               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 31.10.2019
            COM(2019) 577 final
            2019/0249(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā Eiropas Savienības vārdā jāieņem jautājumā par Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencijas”) 17. pielikuma (“Drošība”) pārskatīšanu (17. grozījumu)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar kuru nosaka nostāju, kas Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā Eiropas Savienības vārdā jāieņem saistībā ar to, ka paredzēts pieņemt Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 17. pielikuma (“Drošība”) 17. grozījumu, ar ko ierosina standartu un ieteicamās prakses grozījumus.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Konvencija par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencija”)

               Čikāgas konvencijas mērķis ir reglamentēt starptautisko gaisa transportu. Tā stājās spēkā 1947. gada 4. aprīlī, un ar to tika izveidota Starptautiskā Civilās aviācijas organizācija.

               Visas ES dalībvalstis ir Čikāgas konvencijas puses.

               2.2.Starptautiskā Civilās aviācijas organizācija (ICAO)

               ICAO ir specializēta Apvienoto Nāciju Organizācijas aģentūra. ICAO mērķi ir izstrādāt starptautiskās aeronavigācijas principus un metodes un veicināt starptautiskā gaisa transporta plānošanu un attīstību.

               ICAO Padome ir pastāvīga ICAO struktūra, un tās dalībnieces ir 36 līgumslēdzējas valstis, kuras ICAO asambleja ievēlējusi uz trīs gadiem. 2016.–2019. gadā ICAO Padomē ir pārstāvētas septiņas ES dalībvalstis.

               Čikāgas konvencijas 54. pantā uzskaitītajos ICAO Padomes obligātajos pienākumos ietilpst starptautisku standartu un ieteicamās prakses pieņemšana Čikāgas konvencijas pielikumu veidā.

               ICAO Padome arī sasauc asambleju, kas ir suverēna ICAO struktūra. ICAO asamblejas sanāksmes notiek ne retāk kā reizi trijos gados, un tajās tiek noteikts ICAO politiskais virziens nākamajiem trīs gadiem. ICAO asamblejas 40. sesija notika Monreālā, Kanādā, no 2019. gada 24. septembra līdz 4. oktobrim.

               2.3.Paredzētais ICAO akts

               Saskaņā ar Čikāgas konvencijas 54. panta 1. punktu ICAO Padomei jāpieņem standarti un ieteicamā prakse. Standarti un ieteicamā prakse, ar ko groza 17. pielikumu par drošību, sastāv no vairākiem pantiem, kuri jāmaina, jāuzlabo vai jāpārveido no ieteicamās prakses par standartiem.

               ICAO 2019. gada 4. jūlijā izdeva vēstuli valstīm AS8/2.1–19/48, ar kuru informēja līgumslēdzējas valstis, ka ierosinātais 17. pielikuma 17. grozījums tiks iesniegts tās Padomei pieņemšanai 218. sesijā (2019. gada 18.–29. novembrī) un paredzams, ka to sāks piemērot no 2020. gada jūlija. Cita starpā tas ietver jaunus un/vai pārskatītus noteikumus par neaizsargātības novērtējumiem, informācijas apmaiņu starp valstīm un ieinteresētajām personām, mācību programmām un sertifikācijas sistēmām, piekļuves kontroli, personāla pārbaudi un citus redakcionālus grozījumus. Ar iepriekšminēto valsts vēstuli ICAO uzsāka apspriešanās posmu, kas beidzās 2019. gada 4. oktobrī.

               17. pielikuma izmaiņas sagatavoja ICAO aviācijas drošības ekspertu grupa, kurā piedalās eksperti no astoņām ES dalībvalstīm (Apvienotās Karalistes, Beļģijas, Francijas, Grieķijas, Itālijas, Nīderlandes, Spānijas un Vācijas), un pēc tam tās tika iesniegtas apstiprināšanai ICAO Padomes 217. sesijā. Šīs izmaiņas pēc notiekošās apspriešanas, visticamāk, apstiprinās ICAO Padomes 218. sesijā.

               Kad paredzētās izmaiņas būs pieņemtas, tās būs saistošas visām ICAO valstīm, tostarp visām ES dalībvalstīm, saskaņā ar Čikāgas konvenciju un ievērojot tajā noteiktos ierobežojumus. Čikāgas konvencijas 38. pantā noteikts, ka līgumslēdzējām valstīm, ja tās plāno atkāpties no standarta, par to jāziņo ICAO, izmantojot atšķirību paziņošanas mehānismu.

               2.4.ES tiesiskais regulējums un ierosinātās 17. pielikuma izmaiņas

               1)Iepriekšējās darbības pārbaudes definīcijas grozīšana

               Sākotnējais teksts:

               Iepriekšējās darbības pārbaude. Personas identitātes un iepriekšējās pieredzes pārbaude, tostarp, ja vien tas ir juridiski pieļaujams, saņemto kriminālsodu pārbaude, kā daļa no novērtējuma tam, vai attiecīgā persona ir piemērota veikt drošības kontroli un/vai bez pavadības piekļūt ierobežotas iekļuves drošības zonai.

               Jaunais teksts:

               Iepriekšējās darbības pārbaude. Personas identitātes un iepriekšējās pieredzes pārbaude, tostarp saņemto kriminālsodu un visas citas tādas ar drošību saistītas informācijas pārbaude, kas ir būtiska personas piemērotības novērtēšanai saskaņā ar valsts tiesību aktiem.

               Šis priekšlikums risina nepieciešamību iepriekšējās darbības pārbaudēs iekļaut visu ar drošību saistīto būtisko informāciju. ES iepriekšējās darbības pārbaudes režīms tika pastiprināts ar Komisijas 2019. gada 23. janvāra Īstenošanas regulas (ES) 2019/103 par Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998 grozījumiem, kas attiecas uz dažu aviācijas drošības pasākumu precizēšanu, saskaņošanu un vienkāršošanu, kā arī pastiprināšanu
                  1
               , pielikuma 11.1.3. punktu.

               2)Augsta riska krava vai pasts

               Sākotnējais teksts:

               Augsta riska krava vai pasts. Kravu vai pastu, ko uzrāda nezināms tiesību subjekts vai kam ir manipulācijas pazīmes, uzskata par augsta riska kravu vai pastu, ja turklāt tas atbilst vienam no šādiem kritērijiem:

               a) konkrēta informācija liecina, ka krava vai pasts apdraud civilo aviāciju, vai

               b) kravai vai pastam ir anomālijas, kas rada aizdomas, vai

               c) kravas vai pasta veids ir tāds, ka ar drošības pamatpasākumiem vien, visticamāk, nebūs iespējams atklāt aizliegtus priekšmetus, kas varētu apdraudēt gaisa kuģi.

               Jaunais teksts:

               Augsta riska krava vai pasts. Kravu vai pastu uzskata par augsta riska kravu vai pastu, ja:

               a) konkrēta informācija liecina, ka krava vai pasts apdraud civilo aviāciju, vai

               b) kravai vai pastam ir anomālijas vai manipulācijas pazīmes, kas rada aizdomas.

               Neatkarīgi no tā, vai krava vai pasts nāk no zināma vai nezināma tiesību subjekta, valsts konkrētā informācija par sūtījumu var norādīt, ka tas ir augsta riska sūtījums.

               Šā priekšlikuma mērķis ir precizēt augsta riska kravas vai pasta definīciju, un tas atbilst Eiropas Savienībā pieņemtajai augsta riska kravas vai pasta definīcijai.

               3)Vispārīgie principi

               Sākotnējais teksts:

               2.1. Mērķi

               2.1.4. ieteikums. Katrai līgumslēdzējai valstij būtu jānodrošina pienācīga sensitīvas aviācijas drošības informācijas aizsardzība.

               Jaunais teksts:

               2.1. Mērķi

               2.1.4. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina pienācīgu sensitīvas aviācijas drošības informācijas aizsardzību.

               Šā priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, ka tiek ieviesti pienācīgi mehānismi, ar ko sensitīvu aviācijas drošības informāciju aizsargā pret neatļautu piekļuvi vai izpaušanu, tostarp pret risku, ka iekšnieks iegūst drošības informāciju, kurai tam nav tiesību piekļūt.

               Aizsardzība (un sensitīvas aviācijas drošības informācijas izplatīšana) ir dalībvalstu atbildībā. Uz nepubliskojamiem un klasificētiem noteikumiem, kas ietverti ES tiesību aktos, jebkurā gadījumā attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Regulas (EK) Nr. 300/2008 par kopīgiem noteikumiem civilās aviācijas drošības jomā un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 2320/2002
                  2
                18. pants un Komisijas 2015. gada 15. marta Lēmums (ES, Euratom) 2015/444.

               4)Starptautiskā sadarbība (2.4.1., 2.4.1.a)

               Sākotnējais teksts:

               2.4. Starptautiskā sadarbība

               2.4.1. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka citu līgumslēdzēju valstu pieprasījumi veikt papildu drošības pasākumus attiecībā uz konkrētu(-iem) lidojumu(-iem), ko veic šo citu valstu ekspluatanti, ciktāl iespējams, tiek izpildīti. Valsts, kas iesniedz pieprasījumu, ņem vērā alternatīvus attiecīgās citas valsts pasākumus, kas ir līdzvērtīgi prasītajiem.

               Jaunais teksts:

               2.4. Starptautiskā sadarbība

               2.4.1. Katra līgumslēdzēja valsts, kas pieprasa veikt papildu drošības pasākumus attiecībā uz konkrētu(-iem) lidojumu(-iem), nodrošina atbilstīgu apspriešanos un ņem vērā alternatīvus attiecīgās citas valsts pasākumus, kas ir līdzvērtīgi prasītajiem.

               2.4.1.a Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka citu līgumslēdzēju valstu pieprasījumi veikt papildu drošības pasākumus attiecībā uz konkrētu(-iem) lidojumu(-iem), ko veic šo citu valstu ekspluatanti, ciktāl iespējams, tiek izpildīti.

               Priekšlikumu mērķis ir uzsvērt atbilstīgas apspriešanās svarīgumu gadījumā, kad kāda valsts pieprasa citai valstij veikt papildu drošības pasākumus. Esošais standarts ir sadalīts divos standartos, lai uzsvērtu atšķirīgās prasības valstīm, kuras pieprasa veikt papildu pasākumus, un uzņēmējvalstīm, kuras saņem šādus pieprasījumus.

               Regulas (EK) Nr. 300/2008 7. pantā ir paredzēti noteikumi par trešās valsts pieprasītu pasākumu paziņošanu Komisijai, ja šie pasākumi atšķiras no kopīgajiem pamatstandartiem. Apspriešanās mehānismu un alternatīvo pasākumu piemērošanu var ietvert un reglamentēt divpusējos ES (vai dalībvalsts) un trešās valsts gaisa transporta nolīgumos.

               5)3.1.4. standarts par informācijas apmaiņu starp valstīm un ieinteresētajām personām

               Sākotnējais teksts:

               3.1.4. Katra līgumslēdzēja valsts izveido un īsteno procedūras nolūkā lietpratīgi un laikus ar saviem lidostu ekspluatantiem, gaisa kuģu ekspluatantiem, gaisa satiksmes pakalpojumu sniedzējiem vai citiem attiecīgajiem tiesību subjektiem apmainīties ar informāciju, kas vajadzīga, lai tiem palīdzētu efektīvi novērtēt ar savu darbību saistītos drošības riskus.

               Jaunais teksts:

               3.1.4. Katra līgumslēdzēja valsts izveido un īsteno procedūras nolūkā lietpratīgi un laikus ar attiecīgajiem lidostu ekspluatantiem, gaisa kuģu ekspluatantiem, gaisa satiksmes pakalpojumu sniedzējiem vai citiem attiecīgajiem tiesību subjektiem apmainīties ar informāciju, kas vajadzīga, lai tiem palīdzētu efektīvi novērtēt ar savu darbību saistītos drošības riskus.

               Šā priekšlikuma mērķis ir precizēt standartu, tādējādi dodot valstīm lielāku rīcības brīvību noteikt attiecīgos operatorus, kuriem sniegt informāciju, kas vajadzīga, lai tiem palīdzētu efektīvi novērtēt ar savu darbību saistītos drošības riskus.

               Šis standarts ES mēroga tiesību normās ir ieviests ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/1583, ar ko attiecībā uz kiberdrošības pasākumiem groza Īstenošanas regulu (ES) 2015/1998, ar ko nosaka sīki izstrādātus pasākumus kopīgu pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā
                  3
               .

               6)3.1.8. standarts par mācību programmu izstrādi un īstenošanu

               Sākotnējais teksts:

               3.1.8. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina mācību programmu un instruktoru sertifikācijas sistēmas izstrādi un īstenošanu saskaņā ar valsts civilās aviācijas drošības programmu.

               Jaunais teksts:

               3.1.8. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka tiek izstrādātas un īstenotas mācību programmas un sertifikācijas sistēma, kas nodrošina, ka instruktori ir kvalificēti attiecīgajos priekšmetos saskaņā ar valsts civilās aviācijas drošības programmu.

               Ierosinātā grozījuma mērķis ir koncentrēties uz sasniedzamo drošības rezultātu, nevis uz vienu konkrētu metodi. Tajā atzīts, ka galvenā uzmanība pievēršama rezultātiem, kurus dod apmācība, ko sniedz kvalificēti attiecīgā priekšmeta speciālisti, kuriem ir zināšanas un spējas vadīt apmācību, un jo īpaši vajadzīgās zināšanas par mācību priekšmetu. Sertifikācijai vai citām pielietotajām alternatīvajām metodēm jābūt vērstām uz abiem nepieciešamajiem elementiem.

               Šajā grozījumā iecerētie principi (proti, tas, ka instruktori ir kvalificēti attiecīgajos priekšmetos) ir daļa no ES mēroga tiesību normām un iedibināti visā Regulas (EK) Nr. 300/2008 I pielikuma 11. nodaļā un tās īstenošanas noteikumos.

               7)3.1.11. ieteikuma pārveidošana par standartu

               Sākotnējais teksts:

               3.1.11. ieteikums. Katrai līgumslēdzējai valstij būtu jānodrošina, ka visu tiesību subjektu darbinieki, kuri ir iesaistīti dažādu valsts civilās aviācijas drošības programmas aspektu īstenošanā vai atbild par to, un darbinieki, kuriem atļauts bez pavadības piekļūt kontrolējamajām teritorijām, regulāri apmeklē drošības izpratnes apmācību.

               Jaunais teksts:

               3.1.11. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka visu tiesību subjektu darbinieki, kuri ir iesaistīti dažādu valsts civilās aviācijas drošības programmas aspektu īstenošanā vai atbild par to, un darbinieki, kuriem atļauts bez pavadības piekļūt kontrolējamajām teritorijām, apmeklē sākotnēju un atkārtotu drošības izpratnes apmācību.

               3.1.11. ieteikums ir pārveidots par standartu, tāpēc tas ir juridiski saistošs. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka visu tiesību subjektu darbinieki, kuri ir iesaistīti dažādu valsts civilās aviācijas drošības programmas aspektu īstenošanā vai atbild par to, un darbinieki, kuriem atļauts bez pavadības piekļūt kontrolējamajām teritorijām, apmeklē sākotnēju un atkārtotu drošības izpratnes apmācību. Šajā priekšlikumā ir atzīts drošības izpratnes apmācības svarīgums, vienlaikus uzsverot, ka ir vajadzīga gan sākotnēja, gan atkārtota drošības izpratnes apmācība.

               Sākotnējas un atkārtotas apmācības pienākumi ir ietverti ES mēroga aviācijas drošības tiesību aktos, proti, Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998 pielikuma 11.4.1. un 11.4.3. punktā.

               8)3.4. Kvalitātes kontrole un kvalifikācija

               Sākotnējais teksts:

               3.4.1. Katra dalībvalsts nodrošina, ka tiek īstenotas personu, kas veic drošības kontroli, iepriekšējās darbības pārbaudes un atlases procedūras.

               Jaunais teksts:

               3.4.1. Katra dalībvalsts nodrošina, ka:

               a) pirms personas, kuras veic drošības kontroli, personas, kurām bez pavadības atļauts piekļūt ierobežotas iekļuves drošības zonām, un personas, kurām ir piekļuve sensitīvai aviācijas drošības informācijai, stājas amatā vai piekļūst šādām zonām vai informācijai, tiek veiktas šo personu iepriekšējās darbības pārbaudes;

               b) atkārtotas šo personu iepriekšējās darbības pārbaudes veic pilnvarotās iestādes noteiktos intervālos, un

               c) personām, kuras, veicot jebkādu iepriekšējās darbības pārbaudi, atzītas par nepiemērotām, nekavējoties tiek liegta iespēja veikt drošības kontroli, bez pavadības piekļūt ierobežotas iekļuves drošības zonām un sensitīvai aviācijas drošības informācijai.

               Šā priekšlikuma mērķis ir precizēt, kuru personu iepriekšējās darbības pārbaudes jāveic, kad ir jāveic iepriekšējās darbības pārbaudes un kas jādara, ja kāda persona, veicot jebkādu iepriekšējās darbības pārbaudi, ir atzīta par nepiemērotu. Standarts tagad konkrēti nosaka, ka ir vajadzīgas atkārtotas iepriekšējās darbības pārbaudes un kas jādara, ja iepriekšējās darbības pārbaudes rezultātā tiek konstatēts, ka persona ir nepiemērota attiecīgu funkciju veikšanai.  Jāatzīmē, ka atsauce uz “atlases procedūrām” ir iekļauta 3.4.2. punktā.

               Visi principi jau ir ietverti ES mēroga aviācijas drošības tiesību aktos, proti, Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998, kurā grozījumi izdarīti ar 2019. gada 23. janvāra Regulu (ES) 2019/103, pielikuma 1.2.3.3., 1.2.3.5., 11.1. un 11.5.1. punktā un 11.6.3.5. punkta a) apakšpunktā.

               Šis priekšlikums papildina 3.4.1. standarta grozījumu. Sākotnējais 3.4.1. standarts ietvēra atsauces gan uz iepriekšējās darbības pārbaudēm, gan atlases procedūrām. Tā kā 3.4.1. standarta priekšlikumā tagad ir iekļauti papildu elementi, kas attiecas uz iepriekšējās darbības pārbaužu tvērumu un periodiskumu, ar šo priekšlikumu tiek pievienots elements, kas attiecas uz atlases procedūrām.

               Personāla, kas veic drošības kontroli un citas saistītās funkcijas, atlases kritēriji ir ietverti ES mēroga aviācijas drošības tiesību aktos, proti, Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998 pielikuma 11.1.6., 11.1.7. un 11.1.8. punktā.

               9)3.4.9. ieteikuma pārveidošana par standartu

               Sākotnējais teksts:

               3.4.9. ieteikums. Katrai līgumslēdzējai valstij būtu jānodrošina, ka katrs tiesību subjekts, kas atbild par attiecīgo valsts civilās aviācijas drošības programmas elementu īstenošanu, periodiski pārbauda, vai ārpakalpojumu sniedzējiem uzticētā drošības pasākumu īstenošana atbilst attiecīgā tiesību subjekta drošības programmai.

               Jaunais teksts:

               3.4.9. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka katrs tiesību subjekts, kas atbild par attiecīgo valsts civilās aviācijas drošības programmas elementu īstenošanu, periodiski pārbauda, vai ārpakalpojumu sniedzējiem uzticētā drošības pasākumu īstenošana atbilst attiecīgā tiesību subjekta drošības programmai.

               Šis ieteikums ir pārveidots par juridiski saistošu standartu. Šā priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, ka ārpakalpojumu sniedzēji ievēro valsts aviācijas drošības noteikumus, lai novērstu iekšnieku radītos draudus, ko var izraisīt ārpakalpojumu sniedzēji.

               Saskaņā ar ES mēroga aviācijas drošības politiku, kas noteikta Regulā (EK) Nr. 300/2008:

               –katra dalībvalsts izstrādā, piemēro un uztur valsts civilās aviācijas drošības programmu, kurā noteikti pienākumi kopīgo pamatstandartu īstenošanā un aprakstīti pasākumi, kas jāveic ekspluatantiem un tiesību subjektiem;

               –ekspluatantiem, aviosabiedrībām un tiesību subjektiem, uz kuriem attiecas valsts civilās aviācijas drošības programma, jāizstrādā, jāpiemēro un jāuztur drošības programma saskaņā ar tajā aprakstītajiem noteikumiem;

               –programmā apraksta metodes un procedūras, kas ekspluatantam, aviosabiedrībai vai tiesību subjektam jāievēro, lai nodrošinātu atbilstību tiesību aktiem un pašai drošības programmai, tostarp raksturo iekšējo kvalitātes kontroli;

               –ir paredzēts, ka uz drošības pasākumiem un darbībām, ko veic ārpakalpojumu sniedzēji, attiecas iepriekšminētā ekspluatanta, aviosabiedrības vai tiesību subjekta drošības programma un tas saglabā atbildību par minētajiem pasākumiem un darbībām, izņemot gadījumus, kad pats ārpakalpojumu sniedzējs ir pilnvarots vai apstiprināts tiesību subjekts attiecībā uz tā veiktajām darbībām un tāpēc tam ir jāizstrādā sava drošības programma.

               Šis standarts ir iekļauts ES mēroga tiesību normās, proti, Regulas (EK) Nr. 300/2008 10.1., 12.1., 13.1. un 14.1. punktā un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998 pielikuma 1.0.1., 3.0.1., 4.0.1., 5.0.1., 6.0.1., 7.0., 8.0.1., 9.0.1., 11.0.1. un 12.0.1. punktā. Papildu noteikumi ir izklāstīti Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998 pielikuma 6.3.1.1. punktā, 6.3.1.2. punkta a) apakšpunktā, 6.4.1.2. punktā, 6.6.1.1. punkta c) apakšpunktā, 6.8.5.1. punkta a) apakšpunktā, 6.-E punktā, 8.1.3.2. punkta a) apakšpunktā, 8.1.4.1., 8.1.4.2., 8.1.4.3., 8.1.4.5., 8.1.4.6., 8.1.5.2., 9.1.3.1., 9.1.3.2., 9.1.3.3., 9.1.3.5., 9.1.3.6. un 9.1.4.2. punktā.

               10)4.1.2. ieteikuma pārveidošana par standartu

               Sākotnējais teksts:

               4.1.2. ieteikums. Katrai līgumslēdzējai valstij būtu jāveicina neprognozējamu drošības pasākumu izmantošana izlases veidā. Neprognozējamība varētu veicināt drošības pasākumu atturošo ietekmi.

               Jaunais teksts:

               4.1.2. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka drošības pasākumu īstenošanā attiecīgi tiek izmantota nejaušība un neprognozējamība.

               4.1.2. ieteikums par nejaušības un neprognozējamības izmantošanu ir pārveidots par juridiski saistošu standartu. Drošības mērķis, ko tiecas sasniegt ar jauno 4.1.2. standartu, proti, uzlabot iekšnieku radītā riska mazināšanu, ir saskaņā ar Eiropas Savienības politiku šādās jomās:

               –tādu personu pārbaudes, kas nav pasažieri, un līdzi paņemtu priekšmetu pārbaudes;

               –transportlīdzekļu pārbaudes;

               –novērošana un patruļas gan atklātās, gan kontrolējamās teritorijās/ierobežotas iekļuves drošības zonās un ar to saistītie pasākumi;

               –krājumu pārbaude.

               Šis princips ir atspoguļots ES mēroga tiesību normās, proti, Komisijas Īstenošanas lēmuma C(2015) 8005 pielikuma 1.3.1., 1.4.1., 1.4.2., 8.1.6. un 9.1.5. punktā.

               11)4.2.3. Ar piekļuves kontroli saistītie pasākumi

               Sākotnējais teksts:

               4.2.3. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka nolūkā novērst neatļautu piekļuvi kontrolējamām teritorijām un ierobežotas iekļuves drošības zonām tiek izveidotas personu un transportlīdzekļu identifikācijas sistēmas. Identitāti pārbauda noteiktos kontrolpunktos, pirms tiek atļauta piekļuve kontrolējamām teritorijām un ierobežotas iekļuves drošības zonām.

               Jaunais teksts:

               4.2.3. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka nolūkā novērst neatļautu piekļuvi kontrolējamām teritorijām un ierobežotas iekļuves drošības zonām tiek izveidotas un īstenotas personu un transportlīdzekļu identifikācijas sistēmas. Piekļuvi piešķir tikai personām un transportlīdzekļiem, kam ir operatīva vajadzība vai cits likumīgs iemesls atrasties minētajās teritorijās vai zonās. Identitāti un atļauju pārbauda noteiktos kontrolpunktos, pirms tiek atļauta piekļuve kontrolējamām teritorijām un ierobežotas iekļuves drošības zonām.

               4.2.3. standarta “Ar piekļuves kontroli saistītie pasākumi” mērķis ir pastiprināt pasākumus, kas saistīti ar piekļuves kontroli ierobežotas iekļuves drošības zonās, tālab ieviešot ierobežojumu, kas piekļuvi atļauj  tikai personām  un transportlīdzekļiem, kam ir operatīva vai cita likumīga vajadzība atrasties minētajās zonās, kā arī paplašināt piekļuves punktos veikto pārbaužu tvērumu, līdz ar identitāti aptverot arī atļauju.

               Saskaņā ar ES mēroga tiesību normām personām un transportlīdzekļiem piekļuvi ierobežotas iekļuves drošības zonām var piešķirt tikai tad, ja tam ir likumīgi iemesli. Pirms personai piešķir piekļuvi, pārbauda lidostas identifikācijas karti, lai pārliecinātos par tās derīgumu un atbilstību turētājam. Pirms transportlīdzeklim piešķir piekļuvi, pārbauda transportlīdzekļa caurlaidi, lai pārliecinātos par tās derīgumu un atbilstību  transportlīdzeklim. ES mēroga tiesību normās tas ir atspoguļots Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998 pielikuma 1.2.2.1., 1.2.2.4., 1.2.2.5., 1.2.2.6. un 1.2.6.1. punktā.

               12)4.2.6. standarts (“Visu tādu personu pārbaudes, kas nav pasažieri”)

               Sākotnējais teksts:

               4.2.6. Katra līgumslēdzēja valsts nosaka pasākumus, ar ko nodrošina, ka personām, kas nav pasažieri, un to līdzi paņemtajiem priekšmetiem pirms iekļūšanas lidostas ierobežotas iekļuves drošības zonās, kas apkalpo starptautiskās civilās aviācijas lidojumus, veic pārbaudes un drošības kontroli.

               Jaunais teksts:

               4.2.6. Katra līgumslēdzēja valsts nosaka pasākumus, ar ko nodrošina, ka personas, kas nav pasažieri, un to līdzi paņemtos priekšmetus pirms iekļūšanas lidostas ierobežotas iekļuves drošības zonās pārbauda.

               Šā priekšlikuma mērķis ir novērst visas neskaidrības un skaidri noteikt, ka visas personas, kas nav pasažieri, pirms iekļūšanas ierobežotas iekļuves drošības zonā ir jāpārbauda, lai novērstu iekšnieku radītos draudus.

               ES mēroga tiesību normas, proti, gan Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998 pielikuma, gan Komisijas Īstenošanas lēmuma C(2015) 8005 pielikuma 1.3. punkts, pilnībā atbilst 4.2.6. standarta jaunajam formulējumam.

               13)Jauns 4.2.6.a standarts par spēju atklāt sprāgstvielas

               Pēc 4.2.6. punkta pievieno šādu jaunu tekstu:

               4.2.6.a Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka tiek izmantotas atbilstīgas pārbaudes metodes, ar kurām ir iespējams atklāt sprāgstvielas un sprāgstierīces, kuras ir klāt personām, kas nav pasažieri, vai atrodas to līdzi paņemtajos priekšmetos. Ja šīs metodes nepiemēro nepārtraukti, tās izmanto neprognozējamā veidā.

               Ar šo priekšlikumu tiek atzīts, ka iekšnieku radīto draudu mazināšanai ir vajadzīga līdzsvarota un koordinēta pieeja, kas aptver iepriekšējās darbības pārbaudes procedūras un fiziskās drošības pasākumus, un tajā ir risināta vajadzība pēc atbilstīgām pārbaudes metodēm, ar kurām ir iespējams atklāt sprāgstvielas, kuras ir klāt arī personām, kas nav pasažieri.

               ES mēroga tiesību normās ir noteikts, ka daļai personu, kas nav pasažieri, un to līdzi paņemtajiem priekšmetiem, kas izraisījuši vai nav izraisījuši trauksmes signālu, ir papildus jāveic pastāvīga un neprognozējama pārbaude izlases veidā. Šīs papildu pārbaudes drošības mērķis ir atklāt sprāgstvielas un sprāgstierīces. Šādu pārbaudi veic, izmantojot līdzekļus un metodes, kas paredzētas sprāgstvielu identificēšanai (sprāgstvielu meklēšanas suņus, sprāgstvielu palieku detektorus, apavu sprāgstvielu detektorus un drošības skenerus), vai kā alternatīvu izmantojot pārmeklēšanu ar rokām. Tiek uzskatīts, ka ar pašreizējo metodiku, ko ES prasīts izmantot personu un līdzi paņemto priekšmetu pārmeklēšanai ar rokām, ir samērā labi iespējams atklāt sprāgstierīces, kas noslēptas uz ķermeņa un līdzi paņemtajos priekšmetos. Turklāt pārmeklēšana ar rokām palielina iespējamību atklāt citus nemetāliskus (un nesprāgstošus) aizliegtus priekšmetus. Šis noteikums ir transponēts ar Komisijas Īstenošanas lēmuma C(2015) 8005 pielikuma 1.3. punktu.

               14)4.6.5. standarts. Atsauce uz zināmo nosūtītāju kā tiesību subjektu drošas piegādes ķēdē

               Sākotnējais teksts:

               4.6.5. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka ekspluatanti nepieņem kravu vai pastu pārvadāšanai gaisa kuģī, kas veic komerciālus gaisa pārvadājumus, ja pārbaudes vai citas drošības kontroles piemērošanu nav apstiprinājis un apliecinājis oficiālais kravu aģents vai tiesību subjekts, ko apstiprinājusi pilnvarotā iestāde. Kravu un pastu, ko nav apstiprinājis un apliecinājis oficiālais kravu aģents vai tiesību subjekts, ko apstiprinājusi pilnvarotā iestāde, pārbauda.

               Jaunais teksts:

               4.6.5. Katra līgumslēdzēja valsts nodrošina, ka ekspluatanti nepieņem kravu vai pastu pārvadāšanai gaisa kuģī, kas veic komerciālus gaisa pārvadājumus, ja pārbaudes vai citas drošības kontroles piemērošanu nav apstiprinājis un apliecinājis oficiālais kravu aģents, zināmais nosūtītājs vai tiesību subjekts, ko apstiprinājusi pilnvarotā iestāde. Kravu un pastu, ko nav apstiprinājis un apliecinājis oficiālais kravu aģents, zināmais nosūtītājs vai tiesību subjekts, ko apstiprinājusi pilnvarotā iestāde, pārbauda.

               Šā priekšlikuma mērķis ir šo standartu saskaņot ar 4.6.2. standartu un nodrošināt, ka abos standartos ir skaidra atsauce uz zināmajiem nosūtītājiem kā tiesību subjektiem drošas piegādes ķēdē.

               ES mēroga tiesību normas, proti, Regulas (EK) Nr. 300/2008 pielikuma 6.1.1. punkts un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1998 pielikuma 6.1.1. punkts, pilnībā atbilst jaunajam 4.6.5. standarta formulējumam.

               3.Nostāja, ka jāieņem Savienības vārdā

               Paredzētā akta priekšmets ir joma, kurā Savienībai ir ekskluzīva ārējā kompetence, pamatojoties uz LESD 3. panta 2. punkta pēdējo daļu, jo paredzētais akts var “ietekmēt kopīgos noteikumus vai mainīt to darbības jomu”, proti, turpmāk minēto ES tiesisko regulējumu par aviācijas drošību. Tāpēc ir nepieciešams izveidot Savienības nostāju.

               Šajā sakarā ir būtiski atzīt, ka 17. pielikuma 17. grozījums, kas iesniegts ICAO līgumslēdzējām valstīm un apstiprināšanai ICAO Padomes 218. sesijā, ir (jau) pilnībā atspoguļots ES mēroga aviācijas drošības tiesību aktos. Tomēr ir vēlams šos stingrākos standartus piemērot visā pasaulē.

               Savienības nostāja jādefinē saskaņā ar piemērojamo ES tiesisko regulējumu par aviācijas drošību, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Regulu (EK) Nr. 300/2008 par kopīgiem noteikumiem civilās aviācijas drošības jomā un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 2320/2002 un Komisijas 2015. gada 5. novembra Īstenošanas regulu (ES) 2015/1998, ar ko nosaka sīki izstrādātus pasākumus kopīgu pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā.

               3.1.Procesuālais juridiskais pamats

               3.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               LESD 218. panta 9. punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai Savienība ir attiecīgās struktūras locekle vai nolīguma puse
                  4
               .

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  5
               .

               3.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               ICAO ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, Čikāgas konvenciju.

               Jebkurš nākamais Čikāgas konvencijas 17. pielikuma grozījums būs akts ar juridiskām sekām.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               3.2.Materiālais juridiskais pamats

               3.2.1.Principi

               Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja.

               3.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētajam aktam ir mērķi un komponenti aviācijas drošības politikas jomā, ko pieņēmusi starptautiska organizācija, kuri ietekmē ES politiku aviācijas drošības jomā.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālajam juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 100. panta 2. punktam.

               3.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 100. panta 2. punktam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               2019/0249 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā Eiropas Savienības vārdā jāieņem jautājumā par Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencijas”) 17. pielikuma (“Drošība”) pārskatīšanu (17. grozījumu)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Konvencija par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencija”), kuras mērķis ir reglamentēt starptautisko gaisa transportu, stājās spēkā 1947. gada 4. aprīlī. Ar to tika izveidota Starptautiskā Civilās aviācijas organizācija (ICAO).

               (2)Savienības dalībvalstis ir Čikāgas konvencijas līgumslēdzējas valstis un ICAO locekles, savukārt Savienībai ir novērotājas statuss konkrētās ICAO struktūrās, tai skaitā asamblejā un citās tehniskās struktūrās.

               (3)Saskaņā ar Čikāgas konvencijas 54. panta 1. punktu ICAO Padome var pieņemt starptautiskos standartus un ieteicamo praksi.

               (4)ICAO 2019. gada 4. jūlijā izdeva vēstuli valstīm AS8/2.1–19/48, ar kuru informēja līgumslēdzējas valstis, ka ierosinātais 17. pielikuma 17. grozījums tiks iesniegts tās Padomei pieņemšanai 218. sesijā (2019. gada 18.–29. novembrī) un paredzams, ka to sāks piemērot no 2020. gada jūlija. Cita starpā tas ietver jaunus un/vai pārskatītus noteikumus par neaizsargātības novērtējumiem, informācijas apmaiņu starp valstīm un ieinteresētajām personām, mācību programmām un sertifikācijas sistēmām, piekļuves kontroli, personāla pārbaudi un citus redakcionālus grozījumus. Ar iepriekšminēto vēstuli valstīm ICAO uzsāka apspriešanās posmu, kas beidzās 2019. gada 4. oktobrī.

               (5)Konvencijas 17. pielikuma izmaiņas sagatavoja ICAO aviācijas drošības ekspertu grupa, kurā piedalās eksperti no astoņām dalībvalstīm, un pēc tam tās tika iesniegtas apstiprināšanai ICAO Padomes 217. sesijā. Šīs izmaiņas pēc apspriešanas, visticamāk, apstiprinās ICAO Padomes 218. sesijā.

               (6)Kad paredzētās izmaiņas būs pieņemtas, tās būs saistošas visām ICAO valstīm, tostarp visām ES dalībvalstīm, saskaņā ar Čikāgas konvenciju un ievērojot tajā noteiktos ierobežojumus. Čikāgas konvencijas 38. pantā noteikts, ka līgumslēdzējām valstīm, ja tās plāno atkāpties no standarta, par to jāziņo ICAO, izmantojot atšķirību paziņošanas mehānismu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā Savienības vārdā jāieņem jautājumā par Čikāgas konvencijas 17. pielikuma (“Drošība”) pārskatīšanu (17. grozījumu), ir izklāstīta pielikumā.

               2. pants

               Šā lēmuma 1. pantā minēto nostāju pauž Savienības dalībvalstis, kuras ir Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas locekles, rīkojoties kopīgi.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 21, 24.1.2019.

                     (2)

                        OV L 97, 9.4.2008., 72. lpp.

                     (3)

                        OV L 246, 26.9.2019., 15. lpp.

                     (4)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64. punkts.

                     (5)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 31.10.2019
            COM(2019) 577 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums – Padomes Lēmums
            par nostāju, kas Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā Eiropas Savienības vārdā jāieņem jautājumā par Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencijas”) 17. pielikuma (“Drošība”) pārskatīšanu (17. grozījumu)

               PIELIKUMS

               Nostāja, kas Starptautiskajā civilās aviācijas organizācijā Eiropas Savienības vārdā jāieņem jautājumā par Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencijas”) 17. pielikuma (“Drošība”) pārskatīšanu (17. grozījumu)

               Vispārīgie principi

               Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas (ICAO) pasākumu ietvaros jautājumā par Čikāgas konvencijas 17. pielikuma (“Drošība”) pārskatīšanu (17. grozījumu) sakarā ar standartu un ieteicamās prakses (SARP) izstrādi dalībvalstis ar kopīgu rīcību Savienības interesēs:

               (a)rīkojas atbilstīgi Savienības mērķiem aviācijas drošības politikā, it īpaši, lai aizsargātu personas un preces Eiropas Savienībā un novērstu nelikumīgus traucējumus civilās aviācijas gaisa kuģu darbībai, kuri apdraud civilās aviācijas drošību,

               (b)piemērojot un īstenojot kopīgus noteikumus, kas paredzēti, lai aizsargātu civilo aviāciju no nelikumīgiem traucējumiem, veicina aviācijas drošības sliekšņa paaugstināšanu visā pasaulē,

               (c)turpina atbalstīt ICAO drošības standartu izstrādi, aizsargājot civilo aviāciju no nelikumīgiem traucējumiem, saskaņā ar ANO Drošības padomes 2016. gada 22. septembra Rezolūciju Nr. 2309.
                  1

               Nostāja jautājumā par 17. pielikuma (“Drošība”) pārskatīšanu (17. grozījumu). Dalībvalstis ar kopīgu rīcību Savienības interesēs atbalsta ierosināto 17. pielikuma 17. grozījumu.

                     (1)

                        2016. gada 22. septembrī Drošības padomes 7775. sanāksmē pieņemtā Rezolūcija 2309(2016) “Teroristisko aktu izraisītais apdraudējums starptautiskajam mieram un drošībai. Aviācijas drošība”.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 8.1.2020
            COM(2019) 614 final/2
            2019/0270(NLE)
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā attiecībā uz nolīguma 29.8. pantā paredzētā šķīrējtiesnešu saraksta pieņemšanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar kuru nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā attiecībā uz šķīrējtiesnešu saraksta pieņemšanu nolīguma 29. nodaļas īstenošanas nolūkā.

               2.Priekšlikuma konteksts

               Visaptverošais ekonomikas un tirdzniecības nolīgums (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (“nolīgums”), tika parakstīts 2016. gada 30. oktobrī. Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2017/38 atsevišķas nolīguma daļas tiek provizoriski piemērotas no 2017. gada 21. septembra.

               Ar nolīguma 26.1. pantu ir izveidota CETA Apvienotā komiteja, kuras sastāvā ir abu Pušu pārstāvji. CETA Apvienotajai komitejai ir tiesības, savstarpēji vienojoties, pieņemt lēmumus visos jautājumos, par kuriem tas paredzēts nolīgumā.

               Nolīguma 29. nodaļa attiecas uz visām domstarpībām par nolīguma noteikumu interpretāciju vai piemērošanu, ja vien nolīgumā nav paredzēts citādi.

               Saskaņā ar nolīguma 29.8. panta 1. punktu CETA Apvienotajai komitejai ir jāizveido saraksts ar vismaz 15 personām, kuras vēlas un spēj būt par šķīrējtiesnešiem domstarpībās atbilstīgi 29. nodaļai (“paredzētais akts”). Sarakstu veido trīs apakšsaraksti, proti, viens apakšsaraksts katrai Pusei un viens to personu apakšsaraksts, kas nav nevienas Puses valstspiederīgie un var būt šķīrējtiesas priekšsēdētāji.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Puses kopīgi ir sagatavojušas šķīrējtiesnešu saraksta projektu, kas atbilst 29.8. panta prasībām.

               Lēmumam, ar ko izveido šķīrējtiesnešu sarakstu, bija jātiek pieņemtam CETA Apvienotās komitejas pirmajā sanāksmē, tāpēc tagad tas ir jāpieņem pēc iespējas drīz, lai pilnībā tiktu īstenota nolīguma 29. nodaļa “Domstarpību izšķiršana”.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  1
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               CETA Apvienotā komiteja ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, ar Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses.

               Paredzētais akts ir akts ar juridiskām sekām. Paredzētais akts atbilstoši nolīguma 26.3. panta 2. punktam būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens no tiem ir atzīstams par galveno, bet otram ir pakārtota nozīme, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz kopējo tirdzniecības politiku.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 207. pants.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma tiesiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 207. pantam saistībā ar 218. panta 9. punktu.

               2019/0270 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā attiecībā uz nolīguma 29.8. pantā paredzētā šķīrējtiesnešu saraksta pieņemšanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Visaptverošais ekonomikas un tirdzniecības nolīgums (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (“nolīgums”), tika parakstīts 2016. gada 30. oktobrī.

               (2)Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2017/38
                  2
                atsevišķas nolīguma daļas tiek provizoriski piemērotas no 2017. gada 21. septembra.

               (3)Nolīguma 29.8. panta 1. punktā ir noteikts, ka CETA Apvienotā komiteja izveido sarakstu ar vismaz 15 personām, kuras vēlas un spēj būt par šķīrējtiesnešiem.

               (4)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā, jo paredzētais lēmums Savienībai būs saistošs,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostājas, kas Savienības vārdā ir jāieņem CETA Apvienotajā komitejā, kura izveidota ar Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses, attiecībā uz nolīguma 29.8. pantā paredzētā šķīrējtiesnešu saraksta pieņemšanu pamatā ir CETA Apvienotās komitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               3. pants

               Pēc CETA Apvienotās komitejas lēmuma pieņemšanas to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums Vācija/Padome, C-399/12, ECLI: EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (2)

                        OV L 11, 14.1.2017., 1080. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 8.1.2020
            COM(2019) 614 final/2
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem CETA Apvienotajā komitejā attiecībā uz nolīguma 29.8. pantā paredzētā šķīrējtiesnešu saraksta pieņemšanu

               PIELIKUMS

               CETA APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS Nr. [X/2019]

                  (datums),

               ar ko izveido nolīguma 29.8. pantā
                  paredzēto šķīrējtiesniešu sarakstu

               CETA APVIENOTĀ KOMITEJA,

               ņemot vērā Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (“nolīgums”), un jo īpaši tā 29.8. pantu,

               tā kā:

               1)Saskaņā ar nolīguma 30.7. panta 3. punktu atsevišķas nolīguma daļas tiek provizoriski piemērotas no 2017. gada 21. septembra.

               2)Saskaņā ar nolīguma 29.8. panta 1. punktu CETA Apvienotajai komitejai ir jāizveido saraksts ar vismaz 15 personām, kuras vēlas un spēj būt par šķīrējtiesnešiem. Šķīrējtiesnešu sarakstu veido trīs apakšsaraksti, proti, viens apakšsaraksts katrai Pusei un viens to personu apakšsaraksts, kas nav nevienas Puses valstspiederīgie un var būt šķīrējtiesas priekšsēdētāji,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1.Ar šo nolīguma 29.8. panta īstenošanas nolūkā tiek izveidots šķīrējtiesnešu saraksts, kas izklāstīts pielikumā.

               2.Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to pieņem CETA Apvienotā komiteja.

               (Vieta) …, (datums) …

               CETA Apvienotās komitejas vārdā –

               CETA Apvienotās komitejas Lēmuma Nr. [X/2019] pielikums

               Saskaņā ar nolīguma 29.8. pantu izveidotais šķīrējtiesnešu saraksts

               Kanādas apakšsaraksts

               1.Serge Fréchette

               2.Valerie Hughes

               3.Matthew Kronby

               4.Debra Steger

               5.J. Christopher Thomas

               6.Cherise Valles

               ES apakšsaraksts

               1.Claudio Dordi

               2.Michael Hahn

               3.Pieter Jan Kuijper

               4.Hélène Ruiz Fabri

               5.Peter Van den Bossche

               Priekšsēdētāju apakšsaraksts

               1.James Bacchus

               2.Christian Häberli

               3.Daniel Moulis

               4.David Unterhalter

               5.Seung Wha Chang


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.1.2020
            COM(2020) 8 final
            2020/0005(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību pušu konferences trīspadsmitajā sanāksmē attiecībā uz dažādu pušu priekšlikumiem grozīt minētās konvencijas pielikumus un konvencijas atrunas atsaukšanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums ir par lēmumu, ar kuru nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (“konvencija”) pušu konferences trīspadsmitajā sanāksmē saistībā ar paredzēto lēmumu pieņemšanu par grozījumiem [labojumiem] konvencijas pielikumos un saistībā ar konvencijas atrunas atsaukšanu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Konvencija par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību

               Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību mērķis ir aizsargāt migrējošās dzīvnieku sugas visā to sauszemes, jūras un gaisa areālā. Šī konvencija ir starpvalstu nolīgums, kurš noslēgts ANO Vides programmas aizgādībā un kura mērķis ir saglabāt savvaļas dzīvniekus un to dabiskos biotopus pasaules mērogā. Migrējošās sugas, kuras pienākas saglabāt, ir uzskaitītas nolīguma I pielikumā (apdraudētās sugas) un II pielikumā (sugas, par ko jāpanāk vienošanās). Nolīgums stājās spēkā 1983. gada 1. novembrī.

               Eiropas Savienība ir nolīguma puse
                  1
               . Visas dalībvalstis ir nolīguma puses.

               2.2.Pušu konference

               Konvencijas galvenā lēmējinstance ir pušu konference. Tās funkcijas ir uzskaitītas konvencijas VII pantā un ietver pilnvarojumu novērtēt migrējošo sugu saglabāšanās stāvokli [aizsardzības statusu] un pēc tam grozīt konvencijas pielikumus. Pušu konferences sanāksmē lēmumus pieņem ar divu trešdaļu klātesošo un balsojušo pušu vairākumu, ja vien konvencijā nav noteikts citādi.

               Savienības nostāja par pielikumu grozījumiem tiek noteikta ar Padomes lēmumu, kura pamatā ir Komisijas priekšlikums. Par ES kopējo nostāju attiecībā uz citiem lēmumu un rezolūciju projektiem vienojas iepriekš attiecīgās Padomes darba grupas sanāksmēs vai uz vietas ES koordinācijas sanāksmēs.

               Pušu konferences trīspadsmitā sanāksme notiks 2020. gada 15.–22. februārī Gāndhīnagarā (Indija).

               Pušu konferences astotajā sanāksmē, kas notika 2005. gada 20.–25. novembrī Nairobi (Kenija), tika pieņemts lēmums konvencijas I pielikumā iekļaut sugu Cetorhinus maximus.

               2.3.Pušu konferences paredzētie akti

               2020. gada 15.–22. februārī, tiekoties tās trīspadsmitajā sanāksmē, pušu konferencei jāpieņem lēmumi par konvencijas pielikumu grozījumiem (“paredzētie akti”).

               Paredzēto aktu mērķis ir grozīt konvencijas I un II pielikumu, kā tas noteikts konvencijas XI pantā.

               Atbilstoši konvencijas III pantam konvencijas I pielikumā iekļauj apdraudētās migrējošās sugas, un pusēm, kas ir attiecīgo sugu areāla valstis, jācenšas veikt dažādus saglabāšanas pasākumus un jāaizliedz minēto sugu dzīvnieku ieguve.

               Konvencijas IV pantā ir noteikts, ka II pielikumā uzskaita migrējošās sugas, kurām ir nelabvēlīgs saglabāšanās stāvoklis un kuru aizsardzībai un pārvaldībai nepieciešamas starptautiskās vienošanās, kā arī tās sugas, kuru saglabāšanās stāvokli varētu ievērojami uzlabot starptautiskā sadarbība, ko varētu sasniegt ar starptautisku vienošanos. Vajadzības gadījumā migrējošu sugu var vienlaikus iekļaut I un II pielikumā.

               Saskaņā ar konvencijas XI pantu grozījumu priekšlikumus var iesniegt jebkura puse. Pielikumu grozījumi visām pusēm stājas spēkā deviņdesmit dienas pēc pušu konferences sanāksmes, kurā tie tikuši pieņemti, izņemot tām pusēm, kuras ieviesušas atrunu.

               Saskaņā ar konvencijas XI pantu atrunu par grozījumu var atsaukt ar rakstisku paziņojumu depozitārijam un grozījums pusei stājas spēkā deviņdesmit dienas pēc atrunas atsaukuma.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Saistībā ar konvencijas pušu konferences trīspadsmito sanāksmi un saskaņā ar Padomes 2019. gada 16. septembra Lēmumu 2019/1581 Savienība ir ierosinājusi konvencijā izdarīt šādus grozījumus:

               a)
                     grozījums konvencijas I pielikumā, proti, sugas Tetrax tetrax iekļaušana;

               b)
                     grozījumi konvencijas II pielikumā, proti, sugu Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus un Sphyrna zygaena iekļaušana.

               Citas konvencijas puses ir iesniegušas priekšlikumus grozīt I pielikumu, lai tajā iekļautu šādas sugas: Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis un Carcharhinus longimanus.

               Citas konvencijas puses ir iesniegušas priekšlikumus grozīt II pielikumu, lai tajā iekļautu šādas sugas: Panthera onca, Ovis vignei un Sphyrna zygaena (reģionāla populācija, kas sastopama Brazīlijas, Urugvajas, Argentīnas ekskluzīvajās ekonomikas zonās (EEZ) un starptautiskajos blakusesošajos ūdeņos).

               Tāpēc Padomei ir jāpieņem lēmums par nostāju, kas saistībā ar pušu konferences trīspadsmito sanāksmi Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz visiem grozījumu priekšlikumiem.

               Savienībai principā būtu jāatbalsta visi priekšlikumi, jo tie ir zinātniski pamatoti, saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un Savienības saistībām starptautiskā līmenī sadarboties bioloģiskās daudzveidības aizsardzības jomā. Šeit ietilpst arī apsvērums, kā zinātnisko informāciju vislabāk izmantot, lai ņemtu vērā gan bioloģiskās īpašības, gan zivsaimniecības bioloģiskos atskaites punktus.

               Ierosinātā konvencijas I un II pielikuma papildināšana ar šīm sugām neprasa nekādas izmaiņas Savienības tiesību aktos.

               Medīt sugu Panthera onca, kas Eiropas Savienībā ir sastopama tikai Francijas Gviānā, uz kuru neattiecas ES dabas aizsardzības tiesību akti, ir aizliegts ar rīkojumu, kurā noteikta nulles kvota un izņēmuma režīms attiecībā uz tradicionālo izmantotāju eksistences vajadzībām un ārkārtējiem apstākļiem, kas norādīti konvencijas III panta 5. punkta c) un d) apakšpunktā.

               Priekšlikums II pielikumā iekļaut sugas Sphyrna zygaena reģionālo populāciju, kas sastopama Brazīlijas, Urugvajas, Argentīnas EEZ un starptautiskajos blakusesošajos ūdeņos, pēc būtības pārklājas ar Savienības priekšlikumu II pielikumā iekļaut visu šīs sugas globālo populāciju, tāpēc drīzāk būtu jāatbalsta Savienības priekšlikums, nevis citas puses iesniegtais priekšlikums. Visi pārējie priekšlikumi būtu jāatbalsta bez iebildumiem.

               Turklāt, ņemot vērā pušu konferences astotajā sanāksmē pieņemto lēmumu konvencijas I pielikumā iekļaut sugu Cetorhinus maximus, Savienības atruna
                  2
                par Cetorhinus maximus iekļaušanu I pielikumā būtu jāatsauc, jo, pamatojoties uz minētās sugas iekļaušanu I pielikumā, Savienības tiesību akti tagad atbilst konvencijā noteiktajiem pienākumiem attiecībā uz šīs sugas aizsardzību areāla valstīs.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  3
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Pušu konference ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību.

               Akti, ko pušu konference tiek aicināta pieņemt, ir akti ar juridiskām sekām. Paredzētie akti atbilstoši Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību XI pantam būs saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

               Paredzētie akti nepapildina un negroza konvencijā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens no tiem ir atzīstams par galveno, bet otram ir pakārtota nozīme, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzēto aktu galvenais mērķis un saturs attiecas uz vidi.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 192. panta 1. punkts.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 192. panta 1. punktam saistībā ar 218. panta 9. punktu.

               5.Paredzētā akta publicēšana

               Tā kā ar pušu konferences aktiem tiks grozīts Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību I un II pielikums, pēc pieņemšanas tos ir lietderīgi publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2020/0005 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību pušu konferences trīspadsmitajā sanāksmē attiecībā uz dažādu pušu priekšlikumiem grozīt minētās konvencijas pielikumus un konvencijas atrunas atsaukšanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (“konvencija”) Savienība noslēdza ar Padomes 1982. gada 24. jūnija Lēmumu 82/461/EEK
                  4
               , un tā ir stājusies spēkā 1983. gada 1. novembrī.

               (2)Saskaņā ar konvencijas XI pantu pušu konference var pieņemt lēmumus grozīt [labot] konvencijas pielikumus.

               (3)Pušu konferencei tās trīspadsmitajā sanāksmē 2020. gada 15.–22. februārī ir jāpieņem lēmumi par grozījumiem konvencijas pielikumos.

               (4)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem pušu konferencē, jo lēmumi būs Savienībai saistoši.

               (5)Savienība iesniedza priekšlikumus par sugu Galeorhinus galeus, Tetrax tetrax un Sphyrna zygaena iekļaušanu konvencijas II pielikumā un sugas Tetrax tetrax iekļaušanu konvencijas I pielikumā, un neviens no šiem priekšlikumiem neprasa nekādas izmaiņas ES tiesību aktos.

               (6)Citas puses iesniedza priekšlikumus par sugu Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis un Carcharhinus longimanus iekļaušanu I pielikumā un par sugu Panthera onca, Ovis vignei un Sphyrna zygaena (reģionāla populācija, kas sastopama Brazīlijas, Urugvajas, Argentīnas EEZ un starptautiskajos blakusesošajos ūdeņos) iekļaušanu II pielikumā.

               (7)Savienībai būtu jāatbalsta savs priekšlikums par sugas Sphyrna zygaena globālās populācijas iekļaušanu konvencijas II pielikumā, nevis citas puses iesniegtais priekšlikums iekļaut tikai reģionālo populāciju, kas sastopama Brazīlijas, Urugvajas, Argentīnas EEZ un starptautiskajos blakusesošajos ūdeņos.

               (8)Savienībai būtu jāatbalsta visi citi priekšlikumi, jo tie ir zinātniski pamatoti un ir saskaņā ar Savienības saistībām – starptautiskā līmenī sadarboties bioloģiskās daudzveidības aizsardzības jomā atbilstīgi ANO Konvencijas par bioloģisko daudzveidību 5. pantam –, kā arī saskaņā ar minētās konvencijas pušu konferences lēmumiem.

               (9)ES nav sugu Elephas maximus indicus, Ardeotis nigriceps un Houbaropsis bengalensis bengalensis areāla valsts, tāpēc konvencijas I pielikuma papildināšana ar šīm sugām neprasa nekādas izmaiņas Savienības tiesību aktos.

               (10)ES nav sugas Ovis vignei areāla valsts, tāpēc konvencijas II pielikuma papildināšana ar šo sugu neprasa nekādas izmaiņas Savienības tiesību aktos.

               (11)Suga Panthera onca Eiropas Savienībā sastopama tikai Francijas Gviānā, uz kuru neattiecas Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību
                  5
               , jo minētā direktīva attiecas tikai uz dalībvalstu Eiropas teritoriju, uz kuru attiecas Līgums. Tāpēc sugu, arī Panthera onca, aizsardzība Francijas Gviānā ir nodrošināta ar valsts tiesību aktiem. Tādējādi konvencijas I pielikuma papildināšana ar šo sugu neprasa nekādas izmaiņas ES tiesību aktos.

               (12)Putnu suga Diomedea antipodensis Savienībā nav sastopama. Savienības kopējā zivsaimniecības politika un attiecīgo reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju zvejniecības regulējums nodrošina Savienībai piemērotus instrumentus, kas palīdz pārvaldīt šīs sugas aizsardzību, tāpēc konvencijas I pielikuma papildināšana ar šo sugu neprasa nekādas izmaiņas ES tiesību aktos.

               (13)Savienības kopējā zivsaimniecības politika un attiecīgo reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju zvejniecības regulējums nodrošina ES piemērotus instrumentus, kas palīdz pārvaldīt zivju sugas Carcharhinus longimanus aizsardzību. Turklāt saskaņā ar Padomes Regulu 2019/124 šīs sugas zivju zvejošana un paturēšana ir aizliegta. Tāpēc konvencijas I pielikuma papildināšana ar šo sugu neprasa nekādas izmaiņas ES tiesību aktos.

               (14)Konvencijas I pielikumā ir iekļauta suga Cetorhinus maximus, bet attiecībā uz šo iekļaušanu Savienībai pašlaik spēkā ir atruna; atbilstoši Padomes Regulai 2019/124 minētās sugas zivju zvejošana un paturēšana ir aizliegta. Tāpēc šīs atrunas atsaukšana neprasa nekādas izmaiņas ES tiesību aktos,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem pušu konferences trīspadsmitajā sanāksmē, ir šāda:

               (1)atbalstīt šādu sugu pievienošanu I pielikumam:

               (1)Tetrax tetrax,

               (2)Elephas maximus indicus,

               (3)Panthera onca,

               (4)Ardeotis nigriceps,

               (5)Houbaropsis bengalensis bengalensis,

               (6)Diomedea antipodensis,

               (7)Carcharhinus longimanus;

               (2)atbalstīt šādu sugu pievienošanu II pielikumam:

               (1)Tetrax tetrax,

               (2)Galeorhinus galeus,

               (3)Sphyrna zygaena (globālā populācija),

               (4)Panthera onca,

               (5)Ovis vignei.

               2. pants

               Komisija Savienības vārdā depozitāram paziņo par savas atrunas atsaukšanu attiecībā uz Cetorhinus maximus iekļaušanu konvencijas I pielikumā.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums 82/461/EEK (1982. gada 24. jūnijs), ar ko noslēdz Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (OV L 210, 24.6.1982., 10. lpp.).

                     (2)

                        Atruna ieviesta 2006. gadā, pamatojoties uz Padomes 2006. gada 21. februāra lēmumu attiecībā uz Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību I pielikuma grozījumiem, kas pieņemti pušu konferences astotajā sanāksmē, saistībā ar Cetorhinus maximus pievienošanu.

                     (3)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (4)

                        OV L 210, 19.7.1982., 10. lpp.

                     (5)

                        OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 17.1.2020
            COM(2020) 17 final
            2020/0007(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            Nostāja, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem Narkotisko vielu komisijas sešdesmit trešajā sanāksmē par narkotisko vielu iekļaušanu Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti tabulas I vielu sarakstā

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem Narkotisko vielu komisijā (CND) par to izmaiņu pieņemšanu, ko, pamatojoties uz Starptautiskās Narkotiku kontroles padomes (INCB) ieteikumiem, paredzēts izdarīt Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) 1988. gada Konvencijā pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) 1988. gada Konvencija pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti

               Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) 1988. gada Konvencijas pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti (“Konvencija”) mērķis ir veicināt sadarbību starp pusēm, lai tās varētu efektīvāk risināt dažādos aspektus, kas saistīti ar narkotisko vielu un psihotropo vielu nelegālu apriti, kurai ir starptautiska dimensija. Pildot saistības, kas izriet no Konvencijas, puses atbilstoši savām attiecīgajām valsts tiesību sistēmām veic vajadzīgos pasākumus, arī likumdošanas un administratīvos pasākumus. Konvencija stājās spēkā 1990. gada 11. novembrī. ES
                  1
                un tās dalībvalstis ir Konvencijas puses.

               2.2.Narkotisko vielu komisija (CND)

               CND ir ANO Ekonomikas un sociālo lietu padomes (ECOSOC) komisija, un tās funkcijas un pilnvaras citustarp ir izklāstītas Konvencijā. To veido 53 ANO dalībvalstis, ko ievēlējusi ECOSOC. Pašlaik 13 dalībvalstis
                  2
                ir CND locekles ar tiesībām balsot. Savienībai CND ir novērotājas statuss.

               CND, ņemot vērā pušu iesniegtās piezīmes un INCB piezīmes un ieteikumus, kuros izklāstītais novērtējums ir noteicošais attiecībā uz zinātniskiem jautājumiem, un arī pienācīgi ņemot vērā citus būtiskus faktorus, var ar divu trešdaļu tās locekļu balsu vairākumu nolemt iekļaut vielu konvencijas tabulās.

               2.3.Plānotais Narkotisko vielu komisijas (CND) akts

               CND 2020. gada 2.– 6. martā savā sešdesmit trešajā sanāksmē ir jāpieņem lēmums par vienas vielas, proti, metil-alfa-fenilacetoacetāta (MAPA) iekļaušanu Konvencijas tabulās (“paredzētais akts”).

               Paredzētā akta mērķis ir iekļaut Konvencijas tabulās metil-alfa-fenilacetoacetātu (MAPA) kā klasificēto vielu, lai pieprasītu valstīm īstenot pasākumus, ar kuriem kontrolē un uzrauga metil-alfa-fenilacetoacetāta (MAPA) likumīgu tirdzniecību; tas ir svarīgs veids kā novērst tā novirzīšanu.

               Saskaņā ar ANO Konvenciju CND lēmumi kļūst saistoši, ja vien kāda puse noteiktajā termiņā nav iesniegusi lēmumu pārskatīšanai ECOSOC
                  3
               . ECOSOC lēmumi šajā jautājumā ir galīgi. Paredzētie akti kļūs pusēm saistoši saskaņā ar Konvencijas 12. pantu, kas tā attiecīgajās daļās paredz:

               ”ikvienu CND lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar šo pantu, ģenerālsekretārs paziņo visām valstīm un citiem subjektiem, kas ir Konvencijas puses vai ir tiesīgi kļūt par Konvencijas pusēm, un INCB. Šāds lēmums kļūst pilnībā piemērojams attiecībā uz katru pusi, kad pēc šāda paziņojuma pagājušas simt astoņdesmit dienas;

               saskaņā ar minēto pantu pieņemtos CND lēmumus var pārskatīt ECOSOC pēc jebkuras puses pieprasījuma, kas iesniegts simt astoņdesmit dienas pēc lēmuma paziņošanas dienas. Pārskatīšanas pieprasījumu kopā ar visu attiecīgo informāciju, kas ir pārskatīšanas pieprasījuma pamatā, nosūta ģenerālsekretāram;

               ģenerālsekretārs nosūta pārskatīšanas pieprasījuma un attiecīgās informācijas kopiju CND, INCB un visām pusēm, uzaicinot tās deviņdesmit dienu laikā iesniegt piezīmes. Visas saņemtās piezīmes iesniedz izskatīšanai ECOSOC;

               ECOSOC var apstiprināt vai atcelt CND lēmumu. Paziņojumu par ECOSOC lēmumu nosūta visām valstīm un citiem subjektiem, kas ir Konvencijas puses vai ir tiesīgi kļūt par Konvencijas pusēm, CND un INCB.”

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Komisija 2019. gada 15. novembrī tika informēta, ka INCB iesaka pievienot Konvencijas I tabulā vienu vielu, proti, metil-alfa-fenilacetoacetātu (MAPA).

               Saskaņā ar INCB novērtējumu metil-alfa-fenilacetoacetātu (MAPA) bieži izmanto amfetamīna un metamfetamīna nelikumīgai ražošanai. Ir pierādījumi, ka minēto narkotisko vielu un psihotropo vielu nelegālās izgatavošanas apjoms un mērogs rada nopietnas sabiedrības veselības vai sociālās problēmas mērā, kas pamato starptautiskās kontroles piemērošanu šai vielai. Turklāt nav zināms, ka metil-alfa-fenilacetoacetātu (MAPA) izmantotu likumīgi, izņemot nelielos daudzumos pētniecībai, izstrādei un laboratorijas analīzēm.

               Amfetamīna un metamfetamīna nelikumīga ražošana ir nopietna problēma Savienībā. Šīs nelegāli izgatavotās narkotiskās vielas un psihotropās vielas Savienībā rada būtiskas sabiedrības veselības un sociālās problēmas. Turklāt organizētās noziedzības grupas, kad darbojas Savienībā, nelegāli eksportē šīs narkotiskās vielas un psihotropās vielas uz trešām valstīm.

               Jānorāda, ka Komisija pašlaik paralēli izstrādā deleģēto regulu, ar ko pēc diskusijām ES ekspertu grupā narkotisko vielu prekursoru jomā 2019. gada maijā, vairākas vielas, tostarp metil-alfa-fenilacetoacetātu (MAPA), pievieno Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 273/2004 par narkotisko vielu prekursoriem 1. pielikumam un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 111/2005, ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm, 1. pielikumam.
                  4

               Tāpēc Savienības dalībvalstīm būtu jāpauž nostāja CND par labu metil-alfa-fenilacetoacetāta (MAPA) pievienošanai Konvencijas I tabulā.

               Izmaiņas Konvencijas tabulās tieši ietekmē Savienības tiesību aktu tvērumu narkotisko vielu prekursoru kontroles jomā, jo Konvencijas tabulās iekļautās vielas ir jāietver Savienības tiesību aktos. Lai to nodrošinātu, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               LESD 218. panta 9. punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai Savienība ir attiecīgās struktūras dalībniece vai nolīguma puse
                  5
               .

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  6
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Narkotisko vielu komisija (CND) ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti.

               Akts, ko Narkotisko vielu komisija (CND) ir aicināta pieņemt, ir akts ar juridiskām sekām. Paredzētais akts būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām atbilstīgi 12. pantam Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijā pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti. Paredzētais akts ir akts ar juridiskām sekām un var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu, proti, tas attiecas uz: Padomes Regulu (EK) Nr. 111/2005 (2004. gada 22. decembris), ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 273/2004 (2004. gada 11. februāris) par narkotisko vielu prekursoriem. Tas skaidrojams ar to, ka izmaiņas Konvencijas tabulās tieši ietekmē Savienības tiesību aktu tvērumu narkotisko vielu prekursoru kontroles jomā, jo Konvencijas tabulās iekļautās vielas ir jāietver Savienības tiesību aktos.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens no tiem ir atzīstams par galveno, bet otram ir pakārtota nozīme, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz kopējo tirdzniecības politiku.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. pants.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 207. pantam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               5.Paredzētā akta publicēšana

               Tā kā ar Narkotisko vielu komisijas aktu tiks grozītas tabulas Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijā pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti , tad ir lietderīgi to pēc pieņemšanas publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               2020/0007 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               Nostāja, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem Narkotisko vielu komisijas sešdesmit trešajā sanāksmē par narkotisko vielu iekļaušanu Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti tabulas I vielu sarakstā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu  saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Apvienoto Nāciju Organizācijas 1988. gada Konvencija pret narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apriti (“konvencija”) stājās spēkā 1990. gada 11. novembrī un Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā tika noslēgta ar Padomes Lēmumu 90/611/EEK
                  7
               . ..

               (2)Saskaņā ar Konvencijas 12. panta 2.–7. punktu  Konvencijas tabulās, kurās ir uzskaitīti narkotisko vielu prekursori, var pievienot jaunas vielas.

               (3)Narkotisko vielu komisijai tās sešdesmit trešajā sanāksmē 2020. gada 2.–6. martā Vīnē būtu jāpieņem lēmums par vienas jaunas vielas iekļaušanu Konvencijas tabulās.

               (4)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem Narkotisko vielu komisijā, jo lēmums būs saistošs Savienībai un var būtiski ietekmēt Savienības tiesību aktu saturu, proti, Padomes 2004. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 111/2005, ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm
                  8
               , un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulu (EK) Nr. 273/2004 par narkotisko vielu prekursoriem
                  9
               .

               (5)Saskaņā ar Starptautiskās Narkotiku kontroles padomes novērtējumu vielu — metil-alfa-fenilacetoacetātu (MAPA) — bieži izmanto amfetamīna un metamfetamīna nelikumīgai ražošanai. Ir pierādījumi, ka minēto narkotisko vielu un psihotropo vielu nelegālās izgatavošanas apjoms un mērogs rada nopietnas sabiedrības veselības vai sociālās problēmas tādā mērā, kas pamato starptautiskās kontroles piemērošanu šīm vielām. Amfetamīna un metamfetamīna nelikumīga ražošana Savienībā rada būtiskas sabiedrības veselības un sociālās problēmas. Ar metil-alfa-fenilacetoacetāta (MAPA) nelikumīgu tirdzniecību saistīti incidenti notiek aizvien biežāk un lielākos apjomos, un organizētās noziedzības grupas Savienībā arī nelikumīgi eksportē amfetamīnu un metamfetamīnu uz trešām valstīm.

               (6)Savienības nostāja ir jāpauž tām Savienības dalībvalstīm, kuras ir Narkotisko vielu komisijas locekles,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā ir jāieņem Narkotisko vielu komisijas sešdesmit trešajā sanāksmē, ir šāda:

               - metil-alfa-fenilacetoacetāts (MAPA) ir jāiekļauj Konvencijas I tabulā.

               2. pants

               Lēmuma 1. pantā minēto nostāju pauž Savienības dalībvalstis, kas ir Narkotisko vielu komisijas locekles.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums (1990. gada 22. oktobris) par Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas pret narkotisko un psihotropo vielu nelikumīgu tirdzniecību noslēgšanu Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā (OV L 326, 24.11.1990., 56. lpp.).

                     (2)

                        Apvienotā Karaliste, Austrija, Beļģija, Čehijas Republika, Francija, Horvātija, Itālija, Nīderlande, Polija, Spānija, Ungārija, Vācija un Zviedrija. Apvienotās Karalistes dalība ES var mainīties pēc Apvienotās Karalistes lūguma izstāties no ES.

                     (3)

                        1988. gada ANO Konvencijas 12. panta 7. punkts.

                     (4)

                        Padomes Regula (EK) Nr. 111/2005 (2004. gada 22. decembris), ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm (OV L 22, 26.1.2005., 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 273/2004 (2004. gada 11. februāris) par narkotisko vielu prekursoriem (OV L 47, 18.2.2004., 1. lpp.).

                     (5)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, EU:C:2014:2258, 64. punkts.

                     (6)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (7)

                        OV L 326, 24.11.1990., 56. lpp.

                     (8)

                        OV L 22, 26.1.2005., 1. lpp.

                     (9)

                        OV L 47, 18.2.2004., 1. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 17.1.2020
            COM(2020) 28 final
            2020/0012(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            ar ko groza Lēmumu (ES) 2019/274 par to, lai Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā parakstītu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas
            (Dokuments attiecas uz EEZ)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

                  Apvienotā Karaliste 2017. gada 29. martā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (“LES”) 50. pantu paziņoja Eiropadomei par nodomu izstāties no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas. Eiropas Savienība saskaņā ar minēto pantu risināja sarunas ar Apvienoto Karalisti par līgumu, kurā tiktu paredzēta izstāšanās kārtība (turpmāk “izstāšanās līgums”), ņemot vērā satvaru turpmākajām attiecībām ar Savienību.

                  Padome 2019. gada 11. janvārī pieņēma Lēmumu (ES) 2019/274, ar kuru atļāva parakstīt izstāšanās līgumu
                     1
                  , un nosūtīja projektu Padomes lēmumam par izstāšanās līguma noslēgšanu Eiropas Parlamentam, lai saņemtu tā piekrišanu.

               Tomēr Apvienotās Karalistes valdība neguva nepieciešamo parlamenta atbalstu izstāšanās līguma parakstīšanai un ratificēšanai un lūdza Eiropadomi pagarināt LES 50. panta 3. punktā noteikto laikposmu. Eiropadome sākotnēji piešķīra pagarinājumu līdz 2019. gada 12. aprīlim
                  2
               . Minētais laikposms tika pagarināts vēlreiz – līdz 2019. gada 31. oktobrim
                  3
                un pēc tam līdz 2020. gada 31. janvārim
                  4
               .

               Izstāšanās līguma 185. panta trešajā daļā ir paredzēts, ka rakstiskajā paziņojumā par vajadzīgo iekšējo procedūru pabeigšanu Savienība attiecībā uz ikvienu dalībvalsti, kas paudusi ar attiecīgās dalībvalsts tiesību pamatprincipiem saistītus apsvērumus, var paziņot, ka pārejas periodā papildus Padomes Pamatlēmumā 2002/584/TI
                  5
                minētajiem pamatiem, kas ļauj neizpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, minētās dalībvalsts izpildes tiesu iestādes var atteikties izdot savus valstspiederīgos Apvienotajai Karalistei saskaņā ar Eiropas apcietināšanas orderi. Lēmuma (ES) 2019/274 4. pantā noteikts, ka dalībvalstīm, kuras plāno izmantot izstāšanās līguma 185. panta otrajā daļā paredzēto iespēju, par savu nodomu jāinformē Komisija un Padomes Ģenerālsekretariāts līdz 2019. gada 15. februārim
                  6
               .

               Tā kā LES 50. panta 3. punktā noteiktais laikposms ir vairākkārt pagarināts, ir lietderīgi noteikt jaunu termiņu, kurā dalībvalstīm, kas vēlas izmantot šo iespēju, būtu attiecīgi jāinformē Komisija un Padomes Ģenerālsekretariāts.

                  Tādēļ ir nepieciešams attiecīgi grozīt Lēmumu (ES) 2019/274 par izstāšanās līguma parakstīšanu.

               2020/0012 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               ar ko groza Lēmumu (ES) 2019/274 par to, lai Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā parakstītu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas

               (Dokuments attiecas uz EEZ)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 50. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Padome 2019. gada 11. janvārī pieņēma Lēmumu (ES) 2019/274
                  7
                par izstāšanās līguma parakstīšanu.

               (2)Eiropadome, vienojusies ar Apvienoto Karalisti, pieņēma Lēmumu (ES) 2019/476
                  8
               , ar kuru LES 50. panta 3. punktā paredzēto laikposmu sākotnēji pagarināja līdz 2019. gada 12. aprīlim. Ar Eiropadomes Lēmumu (ES) 2019/584
                  9
               , kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti, minēto laikposmu vēlreiz pagarināja līdz 2019. gada 31. oktobrim un pēc tam ar Eiropadomes Lēmumu (ES) 2019/1810
                  10
               , kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti, to pagarināja līdz 2020. gada 31. janvārim.

               (3)Pielāgotā izstāšanās līguma
                  11
                185. panta trešajā daļā ir paredzēts, ka rakstiskajā paziņojumā par vajadzīgo iekšējo procedūru pabeigšanu Savienība attiecībā uz ikvienu dalībvalsti, kas paudusi ar attiecīgās dalībvalsts tiesību pamatprincipiem saistītus apsvērumus, var paziņot, ka pārejas periodā papildus Padomes Pamatlēmumā 2002/584/TI
                  12
                minētajiem pamatiem, kas ļauj neizpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, minētās dalībvalsts izpildes tiesu iestādes var atteikties izdot savus valstspiederīgos Apvienotajai Karalistei saskaņā ar Eiropas apcietināšanas orderi. Ievērojot Lēmuma (ES) 2019/274 4. pantu, dalībvalstis, kuras plāno izmantot izstāšanās līguma 185. panta trešajā daļā paredzēto iespēju, par savu nodomu informē Komisiju un Padomes Ģenerālsekretariātu līdz 2019. gada 15. februārim.

               (4)Tā kā LES 50. panta 3. punktā noteiktais laikposms ir vairākkārt pagarināts, ir lietderīgi grozīt Lēmumu (ES) 2019/274, lai noteiktu jaunu termiņu, kurā dalībvalstīm, kas vēlas izmantot 185. panta trešajā daļā paredzēto iespēju, būtu par to jāinformē Komisija un Padomes Ģenerālsekretariāts. Tādā gadījumā ir lietderīgi pielāgot atsauci uz izstāšanās līguma 185. panta attiecīgo daļu.

               (5)Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Lēmums (ES) 2019/274.

               (6)Kā paredzēts LES 50. panta 4. punktā, Apvienotā Karaliste nav piedalījusies ne Padomes pārrunās par šo lēmumu, ne tā pieņemšanā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Lēmuma (ES) 2019/274 4. pantu aizstāj ar šādu:

               “4. pants

               Dalībvalstis, kuras plāno izmantot līguma 185. panta trešajā daļā paredzēto iespēju, par savu nodomu informē Komisiju un Padomes Ģenerālsekretariātu līdz 2020. gada 28. janvārim.”

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums (ES) 2019/274 (2019. gada 11. janvāris) par to, lai Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā parakstītu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (OV L 47 I, 19.2.2019., 1. lpp.). Lēmumam (ES) 2019/274 pievienotais izstāšanās līguma teksts tika publicēts OV C 66 I, 19.2.2019., 1. lpp.

                     (2)

                        Eiropadomes Lēmums (ES) 2019/476, kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti (2019. gada 22. marts), ar ko pagarina laikposmu saskaņā ar LES 50. panta 3. punktu (OV L 80 I, 22.3.2019., 1. lpp.).

                     (3)

                        Eiropadomes Lēmums (ES) 2019/584, kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti (2019. gada 11. aprīlis), ar ko pagarina laikposmu saskaņā ar LES 50. panta 3. punktu (OV L 101, 11.4.2019., 1. lpp.).

                     (4)

                        Eiropadomes Lēmums (ES) 2019/1810, kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti (2019. gada 29. oktobris), ar ko pagarina laikposmu saskaņā ar LES 50. panta 3. punktu (OV L 278 I, 30.10.2019., 1. lpp.).

                     (5)

                        Padomes Pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 18.7.2002., 1. lpp.).

                     (6)

                        Lēmumā (ES) 2019/274 ir atsauce uz 185. panta otro daļu izstāšanās līgumā, kas publicēts OV C 66 I, 19.2.2019., 1. lpp. Tomēr pielāgotajā izstāšanās līgumā, kas publicēts OV C 384 I, 12.11.2019., 1. lpp., otrā daļa ir kļuvusi par trešo daļu.

                     (7)

                        Padomes Lēmums (ES) 2019/274 (2019. gada 11. janvāris) par to, lai Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā parakstītu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (OV L 47 I, 19.2.2019., 1. lpp.).

                     (8)

                        Eiropadomes Lēmums (ES) 2019/476, kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti (2019. gada 22. marts), ar ko pagarina laikposmu saskaņā ar LES 50. panta 3. punktu (OV L 80 I, 22.3.2019., 1. lpp.).

                     (9)

                        Eiropadomes Lēmums (ES) 2019/584, kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti (2019. gada 11. aprīlis), ar ko pagarina laikposmu saskaņā ar LES 50. panta 3. punktu (OV L 101, 11.4.2019., 1. lpp.).

                     (10)

                        Eiropadomes Lēmums (ES) 2019/1810, kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti (2019. gada 29. oktobris), ar ko pagarina laikposmu saskaņā ar LES 50. panta 3. punktu (OV L 278 I, 30.10.2019., 1. lpp.).

                     (11)

                        Izstāšanās līguma pielāgotā versija tika publicēta OV C 384 I, 12.11.2019., 1. lpp.

                     (12)

                        Padomes Pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 18.7.2002., 1. lpp.).