				|

		52013PC0068

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko Latvijai atļauj ieviest piemērot īpašu pasākumu, atkāpjoties no 26. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 168. panta un 168.a panta Padomes Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu /* COM/2013/068 final - 2013/0043 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Priekšlikuma pamatojums un mērķi
Saskaņā ar Padomes Direktīvas 2006/112/EK
(2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa
sistēmu (turpmāk „PVN direktīva”) 395. panta 1. punktu Padome pēc
Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut dalībvalstīm piemērot
īpašus pasākumus, atkāpjoties no minētās direktīvas noteikumiem, ar nolūku
vienkāršot šā nodokļa iekasēšanas procedūru vai nepieļaut atsevišķu veidu
nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.
Vēstulē, kas 2011. gada 17. jūnijā
reģistrēta Komisijā, Latvijas Republika (turpmāk „Latvija”) lūdza atļauju
piemērot pasākumu, kas ir atkāpe no atskaitīšanas tiesību vispārējiem
principiem. Latvija būtiski grozīja šo lūgumu vēstulē, kas Komisijā reģistrēta
2012. gada 27. augustā. Saskaņā ar PVN direktīvas 395. panta
2. punktu Komisija 2012. gada 26. novembra vēstulē informēja
pārējās dalībvalstis par Latvijas lūgumu. Komisija 2012. gada 30. novembra
vēstulē paziņoja Latvijai, ka tās rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par
vajadzīgu lūguma izvērtēšanai.
Vispārīgais konteksts
PVN Direktīvas 168. un 168.a pantā
noteikts, ka nodokļu maksātājam ir tiesības atskaitīt PVN, kas maksājams par
pirkumiem, kurus izmanto ar nodokli apliekamiem darījumiem. Tās pašas
direktīvas 26. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteikts, ka
preču, kas ir saimnieciskās darbības aktīvu daļa, izmantošanu privātām
vajadzībām uzskata par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību, ja PVN par šīm
precēm ir bijis atskaitāms. Šāda sistēma ļauj atgūt sākotnēji atskaitīto PVN
saistībā ar izmantošanu privātām vajadzībām.
Vieglo automobiļu gadījumā šo sistēmu piemērot
ir sarežģīti, jo īpaši tādēļ, ka ir grūti nodalīt izmantošanu privātām
vajadzībām no izmantošanas saimnieciskajai darbībai. Ja tiek veikta attiecīga
uzskaite, tās uzturēšana un kontrole ir papildu apgrūtinājums gan uzņēmumiem,
gan pārvaldes iestādēm; tas tā būtu pat gadījumā, ja Latvija izmantotu PVN
direktīvas 168.a panta 2. punktā paredzēto iespēju ierobežot
atskaitīšanu izdevumiem, kas saistīti ar uzņēmumu automobiļiem, ņemot vērā,
kādu īpašuma daļu nodokļu maksātājs faktiski izmanto uzņēmējdarbības
vajadzībām.
Tādēļ Latvija ir lūgusi atļauju ierobežot
atskaitīšanas tiesības līdz noteiktai procentuālajai daļai no sākotnējā
atskaitījuma un tādējādi atbrīvot uzņēmumus no pienākuma veikt nodokļa uzskaiti
privātas izmantošanas gadījumā. Tādējādi visām iesaistītajām pusēm tiks
vienkāršota sistēma un arī novērsta nodokļu nemaksāšana vai izvairīšanās no
nodokļu maksāšanas nepareizas uzskaites rezultātā.
Pamatojoties uz Latvijas sniegto informāciju,
izrādās, ka vidēji 20 % no uzņēmumu vieglo automobiļu izmantošanas notiek
privātām vajadzībām. Tādēļ ierobežojums būtu jānosaka 20 % apmērā.
Jaunā sistēma attieksies uz visiem vieglajiem
automobiļiem, kuru sēdvietu skaits nepārsniedz astoņas sēdvietas, svars
nepārsniedz noteiktu vērtību un kurus izmanto ne tikai saimnieciskās darbības
vajadzībām. Tomēr uz vieglajiem automobiļiem, kurus izmanto noteiktā īpašā
nolūkā, atskaitīšanas tiesību ierobežojums neattieksies, un uz tiem attieksies
parastie noteikumi. Tie ir šādi automobiļi: atkārtotai pārdošanai, īrei vai
līzingam paredzēti automobiļi; automobiļi, ko izmanto pasažieru pārvadāšanai
(piemēram, taksometri) vai preču pārvadāšanai; braukšanas apmācībām paredzēti
automobiļi; automobiļi, ko izmanto apsardzes pakalpojumu vai neatliekamās
palīdzības sniegšanai; automobiļi, ko automobiļu tirgotāji izmanto kā
demonstrācijas automobiļus.
Komisija 2004. gada 29. oktobrī
iesniedza priekšlikumu Padomes direktīvai, kurā saskaņotas to izdevumu
kategorijas, kuriem dalībvalstis var piemērot atskaitīšanas tiesību izņēmumus
(t.s. PVN vienkāršošanas priekšlikums (COM(2004)728 galīgā redakcija)). Tā
kā minētajā priekšlikumā ietverti arī ar vieglajiem automobiļiem saistītie
izdevumi, atkāpe var būt spēkā tikai līdz brīdim, kad tiek pieņemta un stājas
spēkā ierosinātā direktīva. Jebkurā gadījumā atkāpi var piemērot tikai līdz
2015. gada 31. decembrim, ja līdz tam ierosinātā direktīva nav stājusies
spēkā, lai būtu iespējams izvērtēt, vai 20 % ierobežojums joprojām pareizi
atspoguļo vispārējo sadalījumu starp izmantošanu saimnieciskām un privātām
vajadzībām. Jebkuram lūgumam pagarināt atkāpes piemērošanas periodu ir
jāpievieno ziņojums, kurā ietverts pārskats par piemērojamo procentuālo daļu,
un kurš kopā ar lūgumu jānosūta Komisijai līdz 2015. gada 31. martam.
Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā
Līdzīgas atkāpes saistībā ar atskaitīšanas
tiesībām ir piešķirtas citām dalībvalstīm.
Direktīvas 2006/112/EK 176. pantā
noteikts, ka Padome lemj, uz kuriem izdevumiem neattiecas PVN atskaitīšana.
Līdz tam dalībvalstīm atļauts saglabāt visus izņēmumus, kas bija spēkā
1979. gada 1. janvārī. Tādējādi ir vairāki „nogaidoši” noteikumi, ar
ko ierobežo tiesības atskaitīt nodokļus attiecībā uz vieglajiem automobiļiem.
2.           APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM
UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMI
Apspriešanās ar ieinteresētajām personām
Nenotika.
Ekspertu atzinumu pieprasīšana un
izmantošana
Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs.
Ietekmes novērtējums
Lēmuma priekšlikuma primārais mērķis ir
vienkāršot PVN iekasēšanu saistībā ar vieglajiem automobiļiem, ko daļēji
izmanto vajadzībām, kuras nav saistītas ar saimniecisko darbību, un tādēļ tam,
iespējams, ir pozitīva ietekme. Turklāt tiek novērsta nodokļu nemaksāšana
nepareizas uzskaites rezultātā.
Tomēr, ņemot vērā atkāpes šauro darbības jomu
un īso piemērošanas laikposmu, šāda ietekme jebkurā gadījumā būs ierobežota.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
Ierosināto pasākumu kopsavilkums
Atļauja Latvijai ierobežot atskaitīšanas
tiesības līdz 80 % no PVN, kas samaksāts par izdevumiem saistībā ar
uzņēmumu vieglajiem automobiļiem, ko izmanto ne tikai saimnieciskās darbības
vajadzībām. Ja piemēro minēto atskaitīšanas tiesību ierobežojumu, nodokļa
maksātāju atbrīvo no pienākuma veikt PVN uzskaiti par automobiļa izmantošanu
privātām vajadzībām.
Juridiskais pamats
PVN direktīvas 395. pants.
Subsidiaritātes princips
Saskaņā ar PVN direktīvas 395. pantu
dalībvalstij, kura vēlas ieviest pasākumus, atkāpjoties no minētās direktīvas,
jāsaņem Padomes atļauja Padomes lēmuma veidā. Tādējādi šajā priekšlikumā ir
ievērots subsidiaritātes princips.
Proporcionalitātes princips
Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes
principu šādu iemeslu dēļ.
Šis lēmums attiecas uz atļauju, ko piešķir
dalībvalstij pēc tās pieprasījuma, un tas neuzliek nekādus pienākumus.
Ņemot vērā atkāpes ierobežoto darbības jomu,
īpašais pasākums ir samērīgs ar vēlamo mērķi.
Juridisko instrumentu izvēle
Saskaņā ar PVN direktīvas 395. pantu
atkāpe no kopējiem PVN noteikumiem ir pieļaujama vienīgi ar Padomes atļauju, ko
tā ar vienprātīgu lēmumu pieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Turklāt Padomes
lēmums ir vispiemērotākais juridiskais instruments, jo to var adresēt atsevišķām
dalībvalstīm.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu.
5.           IZVĒLES ELEMENTI
Pārbaude/pārskatīšana/turpināmības klauzula
Priekšlikumā ir iekļauta turpināmības
klauzula.
2013/0043 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko Latvijai atļauj ieviest piemērot īpašu
pasākumu, atkāpjoties no 26. panta 1. punkta a) apakšpunkta,
168. panta un 168.a panta Padomes Direktīvā 2006/112/EK par
kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības
darbību,
ņemot vērā Padomes Direktīvu 2006/112/EK
(2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļu
sistēmu[1]
un jo īpaši tās 395. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)       Vēstulēs, kas 2011. gada
17. jūnijā un 2012. gada 27. augustā reģistrētas Komisijā,
Latvija lūdza atļauju piemērot atkāpi no Direktīvā 2006/112/EK paredzētā
noteikuma par tiesībām atskaitīt priekšnodokli attiecībā uz vieglajiem
automobiļiem.
(2)       Komisija 2012. gada
26. novembra vēstulē informēja pārējās dalībvalstis par Latvijas lūgumu.
Ar 2012. gada 30. novembra vēstuli Komisija paziņoja Latvijai, ka tās
rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu lūguma izvērtēšanai.
(3)       Direktīvas 2006/112/EK
168. un 168.a pantā ir noteiktas nodokļa maksātāja tiesības atskaitīt
pievienotās vērtības nodokli (turpmāk „PVN”), kas maksājams par precēm un
pakalpojumiem, ko tas saņēmis izmantošanai darījumos, par kuriem uzliek
nodokli. Minētās direktīvas 26. panta 1. punkta a) apakšpunktā
paredzēta prasība uzskaitīt PVN, ja saimnieciskās darbības aktīvus izmanto ar
saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām.
(4)       Bieži vien ir sarežģīti
precīzi nodalīt izmantošanu ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām, un
pat tad, ja tas ir iespējams, attiecīgā metode bieži vien ir apgrūtinoša.
Atbilstīgi pieprasītajai atļaujai vieglajiem automobiļiem, kurus izmanto ne
tikai saimnieciskajai darbībai, PVN apmēru, ko ir tiesības atskaitīt saistībā
ar izdevumiem, ar dažiem izņēmumiem nosaka kā fiksētu procentu likmi.
Pamatojoties uz Latvijas sniegto informāciju, likme 80 % apmērā ir
pamatota. Lai novērstu nodokļa dubultu uzlikšanu, vienlaicīgi jāaptur prasība
veikt PVN uzskaiti attiecībā uz vieglā transportlīdzekļa izmantošanu ar
saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām, ja uz to attiecas ar šo lēmumu
atļautais ierobežojums. Ar šo vienkāršošanas pasākumu tiek atcelta vajadzība
uzskaitīt uzņēmuma automobiļu izmantošanu privātām vajadzībām un vienlaicīgi
novērsta nodokļu nemaksāšana nepareizas uzskaites rezultātā.
(5)       Atskaitīšanas tiesību
ierobežojums saskaņā ar atļauju būtu jāpiemēro PVN, kas maksājams par noteiktu
vieglo automobiļu pirkumu, līzingu, iegādi Kopienas iekšienē, importēšanu un ar
to saistītiem izdevumiem, tai skaitā degvielas iegādi.
(6)       Atļauja būtu jāpiemēro tikai
vieglajiem automobiļiem, kuru atļautais maksimālais svars nepārsniedz
3500 kilogramus un kuros papildus autovadītāja sēdvietai ir ne vairāk kā
astoņas sēdvietas. Vieglo automobiļu, kuru svars pārsniedz 3500 kilogramus
vai kuros papildus autovadītāja sēdvietai ir vairāk nekā astoņas sēdvietas,
izmantošana ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām nav nozīmīga, ņemot
vērā to specifiku vai saimnieciskās darbības veidu, kurā tos izmanto. Būtu
jāpievieno arī sīki izstrādāts to vieglo automobiļu saraksts, kas ir izslēdzami
no minētās atļaujas darbības jomas, pamatojoties uz to īpašo izmantojumu.
(7)       Komisija 2004. gada
29. oktobrī pieņēma priekšlikumu Padomes direktīvai, ar ko groza
Direktīvu 77/388/EEK nolūkā vienkāršot pievienotās vērtības nodokļa
saistības[2].
Direktīva 77/388/EEK ir aizstāta ar Direktīvu 2006/112/EK. Minētajā
priekšlikumā saskaņotas to izdevumu kategorijas, kuriem var piemērot
atskaitīšanas tiesību izņēmumus. Saskaņā ar minēto priekšlikumu atskaitīšanas tiesības
var piemērot mehāniskajiem transportlīdzekļiem. Tāpēc ir lietderīgi ierobežot
šā lēmuma piemērošanas termiņu līdz brīdim, kad stājas spēkā minētā direktīva.
Tomēr ir nepieciešams paredzēt konkrētu atļaujas beigu termiņu, ja minētā
direktīva līdz tam brīdim nebūs stājusies spēkā, jo ir nepieciešams pārskatīt
šo atļauju un procentu likmi vispārējam sadalījumam starp izmantošanu
saimnieciskām un privātām vajadzībām.
(8)       Ja Latvija uzskatīs, ka ir
nepieciešams turpmāks pagarinājums, kas pārsniedz 2015. gada termiņu, tai
ne vēlāk kā 2015. gada 30. martā būtu jāiesniedz Komisijai ziņojums,
kurā ietverts ierobežojuma procentu likmes novērtējums, kopā ar pagarinājuma
lūgumu.
(9)       Atkāpei būs tikai nenozīmīga
ietekme uz galapatēriņa posmā iekasētajiem kopējiem nodokļa ieņēmumiem, un tai
nebūs nelabvēlīgas ietekmes uz Savienības pašu resursiem, ko veido iekasētais
PVN,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK
168. un 168.a panta, Latvijai atļauj ierobežot tiesības atskaitīt
pievienotās vērtības nodokli (turpmāk „PVN”), kas maksājams par izdevumiem
saistībā ar vieglajiem automobiļiem, kurus izmanto ne tikai saimnieciskajai
darbībai, tā, ka minētās tiesības veido 80 %.
2. pants
Atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK
26. panta 1. punkta a) apakšpunkta, Latvija neuzskata, ka vieglā
automobiļa izmantošana privātām vajadzībām ir pakalpojumu sniegšana par
atlīdzību, ja transportlīdzeklis ir nodokļu maksātāja saimnieciskās darbības
aktīvu daļa un ja uz minēto automobili attiecas ierobežojums saskaņā ar šā
lēmuma 1. pantu.
3. pants
Šā lēmuma 1. pantā minētie izdevumi ir
šādu automobiļu pirkums, līzings, iegāde Kopienas iekšienē un importēšana, kā
arī izdevumi, kas saistīti ar tehnisko apkopi, remontu un degvielu.
4. pants
Šā lēmuma 1. un 2. pantu piemēro
tikai vieglajiem automobiļiem, kuru atļautais maksimālais svars nepārsniedz
3500 kilogramus un kuros papildus autovadītāja sēdvietai ir ne vairāk kā
astoņas sēdvietas.
5. pants
Šā lēmuma 1. un 2. pantu nepiemēro
šādu kategoriju vieglajiem automobiļiem:
(a) atkārtotai pārdošanai, īrei vai
līzingam paredzētiem automobiļiem;
(b) automobiļiem, ko izmanto pasažieru
pārvadājumiem par atlīdzību, tostarp taksometra pakalpojumiem;
(c) automobiļiem, ko izmanto preču
pārvadāšanas pakalpojumiem;
(d) automobiļiem, ko izmanto braukšanas
apmācībām;
(e) automobiļiem, ko izmanto apsardzes
pakalpojumu sniegšanai;
(f) automobiļiem, ko izmanto kā
neatliekamās palīdzības transportlīdzekļus;
(g) automobiļiem, ko automobiļu tirgotāji
izmanto kā demonstrācijas automobiļus.
6. pants
Ja tiek pieprasīts šajā lēmumā paredzētās
atļaujas pagarinājums, pieprasījumu iesniedz Komisijai līdz 2015. gada
30. martam.
Minētās atļaujas pagarinājuma pieprasījumam
pievieno ziņojumu, kurā ietverts pārskats par 1. pantā minēto procentuālo
daļu.
7. pants
Šā lēmuma darbības termiņš beidzas dienā, kad
stājas spēkā Savienības noteikumi, ar ko nosaka tos izdevumus saistībā ar
mehāniskajiem transportlīdzekļiem, uz kuriem neattiecas PVN pilnas
atskaitīšanas tiesības, vai 2015. gada 31. decembrī atkarībā no tā,
kurš no datumiem iestājas agrāk.
8. pants
Šis lēmums ir adresēts Latvijas Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.
[2]               COM(2004) 728 galīgā redakcija.