               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 11.10.2019
            COM(2019) 457 final
            2019/0217(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kura Savienības vārdā jāieņem FMT:ItalicCETA Apvienotajā komitejā, kas izveidota saskaņā ar Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (FMT:ItalicCETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses, attiecībā uz tāda lēmuma pieņemšanu, kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kura Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā, kas izveidota saskaņā ar Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses, saistībā ar lēmuma, kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus, paredzēto pieņemšanu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Visaptverošais ekonomikas un tirdzniecības nolīgums (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses

               Visaptverošā ekonomikas un tirdzniecības nolīguma (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (“Nolīgums”), mērķis ir liberalizēt un veicināt tirdzniecību un ieguldījumus, kā arī sekmēt ciešākas ekonomiskās attiecības starp Eiropas Savienību un Kanādu (“Puses”). Nolīgums tika parakstīts 2016. gada 30. oktobrī, un tas tiek provizoriski piemērots no 2017. gada 21. septembra.

               2.2.CETA Apvienotā komiteja

               CETA Apvienotā komiteja ir izveidota saskaņā ar Nolīguma 26.1. pantu, kurā paredzēts, ka CETA Apvienotajā komitejā ietilpst Eiropas Savienības pārstāvji un Kanādas pārstāvji un ka tās līdzpriekšsēdētāji ir Kanādas starptautiskās tirdzniecības ministrs un par tirdzniecību atbildīgais Eiropas Komisijas loceklis vai viņu attiecīgās pilnvarotās personas. CETA Apvienotās komitejas sanāksmes notiek reizi gadā vai pēc Puses pieprasījuma, un CETA Apvienotā komiteja vienojas par savu sanāksmju grafiku un darba kārtību. CETA Apvienotā komiteja ir atbildīga par visiem jautājumiem, kas attiecas uz Pušu tirdzniecību un ieguldījumiem un Nolīguma īstenošanu un piemērošanu. Puse var vērsties CETA Apvienotajā komitejā ar ikvienu jautājumu, kas attiecas uz Nolīguma īstenošanu un interpretāciju, vai arī jebkuru citu jautājumu, kas attiecas uz tirdzniecību un ieguldījumiem Pušu starpā.

               Saskaņā ar Nolīguma 26.3. pantu CETA Apvienotā komiteja ir tiesīga, savstarpēji vienojoties, pieņemt lēmumus visos jautājumos, par kuriem tas paredzēts Nolīgumā. CETA Apvienotās komitejas pieņemtie lēmumi ir saistoši Pusēm, pamatojoties uz jebkādu nepieciešamo iekšējo prasību un procedūru pabeigšanu, un Pusēm tie ir jāīsteno.

               Saskaņā ar Nolīguma 26.2. panta 4. punktu specializētās komitejas, ieskaitot Pakalpojumu un ieguldījumu komiteju, var ierosināt lēmumu projektus, kas jāpieņem CETA Apvienotajai komitejai.

               Saskaņā ar CETA Apvienotās komitejas un specializēto komiteju reglamenta
                  1
                10. noteikuma 2. punktu sanāksmju starplaikā CETA Apvienotā komiteja var pieņemt lēmumus vai ieteikumus rakstiskā procedūrā, ja Nolīguma Puses tā lemj, savstarpēji vienojoties. Šim nolūkam priekšlikuma tekstu līdzpriekšsēdētāji rakstiski nosūta CETA Apvienotās komitejas locekļiem atbilstīgi 7. noteikumam, norādot termiņu, kurā locekļiem jāpaziņo bažas vai grozījumi, ko viņi vēlas ieviest. Pieņemtos priekšlikumus paziņo saskaņā ar 7. noteikumu, tiklīdz beidzies termiņš, un reģistrē nākamās sanāksmes protokolā.

               2.3.Paredzētais CETA Apvienotās komitejas akts

               CETA Apvienotajai komitejai ir jāpieņem lēmums, kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus, saskaņā ar Nolīguma 8.28. panta 7. punktu (“paredzētais akts”).

               Tāpēc paredzētā akta mērķis ir īstenot Nolīguma 8.28. panta 7. punktu.

               Paredzētais akts būs Pusēm saistošs. Nolīguma 26.3. panta 2. punktā ir paredzēts: “CETA Apvienotās komitejas pieņemtie lēmumi ir saistoši Pusēm, pamatojoties uz jebkādu nepieciešamo iekšējo prasību un procedūru pabeigšanu, un Puses tos īsteno.”

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Kā paredzēts Kopīgā interpretējošā instrumenta par Nolīgumu 6. punkta f) apakšpunktā, Eiropas Savienība un tās dalībvalstis un Kanāda ir vienojušās nekavējoties sākt turpmāku darbu, kura mērķis ir Nolīguma noteikumu par ieguldījumu strīdu izšķiršanu, tā dēvētās “ieguldījumu tiesu sistēmas”, īstenošana
                  2
               .

               Nolīguma 8.28. panta 7. punktā paredzēts, ka “CETA Apvienotā komiteja nekavējoties pieņem lēmumu, saistībā ar apelācijas tiesas darbību nosakot šādus administratīvus un organizatoriskus jautājumus: a) administratīvais atbalsts; b) procedūras apelācijas tiesvedības ierosināšanai un veikšanai un procedūras jautājumu atpakaļnosūtīšanai šķīrējtiesai nolūkā attiecīgi pielāgot nolēmumu; c) procedūras vakances aizpildīšanai apelācijas tiesā un apelācijas tiesas sastāvā, kas izveidots lietas iztiesāšanas nolūkā; d) apelācijas tiesas locekļu atalgojums; e) noteikumi saistībā ar apelācijas tiesvedības izmaksām; f) apelācijas tiesas locekļu skaits; un g) jebkādi citi elementi, ko tā uzskata par vajadzīgiem apelācijas tiesas efektīvai darbībai”.

               Kopīgā interpretējošā instrumenta par Nolīgumu 6. punkta g) apakšpunktā ir noteikts: “CETA ir pirmais nolīgums, kas ietver apelācijas mehānismu, kas ļaus labot kļūdas un nodrošinās pirmās instances tiesas nolēmumu konsekvenci”. Turklāt 36. Komisijas un Padomes paziņojumā, kurš iekļauts Padomes sanāksmes protokolā sakarā ar tāda Padomes lēmuma pieņemšanu, ar ko pilnvaro Savienības vārdā parakstīt CETA, ir noteikts: “CETA 8.28. pantā paredzētais apelācijas mehānisms tiks organizēts un uzlabots tā, lai būtu iespējams nodrošināt pirmajā instancē pieņemto nolēmumu saskaņotību un veicināt arī juridisko noteiktību. Jo īpaši tas paredz, ka: Apelācijas tiesas sastāvs tiks organizēts tā, lai nodrošinātu pēc iespējas lielāku nepārtrauktību, katram Apelācijas tiesas loceklim būs pienākums sekot līdzi to Apelācijas tiesas nodaļu spriedumiem, kurās viņš nav iesaistīts, būtu jāparedz iespēja Apelācijas tiesai noturēt sēdes “virspalātas” sastāvā lietās, kurās spriež par svarīgiem principiāliem jautājumiem vai kurās Apelācijas tiesas nodaļu viedoklis nesakrīt”
                  3
               .

               Ar paredzēto aktu tiek īstenotas minētās saistības, ietverot sīki izstrādātus noteikumus par apelācijas tiesas sastāvu un administratīvām vienošanās (paredzētā akta 2. pants) un par apelācijas procesa ierosināšanu un veikšanu (3. pants). Paredzētais akts stāsies spēkā Nolīguma spēkā stāšanās dienā (4. pants).

               Šis priekšlikums atbilst citām iniciatīvām attiecībā uz CETA ieguldījumu tiesu sistēmas īstenošanu. Konkrēti, Komisija kopš 2018. gada jūnija Padomes Tirdzniecības politikas pakalpojumu un ieguldījumu komitejā sadarbojas ar dalībvalstīm un Kanādu, izstrādājot četrus lēmumu projektus par:

               –noteikumiem, kuros izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītus administratīvus un organizatoriskus jautājumus saskaņā ar Nolīguma 8.28. panta 7. punktu;

               –šķīrējtiesas locekļu, apelācijas tiesas locekļu un mediatoru rīcības kodeksu saskaņā ar Nolīguma 8.44. panta 2. punktu;

               –noteikumiem par mediāciju, kurus izmanto strīdā iesaistītās puses, saskaņā ar Nolīguma 8.44. panta 3. punkta c) apakšpunktu;

               –noteikumiem par procedūru, kādā pieņem interpretāciju saskaņā ar Nolīguma 8.31. panta 3. punktu un 8.44. panta 3. punkta a) apakšpunktu.

               Turpinās darbs attiecībā uz citām ieguldījumu tiesu sistēmas īstenošanas jomām, ieskaitot šķīrējtiesas locekļu un apelācijas tiesas locekļu atlasi, iecelšanu un atalgojumu. Lai gan šķīrējtiesas un apelācijas tiesas locekļu atalgojuma apmērs tiek apspriests ar dalībvalstīm un Kanādu, Komisija iepriekš ir aplēsusi, ka CETA ieguldījumu tiesu sistēmas pastāvīgās izmaksas gadā būtu aptuveni 800 000 EUR, kas vienādi jāsadala starp Kanādu un ES
                  4
               . Tāpēc šo pastāvīgo izmaksu ietekme uz ES budžetu būtu aptuveni 400 000 EUR gadā. Šīs izmaksas tiks iekļautas ES 2021. gada budžetā.

               Tādēļ, lai nodrošinātu iedarbīgu Nolīguma īstenošanu, ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā attiecībā uz paredzēto aktu.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kuri nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.”

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautisko tiesību normām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  5
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               CETA Apvienotā komiteja ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, ar Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (“Nolīgums”).

               Akts, kuru CETA Apvienotā komiteja ir aicināta pieņemt, ir lēmums ar juridiskām sekām. No Nolīguma 26.3. panta 2. punkta izriet, ka paredzētais akts būs Pusēm saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza Nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemamā lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā paredzētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais vai dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz kopējo tirdzniecības politiku.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 207. panta 3. punkts un 207. panta 4. punkta pirmā daļa.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 207. panta 3. punktam un 207. panta 4. punkta pirmajai daļai saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               5.Paredzētā akta autentiskās valodas un publicēšana

               Tā kā ar CETA Apvienotās komitejas aktu tiks īstenots Nolīgums attiecībā uz ieguldītāju un valstu ieguldījumu strīdu izšķiršanu, ir lietderīgi to pieņemt visās Nolīguma autentiskajās valodās
                  6
                un pēc pieņemšanas publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2019/0217 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kura Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā, kas izveidota saskaņā ar Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses, attiecībā uz tāda lēmuma pieņemšanu, kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 3. punktu un 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Padomes Lēmumā (ES) 2017/37
                  7
                paredzēts Eiropas Savienības vārdā parakstīt Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (“Nolīgums”). Nolīgums tika parakstīts 2016. gada 30. oktobrī.

               (2)Padomes Lēmumā (ES) 2017/38
                  8
                paredzēta Nolīguma daļu provizoriska piemērošana, tai skaitā CETA Apvienotās komitejas izveide. Nolīgums tiek provizoriski piemērots no 2017. gada 21. septembra.

               (3)Saskaņā ar Nolīguma 26.3. panta 1. punktu CETA Apvienotajai komitejai Nolīguma mērķu sasniegšanas nolūkā ir tiesības pieņemt lēmumus visos jautājumos, ja tā paredzēts Nolīgumā.

               (4)Saskaņā ar Nolīguma 26.3. panta 2. punktu CETA Apvienotās komitejas pieņemtie lēmumi ir saistoši Pusēm, pamatojoties uz jebkādu nepieciešamo iekšējo prasību un procedūru pabeigšanu, un Puses tos īsteno.

               (5)Saskaņā ar Nolīguma 8.28. panta 7. punktu CETA Apvienotajai komitejai ir jāpieņem lēmums, kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus.

               (6)Tādēļ, lai nodrošinātu iedarbīgu Nolīguma īstenošanu, ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā, pamatojoties uz pievienoto CETA Apvienotās komitejas lēmuma projektu par apelācijas tiesu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā attiecībā uz tāda lēmuma pieņemšanu, kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus, pamatojas uz šim Padomes lēmumam pievienoto CETA Apvienotās komitejas lēmuma projektu.

               2. pants

               1.CETA Apvienotās komitejas lēmumu pieņem visās Nolīguma autentiskajās valodās.

               2.CETA Apvienotās komitejas pieņemto lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        CETA Apvienotās komitejas Lēmums 001/2018 (2018. gada 26. septembris), ar ko pieņem tās un specializēto komiteju reglamentu (OV L 190, 27.7.2018., 13. lpp.), pieejams Tirdzniecības ĢD tīmekļa vietnē
                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2019/february/tradoc_157677.pdf
                  .

                     (2)

                        Kopīgais interpretējošais instruments par Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA) starp Kanādu un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm (OV L 11, 14.1.2017., 3. lpp.)

                     (3)

                        Paziņojumi, kas jāiekļauj Padomes sanāksmes protokolā (OV L 11, 14.1.2017., 9. lpp.).

                     (4)

                        Tās ir aplēses par CETA ieguldījumu tiesu sistēmas pastāvīgajām izmaksām gadā (bez strīdu izskatīšanas), t. i., par šķīrējtiesas un apelācijas tiesas locekļu pamatatalgojumu.

                     (5)

                        Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (6)

                        Saskaņā ar Nolīguma 30.11. pantu (Autentiskās valodas) Nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.

                     (7)

                        Padomes Lēmums (ES) 2017/37 (2016. gada 28. oktobris) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Visaptverošu ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (OV L 11, 14.1.2017., 1. lpp.).

                     (8)

                        Padomes Lēmums (ES) 2017/38 (2016. gada 28. oktobris) par to, lai provizoriski piemērotu Visaptverošu ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (OV L 11, 14.1.2017., 1080. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 11.10.2019
            COM(2019) 457 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kura Savienības vārdā jāieņem ,ItalicCETA Apvienotajā komitejā, kas izveidota saskaņā ar Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (,ItalicCETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses, attiecībā uz tāda lēmuma pieņemšanu, kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus

               PIELIKUMS

               PROJEKTS

               CETA APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS Nr. […/2019]

               (datums),

               kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus

               CETA APVIENOTĀ KOMITEJA,

               ņemot vērā 26.1. pantu Visaptverošajā ekonomikas un tirdzniecības nolīgumā starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (“Nolīgums”),

               tā kā Nolīguma 8.28. panta 7. punktā paredzēts, ka CETA Apvienotajai komitejai ir jāpieņem lēmums, kurā izklāsta ar apelācijas tiesas darbību saistītos administratīvos un organizatoriskos jautājumus,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Definīcijas

               Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:

               (a)Nolīguma 1. nodaļas (Vispārīgas definīcijas un sākuma noteikumi) 1.1. pantā (Vispārpiemērojamas definīcijas) sniegtās definīcijas;

               (b)Nolīguma 8. nodaļas (Ieguldījumi) 8.1. pantā (Definīcijas) sniegtās definīcijas;

               (c)“loceklis” ir saskaņā ar Nolīguma 8. nodaļas (Ieguldījumi) F iedaļu (Ieguldītāju un valstu ieguldījumu strīdu izšķiršana) izveidotas apelācijas tiesas loceklis.

               2. pants

               Sastāvs un administratīvas vienošanās

               1.Apelācijas tiesas sastāvā ir seši locekļi, kurus ieceļ CETA Apvienotā komiteja, ievērojot dažādības un dzimumu līdztiesības principus. Attiecībā uz minēto iecelšanu:

               (a)divus locekļus izraugās no Kanādas ierosinātajiem kandidātiem;

               (b)divus locekļus izraugās no Eiropas Savienības ierosinātajām kandidātiem un

               (c)divus locekļus izraugās no Kanādas vai Eiropas Savienības ierosinātajiem kandidātiem, kuri nav nedz Kanādas, nedz kādas Eiropas Savienības dalībvalsts valstspiederīgie.

               2.CETA Apvienotā komiteja var nolemt palielināt locekļu skaitu par skaitu, kas dalās ar trīs. Papildu locekļus ieceļ tāpat, kā paredzēts 1. punktā.

               3.Locekļus ieceļ uz deviņiem gadiem, un to pilnvaru termiņš nav pagarināms. Tomēr trim no sešām pirmajām saskaņā ar Nolīguma 8.28. panta 3. punktu ieceltajām personām pilnvaru termiņš ir tikai seši gadi. Minētās trīs personas nosaka, izlozējot vienu locekli no katras saskaņā ar 1. punkta a)–c) apakšpunktu ieceltu locekļu grupas. Principā apelācijas tiesas loceklis līdz procesa izbeigšanai var turpināt darbu apelācijas tiesas sastāvā arī pēc savu pilnvaru termiņa beigām, ja vien apelācijas tiesas priekšsēdētājs pēc apspriešanās ar pārējiem tiesas sastāvā iekļautajiem locekļiem nenolemj citādi, un viņu vienīgi šajā nolūkā turpina uzskatīt par locekli. Apelācijas tiesas vakances tiek aizpildītas.

               4.Apelācijas tiesai ir priekšsēdētājs un priekšsēdētāja vietnieks, kurš ir atbildīgs par organizatoriskiem jautājumiem, un tos CETA Apvienotās komitejas priekšsēdētājs uz diviem gadiem ar izlozes palīdzību izraugās no tiem locekļiem, kas ir trešo valstu valstspiederīgie. Viņi pilda amata pienākumus rotācijas kārtībā. Priekšsēdētāja vietnieks aizstāj priekšsēdētāju laikā, kad viņš nav pieejams.

               5.Apelācijas tiesas sastāvā, ko izveido katras apelācijas izskatīšanai, saskaņā ar Nolīguma 8.28. panta 5. punktu ir trīs locekļi, no kuriem viens ir iecelts saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu, viens – saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu un viens – saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu. Apelācijas tiesas sastāva priekšsēdētājs ir saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu iecelts apelācijas tiesas loceklis.

               6.Apelācijas tiesas priekšsēdētājs rotācijas kārtībā katras apelācijas lietas izskatīšanai izveido apelācijas tiesas sastāvu, nodrošinot, ka sastāvu salikums ir nejaušs un neprognozējams, vienlaikus nodrošinot vienlīdzīgas iespējas strādāt visiem locekļiem.

               7.Ja apelācijas tiesā izskatāmā lieta rada nopietnu jautājumu, kas ietekmē Nolīguma 8. nodaļas interpretāciju vai piemērošanu, apelācijas tiesa attiecīgo lietu var izskatīt sešu locekļu sastāvā. Ja abas strīdā iesaistītās puses to pieprasa vai ja locekļu vairākums atzīst to par vēlamu, apelācijas tiesa lietu izskata sešu locekļu sastāvā. Sešu locekļu sastāvu vada apelācijas tiesas priekšsēdētājs.

               8.Apelācijas tiesa var izstrādāt savas darba procedūras.

               9.Locekļi nodrošina, ka viņi ir pieejami un spējīgi pildīt šajā lēmumā un Nolīguma 8. nodaļas (Ieguldījumi) F iedaļā (Ieguldītāju un valstu ieguldījumu strīdu izšķiršana) izklāstītos pienākumus.

               10.Lai nodrošinātu locekļu pieejamību, viņiem tiek maksāts ikmēneša honorārs, kura apmēru nosaka CETA Apvienotā komiteja.

               11.Šā panta 10. punktā norādīto maksu abas Puses vienādā apmērā ieskaita ICSID sekretariāta pārvaldītā kontā. Ja viena Puse nesamaksā honorāru, otra Puse var nolemt to samaksāt. Jebkuri šādi kavētie maksājumi ir nomaksājami, pieskaitot atbilstošos procentus.

               12.Lietas izskatīšanai izveidotā tiesas sastāvā iekļautu locekļu izmaksas un izdevumus, kas nav 10. punktā minētās maksas, nosaka CETA Apvienotā komiteja un sadala starp strīdā iesaistītajām pusēm tāpat, kā paredzēts Nolīguma 8.39. panta 5. punktā.

               13.Pamatojoties uz CETA Apvienotās komitejas lēmumu honorāru un maksu par nostrādātajām dienām var pārveidot par regulāru atalgojumu. Tādā gadījumā locekļi strādā pilnas slodzes darba laiku un CETA Apvienotā komiteja nosaka viņu atalgojumu un attiecīgos organizatoriskos jautājumus. Šādā gadījumā locekļi nedrīkst veikt nekādu citu algotu vai nealgotu darbu, ja vien apelācijas tiesas priekšsēdētājs to izņēmuma kārtā neatļauj.

               14.ICSID sekretariāts ir apelācijas tiesas sekretariāts un nodrošina tai pienācīgu atbalstu. Izdevumus par šādu atbalstu Puses sedz vienādās daļās.

               3. pants

               Apelācijas procesa ierosināšana un veikšana

               1.Jebkura no strīdā iesaistītajām pusēm, ievērojot Nolīguma 8.28. panta 9. punkta a) apakšpunktā minēto termiņu un pamatojoties uz Nolīguma 8.28. panta 2. punktā izklāstīto, apelācijas tiesā var pārsūdzēt šķīrējtiesas nolēmumu, kas pieņemts saskaņā ar Nolīguma 8. nodaļas (Ieguldījumi) F iedaļu (Ieguldītāju un valstu ieguldījumu strīdu izšķiršana).

               2.Ja apelācijas tiesa pilnībā vai daļēji atbalsta apelāciju, tā pilnībā vai daļēji groza vai atceļ šķīrējtiesas juridiskos konstatējumus un secinājumus. Apelācijas tiesa precīzi norāda, kā tā ir grozījusi vai atcēlusi attiecīgos šķīrējtiesas konstatējumus un secinājumus.

               3.Ja šķīrējtiesas konstatētie fakti to pieļauj, apelācijas tiesa piemēro savus juridiskos konstatējumus un secinājumus attiecībā uz šādiem faktiem un pieņem galīgo nolēmumu. Ja tas nav iespējams, apelācijas tiesa pieņem lēmumu par lietas nodošanu atpakaļ šķīrējtiesai nolēmuma pieņemšanai saskaņā ar apelācijas tiesas konstatējumiem un secinājumiem. Ja iespējams, apelācijas tiesa lietu nodod atpakaļ tam pašam šķīrējtiesas sastāvam, kas bija izveidots minētās lietas izskatīšanai.

               4.Apelācijas tiesa noraida apelāciju, ja tā konstatē, ka apelācija ir nepamatota. Tā var arī noraidīt apelāciju paātrinātā kārtā, ja ir skaidrs, ka apelācija ir acīmredzami nepamatota. Ja apelācijas tiesa apelāciju noraida, šķīrējtiesas nolēmums kļūst par galīgo nolēmumu.

               5.Parasti apelācijas izskatīšanas laiks nepārsniedz 180 dienas no brīža, kad kāda strīdā iesaistītā puse ir oficiāli paziņojusi par savu lēmumu iesniegt apelāciju, līdz brīdim, kad apelācijas tiesa pieņem lēmumu vai nolēmumu. Ja apelācijas tiesa uzskata, ka tā nevar pieņemt lēmumu vai nolēmumu180 dienu laikā, tā rakstiski informē strīdā iesaistītās puses par aizkavēšanās iemesliem un norāda plānoto termiņu, kurā tā pieņems lēmumu vai nolēmumu. Jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu, ka apelācijas izskatīšana nepārsniedz 270 dienas.

               6.Strīdā iesaistītā puse, kas iesniedz apelāciju, sniedz nodrošinājumu apelācijas izmaksu segšanai, kura apmēru nosaka lietas izskatīšanas nolūkā izveidotais apelācijas tiesas sastāvs. Strīdā iesaistītā puse sniedz arī citus nodrošinājumus, ko apelācijas tiesa var pieprasīt.

               7.Apelācijas procedūrai mutatis mutandis piemēro noteikumus, kas paredzēti Nolīguma 8.20. pantā (Mediācija), 8.24. pantā (Tiesvedība atbilstoši citiem starptautiskiem nolīgumiem), 8.26. pantā (Trešās personas finansējums), 8.31. pantā (Piemērojamie tiesību akti un interpretācija), 8.34. pantā (Pagaidu aizsardzības pasākumi), 8.35. pantā (Atteikšanās no prasības), 8.36. pantā (Tiesvedības pārredzamība)
                  1
               , 8.38. pantā (Strīdā neiesaistītā Puse), 8.39. pantā (Galīgais nolēmums) un 8.40. pantā (Kompensācija vai cita atlīdzība).

               4. pants

               Stāšanās spēkā

               Šo lēmumu publicē, un tas stājas spēkā dienā, kad stājas spēkā Nolīguma 8. nodaļas (Ieguldījumi) F iedaļa (Ieguldītāju un valstu ieguldījumu strīdu izšķiršana), ar nosacījumu, ka Puses, izmantojot diplomātiskos kanālus, apmainās ar rakstiskiem paziņojumiem, kas apliecina, ka tās ir izpildījušas nepieciešamās iekšējās prasības un procedūras.

               (Vieta) …, (datums) …

                     (1)

                        Lielākai noteiktībai – paziņojumu par apelāciju, paziņojumu par nodomu apstrīdēt locekli, kā arī lēmumu par locekļa apstrīdēšanu iekļauj to dokumentu sarakstā, kuri jāpublisko saskaņā ar UNCITRAL pārredzamības noteikumu 3. panta 1. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 26.2.2020
            COM(2020) 71 final
            2020/0031(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas attiecībā uz dažiem Konvencijas par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem C papildinājuma grozījumiem Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas Bīstamo kravu pārvadājumu ekspertu komitejas 56. sesijā

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kura Savienības vārdā jāieņem Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu organizācijas (OTIF) Bīstamo kravu pārvadājumu ekspertu komitejas (“RID ekspertu komiteja”) sanāksmē saistībā ar dažiem Konvencijas par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (“COTIF”) C papildinājuma pielikumā iekļauto tehnisko un administratīvo noteikumu grozījumiem, kurus paredzēts pieņemt un par kuriem jālemj minētajai komitejai.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Konvencija par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF)

               1980. gada 9. maija Konvencija par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu, ir starptautisks nolīgums, kura līgumslēdzējas puses ir Savienība un 26 dalībvalstis (visas ES dalībvalstis, izņemot Kipru un Maltu).

               Eiropas Savienība pievienojās COTIF 2011. gada 16. jūnijā saskaņā ar Padomes Lēmumu 2013/103/ES
                  1
               . Minētā lēmuma III pielikumā ir noteikti Padomes, dalībvalstu un Komisijas iekšējie noteikumi procedūrās ar OTIF. Saskaņā ar Padomes Lēmuma 2013/103/ES III pielikuma 3.1. punktu, ja kāds darba kārtības punkts attiecas uz jautājumiem, kas ir ekskluzīvā Savienības kompetencē, Savienības vārdā balso Komisija.

               2.2.Noteikumi par bīstamo kravu starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (RID)

               Saskaņā ar COTIF 7. pantu minētā konvencija cita starpā attiecas arī uz tās 6. pantā norādītajiem papildinājumiem. Starp tiem ir arī “Noteikumi par bīstamo kravu starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (RID)”, kas ir ietverti konvencijas C papildinājumā. RID piemēro, ja saskaņā ar attiecīgajiem COTIF noteikumiem
                  2
                nav iesniegti paziņojumi.

               RID mērķis ir reglamentēt bīstamo kravu starptautiskos dzelzceļa pārvadājumus starp OTIF dalībvalstīm, kuras piemēro RID noteikumus (RID līgumslēdzējas valstis)
                  3
               .

               2.3.RID ekspertu komiteja

               RID ekspertu komiteja ir struktūra, kas izveidota ar COTIF 13. panta 1. punkta d) apakšpunktu. Saskaņā ar COTIF 18. pantu par priekšlikumiem grozīt konvenciju lemj RID ekspertu komiteja. Tajā ietilpst OTIF dalībvalstu, kuras piemēro RID, un Eiropas Savienības pārstāvji.

               2.4.RID ekspertu komitejas paredzētais akts

               Gaidāms, ka 2020. gada 27. maijā RID ekspertu komiteja savā 56. sesijā pieņems grozījumu kopumu, ar ko atbilstīgi tehnikas un zinātnes attīstībai atjaunina RID pielikumu (“paredzētais akts”).

               Paredzētā akta mērķis ir gādāt par drošiem bīstamo kravu dzelzceļa pārvadājumiem, cita starpā atjauninot to bīstamo kravu sarakstu, kuras atļauts pārvadāt, iepakošanas instrukcijas, piemērojamo standartu sarakstu, kā arī citas tehniskās prasības, kas piemērojamas dažādiem konteineru veidiem.

               Starptautiskos noteikumus par bīstamo kravu pārvadājumiem ir noteikušas dažādas starptautiskās organizācijas, piemēram, OTIF, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisija (ANO EEK) un dažādas ANO specializētās struktūras, piemēram, ANO Ekonomikas un sociālo lietu padomes (ECOSOC) Bīstamo kravu pārvadājumu ekspertu apakškomiteja. Šiem noteikumiem jābūt savstarpēji saderīgiem, tāpēc starp šajā darbā iesaistītajām organizācijām ir izveidota sarežģīta starptautiska koordinēšanas un saskaņošanas sistēma. Šos noteikumus pielāgo, ievērojot divgadu ciklu.

               Šo grozījumu sagatavošanas gaitā notika apspriedes ar plašu publiskā un privātā sektora ekspertu loku. Šo grozījumu izstrādes laikā notika šādas tehniskās sanāksmes:

               –ANO ECOSOC Bīstamo kravu pārvadājumu ekspertu apakškomitejas sanāksmes:

               (1)51. sesija 2017. gada 3.–7. jūlijā Ženēvā,

               (2)52. sesija 2017. gada 27. novembrī – 6. decembrī Ženēvā,

               (3)53. sesija 2018. gada 25. jūnijā – 4. jūlijā Ženēvā,

               (4)54. sesija 2018. gada 26. novembrī – 4. decembrī Ženēvā;

               –ANO EEK un OTIF RID ekspertu komitejas un Bīstamo kravu pārvadājumu darba grupas apvienotās sanāksmes:

               (1)2018. gada rudens sesija 2018. gada 17.–21. septembrī Ženēvā,

               (2)2019. gada pavasara sesija 2019. gada 18.–22. martā Bernē,

               (3)2019. gada rudens sesijā 2019. gada 17.–26. septembrī Ženēvā,

               (4)vēl viena apvienotā sanāksme notiks 2020. gada 16.–20. martā Bernē;

               –RID ekspertu komitejas pastāvīgās darba grupas sanāksmes:

               (1)10. sesija 2018. gada 21.–23. novembrī Krakovā;

               (2)11. sesija 2019. gada 25.–29. novembrī Vīnē.

               Šajās sanāksmēs iepriekš minēto komiteju eksperti analizēja un izskatīja atsevišķus grozījumu priekšlikumus. Lēmumu par ieteicamo rīcību lielākoties atbalstīja vienprātīgi. Dažus priekšlikumus ierosināja ekspertu vairākums.

               COTIF 38. pantā paredzēts, ka attiecībā uz tiesībām balsot un tiesībām iebilst, kas noteiktas 35. panta 2. un 4. paragrāfā, reģionālai ekonomiskās integrācijas organizācijai, proti, Eiropas Savienībai, ir tik balsu, cik to ir tās dalībvalstīm, kuras ir arī organizācijas dalībvalstis.

               Saskaņā ar COTIF 35. pantu grozījumi, par kuriem lēmumu pieņēmusi RID ekspertu komiteja, stājas spēkā visās līgumslēdzējās pusēs sestā mēneša pirmajā dienā pēc tā mēneša, kura laikā ģenerālsekretārs ir līgumslēdzējām pusēm paziņojis par šiem grozījumiem. Līgumslēdzēja puse var paust iebildumus četru mēnešu laikā no paziņošanas dienas. Grozījums nestājas spēkā, ja ir saņemti iebildumi no vienas ceturtdaļas līgumslēdzēju pušu.

               Ja vien puses nebūs paudušas pietiekami daudz iebildumu, paredzēts, ka šajā priekšlikumā ierosinātie grozījumi stāsies spēkā 2021. gada 1. janvārī un kļūs saistoši Savienībai un dalībvalstīm, veidojot neatņemamu Savienības acquis daļu.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               3.1.Savienības ekskluzīvā kompetence

               Padomes 2011. gada 16. jūnija Lēmuma 2013/103/ES I pielikuma papildinājumā ir iekļauts to Savienības tiesību aktu saraksts, ar ko Savienība ir īstenojusi savu kompetenci un kas bija spēkā laikā, kad starp ES un OTIF tika noslēgts nolīgums. Sarakstā ir Direktīva 2008/68/EK par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem
                  4
               .

               Direktīvas 2008/68/EK 1. pantā ir noteikts, ka RID pielikumu piemēro attiecībā uz bīstamo kravu dzelzceļa pārvadājumiem dalībvalstu teritorijā vai starp dalībvalstīm, izņemot dalībvalstis, kurās nav dzelzceļa sistēmas. Direktīvas 2008/68/EK 4. pantā par trešām valstīm ir noteikts: “Bīstamo kravu pārvadājumus starp dalībvalstīm un trešām valstīm atļauj, ja ir ievērotas ADR
                  5
               , RID vai ADN
                  6
                prasības, ja vien pielikumos nav norādīts citādi.”

               Saskaņā ar Direktīvas 2008/68/EK 8. pantu šajā nolūkā Komisija ir pilnvarota minētās direktīvas II pielikuma II.1. iedaļu pielāgot zinātnes un tehnikas attīstībai.

               3.2.Ieņemamā nostāja

               Grozījumi RID pilnībā ietilpst ekskluzīvā Savienības kompetencē, tāpēc ir jānosaka Savienības nostāja.

               Padomes lēmuma projekta 1. pantā ir ietverts paredzēto grozījumu saraksts.

               Kā norādīts iepriekš, šo grozījumu sagatavošanas gaitā notika apspriedes ar plašu publiskā un privātā sektora ekspertu loku. Lēmumu par ieteicamo rīcību lielākoties pieņēma vienprātīgi.

               Atbilstoši Padomes Lēmuma 2013/103/ES III pielikuma 2.4. punktam Bīstamo kravu transporta komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvu 2008/68/EK, 2019. gada 16. decembra sanāksmē veica iepriekšēju apspriešanos par paredzētajiem grozījumiem, un visi dalībnieki priekšlikumu novērtēja atzinīgi.

               Turklāt visos sarunu posmos par šiem grozījumiem Komisija organizēja ES koordinācijas sanāksmes.

               Paredzētie grozījumi tiek uzskatīti par lietderīgiem bīstamo kravu drošiem un rentabliem pārvadājumiem, ņemot vērā tehnoloģiju attīstību, un tāpēc tos var atbalstīt.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  7
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Akts, ko RID ekspertu komiteja tiek aicināta pieņemt, ir akts ar juridiskām sekām. Paredzētais akts Savienībai būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām atbilstīgi RID 6. pantam, saskaņā ar kuru grozāmais pielikums ir noteikumu neatņemama sastāvdaļa.

               Turklāt atbilstoši Direktīvas 2008/68/EK 1. pantam RID pielikumu piemēro attiecībā uz bīstamo kravu dzelzceļa pārvadājumiem dalībvalstu teritorijā vai starp dalībvalstīm, izņemot dalībvalstis, kurās nav dzelzceļa sistēmas. Direktīvas 2008/68/EK 4. pantā par trešām valstīm noteikts: “Bīstamo kravu pārvadājumus starp dalībvalstīm un trešām valstīm atļauj, ja ir ievērotas ADR, RID vai ADN prasības, ja vien pielikumos nav norādīts citādi.”

               Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Lēmuma galvenais mērķis un saturs attiecas uz bīstamo kravu dzelzceļa pārvadājumiem.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 91. pants.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 91. pantam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               5.Paredzētā akta publicēšana

               Tā kā ar RID ekspertu komitejas lēmumu tiks izdarīti RID pielikuma grozījumi, ir lietderīgi pēc lēmuma pieņemšanas informāciju par sanāksmes rezultātiem publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2020/0031 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas attiecībā uz dažiem Konvencijas par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem C papildinājuma grozījumiem Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas Bīstamo kravu pārvadājumu ekspertu komitejas 56. sesijā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2013/103/ES
                  8
                Savienība pievienojās 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (“COTIF”), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu.

               (2)Visas dalībvalstis, izņemot Kipru un Maltu, ir COTIF dalībvalstis.

               (3)Saskaņā ar COTIF 6. pantu starptautiskā dzelzceļa satiksme un dzelzceļa materiālu izmantošana starptautiskajā satiksmē ir veicama saskaņā ar noteikumiem, kas uzskaitīti minētajā pantā, konkrēti, “Noteikumiem par bīstamo kravu starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (RID)”, kas ir ietverti konvencijas C papildinājumā.

               (4)Atsaucoties uz RID, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2008/68/EK
                  9
                ir noteiktas prasības bīstamo kravu pārvadājumiem pa autoceļiem, dzelzceļu un iekšējiem ūdensceļiem dalībvalstu teritorijā vai starp dalībvalstīm.

               (5)Saskaņā ar COTIF 13. panta 1. punkta d) apakšpunktu grozījumus RID pielikumā var pieņemt Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu organizācijas (OTIF) Bīstamo kravu pārvadājumu ekspertu komiteja (“RID ekspertu komiteja”).

               (6)RID ekspertu komitejai 56. sesijā, kas notiks 2020. gada 27. maijā, ir jāpieņem grozījumi, ar ko RID pielikumus pielāgo zinātnes un tehnikas attīstībai.

               (7)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem RID ekspertu komitejā, jo RID grozījumi Savienībai būs saistoši.

               (8)Minētie grozījumi attiecas uz tehniskajiem standartiem, kuru mērķis ir nodrošināt drošus un efektīvus bīstamo kravu pārvadājumus, vienlaikus ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību šajā nozarē un tādu jaunu vielu un priekšmetu izstrādi, kas pārvadāšanas laikā varētu radīt apdraudējumu.

               (9)Paredzētie grozījumi tiek uzskatīti par lietderīgiem bīstamo kravu drošiem un rentabliem pārvadājumiem, un tāpēc tos var atbalstīt,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu organizācijas (OTIF) Bīstamo kravu pārvadājumu ekspertu komitejas (RID ekspertu komiteja) 56. sesijā attiecībā uz 1980. gada 9. maija Konvenciju par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem, kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu, ir noteikta šā lēmuma pielikumā.

               Savienības pārstāvji RID ekspertu komitejā var piekrist nelielām izmaiņām pielikumā minētajos dokumentos bez Padomes papildu lēmuma.

               2. pants

               Pēc RID ekspertu komitejas lēmumu pieņemšanas, tos publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, norādot to spēkā stāšanās datumu.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums 2013/103/ES (2011. gada 16. jūnijs) par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Starptautisko Dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizāciju par Eiropas Savienības pievienošanos 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (OV L 51, 23.2.2013., 1. lpp.).

                     (2)

                        COTIF 42. panta 1. punkts.

                     (3)

                        Patlaban ir 50 OTIF dalībvalstu un 45 RID līgumslēdzējas valstis.

                     (4)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/68/EK (2008. gada 24. septembris) par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem (OV L 260, 30.9.2008., 13. lpp.).

                     (5)

                        Eiropas valstu nolīgums par bīstamo kravu starptautiskajiem pārvadājumiem ar autotransportu, kas noslēgts 1957. gada 30. septembrī Ženēvā.

                     (6)

                        Eiropas valstu nolīgums par bīstamo kravu starptautiskajiem pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem, kas noslēgts 2000. gada 26. maijā Ženēvā.

                     (7)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (8)

                        Padomes Lēmums 2013/103/ES (2011. gada 16. jūnijs) par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Starptautisko Dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizāciju par Eiropas Savienības pievienošanos 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (OV L 51, 23.2.2013., 1. lpp.).

                     (9)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/68/EK (2008. gada 24. septembris) par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem (OV L 260, 30.9.2008., 13. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 26.2.2020
            COM(2020) 71 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Padomes Lēmums
            par nostāju, kas attiecībā uz dažiem Konvencijas par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem C papildinājuma grozījumiem Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas Bīstamo kravu pārvadājumu ekspertu komitejas 56. sesijā

               PIELIKUMS

                        Priekšlikums

                        Atsauces dokuments

                        Temats

                        Piezīmes

                        ES nostāja

                        1.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/6

                        Konsolidētie teksti, kas 2018. un 2019. gadā pieņemti apvienotajā sanāksmē un 2018. gada novembrī – RID ekspertu komitejas pastāvīgajā darba grupā

                        Tehniskā vienprātība OTIF pastāvīgajā darba grupā pieņemt grozīto tekstu

                        Atbalstīt pastāvīgās darba grupas pārskatītos grozījumus

                        2.

                        Tas pats

                        Grozījumi, kurus pastāvīgajai darba grupai jāturpina izvērtēt

                        —

                        —

                        3.

                        Tas pats

                        Tie, par kuriem nepieciešams kopējs ANO EEK un OTIF apvienotās sanāksmes viedoklis

                        Jāsekmē efektīvi multimodālie pārvadājumi

                        Atbalstīt apvienotajā sanāksmē ieteiktos grozījumus

                        4.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/8

                        Pārejas noteikumu atjaunināšana

                        Tehniskā vienprātība OTIF pastāvīgajā darba grupā pieņemt grozīto tekstu

                        Atbalstīt pastāvīgās darba grupas pārskatītos grozījumus

                        5.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/10

                        WP.15 107. sesija (2019. gada 11.–15. novembrī Ženēvā)

                        Tehniskā vienprātība OTIF pastāvīgajā darba grupā pieņemt grozīto tekstu

                        Atbalstīt pastāvīgās darba grupas pārskatītos grozījumus

                        6.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/ INF.4 + INF.10 + INF.12

                        Cisternvagonu spriegumizturība saskaņā ar RID 6.8.2.1.2. punktu

                        Tehniskā vienprātība OTIF pastāvīgajā darba grupā pieņemt grozīto tekstu

                        Atbalstīt pastāvīgās darba grupas pārskatītos grozījumus


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 11.3.2019
            COM(2019) 131 final
            2019/0073(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem TIR konvencijas Administratīvajā komitejā attiecībā uz priekšlikumu grozīt Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Administratīvajā komitejā, kura izveidota ar Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti
                  1
                (“TIR konvencija”), saistībā ar paredzēto grozījumu pieņemšanu attiecībā uz TIR apvienībām un TIR operācijās iesaistītajām muitas iestādēm.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Muitas konvencija par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti

               Muitas 1975. gada 14. novembra konvencijas par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti (“ TIR konvencija ”), mērķis ir atvieglot preču starptautiskos pārvadājumus no nosūtītajām muitas iestādēm uz galamērķa muitas iestādēm un caur tik daudzām valstīm, cik nepieciešams. TIR konvencija stājās spēkā 1978. gadā. No 2019. gada janvāra konvencijai ir 76 puses, tostarp 75 valstis un Eiropas Savienība. Eiropas Savienība ir TIR konvencijas puse
                  2
                kopš 1983. gada 20. jūnija. Visas dalībvalstis ir TIR konvencijas puses.

               2.2.Administratīvā komiteja

               Administratīvā komiteja darbojas saskaņā ar Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti. Administratīvās komitejas uzdevums ir apsvērt un pieņemt grozījumus TIR konvencijā. Par priekšlikumiem balso, un katrai valstij, kas ir puse un ir pārstāvēta Administratīvās komitejas sesijā, ir viena balss. Savienībai ir ekskluzīva kompetence muitas jomā, ko reglamentē TIR konvencija. Tomēr Savienībai kā starptautiskai organizācijai nav balsstiesību. Visas dalībvalstis ir puses ar balsstiesībām.

               TIR konvencijas grozījumus pieņem ar divu trešdaļu klātesošo un balsojošo pušu balsu vairākumu. Lēmums jāpieņem ar kvorumu, kas sastāv no vismaz vienas trešdaļas valstu, kuras ir puses.

               2.3.Paredzētie Administratīvās komitejas akti

               Administratīvā komiteja 2019. gadā tiksies šādos datumos: 7. februārī un 17. oktobrī. Administratīvajai komitejai vienā no savām sanāksmēm vai ārkārtas sesijā jāpieņem lēmums par ierosināto grozījumu Muitas konvencijā par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti (“paredzētais akts”), pieņemšanu.

               Paredzētā akta mērķi ir šādi: i) precizēt, kuras iestādes var atļaut apvienībai(-ām) darboties kā galvotājam; ii) palielināt nosūtītāju un/vai galamērķa muitas iestāžu skaitu, kuras var būt iesaistītas TIR pārvadājuma operācijā; un iii) noteikt prasību darīt publiski pieejamu informāciju par pieejamo nosūtītāju un/vai galamērķa muitas iestāžu, kas ir atvērtas TIR operācijām, skaita ierobežojumu.

               Paredzētais akts būs pusēm saistošs saskaņā ar TIR konvencijas 59. un 60. pantu. 59. pants attiecas uz grozījumiem TIR konvencijas pamattekstā un paredz: “Jebkurš ierosinātais grozījums, izņemot 60. pantā izklāstītos nosacījumus, par ko ziņo saskaņā ar iepriekšējo punktu, attiecībā uz visām Līgumslēdzējām pusēm stājas spēkā trīs mēnešus pēc 12 mēnešu termiņa beigšanās, kas noteikts no ierosinātā grozījuma paziņošanas dienas, ja šajā laikā ANO ģenerālsekretārs pret ierosināto grozījumu nav saņēmis nekādus iebildumus no valsts, kas ir Līgumslēdzēja puse. Ja pret ierosināto grozījumu ir izteikti iebildumi saskaņā ar šā panta 3. punktu, uzskata, ka grozījums nav pieņemts, un tas nestājas spēkā.”

               60. pants attiecas uz TIR konvencijas pielikumu grozījumiem un paredz: “Visus ierosinātos 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9. un 10. pielikuma grozījumus izskata saskaņā ar 59. panta 1. un 2. punktu, un tie stājas spēkā dienā, ko Administratīvā komiteja nosaka to pieņemšanas brīdī, izņemot gadījumu, kad līdz agrākai dienai, kuru Administratīvā komiteja nosaka tajā pašā laikā, viena piektdaļa valstu, kas ir Līgumslēdzējas puses, vai piecas šādas valstis atkarībā no tā, kurš skaits ir mazāks, paziņo ANO ģenerālsekretāram par iebildumiem pret grozījumiem. Administratīvā komiteja šajā punktā minētās dienas nosaka ar divām trešdaļu to dalībnieku balsu vairākumu, kas ir klāt un piedalās balsošanā.”

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Savienība atbalsta mērķus attiecībā uz ierosinātajiem grozījumiem TIR konvencijā un tās paskaidrojumos. Jo īpaši Savienība atbalsta precizējumu par to, kuras iestādes ir kompetentas izsniegt galvotāju apvienību atļaujas; to, ka jāpalielina TIR operācijā iesaistīto muitas iestāžu skaits; un prasību darīt publiski pieejamu informāciju par pieejamo nosūtītāju un/vai galamērķa muitas iestāžu, kas atvērtas TIR operācijām, skaita ierobežojumu.

               Konkrētāk, ar priekšlikumu paredzēts grozīt TIR konvencijas 6. panta. 1. punktu, vārdus “Katra Līgumslēdzēja puse” aizstājot ar vārdiem “Līgumslēdzējas puses muitas dienesti vai citas kompetentās iestādes”, pamatojoties uz Krievijas Federācijas lūgumu ņemt vērā to, ka dažādu administratīvu vienošanos dēļ, kas pastāv dažādās Līgumslēdzējās pusēs, kompetentā iestāde, kas izsniedz galvotājas apvienības atļaujas, ne vienmēr ir muitas administrācija. Ierosinātais formulējums ir kompromisa risinājums, jo vairākas Līgumslēdzējas puses, tostarp Eiropas Savienība, pauda bažas par sākotnējo priekšlikumu svītrot terminu “muitas dienesti”, ņemot vērā valsts vai starptautisko tiesību aktu prasības. Ierosinātais grozījums paplašinātu noteikuma tvērumu, lai nodrošinātu nepieciešamo elastību.

               Ar priekšlikumu paredzēts būtiski grozīt TIR konvencijas 18. panta 3. punktu, vārdu “četras” aizstājot ar vārdu “astoņas” un pievienojot jaunu daļu “Muitas dienesti var ierobežot maksimālo nosūtītāju (vai galamērķa) muitas iestāžu skaitu to teritorijā līdz mazāk par septiņām, bet ne mazāk par trim iestādēm”. Divkāršojot to muitas iestāžu skaitu, kas var būt iesaistītas TIR operācijā, ierosinātais grozījums stiprinātu TIR sistēmas konkurētspēju un sniegtu ievērojamus atvieglojumus transporta nozarei. Vienlaikus, pamatojoties uz Krievijas Federācijas priekšlikumu, Līgumslēdzējām pusēm būtu iespēja ierobežot to teritorijā iesaistīto muitas iestāžu skaitu, lai izvairītos no iespējamiem riskiem valsts budžetam. Šis ierosinātais grozījums būtu jāskata kopā ar ierosināto jauno paskaidrojumu par 18. pantu.

               Priekšlikumu par jaunu TIR konvencijas paskaidrojumu par 18. pantu izstrādāja TIR Kontroles komisija (ar Administratīvās komitejas pilnvarojumu). Tā mērķis ir papildināt ierosināto 18. panta grozījumu, kas pusēm ļauj to teritorijā saglabāt mazāku skaitu nosūtītāju un/vai galamērķa muitas iestāžu. Ierosinātais jaunais paskaidrojums paredz, ka gadījumā, ja kādā pusē muitas dienesti ierobežo maksimālo nosūtītāju (vai galamērķa) muitas iestāžu skaitu savā teritorijā, šai informācijai ir jābūt publiski pieejamai, un tā jāsniedz arī TIR Kontroles komisijai. Šāds mehānisms ļautu izvairīties no juridiskām un loģistikas grūtībām transporta nozarē šādu ierobežojumu gadījumā.

               Ar priekšlikumu paredzēts grozīt paskaidrojumu par TIR konvencijas 6. panta 2. punktu, aizstājot vārdus “valsts muitas dienesti var apstiprināt ” ar vārdiem “Līgumslēdzēja puse var apstiprināt”, lai uzlabotu teksta saskaņotību, un tas ir tehniska rakstura.

               Ar priekšlikumu paredzēts grozīt TIR konvencijas 9. pielikuma I daļas 1. punktu, vārdus “Līgumslēdzējas puses” aizstājot ar vārdiem “Līgumslēdzējas puses muitas dienesti vai citas kompetentās iestādes”, lai paplašinātu noteikuma darbības jomu, nodrošinātu lielāku elastību, ņemot vērā dažādās administratīvās vienošanās, kas pastāv dažādās pusēs. Līdzīgi kā iepriekš minētā 6. panta 1. punkta grozījuma gadījumā, šis ierosinātais grozījums pamatojas uz Krievijas Federācijas priekšlikumu. Priekšlikums paplašinātu noteikuma darbības jomu, lai nodrošinātu nepieciešamo elastību.

               Ar dalībvalstīm notika apspriešanās par ierosinātajiem grozījumiem TIR muitas ekspertu grupā (Ženēvas koordinācija). Turpmākas apspriedes notika Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) ar transportu saistīto muitas jautājumu darba grupas sesijās.

               Iekšējā koordinācija, kā arī kopīgas apspriedes ar dalībvalstīm TIR muitas ekspertu grupas ietvaros skaidri apliecināja, ka pret ierosinātajiem grozījumiem nav iebildumu.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kas nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  3
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Administratīvā komiteja ir ar struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, ar Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti.

               Akts, ko Administratīvā komiteja ir aicināta pieņemt, ir lēmums ar juridiskām sekām. Paredzētais akts būs saistošs starptautiskajās tiesībās saskaņā ar 59. un 60. pantu Muitas konvencijā par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza TIR konvencijā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemamā lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā paredzētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais vai dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz kopējo tirdzniecības politiku.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 207. pants.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 207. pantam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               5.Paredzētā akta publicēšana

               Tā kā ar Administratīvās komitejas aktu tiks grozīta Muitas konvencija par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti, un tās pielikumi, ir lietderīgi to pēc pieņemšanas publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2019/0073 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem TIR konvencijas Administratīvajā komitejā attiecībā uz priekšlikumu grozīt Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 20. panta 7. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)1975. gada 14. novembra Muitas konvencija par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti (TIR konvencija), tika apstiprināta Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 2112/78
                  4
                un Kopienā stājās spēkā 1983. gada 20. jūnijā
                  5
               .

               (2)Saskaņā ar TIR konvencijas 59. un 60. pantu Administratīvā komiteja var pieņemt grozījumus ar klātesošo un balsojošo Līgumslēdzēju pušu divu trešdaļu balsu vairākumu.

               (3)Administratīvajai komitejai ārkārtas sesijas laikā 2019. gada jūnijā ir jāpieņem vairāki grozījumi TIR konvencijā un tās pielikumos.

               (4)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem Administratīvajā komitejā, jo grozījumi Savienībai būs saistoši,

               (5)Lai atspoguļotu dažādās administratīvās vienošanās, kas pastāv dažādās Līgumslēdzējās pusēs, ir jāpaplašina to dalībnieku loks, uz kuriem attiecas TIR konvencijas 6. pants, attiecīgais paskaidrojums un TIR konvencijas 9. pielikums, lai ļautu iestādēm, kas nav muitas dienesti, atļaut apvienībai darboties kā galvotājai attiecībā uz personām, kuras izmanto TIR procedūru.

               (6)Lai atvieglotu TIR konvencijas piemērošanu loģistikas ķēdē un uzlabotu starptautiskā transporta, ko skar TIR konvencija, konkurētspēju, ir jāgroza 18. pants, lai palielinātu muitas iestāžu skaitu, kuras var būt iesaistītas TIR operācijā. Vienlaikus ir paredzēta iespēja Līgumslēdzējas puses muitas dienestiem ierobežot to muitas iestāžu skaitu, kuras var būt iesaistītas TIR operācijā tās teritorijā, ar noteikumu, ka tās informē sabiedrību un TIR Kontroles komisiju par šādiem ierobežojumiem,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostājas, kas Savienības vārdā jāieņem Administratīvās komitejas sešdesmit devītajā vai septiņdesmitajā sesijā, pamatā ir šim lēmumam pievienotais grozījumu projekts.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        TIR nozīmē “Transports Internationaux Routiers” vai “International Road Transports” (Starptautiskie autopārvadājumi).

                     (2)

                        Padomes 1978. gada 25. jūlija Regula (EEK) Nr. 2112/78 par 1975. gada 14. novembrī noslēgto Ženēvas Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti (TIR konvencija) (OV L 252/1).

                     (3)

                        Eiropas Savienības Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums, Vācija pret Padomi, Lieta C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61. līdz 64. punkts.

                     (4)

                        Padomes 1978. gada 25. jūlija Regula (EEK) Nr. 2112/78 par 1975. gada 14. novembrī noslēgto Ženēvas Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti (TIR konvencija) (OV L 252, 14.9.1978., 1. lpp.).

                     (5)

                        OV L 31, 2.2.1983., 13. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 11.3.2019
            COM(2019) 131 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem TIR konvencijas Administratīvajā komitejā attiecībā uz priekšlikumu grozīt Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti

               1. PIELIKUMS

               Grozījumi muitas konvencijā par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros izmanto TIR karneti (1975. gada TIR konvencijā)

               I Grozījumi TIR konvencijas pamattekstā, uz kuriem attiecas 59. panta procedūra:

               6. panta 1. punkts

               Vārdus “Katra Līgumslēdzēja puse” aizstāj ar vārdiem “Līgumslēdzējas puses muitas dienesti vai citas kompetentās iestādes”

               18. pants, trešais teikums

               Vārdu “četras” aizstāj ar vārdu “astoņas”;

               Pievieno jaunu daļu “Muitas dienesti var ierobežot maksimālo nosūtītāju (vai galamērķa) muitas iestāžu skaitu to teritorijā līdz mazāk par septiņām, bet ne mazāk par trim iestādēm.”

               II Grozījumi TIR konvencijas pielikumos, uz kuriem attiecas 60. panta grozījumu procedūra:

               6. pielikums, paskaidrojums par 6. panta 2. punktu

               Vārdus “valsts muitas dienesti var apstiprināt” aizstāj ar vārdiem “Līgumslēdzēja puse var apstiprināt”

               6. pielikums, jauns paskaidrojums par 18. pantu

               0.18.3. Līgumslēdzējas puses dara publiski pieejamu informāciju par šādiem ierobežojumiem un informē TIR Kontroles komisiju, tostarp pienācīgā veidā izmantojot elektroniskās lietojumprogrammas, ko šim nolūkam TIR Kontroles komitejas uzraudzībā izstrādājis TIR sekretariāts.

               9. pielikums, I daļa, 1. punkts

               Vārdus “Līgumslēdzējas puses” aizstāj ar vārdiem “Līgumslēdzējas puses muitas dienesti vai citas kompetentās iestādes”.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.3.2019
            COM(2019) 139 final
            2019/0080(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to līdzekļu piešķiršanu Āfrikas Miera nodrošināšanas fonda papildināšanai, kuri paredzēti 10. Eiropas Attīstības fonda projektos un par kuriem saistības atceltas

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Āfrikas Miera nodrošināšanas fondu (APF) izveidoja 2003. gadā Kotonū nolīguma ietvaros
                  1
                un to finansē no Eiropas Attīstības fonda (EAF), t. i., ārpus Savienības vispārējā budžeta. APF ir kļuvis par vienu no svarīgākajiem instrumentiem Āfrikas un ES sadarbības īstenošanai miera un drošības jomā.

               Saskaņā ar pašreizējo 11. EAF sākotnēji APF piešķīra 750 miljonus EUR laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam. Šajā summā, kas pamatojās uz 10. EAF APF saistībām, nav pietiekami ņemts vērā straujais APF finanšu apjoma pieaugums pēc 2012. gada, kas turpinājās līdz pat 2015. gadam, kad Komisija ierobežoja savu finansējumu miera atbalsta operācijām līdz 80 % no ANO likmes, ko tobrīd piemēroja kareivju un policijas spēku algām, ko izvietoja saskaņā ar Āfrikas vadītām miera atbalsta operācijām. Šīs maksimālās robežas ieviešanas rezultātā stabilizējās APF izmaksas, bet tās nesamazinājās, jo iegūto ietaupījumu, ieviešot APF iemaksu maksimālo robežu algu finansējumam, kompensēja, palielinot finansēto miera atbalsta operāciju kopējo skaitu. Tādēļ pieprasījums pēc APF finansējuma drīz pārsniedza pieejamo summu. APF līdz šim ir atkārtoti papildināts trīs reizes par kopējo summu 835 miljoni EUR: divi papildinājumi — katrs par 150 miljoniem EUR ( attiecīgi par kuriem pieņēma lēmumu 2015. gada 24. septembrī
                  2
                un 2016. gada 2. augustā
                  3
               ) rīcības programmai 2014. – 2016. gadam un trešais papildinājums 535 miljonu EUR apmērā (arī šo lēmumu pieņēma 2016. gada 2. augustā
                  4
               ), lai finansētu rīcības programmu 2017.– 2018. gadam. Pieprasījuma pieaugums bija saistīts ar esošo operāciju (Āfrikas Savienības misijas Somālijā (AMISOM)) finansējuma turpināšanu, kā arī jaunu miera atbalsta operāciju ieviešanu (Rietumāfrikas valstu ekonomikas kopienas misija Gvinejā-Bisavā (ECOMIB), daudznacionālā apvienotā taktiskā grupa, lai cīnītos pret Boko Haram (MNJTF, G5 Sāhelas apvienotie spēki). Saskaņā ar 11. EAF APF līdz šim ir piešķirti 1627,3 miljoni EUR
                  5
               . Šī summa ir ievērojami lielāka nekā iepriekšējās EAF saistības, kas liecina, ka miera un drošības jomai tiek palielināts EAF finansējums.

               Pastāvīgo pārstāvju komitejas (COREPER) 2016. gada 10. maija lēmumā par APF papildināšanu noteica APF pieejamos resursus līdz 2018. gada beigām, bet tas neattiecās uz finanšu vajadzībām diviem pēdējiem 11. EAF gadiem, kas atbilst APF rīcības programmai 2019. – 2020. gadam. Ar 2019. – 2020. gadam paredzētajiem resursiem būtu arī jāspēj apmierināt Āfrikas Savienības un Āfrikas reģionālo organizāciju pastāvīgās vajadzības un pieprasījumi, lai risinātu pašreizējās un jaunās drošības krīzes Āfrikā. Ir jānodrošina APF finansējuma paredzamība un ilgtspēja. Pašlaik tiek lēsts, ka APF finansiālās vajadzības līdz 2020. gada beigām sasniedz 814 860 000 EUR.

               Šā priekšlikuma projekta Padomes lēmumam mērķis ir saņemt Padomes atļauju izmantot 10. EAF atbrīvotos līdzekļus, lai papildinātu APF ar papildu summu līdz 445 860 000 EUR, no kuriem 431 000 000 EUR tiks paredzēti, lai finansētu APF vajadzības līdz 2020. gada beigām, un 14 860 000 EUR segs atbalsta izdevumus, kas radušies Komisijai. Šie līdzekļi tiks izmantoti, piemērojot 10. EAF dalībvalstu ieguldījumu skalu
                  6
               . Lai papildinātu šos izpildes rezervē iekļautos līdzekļus (“neizmantojamā rezerve”), APF finansējumam tiks izmantoti līdzekļi no 11. EAF valstu indikatīvo programmu/reģionālo indikatīvo programmu (NIP/PIP) rezervēm (369 000 000 EUR).

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  ES globālajā stratēģijā
                     7
                   miers un drošība ir definēta kā viena no būtiskām ES interesēm, turklāt norādot, ka drošība Eiropā ir cieši saistīta ar mieru kaimiņvalstīs un apkārtējos reģionos. Atjauninātajā Eiropas Konsensā par attīstību
                     8
                  , kuru pieņēma 2017. gadā, “miers” ir noteikts par vienu no piecām prioritārajām jomām, kā arī atkārtoti apliecināta ES apņemšanās ievērot uz noteikumiem balstītu pasaules kārtību, pamatojoties uz multilaterālismu.

                  APF ir viens no svarīgākajiem instrumentiem Āfrikas un ES sadarbības īstenošanai miera un drošības jomā atbilstīgi Āfrikas un ES kopējai stratēģijai, kas pieņemta 2007. gadā Lisabonā. 4. Āfrikas un ES samitā, kas notika 2014. gadā, tika atkārtoti apstiprināts, ka miers un drošība ir viena no piecām prioritārajām jomām kopējās stratēģijas īstenošanai. 5. Āfrikas un ES samitā, kas notika 2017. gada novembrī, vadītāji vienojās par četrām kopējām stratēģiskajām prioritātēm laikposmam līdz nākamajam samitam, un viena no tām “Stiprināt noturību, mieru, drošību un pārvaldību”. Pamatojoties uz jauno Eiropas Konsensu par attīstību un atsaucoties uz saikni starp drošību un attīstību un uz ES globālo stratēģiju, kurā uzsvērta vajadzība pēc integrētas pieejas konfliktiem, sadarbība miera un drošības jomā joprojām ir Āfrikas un ES partnerības pamats. Šajā sakarā Eiropas Komisija un Āfrikas Savienības Komisija 2018. gada 23. maijā parakstīja Saprašanās memorandu par mieru, drošību un pārvaldību, kas ir pamats ĀS un ES pastiprinātai sadarbībai, lai risinātu ar mieru un drošību saistītas problēmas.

                  Ļaujot turpināt APF darbību līdz 2020. gadam, šis priekšlikums sekmēs ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM), jo īpaši 16. ilgtspējīgas attīstības mērķa “Veicināt miermīlīgas un iekļaujošas sabiedrības izveidi ilgtspējīgai attīstībai, nodrošināt ikvienas personas piekļuvi tiesiskumam un veidot efektīvas, pārskatatbildīgas un iekļaujošas iestādes visos līmeņos” sasniegšanu.

                  APF parasti tiek finansēts, izmantojot ĀKK iekšējai sadarbībai paredzētos EAF līdzekļus. Darbības, ko finansē ar papildu līdzekļiem, kuri piešķirti APF no izpildes rezerves (“neizmantojamā rezerve”), arī turpmāk atbildīs vispārējiem un APF jomas konkrētajiem mērķiem, kas noteikti ĀKK iekšējā stratēģijā
                     9
                  .

                  Papildu līdzekļi tiks izmantoti saskaņā ar 11. EAF piemērojamiem noteikumiem un procedūrām. Šo līdzekļu plānojums tiks noteikts gaidāmajā APF rīcības programmā 2019. – 2020. gadam, kurai nepieciešams COREPER apstiprinājums pirms tā tiek pieņemta Komisijā, kā tas paredzēts 11. EAF īstenošanas regulas 15. panta b) punktā
                     10
                  .

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Neattiecas.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  EAF Iekšējā nolīguma
                     11
                   1. panta 4. punkts.

                  EAF Iekšējā nolīguma 1. panta 4. punktā ir noteikts, ka Padomei jāpieņem vienprātīgs lēmums.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Neattiecas.

                     EAF ir izveidots ar dalībvalstu pārstāvju iekšējo nolīgumu, un tajā ir paredzēta iespēja izmantot atbrīvotos līdzekļus, ja Padome tam piekrīt
                     12
                  .

               •Proporcionalitāte

                  Priekšlikuma un jo īpaši ierosināto summu pamatā ir visaptveroša analīze, ko veica Komisijas dienesti un EĀDD. Priekšlikuma pamatā arī ir pieņēmums, ka arī citi partneri sniegs savu finansiālo ieguldījumu, tostarp, ka Āfrikas Savienības dalībvalstis pakāpeniski izpildīs saistības, kuras tā uzņēmās Āfrikas Savienības samitā 2015. gada jūnijā Johannesburgā, Dienvidāfrikā, proti, līdz 2020. gadam panākt, ka to ieguldījums miera atbalsta operācijās (PSO) sasniedz 25 %; tiek arī pieņemts, ka citi līdzekļu devēji, tostarp ANO, arī sniegs savu ieguldījumu. Turklāt ES dalībvalstīm ir iespēja novirzīt brīvprātīgus ieguldījumus ar APF starpniecību.

               Āfrikas Savienība 2016. gada jūlijā pieņēma lēmumu piemērot 0,2 % maksājumu par attiecināmu importu, lai finansētu Āfrikas Savienību. Lēmuma mērķis ir nodrošināt uzticamu un paredzamu finansējumu kontinenta mieram un drošībai, izmantojot Āfrikas Savienības Miera fondu. Lai gan dažādā ātrumā, ĀS dalībvalstīs nepieciešamo tiesību aktu un praktisko pasākumu īstenošana virzās uz priekšu.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

               EAF ir vienīgais APF paredzētā finansējuma avots ES līmenī. Juridisku ierobežojumu dēļ esošos ES instrumentus, kurus finansē no Savienības vispārējā budžeta, nevar izmantot operācijām, kas skar militārus vai aizsardzības aspektus, vai militāru dalībnieku atbalstam, izņemot vienīgi spēju veidošanai drošības un attīstības un atbalstam.

               Saskaņā ar 1. panta 4. punktu Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kurām piemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturto daļu, Padome lemj par Komisijas priekšlikumu.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Neattiecas.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

               •Pamattiesības

               Cilvēktiesību aspekta stiprināšana konfliktu novēršanā, krīžu pārvarēšanā un pēckonflikta procesos ir viena no galvenajām Āfrikas un ES kopējā stratēģijas (JAES) sadarbības jomām prioritārajā jomā “Miers un drošība”. 2018. gada maijā parakstītajā ĀS un ES saprašanās memorandā par mieru, drošību un pārvaldību vēl vairāk ir uzsvērta cilvēktiesību būtiskā nozīme, tostarp cīņa pret konfliktos īstenotu ar dzimumu saistītu vardarbību, lai panāktu mieru un drošību Āfrikas kontinentā.

               Saskaņā ar APF rīcības programmu 2019. – 2020. gadam visās attiecīgajās darbībās īpaša uzmanība tiks pievērsta dzimumu un cilvēktiesību aspektiem. ĀS un citiem attiecīgajiem dalībniekiem sniegts atbalstu, lai izveidotu kontinentālo cilvēktiesību un starptautisko humanitāro tiesību atbilstības nodrošināšanas sistēmu, kas piemērojama visām Āfrikas vadītajām miera atbalsta operācijām.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Neattiecas.

                  EAF nav iekļauts ES budžetā.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība atbilst kārtībai, kas piemērojama 11. EAF un tā ir paredzēta attiecīgajās daudzgadu darbības programmās. Papildu attiecīgie pasākumi ir iekļauti arī Eiropas Komisijas un Āfrikas Savienības Komisijas 2016. gada 15. aprīlī parakstītajā atgādnē (aide-mémoire), kas ir grozīta 2017. gada 24. maijā, par pasākumiem Āfrikas Savienības Komisijas stiprināšanai; Āfrikas Savienības Komisijai ir jāievēro šie pasākumi, īstenojot EAF netiešas pārvaldības veidā.

               •Paskaidrojošie dokumenti (direktīvām)

                  Neattiecas.

               •Konkrētu priekšlikuma noteikumu sīks skaidrojums

                  Priekšlikuma 1. panta 1. punktā ir noteikts, ka atbrīvotie 10. EAF projektu līdzekļi, kuru maksimālā summa ir 445 860 000 EUR, tiks piešķirti APF papildināšanai, lai segtu APF 2019. – 2020. gada darbības programmas lēstās finansiālās vajadzības.

                  1. panta 2. punktā ir noteikts, ka maksimāli 14 860 000 EUR no 1. punktā minētās summas tiks piešķirti Komisijai atbalsta izdevumu segšanai. Aprēķinu veica, izmantojot to pašu attiecību (3,45 %), kas 11. EAF Iekšējā nolīguma 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā ir paredzēta 11. EAF līdzekļu pārvaldībai.

                  1. panta 3. punktā ir noteikts, ka tiks piemēroti 11. EAF noteikumi (Īstenošanas regula un Finanšu regula
                     13
                  ).

                  2. pantā ir noteikts lēmuma spēkā stāšanās datums.

               2019/0080 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to līdzekļu piešķiršanu Āfrikas Miera nodrošināšanas fonda papildināšanai, kuri paredzēti 10. Eiropas Attīstības fonda projektos un par kuriem saistības atceltas

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kurām piemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturto daļu
                  14
               , un jo īpaši tā 1. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar 11. EAF ES līdz šim ir piešķīrusi Āfrikas Miera nodrošināšanas fondam (APF) kopā 1 627,3 EUR miljonus, lai sniegtu finansiālu atbalstu Āfrikas Savienības reakcijai uz pašreizējām un jaunām drošības krīzēm Āfrikā. Šīs saistības miera un drošības jomā Āfrikas kontinentā būtu jāturpina 2019. – 2020. gadā.

               (2)Saskaņā ar aplēsēm APF vajadzības 2019. – 2020. gadā ir 814 860 000 EUR.

               (3)Ir lietderīgi izmantot atbrīvotos 10. EAF projektu līdzekļus, lai nodrošinātu APF finansēšanu līdz 2020. gada beigām.

               (4)APF darbības, tostarp atbalsts Āfrikas miera un drošības sistēmas darbības uzsākšanai, atbalsts iniciatīvām, kuru mērķis ir novērst un pārvarēt vardarbīgus konfliktus ārkārtas un neparedzētu vajadzību gadījumā krīzes situācijās (agrīnās reaģēšanas mehānisms), un atbalsts Āfrikas vadītām miera atbalsta operācijām, kā arī atbalsta izdevumi, kas radušies Komisijai, būtu jāfinansē no šiem papildu līdzekļiem.

               (5)Šie līdzekļi būtu jāizmanto saskaņā ar attiecīgo APF daudzgadu darbības programmu un noteikumiem un procedūrām, ko piemēro 11. EAF, kā noteikts Padomes Regulā (ES) 2015/322 (2015. gada 2. marts) par 11. Eiropas Attīstības fonda īstenošanu
                  15
               , un Padomes Regulā (ES) 2018/1877 (2018. gada 26. novembris) par finanšu regulējumu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam
                  16
               ,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Lai 2019. – 2020. gadā papildinātu APF, piešķir summu maksimāli 445 860 000 EUR apmērā no līdzekļiem, kuri paredzēti 10. Eiropas Attīstības fonda (EAF) projektos un par kuriem saistības atceltas.

               No šīs summas maksimāli 14 860 000 EUR piešķir, lai segtu atbalsta izdevumus, kas radušies Komisijai.

               Šos līdzekļus izmanto saskaņā ar 11. EAF piemērojamiem noteikumiem un procedūrām.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā pieņemšanas.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Partnerattiecību nolīgums starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas noslēgts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū.

                     (2)

                        Komisijas 2015. gada 7. decembra Lēmums C(2015) 8627.

                     (3)

                        Komisijas 2016. gada 17. novembra Lēmums C(2016) 7258.

                     (4)

                        Komisijas 2017. gada 27. aprīļa Lēmums C(2017) 2579, kas grozīts ar Komisijas 2018. gada 23. februāra Lēmumu C(2018) 1258.

                     (5)

                        Šī summa ietver vairāku dalībvalstu brīvprātīgos ieguldījumus 16,5 miljonu EUR apmērā.

                     (6)

                        Tas nerada precedentu attiecībā uz iepriekš atbrīvoto līdzekļu iespējamo turpmāko izmantojumu no iepriekšējiem EAF, kas joprojām ir lēmums, kurš dalībvalstīm ir jāpieņem katrā gadījumā atsevišķi saskaņā ar 55. pantu Padomes Regulā (ES) 2018/1877 (2018. gada 26. novembris) par finanšu regulējumu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam.

                     (7)

                        Kopīgs redzējums, kopīga rīcība – stiprāka Eiropa. Globāla Eiropas Savienības ārpolitikas un drošības politikas stratēģija, 2016. gada jūnijs.

                     (8)

                        Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju, Eiropas Parlamenta un Komisijas kopīgais paziņojums (2017/C 210/01). Jaunais Eiropas Konsenss par attīstību “Mūsu pasaule, mūsu cieņa, mūsu nākotne”, 2017. gada 7. jūnijs.

                     (9)

                        Komisijas 2015. gada 13. novembra Lēmums C(2015) 7766, ar ko pieņem 2014. – 2020. gada stratēģijas dokumentu un indikatīvo programmu ĀKK iekšējai sadarbībai starp Eiropas Savienību un ĀKK valstu grupu.

                     (10)

                        Padomes Regula (ES) 2015/322 (2015. gada 2. marts).

                     (11)

                        Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējais nolīgums par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kurām piemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturto daļu (OV L 210, 6.8.2013., 1. lpp.).

                     (12)

                        EAF Iekšējā nolīguma 1. panta 4. punkts un Padomes Regulas (ES) 2015/1877 (2018. gada 26. novembris) par finanšu regulējumu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam, 55. pants.

                     (13)

                        Padomes Regula (ES) 2015/322 (2015. gada 2. marts) par 11. Eiropas Attīstības fonda īstenošanu un Padomes Regula (ES) 2018/1877 (2018. gada 26. novembris) par finanšu regulējumu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam.

                     (14)

                        OV L 210, 6.8.2013., 1. lpp.

                     (15)

                        OV L 58, 3.3.2015., 1.-16. lpp.

                     (16)

                        OV L 307, 3.12.2018., 1.-21. lpp.