tiesības pieprasīt tā pārskatīšanu
             izcelsmes tiesā.
   2.        Termiņu, kurā var pieprasīt pārskatīšanu, skaita no dienas, kurā ir konstatēts, ka
             atbildētājs ir informēts par nolēmumu un ir bijis rīcībspējīgs, un, visvēlākais, no
             dienas, kad par izpildi atbildīgā iestāde to ir informējusi par šo nolēmumu. Šis
             termiņš nevar būt mazāks par 20 dienām.
   3.        Pārskatīšanas pieprasījums ir pamats visu dalībvalstī veicamo izpildes pasākumu
             apturēšanai.
                                                 V nodaļa
                                      Nolēmumu izpildāmība
                                                   25. pants
                                                 Izpildāmība
   Vienā dalībvalstī pieņemts nolēmums, kas ir izpildāms šajā dalībvalstī, tiek atzīts citā
   dalībvalstī un ir tajā izpildāms bez izpildes pasludināšanas un bez iespējas apstrīdēt tā
   atzīšanu.
LV                                                    21                                                  LV
 ---pagebreak---                                                26. pants
                                            Pagaidu izpilde
   Dalībvalstī pieņemts nolēmums ir pilnībā izpildāms neatkarīgi no valsts tiesību aktos
   paredzētajām pārsūdzības iespējām. Nodrošinājums nevar tikt prasīts.
                                             VI nodaļa
                                               Izpilde
                                               27. pants
                                          Izpildes procedūra
   Ja šajā regulā nav noteikts citādi, citā dalībvalstī pieņemtu nolēmumu izpildes procedūru
   reglamentē izpildes dalībvalsts tiesību akti.
                                               28. pants
                                              Dokumenti
   Puse, kura vienā dalībvalstī pieprasa atzīt vai izpildīt citā dalībvalstī pieņemtu nolēmumu,
   iesniedz apliecinātu nolēmuma norakstu, kas atbilst autentiskuma prasībām, kā arī
   kompetentās iestādes sagatavotu izrakstu, izmantojot šīs regulas I pielikumā pievienoto
   veidlapu.
   Par nolēmuma izpildi atbildīgās dalībvalsts iestādes nevar pieprasīt dokumentu tulkojumu.
                                               29. pants
                                          Juridiskā palīdzība
   Prasītājs, kurš izcelsmes dalībvalstī ir saņēmis pilnīgu vai daļēju juridisko palīdzību vai
   atbrīvojumu no izdevumu segšanas, ir tiesīgs attiecībā uz izpildes procedūru saņemt
   visplašāko juridisko palīdzību vai visplašāko atbrīvojumu no izdevumiem, kādu paredz
   izpildes dalībvalsts tiesību akti.
LV                                                 22                                           LV
 ---pagebreak---                                                  30. pants
                                      Nodrošinājums un galvojums
   No puses, kura vienā dalībvalstī lūdz citā valstī pieņemta nolēmuma izpildi, nedrīkst prasīt
   nodrošinājumu vai galvojumu neatkarīgi no tā nosaukuma, pamatojoties uz to, ka puse ir
   ārvalstnieks vai ka tās domicils vai dzīvesvieta nav attiecīgajā valstī.
                                                 31. pants
                             Legalizācija un tai pielīdzināmas formalitātes
   Attiecībā uz 28. pantā minētajiem dokumentiem nav nepieciešama nekāda legalizācija vai tai
   pielīdzināma formalitāte.
                                                 32. pants
                                    Aizliegums pārskatīt pēc būtības
   1.       Vienā dalībvalstī pieņemts nolēmums nekādā gadījumā nav pārskatāms pēc būtības
            citā dalībvalstī izpildes procedūras gaitā.
   2.       Tomēr par izpildi atbildīgā dalībvalsts iestāde pēc savas iniciatīvas var lemt par
            izcelsmes tiesas nolēmuma izpildi tikai attiecībā uz daļu no uztura prasījuma, ja
            pilnīga izpilde skartu to debitora mantas daļu, uz kuru saskaņā ar izpildes dalībvalsts
            tiesību aktiem nevar vērst piedziņu.
                                                 33. pants
                                   Izpildes atteikšana vai apturēšana
   Lemt pilnībā vai daļēji atteikt vai apturēt izcelsmes tiesas nolēmuma izpildi, balstoties uz
   debitora pieprasījumu, var tikai šādos gadījumos:
            a)    debitors ir norādījis uz jauniem apstākļiem vai apstākļiem, kas izcelsmes tiesai
                  nolēmuma pieņemšanas laikā nebija zināmi;
            b)    debitors saskaņā ar 24. pantu ir pieprasījis pārskatīt izcelsmes tiesas nolēmumu,
                  un jauns nolēmums vēl nav pieņemts;
            c)    debitors jau ir nokārtojis savas saistības;
            d)    attiecībā uz izcelsmes tiesas nolēmuma izpildes tiesībām pilnībā vai daļēji ir
                  iestājies noilgums;
LV                                                  23                                              LV
 ---pagebreak---       e)     izcelsmes tiesas nolēmums nav savienojams ar izpildes dalībvalstī agrāk
             pieņemtu nolēmumu vai atbilst nosacījumiem, kas vajadzīgi, lai to atzītu
             izpildes dalībvalstī.
                                         34. pants
                          Rīkojums par tiešu ikmēneša ieturējumu
   1. Pēc kreditora pieprasījuma izcelsmes tiesa var izdot rīkojumu par tiešu ikmēneša
      ieturējumu, kas adresēts citā dalībvalstī esošam debitora darba devējam vai bankas
      iestādei, kurā debitoram ir bankas konts. Saskaņā ar 25. un 26. pantu rīkojumam par
      tiešu ikmēneša ieturējumu dalībvalstī, kurai tas adresēts, ir tāds pats izpildu spēks kā
      nolēmumam.
   2. Rīkojumu par tiešu ikmēneša ieturējumu var izdot tikai tad, ja debitoram nolēmums
      ir izsniegts vienā no 22. pantā minētajiem veidiem.
   3. Pieprasījumu un rīkojumu par tiešu ikmēneša ieturējumu sagatavo saskaņā ar
      veidlapām, kuru paraugi ir pievienoti šīs regulas III pielikumā.
   4. Izcelsmes tiesa par rīkojumu par tiešu ikmēneša ieturējumu paziņo, nosūtot ierakstītu
      vēstuli ar paziņojumu par saņemšanu:
      a)     debitora darba devējam vai bankas iestādei, kurā debitoram ir norēķinu konts,
             un
      b)     ne vēlāk kā piecas dienas pēc tam – debitoram, kopā ar izcelsmes tiesas
             nolēmumu un informatīvo paziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar veidlapu,
             kuras paraugs pievienots šīs regulas III b) pielikumā.
   5. Kolīdz adresāts saņēmis rīkojumu par tiešu ikmēneša ieturējumu, tas veic pirmo
      ieturējumu. Ja tam nav nekādi iespējams veikt šos ieturējumus, adresāts izcelsmes
      tiesu par to informē ne vēlāk kā 30 dienu laikā pēc paziņojuma par saņemšanu vai
      pēc pēdējā ieturējuma.
   6. Ja pret debitoru ir izdots rīkojums par tiešu ieturējumu, tam ir pienākums informēt
      kreditoru un izcelsmes tiesu par jebkādu darba devēja vai bankas konta maiņu.
                                         35. pants
                      Rīkojums par bankas konta pagaidu iesaldēšanu
   1. Kreditors tiesai, kura lietu izskata pēc būtības, var pieprasīt izdot rīkojumu par
      bankas konta pagaidu iesaldēšanu, kas adresēts citā dalībvalstī esošai bankas iestādei,
      kurā debitoram ir bankas konts. Pieprasījumu un rīkojumu par bankas konta pagaidu
      iesaldēšanu sagatavo saskaņā ar veidlapām, kuru paraugi ir pievienoti šīs regulas
      IV pielikumā.
LV                                           24                                                LV
 ---pagebreak---    2.       Tiesa par kreditora pieprasījumu lemj 8 dienu laikā, nepaziņojot debitoram par
            pieprasījuma iesniegšanu un nesniedzot tam iespēju tikt uzklausītam. Tā izdod
            pagaidu iesaldēšanas rīkojumu, ja uzskata, ka kreditora pieprasījums nav
            acīmredzami nepamatots un ka pastāv nopietns debitora saistību nepildīšanas risks.
   3.       Rīkojums par pagaidu iesaldēšanu:
            a)    ar ierakstītu tiesas vēstuli ar paziņojumu par saņemšanu tiek darīts zināms
                  bankas iestādei, kurā debitoram ir norēķinu konts;
            b)    līdz ar tā saņemšanas brīdi nozīmē, ka tiek aizliegtas jebkādas bankas konta
                  operācijas, kuru rezultātā konta turētājam būtu neiespējami veikt maksājumus
                  par summu, kas noteikta rīkojumā par pagaidu iesaldēšanu.
   4.       Tiesa kreditoru un debitoru par izdoto pagaidu iesaldēšanas rīkojumu informē,
            nosūtot ierakstītu vēstuli ar paziņojumu par saņemšanu, līdzko šis rīkojums ir radījis
            sekas, kas aprakstītas 3. punkta b) apakšpunktā.
   5.       Debitors var pieprasīt atcelt pagaidu iesaldēšanas rīkojumu, vēršoties tiesā, kura ir
            izdevusi šo rīkojumu, un tādā gadījumā tiesa par to lemj 8 dienu laikā. Tiesa šo
            pieprasījumu var apmierināt, vajadzības gadījumā pieprasot, lai debitors sniegtu
            nodrošinājumu.
   6.       Pagaidu iesaldēšanas rīkojuma sekas izbeidzas, līdzko tiesa nolemj to atcelt vai tad,
            ja tā nav pieņēmusi lēmumu 8 dienu laikā, un, visvēlākais, tad, kad tā pieņem
            nolēmumu pēc būtības. Pēc nolēmuma pieņemšanas pēc būtības pagaidu iesaldēšanas
            rīkojumu var aizstāt ar rīkojumu par tiešu ikmēneša ieturējumu, ja kreditors to
            pieprasa saskaņā ar 34. pantu.
            Par lēmumu, ar ko izbeidz pagaidu iesaldēšanas rīkojuma darbību, tiesa bankas
            iestādei paziņo, nosūtot ierakstītu vēstuli ar paziņojumu par saņemšanu.
                                                36. pants
                                      Uztura prasījumu prioritāte
   Uztura prasījumu maksājumiem ir prioritāte salīdzinājumā ar citiem debitora parādiem,
   tostarp parādiem par nolēmumu izpildes izmaksām.
LV                                                 25                                              LV
 ---pagebreak---                                           VII nodaļa
                               Publiski akti un vienošanās
                                             37. pants
                              Publisku aktu un vienošanos izpildāmība
   Vienā dalībvalstī reģistrētiem un izpildāmiem publiskiem aktiem, kā arī pušu noslēgtām
   vienošanām, kas ir izpildāmas vienā dalībvalstī, ir tāds pats izpildu spēks kā nolēmumiem
   saskaņā ar 25. pantu.
                                             38. pants
                                Publisku aktu un vienošanos izpilde
   1.      Izpildāmo publisko aktu un pušu vienošanos atzīšanai un izpildei attiecīgā gadījumā
           piemēro VI nodaļas noteikumus. Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā publiskais
           akts vai pušu vienošanās ir izpildāma, pēc jebkuras ieinteresētās personas
           pieprasījuma izsniedz akta izrakstu, izmantojot šīs regulas II pielikumā doto
           veidlapas paraugu.
   2.      Kreditors, kas vēlas izmantot 34. un 35. panta noteikumus, var vērsties savas parastās
           dzīvesvietas tiesā.
                                          VIII nodaļa
                                           Sadarbība
                                             39. pants
                                         Centrālās iestādes
   1.      Katra dalībvalsts izraugās vienu vai vairākas centrālās iestādes, kas palīdz šīs regulas
           piemērošanā, un nosaka katras teritoriālo vai priekšmetisko kompetenci.
   2.      Ja dalībvalsts ir izraudzījusies vairākas centrālās iestādes, saziņu parasti organizē
           tieši ar kompetento centrālo iestādi. Ja paziņojums ir nosūtīts centrālajai iestādei,
           kura nav kompetenta, šī iestāde ir atbildīga par to, lai paziņojums tiktu pārsūtīts uz
           kompetento centrālo iestādi un lai sūtītājs tiktu par to informēts.
   3.      Sešu mēnešu laikā pēc šīs regulas stāšanās spēkā dalībvalstis Komisijai paziņo:
LV                                               26                                                 LV
 ---pagebreak---             a)    atbilstīgi šim pantam izraudzīto centrālo                 iestāžu    kontaktpersonu
                  vārdus/uzvārdus, adreses, kā arī saziņas līdzekļus;
            b)    valodas, kas ir pieņemtas saziņai ar centrālajām iestādēm.
            Dalībvalstis dara Komisijai zināmas jebkādas izmaiņas šajā informācijā.
            Komisija šo informāciju dara publiski pieejamu.
                                                40. pants
                                          Vispārīgās funkcijas
   Centrālās iestādes dara zināmu informāciju par valsts tiesību aktiem un lietām uzturēšanas
   saistību jomā un veic pasākumus, lai pilnveidotu šīs regulas piemērošanu un stiprinātu
   sadarbību. Šim nolūkam izmanto Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un
   komerclietās, kurš izveidots ar Lēmumu Nr. 2001/470/EK.
                                                41. pants
                                      Sadarbība īpašos gadījumos
   1.       Lai sasniegtu šīs regulas mērķus, centrālās iestādes sadarbojas īpašos gadījumos.
            Šajā nolūkā tās tieši vai ar valsts iestāžu vai citu struktūru starpniecību veic
            nepieciešamos pasākumus, lai:
            a)    vāktu un apmainītos ar informāciju par:
                  i)     kreditora un debitora situāciju, jo īpaši, izmantojot 44. līdz 47. pantu,
                  ii)    lietām, kas atrodas tiesvedībā, vai
                  iii)   pieņemtajiem nolēmumiem;
            b)    sniegtu informāciju un palīdzību kreditoriem, kuri piedalās tiesvedībā to
                  teritorijā;
            c)    ar starpniecību vai citiem līdzekļiem sekmētu vienošanos starp kreditoriem un
                  debitoriem un šajā nolūkā veicinātu pārrobežu sadarbību.
   2.       Pēc kreditora, kura parastā dzīvesvieta ir kādā no dalībvalstīm, pieprasījuma to
            pārstāv:
            a)    tās dalībvalsts centrālā iestāde, kuras teritorijā ir tiesa, kurai iesniegta prasība
                  par uzturēšanas saistībām, vai
            b)    izpildes dalībvalsts centrālā iestāde.
LV                                                 27                                                  LV
 ---pagebreak---       Šā punkta izpratnē pārstāvība aptver visas procedūras, kas nepieciešamas, lai iegūtu
      nolēmumu, kā arī faktiski panāktu uztura prasījuma piedziņu.
                                          42. pants
                                       Darba metode
   1. Kreditors dalībvalsts centrālajā iestādē ar pieprasījumu pēc palīdzības saskaņā ar
      41. pantu var vērsties tieši vai ar tās dalībvalsts centrālās iestādes starpniecību, kurā
      tam ir parastā dzīvesvieta.
      Kreditors savu pieprasījumu var iesniegt savas parastās dzīvesvietas tiesā, kura
      sadarbībā ar šīs dalībvalsts centrālo iestādi veic nepieciešamos pasākumus, lai
      nodrošinātu pieprasījuma pārsūtīšanu un izpildi.
   2. Palīdzības pieprasījumam pievieno visu pieejamo informāciju, kas var būt vajadzīga
      tā izpildei.
   3. Neskarot 4. punktu, centrālo iestāžu, valsts iestāžu un citu struktūru palīdzība, ko tās
      sniedz saskaņā ar 41. pantu, kā arī tā, ko sniedz šo iestāžu norīkotas personas, ir
      bezmaksas.
   4. Kreditoram var prasīt piedalīties pārstāvības izdevumu segšanā, kas radušies saskaņā
      ar 41. panta 2. punktu. Tomēr samaksu nevar prasīt, ja kreditors savas parastās
      dzīvesvietas dalībvalstī atbilst nosacījumiem, lai saņemtu juridisko palīdzību.
   5. Katra centrālā iestāde pati sedz savas izmaksas.
                                          43. pants
                                         Sanāksmes
   1. Lai sekmētu šīs regulas piemērošanu, centrālās iestādes regulāri tiekas.
   2. Šīs sanāksmes sasauc saskaņā ar Lēmumu Nr. 2001/470/EK, ar ko izveido Eiropas
      Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un komerclietās.
                                          44. pants
                                   Piekļuve informācijai
   1. Centrālās iestādes nodrošina piekļuvi informācijai, kas var sekmēt uztura prasījumu
      piedziņu, ievērojot šajā nodaļā izklāstītos noteikumus. Informāciju sniedz, lai
      sasniegtu šādus mērķus:
      a)     noteiktu debitora atrašanās vietu;
LV                                           28                                                 LV
 ---pagebreak---       b)    novērtētu debitora mantu, jo īpaši tā ieņēmumu summu un veidu;
      c)    noteiktu debitora darba devēju;
      d)    noteiktu debitora bankas kontus.
   2. Šā panta 1. punktā minētā informācija aptver vismaz to iestāžu rīcībā esošo
      informāciju, kuras dalībvalstīs atbild par šādām jomām:
      a)    nodokļi un nodevas,
      b)    sociālā apdrošināšana, ieskaitot darba devēju sociālās apdrošināšanas iemaksas,
      c)    iedzīvotāju reģistrs,
      d)    īpašuma reģistrs,
      e)    transportlīdzekļu reģistrs,
      f)    centrālā banka.
   3. Piekļuve šajā pantā minētajai informācijai nekādā gadījumā nevar būt par iemeslu
      jaunu kartotēku izveidei dalībvalstīs.
                                         45. pants
                                  Informācijas paziņošana
   1. Kreditors savas parastās dzīvesvietas dalībvalsts pieprasījuma iesniedzējā centrālajā
      iestādē var vērsties ar savas parastās dzīvesvietas tiesas starpniecību, kura nodod
      kreditora pieprasījumu, ja tā uzskata, ka tas atbilst šajā nodaļā izklāstītajiem
      nosacījumiem.
   2. Pieprasījumu par informācijas paziņošanu viena centrālā iestāde otrai centrālajai
      iestādei nodod, izmantojot šīs regulas V pielikumā doto veidlapas paraugu.
   3. Pieprasījumu, lai iegūtu 44. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto informāciju, var
      iesniegt jebkurā laikā. Pieprasījumu, lai iegūtu 44. panta 1. punkta b), c) un
      d) apakšpunktā minēto informāciju, var iesniegt, ja kreditors var uzrādīt nolēmuma
      izrakstu atbilstīgi 28. pantam vai akta izrakstu atbilstīgi 38. panta 1. punktam.
   4. Pieprasījuma saņēmēja centrālā iestāde papildus 1. punktā minētajai veidlapai
      pieprasījuma iesniedzējai iestādei var pieprasīt iesniegt papildu dokumentus, kas
      vajadzīgi, lai sasniegtu 44. panta 1. punktā minētos mērķus.
   5. Papildu dokumentus iesniedz kopā ar to tulkojumiem, ja vien pieprasījuma saņēmēja
      dalībvalsts neatbrīvo no šīs prasības. Vēlākais sešu mēnešu laikā no šīs regulas
      stāšanās spēkā dalībvalstis informē Komisiju par savu lēmumu pieprasīt vai
      nepieprasīt šajā punktā minētos tulkojumus.
      Komisija šo informāciju dara publiski pieejamu.
LV                                           29                                             LV
 ---pagebreak---             Ja informācijas paziņošanas pieprasījums ir veikts pēc tāda kreditora iniciatīvas, kurš
            saņem pilnīgu vai daļēju juridisko palīdzību, tulkojumu nodrošina pieprasījuma
            iesniedzēja iestāde, kreditoram neprasot nekādu samaksu.
   6.       Pieprasījuma saņēmējas iestādes informāciju paziņo pieprasījuma iesniedzējām
            iestādēm. Ja pieprasījuma saņēmēja iestāde nevar paziņot pieprasīto informāciju, tā
            nekavējoties par to informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi, norādot attiecīgos
            iemeslus.
                                                46. pants
                                        Informācijas izmantošana
   1.       Pieprasījuma iesniedzēja centrālā iestāde saņemto informāciju nekavējoties paziņo
            tiesai, kura tai bija iesniegusi pieprasījumu saskaņā ar 45. panta 1. punktu. Pēc tam,
            kad informācija paziņota tiesai, pieprasījuma iesniedzēja centrālā iestāde iznīcina šo
            informāciju.
   2.       Saskaņā ar šo regulu paziņoto informāciju var izmantot tikai tiesa un tikai nolūkā
            sekmēt uztura prasījumu piedziņu. Tomēr tiesa šo informāciju, to neizpaužot
            kreditoram, var nodot iestādēm, kas ir kompetentas izsniegt tiesas vai ārpustiesas
            aktus, kā arī iestādēm, kas ir kompetentas izpildīt nolēmumu. Pēc tam, kad iestādes
            šo informāciju ir izmantojušas, tās to iznīcina.
   3.       Saskaņā ar šo regulu paziņoto informāciju tiesa var uzglabāt tikai tik ilgi, cik tas
            nepieciešams, lai sekmētu uztura prasījuma piedziņu. Uzglabāšanas termiņš nevar
            pārsniegt vienu gadu.
                                                47. pants
                                          Debitora informēšana
   Pieprasījuma saņēmēja centrālā iestāde debitoram paziņo:
            a)     informāciju, ko tā ir paziņojusi, un šīs informācijas ieguves veidu;
            b)     minētās informācijas adresātu identitāti;
            c)     minētās informācijas izmantošanas nosacījumus saskaņā ar šo regulu;
            d)     debitora tiesības un tam pieejamos tiesiskās aizsardzības līdzekļus saskaņā ar
                   valsts iekšējiem tiesību aktiem, kas pieņemti, piemērojot Direktīvu 95/46/EK;
            e)     to uzraudzības iestāžu kontaktinformāciju, kuras izveidotas atbilstīgi Direktīvai
                   95/46/EK gan dalībvalstī, kurā atrodas pieprasījuma iesniedzēja centrālā
                   iestāde, gan dalībvalstī, kurā atrodas pieprasījuma saņēmēja centrālā iestāde,
   ja vien pieprasījuma iesniedzēja centrālā iestāde saskaņā ar 45. panta 2. punktu iesniegtajā
   informācijas paziņošanas pieprasījumā nav norādījusi, ka, informējot debitoru, varētu tikt
LV                                                  30                                               LV
 ---pagebreak---    apdraudēta uztura prasījuma efektīva piedziņa; šādā gadījumā pieprasījuma saņēmēja centrālā
   iestāde debitora informēšanu atliek uz laiku, kas nepārsniedz 60 dienas.
                                             IX nodaļa
                          Vispārīgi un nobeiguma noteikumi
                                               48. pants
                              Saistība ar citiem Kopienas tiesību aktiem
   1.       Uzturēšanas saistību jomā ar šo regulu aizstāj Regulu (EK) Nr. 44/2001 un Regulu
            (EK) Nr. 805/2004.
   2.       Uzturēšanas saistību jomā nepiemēro Regulas (EK) Nr. 1348/2000 19. pantu.
   3.       Neskarot 2. punktā noteikto, šī regula neskar Regulas (EK) Nr. 1348/2000 un
            Regulas (EK) Nr. 1206/2001 piemērošanu.
                                               49. pants
                                       Saistība ar citiem aktiem
   Šai regulai dalībvalstīs ir augstāks spēks nekā konvencijām un līgumiem jautājumos, kurus
   reglamentē šī regula, un kuru līgumslēdzējas puses ir dalībvalstis.
                                               50. pants
                                         Pielikumu grozījumi
   Šīs regulas pielikumu grozījumus pieņem saskaņā ar 51. panta 2. punktā noteikto
   konsultēšanās procedūru.
                                               51. pants
                                               Komiteja
   1.       Komisijai palīdz komiteja, kurā ir dalībvalstu pārstāvji un kuru vada Komisijas
            pārstāvis.
   2.       Ja atsaucas uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 3. pantā noteikto
            konsultēšanās procedūru, ievērojot minētā lēmuma 7. panta 3. punkta noteikumus.
LV                                                31                                           LV
 ---pagebreak---                                                52. pants
                                          Pārejas noteikums
   1.       Šīs regulas noteikumus piemēro tikai procedūrām, kas uzsāktas, publiskajiem aktiem,
            kas saņemti, un vienošanām, kas noslēgtas pēc dienas, kad regulu sāk piemērot.
   2.       Tomēr:
            a)    12. līdz 21. pantu par piemērojamo likumu šīs regulas piemērošanas sākšanas
                  dienā tiesvedībā esošai lietai piemēro tad, ja visas puses par to ir tieši vai
                  jebkādā citā nepārprotamā veidā vienojušās;
            b)    27. līdz 36. pantu par izpildi piemēro nolēmumiem un publiskiem aktiem, kuri
                  dienā, kad sāk šīs regulas piemērošanu, saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 44/2001 ir
                  pasludināti par izpildāmiem vai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 805/2004 ir
                  apstiprināti kā Eiropas izpildu rīkojumi ;
            c)    39. līdz 47. pantu par sadarbību piemēro visām procedūrām, kas norisinās šīs
                  regulas piemērošanas sākšanas dienā.
                                               53. pants
                                            Stāšanās spēkā
   1.       Šī regula stājas spēkā 2008. gada 1. janvārī.
   2.       Šo regulu piemēro no 2009. gada 1. janvāra, izņemot 22. panta 3. punktu, 39. pantu
            un 45. panta 5. punktu, ko piemēro no regulas stāšanās spēkā.
   Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
   Briselē,
                                                 Padomes vārdā –
                                                 Priekšsēdētājs
LV                                                 32                                            LV
 ---pagebreak---                                               PIELIKUMS
                                             I PIELIKUMS
                       UZTURĒŠANAS SAISTĪBU NOLĒMUMA IZRAKSTS
      (28. pants Padomes Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu atzīšanu un
                            izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās25)
   1. Dalībvalsts
   AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □
   MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □]
   2. Tiesa
   2.1. Nosaukums:
   2.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   2.3. Vieta un pasta indekss:
   3. Prasītājs
   3.1. Vārds/uzvārds:
   3.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   3.3. Vieta un pasta indekss:
   3.4. Valsts:
   3.5. Tālr.(*):
   3.6. E-pasta adrese (*):
   4. Atbildētājs
   4.1. Vārds/uzvārds:
   4.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   4.3. Vieta un pasta indekss:
   4.4. Valsts:
   4.5. Tālr.(*):
   4.6. E-pasta adrese (*):
   (*) Neobligāta informācija
   25
            OV L…
LV                                                 33                                      LV
 ---pagebreak---    5. Nolēmums
   5.1. Uztura prasījuma summa
   Valūta: □ Euro □ [sterliņu mārciņa] □ Kipras mārciņa □ Čehijas krona
   □ Igaunijas krona □ Ungārijas forints □ Maltas lira □ Latvijas lats
   □ Lietuvas lits □ Slovākijas krona □ Zviedrijas krona □ Slovēnijas tolars
   □ Polijas zlots □ Cita (lūdzu norādīt): …………………………….
   5.2. Maksājumu biežums
   5.2.1. Visu summu pilnībā izmaksā vienā reizē……………………………..….
   5.2.2. Summu daļēji izmaksā vienā reizē………………………….………..….
   Šajā gadījumā norādiet vienā reizē izmaksājamo summu:
   5.2.3. Summu izmaksā periodiski (norādiet summu, ja tā nav vienāda ar 5.1. punktā norādīto
   uztura prasījuma summu):
   Reizi nedēļā…………………………………………………………………
   Reizi mēnesī…………………………………………………………………
   Cits periods (norādīt)………………………………………………………..
   5.3. Indeksācija
   Ja 5.2.3. punktā norādīto summu indeksē, norādiet indeksācijas koeficientu:
   Indeksāciju piemēro, sākot no:
   Datums:
   Paraksts un / vai kompetentās iestādes zīmogs:
LV                                               34                                           LV
 ---pagebreak---                                             II PIELIKUMS
                         UZTURĒŠANAS SAISTĪBU AKTA IZRAKSTS
      (38. pants Padomes Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu atzīšanu un
                           izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās26)
   1. Dalībvalsts
   AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □
   MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □]
   2. Akta veids
   2.1. Publisks akts…………………….□
   izdevis (iestādes nosaukums un vieta):
   (datums):
   2.2. Vienošanās starp pusēm.………………..□
   noslēgta (vieta):
   (datums):
   3. Kreditors
   3.1. Vārds/uzvārds:
   3.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   3.3. Vieta un pasta indekss:
   3.4. Valsts:
   3.5. Tālr.(*):
   3.6. E-pasta adrese (*):
   26
            OV L…
LV                                                35                                       LV
 ---pagebreak---    4. Debitors
   4.1. Vārds/uzvārds:
   4.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   4.3. Vieta un pasta indekss:
   4.4. Valsts:
   4.5. Tālr.(*):
   4.6. E-pasta adrese (*):
   (*) Neobligāta informācija
   5. Akta saturs
   5.1. Uztura prasījuma summa
   Valūta: □ Euro □ [sterliņu mārciņa] □ Kipras mārciņa □ Čehijas krona
   □ Igaunijas krona □ Ungārijas forints □ Maltas lira □ Latvijas lats
   □ Lietuvas lits □ Slovākijas krona □ Zviedrijas krona □ Slovēnijas tolars
   □ Polijas zlots □ Cita (lūdzu norādīt):
   5.2. Maksājumu biežums
   5.2.1. Visu summu pilnībā izmaksā vienā reizē……………………………..….
   5.2.2. Summu daļēji izmaksā vienā reizē………………………….………..….
   Šajā gadījumā norādiet vienā reizē izmaksājamo summu:
   5.2.3. Summu izmaksā periodiski (norādiet summu, ja tā nav vienāda ar 5.1. punktā norādīto
   uztura prasījuma summu):
   Reizi nedēļā…………………………………………………………………
   Reizi mēnesī…………………………………………………………………
   Cits periods (norādīt)………………………………………………………..
   5.3. Indeksācija
   Ja 5.2.3. punktā norādīto summu indeksē, norādiet indeksācijas koeficientu:
   Indeksāciju piemēro, sākot no:
   Datums:
   Paraksts un / vai kompetentās iestādes zīmogs:
LV                                               36                                           LV
 ---pagebreak---                                            III PIELIKUMS
                     RĪKOJUMS PAR TIEŠU IKMĒNEŠA IETURĒJUMU
      (34. pants Padomes Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu atzīšanu un
                           izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās27)
   1. Dalībvalsts
   AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □
   MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □]
   2. Tiesa
   2.1. Nosaukums:
   2.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   2.3. Vieta un pasta indekss:
   3. Pieprasītājs
   3.1. Vārds/uzvārds:
   3.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   3.3. Vieta un pasta indekss:
   3.4. Valsts:
   3.5. Tālr.(*):
   3.6. E-pasta adrese (*):
   3.7. Bankas dati:
   Starptautiskais bankas konta numurs (IBAN):
   Bankas identifikācijas kods (BIC):
   27
            OV L…
LV                                                37                                       LV
 ---pagebreak---    4. Debitors
   4.1. Vārds/uzvārds:
   4.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   4.3. Vieta un pasta indekss:
   4.4. Valsts:
   4.5. Tālr.(*):
   4.6. E-pasta adrese (*):
   (*) Neobligāta informācija
   5. Pieprasījums par tiešu ieturējumu
   5.1. Datums, kurā pieņemts nolēmums, ar ko noteikta uztura prasījuma summa:
   5.2. Ikmēneša ieturējuma summa:
   Valūta: □ Euro □ [sterliņu mārciņa] □ Kipras mārciņa □ Čehijas krona
   □ Igaunijas krona □ Ungārijas forints □ Maltas lira □ Latvijas lats
   □ Lietuvas lits □ Slovākijas krona □ Zviedrijas krona □ Slovēnijas tolars
   □ Polijas zlots □ Cita (lūdzu norādīt): …………………………….
   5.3. Indeksācija
   Ja 5.2. punktā norādīto summu indeksē, norādiet indeksācijas koeficientu:
   Indeksāciju piemēro, sākot no:
   5.4. Adresāts
   5.4.1 Debitora banka:
   Starptautiskais bankas konta numurs (IBAN):
   Bankas identifikācijas kods (BIC):
   5.4.2 Debitora darba devējs:
LV                                               38                            LV
 ---pagebreak---    6. Ieturējuma rīkojums
      Tieša ieturējuma pieprasījums ir noraidīts
      Rīkojums nodots:
   (5.4. punktā norādītais adresāts)
   no […]     algas    bankas konta katru mēnesi ieturēt
   (4. punktā norādītais debitors)
   šādu summu:
   (5.2. punktā norādītā summa)
   saņēmējs:
   (3. punktā norādītais pieprasītājs)
   Ja Jums nav iespējams veikt šos ieturējumus, Jums 30 dienu laikā no šā dokumenta
   saņemšanas dienas vai no pēdējā veiktā ieturējuma dienas par to jāinformē 2. punktā
   minētā tiesa (33. panta 5. punkts Padomes Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu,
   nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās).
   Datums:
   Paraksts un / vai kompetentās iestādes zīmogs:
LV                                             39                                         LV
 ---pagebreak---                                            III b) PIELIKUMS
           INFORMATĪVS PAZIŅOJUMS DEBITORAM, PRET KURU IR IZDOTS
                      RĪKOJUMS PAR TIEŠU IKMĒNEŠA IETURĒJUMU
    (34. panta 4. punkta b) apakšpunkts Padomes Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu,
               nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās28)
   1. Pārskatīšana
   Pret Jums ir izdots rīkojums par tiešu ikmēneša ieturējumu. Kopā ar šo informatīvo
   paziņojumu Jūs tiekat informēts(-a) par minēto rīkojumu un izcelsmes tiesas nolēmumu.
   Jums ir tiesības pieprasīt izcelsmes tiesas nolēmuma pārskatīšanu, ja Jūs nebijāt ieradies(-
   usies) tiesā un:
         a) Jūs neesat saņēmis(-usi) dokumentu, uz kura pamata ierosināta lieta, vai tam
         pielīdzināmu dokumentu vai
         b) Jūs neesat varējis(-usi) uztura prasījumu apstrīdēt nepārvaramas varas vai no Jums
         neatkarīgu ārkārtas apstākļu dēļ.
   Tiesības pieprasīt pārskatīšanu ir spēkā ... dienas, skaitot no dienas, kad Jūs esat saņēmis(-usi)
   šo informatīvo paziņojumu.
   2. Izpilde
   Ja Jūs neesat tiesīgs(-a) pieprasīt izcelsmes tiesas nolēmuma pārskatīšanu atbilstīgi
   1. punktam vai ja Jūs nevēlaties pieprasīt pārskatīšanu, taču iebilstat pret minētā nolēmuma
   izpildi, Jūs varat vērsties izpildes valsts kompetentajās iestādēs saskaņā ar 33. pantu Padomes
   Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību
   uzturēšanas saistību lietās.
   Datums:
   Paraksts un / vai kompetentās iestādes zīmogs:
   28
            OV L…
LV                                                  40                                                LV
 ---pagebreak---                                              IV PIELIKUMS
                RĪKOJUMS PAR BANKAS KONTA PAGAIDU IESALDĒŠANU
       (35. panta 1. punkts Padomes Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu
                      atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās29)
   1. Dalībvalsts
   AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □
   MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □]
   2. Tiesa
   2.1. Nosaukums:
   2.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   2.3. Vieta un pasta indekss:
   3. Pieprasītājs
   3.1. Vārds/uzvārds:
   3.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   3.3. Vieta un pasta indekss:
   3.4. Valsts:
   3.5. Tālr.(*):
   3.6. E-pasta adrese (*):
   4. Debitors
   4.1. Vārds/uzvārds:
   4.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   4.3. Vieta un pasta indekss:
   4.4. Valsts:
   4.5. Tālr.(*):
   4.6. E-pasta adrese (*):
   (*) Neobligāta informācija
   29
            OV L…
LV                                                  41                                    LV
 ---pagebreak---    5. Pieprasījums par bankas konta pagaidu iesaldēšanu
   5.1. Pieprasījuma iemesli (paskaidrojiet, kādi ir riski, kuru dēļ debitora saistību izpilde
   ir apdraudēta):
   5.2. Iesaldējamā summa:
   Valūta: □ Euro □ [sterliņu mārciņa] □ Kipras mārciņa □ Čehijas krona
   □ Igaunijas krona □ Ungārijas forints □ Maltas lira □ Latvijas lats
   □ Lietuvas lits □ Slovākijas krona □ Zviedrijas krona □ Slovēnijas tolars
   □ Polijas zlots □ Cita (lūdzu norādīt): …………………………….
   5.3. Adresāts (debitora banka)
   5.3.1. Iestāde:
   5.3.2. Debitora starptautiskais bankas konta numurs (IBAN):
   6. Rīkojums par bankas konta pagaidu iesaldēšanu
      Pieprasījums par bankas konta pagaidu iesaldēšanu ir noraidīts
      Rīkojums nodots:
   (5.3. punktā norādītais adresāts)
   aizliegt ar […] bankas kontu
   (4. punktā norādītais debitors)
   veikt jebkādas operācijas, kuru rezultātā konta kredīta atlikums kļūtu mazāks par:
   (5.2. punktā norādītā summa)
   Datums:
   Paraksts un / vai kompetentās iestādes zīmogs:
LV                                               42                                            LV
 ---pagebreak---                                            V PIELIKUMS
                       INFORMĀCIJAS SNIEGŠANAS PIEPRASĪJUMS
      (45. pants Padomes Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu atzīšanu un
                           izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās30)
   1. Dalībvalsts
   AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □
   MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □]
   2. Pieprasītājs
   2.1. Pieprasījuma iesniedzēja centrālā iestāde
   2.1.1. Nosaukums:
   2.1.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   2.1.3. Vieta un pasta indekss:
   2.1.4. Tālr.:
   2.1.5. E-pasta adrese:
   2.2. Rīkojas šādas tiesas uzdevumā:
   2.2.1. Nosaukums:
   2.2.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   2.2.3. Vieta un pasta indekss:
   2.2.4. Tālr.:
   2.2.5. E-pasta adrese:
   30
            OV L…
LV                                                43                                       LV
 ---pagebreak---    3. Adresāts – pieprasījuma saņēmēja centrālā iestāde
   3.1. Nosaukums:
   3.2. Iela un numurs / pasta kaste:
   3.3. Vieta un pasta indekss:
   3.4. Valsts:
   3.5. Tālr.:
   3.6. E-pasta adrese:
   4. Pieprasītā informācija
   4.1. Attiecīgais debitors
   4.1.1. Vārds/uzvārds:
   4.1.2. Pēdējā zināmā adrese:
   4.1.3. Cita iespējami noderīga informācija (apraksts, pēdējais darba devējs, ģimenes locekļu
   adreses, dati par debitora īpašumā esošiem transportlīdzekļiem, dati par debitora nekustamo
   īpašumu):
   Pievienota fotogrāfija…………………………….……………………….….
   4.2. Pieprasītie dati
   4.2.1. Debitora adrese…………………………………….……….………..
   4.2.2. Debitora darba devējs……………….. ……..………………..……....
   4.2.3. Debitora bankas konta rekvizīti……………………………………......
   4.2.4. Debitora mantas novērtējums…………………………..…….………..
   4.2.5. Debitora ienākumu summa…….…………………….……….………..
   5. Dokumenti, kas nepieciešami, lai sniegtu 4.2.2. līdz 4.2.5. punktā minēto informāciju
   (pievienot kopiju)
   5.1. Nolēmums………………………………………………..……………..
   5.2. Publisks akts…………………………………………………………..
   5.3. Pušu vienošanās………………………………………..………………..
LV                                              44                                              LV
 ---pagebreak---    SVARĪGI! (47. pants Padomes Regulā … par piekritību, piemērojamo likumu, nolēmumu
   atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās)
   Debitoru par informācijas paziņošanu drīkst informēt tikai tad, kad pieprasījuma
   iesniedzēja centrālā iestāde ir attiecīgi informējusi pieprasījuma saņēmēju centrālo
   iestādi
   Debitoru drīkst informēt par informācijas paziņošanu
   Datums:
   Paraksts un / vai kompetentās iestādes zīmogs:
LV                                               45                                     LV