Svarīgs juridisks paziņojums

|

52008PC0456

Priekšlikums Padomes regula, ar ko atceļ antidempinga maksājumus, kas ar Padomes Regulu (EK) Nr. 437/2004 uzlikti Norvēģijas izcelsmes lielo varavīksnes foreļu importam  /* COM/2008/0456 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 14.7.2008COM(2008) 456 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES REGULA,ar ko atceļ antidempinga maksājumus, kas ar Padomes Regulu (EK) Nr. 437/2004 uzlikti Norvēģijas izcelsmes lielo varavīksnes foreļu importam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPriekšlikuma konteksts |Priekšlikuma pamatojums un mērķi Šis priekšlikums attiecas uz to, kā procedūrā, kas skar Norvēģijas izcelsmes lielo varavīksnes foreļu importu, piemēro Padomes 1995. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes 2005. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 2117/2005 (“pamatregula”). |Vispārīgais konteksts Šis priekšlikums sagatavots, īstenojot pamatregulu un veicot izmeklēšanu saskaņā ar pamatregulā noteiktajām pamatprasībām un procedūras prasībām. |Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Padomes 2004. gada 8. marta Regula (EK) Nr. 437/2004, kas uzliek galīgo antidempinga maksājumu un nosaka to pagaidu maksājumu galīgo iekasēšanu, kas uzlikti Norvēģijas izcelsmes lielo varavīksnes foreļu ievešanai. |Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Nepiemēro. |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |Procedūrā iesaistītajām ieinteresētajām personām jau ir bijusi iespēja aizstāvēt savas intereses izmeklēšanas laikā saskaņā ar pamatregulas noteikumiem. |Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana |Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. |Ietekmes novērtējums Šis priekšlikums ir sagatavots, īstenojot pamatregulu. Pamatregulā nav paredzēts vispārējs ietekmes novērtējums, bet sniegts pilnīgs vērtējamo nosacījumu uzskaitījums. |Priekšlikuma juridiskie aspekti |Ierosināto pasākumu kopsavilkums Padome ar Padomes 2004. gada 8. marta Regulu (EK) Nr. 437/2004 uzlika galīgo antidempinga maksājumu un noteica tā pagaidu maksājuma galīgu iekasēšanu, kas uzlikts Norvēģijas izcelsmes lielo varavīksnes foreļu importam. Komisija 2007. gada 15. maijā sāka iepriekšminēto pasākumu starpposma pārskatīšanu saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu. Izmeklēšanā secināja, ka pārskatīšanas izmeklēšanas periodā dempings nav noticis un nav pazīmju, ka dempings varētu atsākties, ja pasākumus vairs nepiemērotu. Tādēļ Padomei ierosina pieņemt pievienoto regulas priekšlikumu. |Juridiskais pamats Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes 2005. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 2117/2005. |Subsidiaritātes princips Priekšlikums ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. |Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. |Rīcības forma ir aprakstīta iepriekš minētajā pamatregulā un neparedz valstu lēmumus. |Netiek prasīts norādīt, kā līdz minimumam samazina un proporcionāli priekšlikuma mērķim sadala Kopienas, valstu valdību, reģionālo un vietējo varas iestāžu, uzņēmēju un pilsoņu finansiālo un administratīvo slogu. |Juridisko instrumentu izvēle |Ierosinātais juridiskais instruments: regula. |Citi instrumenti nebūtu piemēroti šāda iemesla dēļ. Iepriekš minētā pamatregula neparedz alternatīvas. |Ietekme uz budžetu |Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. |PriekšlikumsPADOMES REGULA,ar ko atceļ antidempinga maksājumus, kas ar Padomes Regulu (EK) Nr. 437/2004 uzlikti Norvēģijas izcelsmes lielo varavīksnes foreļu importamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1995. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis[1] (“pamatregula”), un jo īpaši tās 9. pantu un 11. panta 2. punktu,ņemot vērā priekšlikumu, ko Komisija iesniedza pēc apspriešanās ar padomdevēju komiteju,tā kā:A. PROCEDŪRA1. Spēkā esošie pasākumi(1) Padome pēc antidempinga izmeklēšanas veikšanas (“sākotnējā izmeklēšana”) ar Regulu (EK) Nr. 437/2004[2] uzlika galīgo antidempinga maksājumu Norvēģijas izcelsmes lielo varavīksnes foreļu (“LVF” vai “attiecīgais ražojums”, kā noteikts 19. apsvērumā turpmāk) importam. Galīgo maksājumu noteica kā valsts mēroga procentuālo nodokli 19,9 % apmērā (“pašreizējie pasākumi”).2. Pieprasījums veikt pārskatīšanu un procedūras sākšana(2) Komisija 2007. gada 12. martā saņēma pieprasījumu veikt daļēju starpposma pārskatīšanu, ko iesniedza vairāki LVF ražotāji un eksportētāji – Sjøtroll Havbruk AS , Lerøy Fossen AS , Firda Sjøfarmer AS, Coast Seafood AS , Hallvard Leroy AS un Sirena Norway AS (“pieprasījuma iesniedzēji”), saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu.(3) Pieprasījuma iesniedzēji ir snieguši sākotnēji šķietami ticamus pierādījumus tam, ka ir mainījušies apstākļi, pamatojoties uz kuriem tika noteikti pasākumi, un ka šīs pārmaiņas ir ilglaicīgas. Pieprasījuma iesniedzēji apgalvoja un sniedza sākotnēji šķietami ticamus pierādījumus tam, ka to eksporta cenas uz Kopienas tirgu ir ievērojami un būtiski lielākas nekā ražošanas cenas un izmaksas Norvēģijas tirgū. Pieprasījuma iesniedzēji arī apgalvoja, kas tas izraisītu dempinga samazinājumu, kas būtu ievērojami zemāks par pašreizējo pasākumu līmeni, tāpēc, lai neitralizētu dempingu, pasākumu piemērošana līdzšinējā apmērā vairs nav nepieciešama. Šo pierādījumu uzskatīja par pietiekamu, lai pamatotu procedūras sākšanu.(4) Tādējādi Komisija, apspriedusies ar padomdevēju komiteju, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī [3] (“paziņojums par procedūras sākšanu”), 2007. gada 15. maijā saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu sāka to spēkā esošo antidempinga pasākumu daļēju starpposma pārskatīšanu, kuri attiecas uz Norvēģijas izcelsmes LVF importu.(5) Šajā pārskatīšanā pārbaudīja tikai dempinga aspektus, un tās mērķis bija novērtēt, vai spēkā esošie pasākumi ir jāturpina, jāatceļ vai jāgroza.3. Procedūrā iesaistītās personas(6) Komisija oficiāli paziņoja par procedūras sākšanu visiem zināmajiem eksportētājiem/ražotājiem Norvēģijā, tirgotājiem, importētājiem un apvienībām, par kurām bija zināms, ka tās ir iesaistītas, un Norvēģijas Karalistes pārstāvjiem. Ieinteresētajām personām tika dota iespēja rakstveidā darīt zināmu savu viedokli un paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā pieprasīt uzklausīšanu.4. Pārbaude izlases veidā(7) Paziņojuma par procedūras sākšanu 5. punkta a) apakšpunktā bija norādīts, ka Komisija saskaņā ar pamatregulas 17. pantu var nolemt piemērot pārbaudi izlases veidā. Atbildot uz pieprasījumu atbilstoši paziņojuma par procedūras sākšanu 5. punkta a) apakšpunkta i) iedaļai, 298 uzņēmumi, kuru produkcija veidoja vairāk nekā 70 % no apjoma, ko ieguva atbilstoši izsniegtajām ražošanas licencēm IP, noteiktajā termiņā sniedza pieprasīto informāciju. 123 no tiem bija LVF eksportētāji un/vai ražotāji. Eksports tika veikts tieši vai netieši ar saistītu un neatkarīgu tirgotāju starpniecību.(8) Ņemot vērā iesaistīto uzņēmumu lielo skaitu, tika nolemts izmantot noteikumus par pārbaudi izlases veidā un šai nolūkā, apspriežoties ar Norvēģijas ražošanas nozares pārstāvjiem, tika izvēlēti ražošanas uzņēmumi, kuriem bija lielākie eksporta apjomi uz Kopienu (ražotāji eksportētāji).(9) Saskaņā ar pamatregulas 17. pantu izvēlētajā izlasē bija iekļauts lielāks iespējamais reprezentatīvais eksporta apjoms, ko atvēlētajā laikā varēja pamatoti pārbaudīt.(10) Uzņēmumi, kas nebija iekļauti izlasē, iesniedza pieprasījumu noteikt atsevišķu dempinga starpību. Tomēr, ņemot vērā pieprasījumu lielo skaitu un izlasē iekļauto uzņēmumu lielo skaitu, tika uzskatīts, ka šādu atsevišķu pārbaužu veikšana būtu pārāk apgrūtinoša pamatregulas 17. panta 3. punkta nozīmē un ka to dēļ nevarētu laikus pabeigt izmeklēšanu. Tādēļ pieprasījumus par atsevišķu dempinga starpību noteikšanu neņem vērā.(11) Viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem paziņoja, ka tas nespēj atbildēt uz antidempinga anketas jautājumiem. Tāpēc šo ražotāju eksportētāju no izlases svītroja, un secinājumus attiecībā uz to saskaņā ar pamatregulas 18. pantu izdarīja, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem.(12) Izmeklēšanā arī atklājās, ka divi citi izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji attiecīgo ražojumu, ko tie vai to saistītie uzņēmumi ražoja, pārskatīšanas izmeklēšanas periodā (“PIP”) neeksportēja uz Kopienu. Tādēļ eksporta cena nebija pieejama un šiem ražotājiem eksportētājiem nevarēja noteikt dempinga starpību.(13) Trīs galīgajā izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju produkcija PIP laikā veidoja apmēram 33 % no Norvēģijas LVF eksporta uz Kopienu un 31 % no produkcijas apjoma Norvēģijā, ko joprojām uzskatīja par reprezentatīvu.(14) Saistībā ar importētājiem un lai Komisija varētu izlemt, vai ir vajadzīga pārbaude izlases veidā, saskaņā ar paziņojuma par procedūras sākšanu 5. panta a) apakšpunkta ii) iedaļu importētājiem Kopienā bija jāiesniedz šajā iedaļā norādītā informācija. Tikai trīs importētāji Kopienā aizpildīja atlases anketu. Ņemot vērā šo sadarboties gatavo importētāju nelielo skaitu, šajā gadījumā pārbaude izlases veidā nebija vajadzīga.(15) Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu dempinga noteikšanai. Tālab tā aicināja visas personas, par kurām bija zināms, ka tās ir iesaistītas, un visas pārējās personas, kas pašas par sevi informēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā, sadarboties šajā procedūrā un aizpildīt attiecīgās anketas.(16) Komisija veica pārbaudes apmeklējumus uz vietas šādos uzņēmumos:1.  ražotāji Norvēģijā2.  Marine Harvest AS , Bergena, Norvēģija3.  Hallvard Leroy AS , Bergena, Norvēģija4.  Sjotroll Havbruk AS , Bekjarvīka, Norvēģija5.  Svanoy Havbruk AS , Svanoibikta, Norvēģija6.  Hyen Laks AS , Hēna, Novēģija7.  saistītie tirgotāji Norvēģijā8.  Coast Seafood AS , Maloja, Norvēģijā9.  Skaar Norway AS , Flūre, Norvēģijā(17) Tika uzklausītas visas ieinteresētās personas, kuras to pieprasīja un norādīja konkrētus iemeslus, kādēļ tās būtu jāuzklausa.5. Izmeklēšanas periods(18) Dempinga izmeklēšana aptvēra laikposmu no 2006. gada 1. aprīļa līdz 2007. gada 31. martam (“pārskatīšanas izmeklēšanas periods” jeb “PIP”).B. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS1. Attiecīgais ražojums(19) Pārbaudāmais ražojums ir sākotnējā izmeklēšanā pārbaudītais ražojums, proti, Norvēģijas izcelsmes svaigas, dzesinātas vai saldētas lielās varavīksnes foreles ( Oncorhynchus Mykiss ), veselas zivis (ar galvu un žaunām, ķidātas, kas sver vairāk par 1,2 kg katra, vai bez galvas un žaunām, ķidātas, kas sver vairāk par 1 kg katra) vai filejas (kas sver vairāk par 0,4 kg katra) (“attiecīgais ražojums”).(20) Attiecīgo ražojumu patlaban klasificē ar KN kodiem 0302 11 20, 0303 21 20, 0304 19 15 un 0304 29 15, kas atbilst dažādiem ražojuma veidiem (svaigas vai dzesinātas zivis, svaigas vai dzesinātas filejas, saldētas zivis un saldētas filejas).2. Līdzīgais ražojums(21) Kā konstatēts sākotnējā izmeklēšanā un apstiprināts šajā izmeklēšanā, attiecīgajam ražojumam un ražojumam, ko ražo un pārdod Norvēģijas tirgū, tika konstatētas vienas un tās pašas galvenās fiziskās īpašības un vienāds lietojums. Tāpēc tie bija uzskatāmi par līdzīgiem ražojumiem pamatregulas 1. panta 4. punkta nozīmē. Tā kā šī pārskatīšana attiecās tikai uz dempingu, netika izdarīti secinājumi par ražojumu, ko Kopienas ražošanas nozare ražo un pārdod Kopienas tirgū.C. DEMPINGS1. Vispārīgā daļa(22) Norvēģijas LVF ražotāji pārdeva attiecīgo ražojumu Kopienai tieši vai ar saistītu un nesaistītu tirgotāju starpniecību. Lai aprēķinātu eksporta cenu, izmantoja tikai nosakāmus pārdošanas apjomus, kas bija paredzēti Kopienas tirgum tieši vai ar tādu saistītu, atlasē iekļautu ražotāju eksportētāju uzņēmumu starpniecību, kuri atradās Norvēģijā.2. Normālā vērtība(23) Lai noteiktu normālo vērtību, Komisija vispirms par katru izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju noteica, vai tā attiecīgā ražojuma kopējos pārdošanas apjomus iekšzemes tirgū var uzskatīt par reprezentatīviem salīdzinājumā ar tā kopējiem pārdošanas apjomiem eksportam uz Kopienu. Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 2. punktu pārdošanas apjomus iekšzemes tirgū uzskatīja par reprezentatīviem, ja katra ražotāja eksportētāja kopējie pārdošanas apjomi iekšzemes tirgū bija vismaz 5% no tā kopējā pārdošanas apjoma eksportam uz Kopienu.(24) Lai noteiktu, vai pārdošanas apjomi iekšzemes tirgū bija reprezentatīvi, netika ņemti vērā pārdošanas apjomi nesaistītiem tirgotājiem, kuri atradās Norvēģijā PIP laikā, jo ar pilnu pārliecību nevarēja noteikt šo pārdošanas apjomu galamērķi. Izmeklēšana parādīja, ka pārsvarā šie pārdošanas apjomi patiesi bija paredzēti eksportam uz trešo valstu tirgiem un tāpēc netika pārdoti patēriņam iekšzemes tirgū.(25) Pēc tam Komisija apzināja tos ražojuma veidus, kurus iekšzemes tirgū pārdod uzņēmumi, kuriem kopumā ir reprezentatīvi pārdošanas apjomi iekšzemes tirgū, un kuri bija identiski vai tieši salīdzināmi ar eksportam uz Kopienu pārdotajiem veidiem.(26) Konkrēta ražojuma veida pārdošanas apjomus iekšzemes tirgū uzskatīja par pietiekami reprezentatīviem, ja minētā ražojuma veida apjoms, ko pārskatīšanas izmeklēšanas periodā pārdeva iekšzemes tirgū, bija 5 % vai vairāk no salīdzināmā ražojuma veida kopapjoma, ko pārdeva eksportam uz Kopienu.(27) Pārbaudīja arī to, vai var uzskatīt, ka katra attiecīgā ražojuma veida pārdošanas apjomi iekšzemes tirgū reprezentatīvos daudzumos ir notikuši parastā tirdzniecības apritē pamatregulas 2. panta 4. punkta nozīmē. To veica, katra eksportētā ražojuma veida rentablās pārdošanas īpatsvaru, ko pārskata izmeklēšanas periodā veica neatkarīgiem pircējiem iekšzemes tirgū, nosakot šādi.(28) Ja ražojuma veida pārdošanas apjoms, ko pārdod par neto pārdošanas cenu, kas vienāda vai lielāka par aprēķinātajām ražošanas izmaksām, bija vairāk nekā 80 % no minētā veida pārdošanas kopapjoma un ja minētā veida vidējā svērtā cena bija vienāda vai lielāka par ražošanas izmaksām, normālo vērtību noteica pēc faktiskajām cenām iekšzemes tirgū. Šo cenu aprēķināja kā vidējo svērto cenu no visu minētā veida pārdošanas apjomu cenām iekšzemes tirgū PIP laikā neatkarīgi no tā, vai pārdošana bija vai nebija rentabla.(29) Ja ražojuma veida rentablās pārdošanas apjoms bija 80 % vai mazāk no minētā veida pārdošanas kopapjoma vai ja minētā veida vidējā svērtā cena bija mazāka par ražošanas izmaksām, normālo vērtību noteica pēc faktiskās cenas iekšzemes tirgū, ko aprēķināja kā minētā veida rentablās pārdošanas vidējo svērto cenu, ja šie pārdošanas apjomi veido 10 % vai vairāk no minētā veida pārdošanas kopapjoma.(30) Ja ražojuma veida rentablās pārdošanas apjoms bija mazāks par 10% no minētā veida pārdošanas kopapjoma, uzskatīja, ka šā konkrētā veida cena iekšzemes tirgū nesniedz atbilstošu pamatu normālās vērtības noteikšanai.(31) Gadījumos, kad normālās vērtības noteikšanai nevarēja izmantot cenas, par kādām ražotājs eksportētājs konkrēto ražojuma veidu pārdeva iekšzemes tirgū, bija jāpiemēro cita metode.(32) Šajā ziņā vispirms pārbaudīja, vai normālo vērtību var noteikt, pamatojoties uz citu Norvēģijas ražotāju cenām iekšzemes tirgū saskaņā ar pamatregulas 2. panta 1. punktu. Tā kā šajā gadījumā izlasē iekļauto grupu korporatīvā struktūra bija ļoti sarežģīta un diezgan atšķirīga, kas varētu būt ietekmējis ražotāja eksportētāja pārdošanas cenu iekšzemes tirgū, uzskatīja, ka šajā gadījumā citu ražotāju pārdošanas cenu izmantošana nav lietderīga, jo tas nedotu ticamākus rezultātus nekā tie, ko guva, izmantojot katra ražotāja eksportētāja sniegtos datus. Tāpēc normālo vērtību saskaņā ar pamatregulas 2. panta 3. punktu aprēķināja šādi.(33) Normālo vērtību aprēķināja, eksportēto veidu ražotāja eksportētāja ražošanas izmaksām, kas vajadzības gadījumā tika koriģētas, pieskaitot samērīgu pārdošanas, vispārējo un administratīvo izmaksu (“PVA”) summu un samērīgu peļņas normu.(34) PVA un peļņu visos gadījumos noteica saskaņā ar pamatregulas 2. panta 6. punktā minētajām metodēm. Tālab Komisija pārbaudīja, vai radušās PVA izmaksas un katra attiecīgā ražotāja eksportētāja iekšzemes tirgū gūtā peļņa ir ticami dati.(35) Vienam no trim attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem, attiecībā uz kuru bija jāaprēķina normālā vērtība, nebija reprezentatīvu pārdošanas apjomu iekšzemes tirgū. Tāpēc 2. panta 6. punkta sākumdaļā aprakstīto metodi nevarēja izmantot.(36) Tā kā pārējiem ražotājiem eksportētājiem parastajā tirdzniecības apritē bija reprezentatīvi pārdošanas apjomi iekšzemes tirgū, šā ražotāja eksportētāja PVA izmaksas un peļņu noteica saskaņā ar pamatregulas 2. panta 6. punkta a) apakšpunktu, t.i., pamatojoties uz to faktisko summu vidējo svērto rādītāju, ko noteica citiem izmeklēšanai pakļautajiem eksportētājiem vai ražotājiem attiecībā uz līdzīgā ražojuma ražošanu un pārdošanas apjomiem izcelsmes valsts tirgū.3. Eksporta cena(37) Visos gadījumos, kad attiecīgo ražojumu eksportēja neatkarīgiem pircējiem Kopienā, eksporta cenu noteica saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. punktu, proti, pamatojoties uz faktiski samaksātajām vai maksājamajām eksporta cenām.(38) Ja pārdošanu eksportam veica ar saistītu importētāju starpniecību, eksporta cenu aprēķināja atbilstoši pamatregulas 2. panta 9. punktam, pamatojoties uz cenu, par kādu importētos ražojumus pirmo reizi tālāk pārdeva neatkarīgam pircējam, to pienācīgi koriģējot, lai iekļautu visas no importa līdz tālākpārdošanai radušās izmaksas un samērīgu PVA un peļņas normu. Šajā ziņā izmantoja saistīto importētāju faktiskās PVA izmaksas PIP laikā. Attiecībā uz peļņu, pamatojoties uz pieejamo informāciju un tā kā nebija citas ticamākas informācijas, tika noteikts, ka 2 % peļņa ir pieņemama šīs uzņēmējdarbības nozares importētājam.(39) Kā minēts 24. apsvērumā iepriekš, gadījumos, kad pārdošanu veica ar nesaistītu tirgotāju starpniecību, bija neiespējami droši noteikt eksportētā ražojuma galamērķi. Tāpēc nevarēja konstatēt, vai konkrētā pārdošana veikta Kopienas vai kādas citas trešās valsts pircējam, un tādēļ tika nolemts neņemt vērā pārdošanas apjomus nesaistītiem tirgotājiem.4. Salīdzinājums(40) Normālās vērtības un eksporta cenu salīdzinājumu veica, par pamatu izmantojot ražotāja cenas.(41) Lai nodrošinātu taisnīgu normālās vērtības un eksporta cenas salīdzinājumu, saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu tika veiktas korekcijas, lai ņemtu vērā atšķirības, kas ietekmē cenas un to salīdzināmību. Atbilstošas korekcijas tika veiktas visos gadījumos, kad tās tika atzītas par pieņemamām, precīzām un pamatotām ar pārbaudītiem pierādījumiem. Pamatojoties uz šo, korekcijās iekļāva atlaides, komisijas, transporta, apdrošināšanas, pārkraušanas, iekraušanas un papildu izmaksas, ka arī iepakošanas, banku maksājumus, kredītu izmaksas un ievedmuitu.5. Dempinga starpības5.1. Izlasē iekļautie uzņēmumi(42) Izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem aprēķināja individuālo dempinga starpību. Šiem uzņēmumiem katra uz Kopienu eksportētā attiecīgā ražojuma veida vidējo svērto normālo vērtību salīdzināja ar attiecīgā ražojuma atbilstošā veida vidējo svērto eksporta cenu, kā paredzēts pamatregulas 2. panta 11. punktā.(43) Ņemot vērā iepriekš minēto, dempinga starpības, kas izteiktas procentos no CIF cenas līdz Kopienas robežai pirms nodokļu nomaksas, izlasē iekļautajiem uzņēmumiem ir šādas:Marine Harvest AS | -12,1% |Hallvard Leroy AS | -3,3% |Sjotroll Havbruk AS | 0,6% |5.2. Valsts mēroga dempinga starpība(44) Ņemot vērā to, ka visiem izlasē iekļautajiem uzņēmumiem noteiktās dempinga starpības bija de minimis un ka sadarbība šajā izmeklēšanā bija ļoti liela, tika uzskatīts, ka valsts mēroga dempinga starpība arī ir de minimis .D. IZMAINĪTO APSTĀKĻU ILGLAICĪGUMS1. Vispārīgā daļa(45) Turpmāk saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punktu pārbaudīja, vai apstākļi PIP laikā, t.i., iepriekš norādītās dempinga starpības bijušas ilglaicīgas. Šajā ziņā īpaši tika pārbaudīti šādi elementi: i) normālās vērtības iespējamā attīstība, ii) ražošanas apjoma attīstība Norvēģijā un iii) LVF patēriņa attīstība Kopienas tirgū, iv) eksporta cenu un uz trešo valstu tirgiem nosūtīto apjomu attīstība, kā arī v) eksporta cenu un uz Kopienu nosūtīto apjomu attīstība.2. Normālās vērtības attīstība(46) Lai noteiktu normālās vērtības iespējamo attīstību un tā kā PIP laikā noteiktās normālās vērtības saskaņā ar pamatregulas 2. panta 3. un 6. punktu bija jāaprēķina, pamatojoties uz tā ražotāja eksportētāja ražošanas izmaksām, kuram bija vislielākais eksporta apjoms uz EK, ražošanas izmaksu iespējamās attīstības Norvēģijā pārbaudi uzskatīja par atbilstošu iekšzemes tirgus cenu aizstāšanai.(47) Šajā procesā pārbaudīja vairākus faktorus, kas ietekmē vienības izmaksu līmeni, piemēram, barības un zivju mazuļu izmaksas, kā arī Norvēģijas LVF ražošanas nozares apvienošanas ietekmi. Pirmkārt, izmeklēšanā atklājās, ka abi galvenie izmaksu elementi, barības un zivju mazuļu izmaksas, kas veido vairāk nekā 60 % no kopējām izmaksām, kopš sākotnējās izmeklēšanas ir samazinājušās un kopš PIP ir stabilizējušās. Nekas neliecināja par to, ka tās paredzamā nākotnē varētu ievērojami svārstīties. To apstiprināja izmeklēšanas laikā pārbaudītās barības cenas par 2008. gada pirmo ceturksni. Otrkārt, ražošanas nozares konsolidācija apjomradītu ietaupījumu dēļ veicināja izmaksu samazināšanos. Tādējādi no sākotnējās izmeklēšanas līdz pārskatīšanas izmeklēšanas periodam kopējās ražošanas izmaksas ir samazinājušās par aptuveni 12 %. Gaidāms, ka kopējās izmaksas tagad nostabilizēsies pārskatīšanas izmeklēšanas periodā konstatētajā līmenī.(48) Tā kā PIP laikā noteiktās normālās vērtības ne vienmēr bija aprēķinātas šādi, tika pārbaudīts, vai pārdošanas cenas iekšzemes tirgū saglabāsies tai paša līmenī kā PIP laikā. Nebija nekādas informācijas par cenām Norvēģijas tirgū pēc PIP. Lai gan, pamatojoties uz publiski pieejamiem statistikas datiem, kas liecināja par cenu pieaugumu pēdējos gados, tika novērots, ka cenas Norvēģijas tirgū un eksporta cenas uz Kopienu ir līdzīgā līmenī un parasti sekoja vienai un tai pašai tendencei, balstoties uz šo informāciju, nevarēja izdarīt nozīmīgu secinājumu. Tāpēc bija grūti prognozēt, kā cenas iekšzemes tirgū attīstīsies turpmāk, taču varētu domāt, ka tās attīstīsies līdzīgi kā eksporta cenas uz Kopienu.(49) Nobeigumā, ņemot vērā iepriekš minēto, tiek uzskatīts, ka nav pazīmju par to, ka normālā vērtība, balstoties uz produkcijas izmaksām, paredzamā nākotnē ievērojami pieaugs. No otras puses, normālās vērtības analīze, balstoties uz cenām iekšzemes tirgū, nesniedza skaidru priekšstatu par turpmāko cenu attīstību. Tālab, lai gan visaptverošu galīgu secinājumu nevar izdarīt, ir pazīmes, kas liecina, ka paredzamā nākotnē normālā vērtība diez vai būtiski palielināsies.(50) Pēc informācijas izpaušanas Kopienas ražošanas nozare (“KRN”) apgalvoja, ka attiecībā uz barību un zivju mazuļiem izdarītie secinājumi varētu būt kļūdaini. KRN apgalvoja, ka barības cena Somijā no 2001. līdz 2008. gadam ir palielinājusies par 36 % un ka Norvēģijā tās attīstība droši vien ir bijusi līdzīga. KRN arī apgalvoja, ka PIP laikā un pēc tam ir būtiski pieaugusi barības sastāvdaļu cena, norādot uz LVF ražošanas izmaksu palielinājumu Norvēģijā.(51) Tā kā apgalvojumi par barības cenu Somijā netika pamatoti ar publisku vai pārbaudāmu informāciju, tie bija jānoraida. Kas attiecas uz barības sastāvdaļu cenu, netiek apstrīdēts, ka tā varētu būt palielinājusies. Tomēr, ņemot vērā dažādu barības sastāvdaļu aizstājamību, parasti dārgākas barības sastāvdaļas var aizstāt ar lētākām, un gaidāms, ka pat tad, ja konkrētu barības sastāvdaļu izmaksas būtu palielinājušās, tas būtu netieši ietekmējis kopējās barības izmaksas (un vēlāk kopējās ražošanas izmaksas), pat tad, ja kopējās barības izmaksas pieaug, šāds palielinājums noteikti būs lēnāks.(52) KRN arī apgalvoja, ka saskaņā ar Norvēģijas statistiku zivju mazuļu vienības izmaksas no 2003. līdz 2006. gadam pieauga par 15,7 %. Tomēr šī statistika atklāja arī to, ka, aplūkojot ilgāku laikposmu, zivju mazuļu izmaksas pēdējos desmit gados ir svārstījušās un ka kopumā tās nav būtiski palielinājušās. Turklāt jānorāda, ka vidējās zivju mazuļu izmaksas, par kurām ziņoja KRN, neattiecās uz vidējo zivju mazuļu svaru, kas tomēr ir būtisks rādītājs, lai objektīvi novērtētu šīs izmaksas. Ievērojot iepriekš minēto, Kopienas ražošanas nozares izvirzītie argumenti par barības un zivju mazuļu cenām netika ņemti vērā, un tāpēc tika apstiprināti 49. apsvērumā izklāstītie secinājumi.3. Ražošanas apjomu attīstība Norvēģijā(53) Pretstatā Norvēģijas ieinteresēto personu izvirzītajiem argumentiem izmeklēšanā atklājās, ka attiecīgā produkta ražošanas apjoms Norvēģijā tuvākajā nākotnē varētu vēl vairāk palielināties. Lai gan šķiet, ka divi galvenie attiecīgā ražojuma ražotāji Norvēģijā ir patiešām nolēmuši pārtraukt attiecīgā ražojuma ražošanu, izmeklēšanā arī atklājās, ka citi LVF un lašu ražotāji bija iecerējuši pārtraukt lašu ražošanu un pievērsties LVF ražošanai.(54) Norvēģijas iestāžu izsniegtās ražošanas licences attiecas gan uz šai pārskatīšanai pakļauto attiecīgo ražojumu (LVF), gan uz lašiem, un tās ierobežo šo divu produktu ražošanas apjomu. Lai gan gaidāms, ka līdz 2009. gadam jaunas licences netiks izsniegtas, individuālie ražotāji var lemt par ražošanas pārorientēšanu no lašu ražošanas uz LVF ražošanu (un otrādi ) vienas un tās pašas licences ietvaros. Tomēr, ņemot vērā lašu un LVF relatīvo ražošanas apjomu (vienas licences ietvaros vidēji aptuveni 90 % izmanto lašu ražošanai, bet tikai 10 % – LVF ražošanai), ietekme, ko izraisītu lašu ražošanas pārorientēšana ar LVF ražošanu būtu daudz būtiskāka nekā tad, ja LVF ražošanu nomainītu lašu ražošana.(55) Norvēģijas ieinteresētās personas apgalvoja, ka galvenie LVF ražotāji aizvien biežāk pārorientējās uz lašu ražošanu LVF un lašu bioloģisko atšķirību dēļ (piemēram, nozvejas biežums, īsāks zivju mazuļu izlaišanas periods), kas lašu ražošanu padarītu efektīvāku un tāpēc pievilcīgāku. Līdztekus tam, ka šo argumentu nepamatoja ar pierādījumiem, netika ņemts vērā arī tas, ka Norvēģijā jau daudzus gadus tiek sekmīgi ražotas LVF, lai gan šīs lašu un LVF bioloģiskās atšķirības ir pastāvējušas vienmēr. Netika tieši paskaidrots, kuri ir tie apstākļi, kas patlaban ražošanas stratēģiju maiņu darītu iespējamāku nekā agrāk. Tas arī bija pretrunā Norvēģijas LVF ražotāju cerībām, ka patēriņš pasaules tirgū varētu palielināties (skatīt 63. apsvērumu iepriekš). Tāpēc šis arguments bija jānoraida.(56) Turklāt publiski pieejamā statistika rāda, ka zivju mazuļu skaits, kas 2008. gadā tika izlaists attiecīgā ražojuma ražošanai, ievērojami palielinājās, t.i., salīdzinājumā ar 2007. gadu – vismaz par 20%. Par ražošanas pieauguma tendenci liecina arī cita statistika ( SSB – Norvēģijas statistika), kas laikposmā no 2003. līdz 2006. gadam uzrāda būtisku LVF mazuļu ražošanas apjoma palielinājumu (par 42 %) un pārdošanas apjoma palielinājumu (par 53 %).(57) Visbeidzot, pierādījumi, ko, pamatojot savus argumentus, iesniedza Norvēģijas ieinteresētās personas, proti, ka biomasas līmenis samazinājās un ka tas varētu norādīt uz mazāku ikru produkciju nākotnē, bija nepilnīgi un balstījās uz daudziem pieņēmumiem. Tāpēc tie netika uzskatīti par pārliecinošiem.(58) Tādēļ, pamatojoties uz iepriekš minēto, Norvēģijas ieinteresēto personu arguments par to, ka ražošanas apjomi Norvēģijas samazināsies, kopumā bija jānoraida.(59) KRN apgalvoja, ka ražošana Norvēģijā varētu vēl vairāk palielināties pēc tam, kad 2009. gadā tiks izsniegtas jaunas ražošanas licences. Kā norādīts 54. apsvērumā iepriekš, gaidāms, ka jaunas licences tiks izsniegtas tikai 2009. gadā. Šajā ziņā uzskatīja, ka pat tad, ja 2009. gadā jaunas licences tiks izsniegtas, to skaits un papildu ražošanas apjoms aizvien nav zināmi. Turklāt licences attiecas gan uz lašu, gan foreļu ražošanu, un šajā posmā ir neiespējami pietiekami precīzi prognozēt, cik no katras licences tiks izmantots lašu un cik – foreļu ražošanai. Visbeidzot jānorāda, ka pat tad, ja jaunās licences tiks izsniegtas, ņemot vērā relatīvi garo ražošanas ciklu, tas nebūt nenozīmē tūlītēju ražošanas apjoma palielinājumu. Tāpēc šis arguments bija jānoraida.(60) Norvēģijas Pārtikai paredzēto jūras dzīvnieku federācija un asociācija apstrīdēja apgalvojumu, ka foreļu ražošanas apjoms būtu palielinājies vai nākotnē palielinātos vēl vairāk, jo 2008. gada aprīlī kopējā biomasa un zivju skaits bija ievērojami mazāks nekā 2007. gada aprīlī. Šos apgalvojumus tomēr nevarēja pārbaudīt, un tie bija jānoraida.(61) Pamatojoties uz iepriekš minēto, jāsecina, ka LVF ražošanas apjomi Norvēģijā paredzamā nākotnē varētu palielināties.4. Kopienas patēriņa attīstība(62) Jānorāda, ka šī izmeklēšana attiecās tikai uz dempingu, tāpēc nebija precīzu ziņu par Kopienas ražošanas nozares produkciju un LVF pārdošanas apjomiem Kopienas tirgū PIP laikā.(63) Tomēr vairāki avoti apstiprināja prognozes, ka pieprasījums pēc zivju produktiem, tostarp pēc LVF, pasaules mērogā turpmāk ik gadu palielināsies par 5 %. Šāda plaukstoša tendence varētu būt novērojama arī Kopienā, lai gan nav sagaidāms, ka pieprasījums Kopienā uzņems visus papildu Norvēģijā saražotos LVF apjomus.(64) Pēc informācijas paziņošanas Somijas Zivjaudzētāju asociācija (“ FFFA ”) iebilda iepriekš minētajam secinājumam, norādot, ka pat tad, ja pieprasījums pēc zivīm pasaules mērogā palielinātos, Kopienā nebūtu papildu pieprasījuma pēc Norvēģijā saražotajām LVF. FFFA turklāt apgalvoja, ka jebkurš papildu pieprasījums varētu būt vērsts uz jaunām un eksotiskām zivju sugām nevis uz forelēm. Atbilstoši iepriekš 63. apsvērumā minētajam vairāki avoti norādīja uz LVF patēriņa pieaugumu, ko apstiprināja arī citas ieinteresētās personas, kuras pārstāvēja vairāku dalībvalstu un Norvēģijas zivju audzētājus. Tā kā FFFA neiesniedza nekādu informāciju vai pierādījumus, kas pamatotu šos apgalvojumus, tie bija jānoraida.5. Eksporta uz trešo valstu tirgiem cenu un apjoma attīstība(65) Izmeklēšana parādīja, ka Norvēģijas galvenie eksporta tirgi ir Krievijā un mazākā mērā Japānā, kam kopumā bija paredzēti apmēram 57 % no Norvēģijas LVF eksporta, savukārt tikai 13 % no Norvēģijas eksporta 2007. gadā bija paredzēti nosūtīšanai uz Kopienu. Apmēram 14% no visa Norvēģijas LVF eksporta tai pašā gadā bija paredzēti Ukrainai un Taivānai.(66) Pasaules tirgū Norvēģijas eksports konkurē ar Čīles eksportu, Čīle ir lielākais LVF eksportētājs pasaulē, kura ražošanas un eksporta apjomi pārsniedz Norvēģijas ražošanas un eksporta apjomus.(67) Tomēr, ievērojot pieaugošo pieprasījumu, pēdējos gados ir ievērojami palielinājušies Norvēģijas eksporta apjomi ne vien uz Krieviju, bet arī uz Ukrainu ― no 8 600 tonnām 2002. gadā līdz 31 500 tonnām 2007. gadā. Šo tendenci apstiprina jaunākā statistika, saskaņā ar kuru ievērojami Čīles un Norvēģijas LVF papildu apjomi tiek eksportēti uz Krieviju.(68) Kā norādīts 65. apsvērumā, izmeklēšana parādīja, ka Krievija ir kļuvusi par galveno Norvēģijas ražotāju eksporta tirgu. Līdztekus ievērojamam eksporta apjoma palielinājumam uz Krieviju 2007. gadā varēja vērot arī to, ka saldētu foreļu pārdošanu nomainīja svaigu foreļu pārdošana. Tas liecina par Norvēģijas ražotāju vēlmi apmierināt Krievijas pircēju vajadzības, kuri labprātāk izvēlas svaigus produktus, tādējādi demonstrējot Norvēģijas ražotāju eksportētāju lielo interesi par strauji plaukstošo Krievijas tirgu.(69) Norvēģijas eksports uz Japāna no 2006. līdz 2007. gadam norāda uz lejupejošu tendenci, proti, tas samazinājās no 10 877 tonnām līdz 6 661 tonnām jeb par 39 %. Līdzīgi kā gadījumā ar Krieviju arī Japānas tirgū Norvēģijas imports konkurē ar Čīles importu. Čīle spēja ievērojami palielināt eksporta apjomus uz Japānu. Tomēr, lai izdarītu konkrētākus secinājumus, būtu jāaplūko ilgāks laikposms. Pamatojoties uz Komisijas dienestu rīcībā esošo informāciju, šādu secinājumu tomēr nevar izdarīt.(70) Tika konstatēts, ka PIP laikā Norvēģijas eksporta cenas uz trešo valstu tirgiem bija (vidēji par 8,6 %) augstākas nekā eksporta cenas uz Kopienu. Tomēr statistika, kas aptver laikposmu pēc PIP, liecina par lejupejošu cenu tendenci arī Norvēģijas tradicionālajos eksporta tirgos. Vidējās Norvēģijas eksporta cenas uz Krieviju no 2006. līdz 2007. gadam svārstījās no 34,70 NOK par kg līdz 24,22 NOK par kg, kas lielā mērā izskaidrojams ar pārorientēšanos no saldētu foreļu pārdošanas uz svaigu foreļu pārdošanu, kuras bija lētākas, kā arī ar starptautisko konkurenci. Līdzīgi eksporta cenas uz Japānu svārstījās vidēji no 33,26 NOK par kg 2006. gadā līdz 29,79 NOK par kg. Lai gan noticis šāds samazinājums, 2007. gadā eksporta cenas uz Eiropas Kopienu joprojām bija vidēji par 4 % zemākas nekā eksporta cenas uz Japānu un Krieviju. Šī tendence ir apstiprināta arī attiecībā uz 2008. gada sākumu.(71) Situācijā, kad pieprasījums pasaules tirgū aizvien pieaug, ņemot vērā galvenā plaukstošā tirgus (Krievijas) pievilcīgumu (augstākas cenas) un nepārtrauktu pieprasījuma pieaugumu citos tirgos, piemēram, Ukrainā un Tālo Austrumu valstīs, kur Norvēģijas izcelsmes LVF eksports pēdējos gados ir palielinājies, LVF papildu apjomi droši vien lielākoties tiks nosūtīti un uzņemti šajos tirgos.(72) Pēc informācijas paziņošanas KRN apgalvoja, ka Norvēģijā ir lieli saldētu LVF krājumi, kuri būtu jāņem vērā, analizējot iespējamo eksporta apjomu attīstību Kopienā. Tomēr KRN nesniedza nekādus pierādījumus tam, ka šādi lieli krājumi pastāv. Tāpēc šo apgalvojumu uzskatīja par spekulatīvu. Turklāt jānorāda, ka lielāko LVF ražotāju eksportētāju telpās Norvēģijā notika pārbaudes apmeklējumi, bet šādi lieli krājumi netika konstatēti. Tādēļ šis apgalvojums bija noraidāms.(73) KRN arī apgalvoja, ka Krievijas LVF produkcijas apjoms aizvien pieaug un ka, iespējams, Krievijas iestādes ieviesīs papildu muitas nodokļus Norvēģijas LVF, lai aizsargātu Krievijas LVF produkciju. Savukārt citi LVF ražotāji apgalvoja, ka Norvēģijas LVF ražotāji ir atkarīgi no Krievijas tirgus un ka tad, ja piekļuve Krievijas tirgum tiktu ierobežota šā tirgus neprognozējamības dēļ, būtiski LVF apjomi tiktu novirzīti uz Kopienu.(74) Tāpat kā iepriekš, šie apgalvojumi netika pamatoti ar pierādījumiem un tika uzskatīti par spekulatīviem. Tādējādi nebija pamata pieņemt, ka pašreizējais plaukstošais Krievijas tirgus ierobežotu Norvēģijas eksporta uzņemšanu. Turklāt jānorāda, ka atbilstoši iepriekš 65. apsvērumā minētajam paplašinās arī citi trešo valstu, piemēram, Ukrainas un Tālo Austrumu tirgus un ka Norvēģijas eksports šajās valstīs ir patiešām palielinājies. Tāpēc arguments par to, ka Norvēģija ir atkarīga vienīgi no eksporta uz Krieviju, bija jānoraida.6. Eksporta uz Kopienu cenu un apjoma attīstība(75) Informācija par cenām, kas pieejama saistībā ar eksporta apjomiem uz Kopienu, liecina, ka no 2006. līdz 2007. gadam vidējās eksporta cenas ir svārstījušās – vidēji no 4,02 EUR par kg 2006. gadā līdz vidēji 2,87 EUR par kg 2007. gadā. Tomēr statistika par laikposmu kopš 2007. gada pēdējā ceturkšņa līdz 2008. gada sākumam liecina, ka šī tendence ir apstājusies un ka cenas ir stabilizējušās.(76) Kā norādīts 71. apsvērumā minētajā analīzē, laikā, kad vērojama tirgu paplašināšanās, maz ticams, ka, pasākumus atceļot, palielinātais LVF ražošanas apjoms Norvēģijā tiks pilnībā novirzīts uz Kopienu. Pieprasījums visā pasaulē palielinās, Norvēģijas eksports jau ir nostabilizējies vairāku trešo valstu tirgos un gaidāms, ka tas vēl vairāk palielināsies. Neraugoties uz Čīles eksporta radīto konkurenci, lai gan relatīvā izteiksmē Norvēģija dažos tirgos ir zaudējusi tirgus daļu par labu Čīlei, tās eksports uz lielāko daļu šo valstu absolūtā izteiksmē ir palielinājies un gaidāms, ka, ņemot vērā stāvokli pasaules tirgū, tas vēl vairāk pieaugs.(77) Attiecībā uz Kopienas tirgu, kā norādīts 63. apsvērumā iepriekš, LVF patēriņš varētu palielināties, tādējādi Kopienas tirgus spēs uzņemt lielākus importa daudzumus bez vajadzības ievērojamu mainīt cenas. Turklāt jānorāda, ka konkurence starp Norvēģijas un Čīles importu ir spēcīga ne vien citu trešo valstu tirgos, bet arī Kopienas tirgū. Tāpēc nav skaidru norāžu par to, ka Norvēģijas importa apjomi Kopienā patiešām būtiski palielināsies, ja pasākumus ļautu pārtraukt.(78) Ņemot vērā gaidāmo patēriņa palielinājumu un stāvokli pasaules tirgū, kā aprakstīts iepriekš, nevar secināt, ka Kopienas tirgū ir pārprodukcijas draudi, kam varētu sekot ievērojama cenu pazemināšanās.(79) Tāpēc tika secināts, ka stāvoklis attiecībā uz eksporta cenām un ražošanas apjomu PIP laikā ir ilglaicīgs.(80) Pēc informācijas paziņošanas KRN apgalvoja, ka eksporta cenas uz Somiju PIP laikā un pēc tam ir ievērojami samazinājušās un ka LVF eksporta cena uz Somiju kopš 2007. gada jūlija ir bijusi zem pašizmaksas.(81) Vispirms jānorāda, ka Norvēģijā ražoto LVF izmaksas, ko aplēsa KRN, bija pārspīlētas un neatbilda faktiski pārbaudē konstatētajām audzēšanas un ražošanas izmaksām pārbaudītajos uzņēmumos. Kas attiecas uz eksporta cenu līmeni un lai gan Somija importē ievērojamu daļu no Norvēģijas eksportam uz Kopienu paredzētā kopapjoma, ievērojami daudzumi tiek eksportēti arī uz Zviedriju un Dāniju, kur vidējā eksporta cena bija augstāka. Tā kā novērtēšana jāveic Kopienas mērogā, jāņem vērā vidējās eksporta cenas uz visām Kopienas valstīm. Balstoties uz šo informāciju, iepriekš 75. apsvērumā izdarītais secinājums par to, ka eksporta cenas uz Kopienu 2008. gada sākumā kopumā ir stabilizējušas, tāpēc tiek apstiprināts.7. Secinājums(82) Izmeklēšanā tika konstatēts, ka dempinga starpības ir de minimis .(83) Izmeklēšana arī liecina, ka attiecīgā ražojuma ražošanas jauda Norvēģijā, iespējams, palielināsies. Tomēr izmeklēšanā turpmāk atklājās, ka lai gan gaidāmā patēriņa apjoma pieauguma dēļ daži lielāki daudzumi var būt pārorientēti uz Kopienu, liela palielinātā ražošanas apjoma daļa, iespējams, nonāks citu trešo valstu tirgos. Droši vien palielināsies arī patēriņš Kopienas tirgū, kas spēs uzņemt potenciālo importa palielinājumu, tāpēc ievērojams pārpalikums nav gaidāms.(84) Turklāt, lai gan Kopienas cenas liecināja par lejupejošu tendenci, tā pēc PIP, kad cenas stabilizējās, nav apstiprinājusies. Pamatojoties uz iepriekš minēto, proti, patēriņa palielināšanos un pārprodukcijas draudu neesamību, maz ticams, ka cenu spiediens Kopienā varētu palielināties.(85) Tāpēc jāsecina, ka apstākļi, pamatojoties uz kuriem PIP laikā aprēķināja dempinga starpības, ir ilglaicīgi.(86) Tādēļ pašreizējā starpposma pārskatīšana ir jāizbeidz un galīgie antidempinga pasākumi ir jāatceļ.F. INFORMĀCIJAS PAZIŅOŠANA(87) Ieinteresētās personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, pamatojoties uz kuriem bija iecerēts izbeigt šo starpposma pārskatīšanu. Visām personām tika dota iespēja izteikt viedokli. Tika ņemti vērā likumīgi un ar pierādījumiem pamatoti šo personu apsvērumi,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.Vienīgais pantsAr šo izbeidz saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktu sākto daļējo starpposma pārskatīšanu attiecībā uz antidempinga pasākumiem, kas piemērojami to Norvēģijas izcelsmes svaigu, dzesinātu vai saldētu lielo varavīksnes foreļu ( Oncorhynchus Mykiss ), veselu zivju (ar galvu un žaunām, ķidātas, kas sver vairāk par 1,2 kg katra, vai bez galvas un žaunām, ķidātas, kas sver vairāk par 1 kg katra) vai fileju (kas sver vairāk par 0,4 kg katra) importam, kuras patlaban klasificē ar KN kodiem 0302 11 20, 0303 21 20, 0304 19 15 un 0304 29 15, un atceļ Norvēģijas izcelsmes importam patlaban piemērojamos pasākumus.Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē, [..]Padomes vārdā —priekšsēdētājs […] [1] OV L 56, 6.3.1996., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2117/2005 (OV L 340, 23.12.2005., 17. lpp.).[2] OV L 72, 11.3.2004., 23. lpp.[3] OV C 109, 15.5.2007., 23. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52008PC0324

Priekšlikums Padomes regula par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos pasākumus  {SEC(2008)1977} {SEC(2008)1978}  /* COM/2008/0324 galīgā redakcija - CNS 2008/0112 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 4.6.2008COM(2008) 324 galīgā redakcija2008/0112 (CNS)PriekšlikumsPADOMES REGULApar zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos pasākumus(iesniegusi Komisija) {SEC(2008)1977}{SEC(2008)1978}PASKAIDROJUMA RAKSTS1) Priekšlikuma konteksts-  Priekšlikuma pamatojums un mērķiŠā priekšlikuma mērķis ir vienkāršot pašreizējos reglamentējošos noteikumus par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos pasākumus, un aizstāt:- Padomes 1998. gada 30. marta Regulu (EK) Nr. 850/98 par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai[1].- Padomes 2000. gada 17. novembra Regulu (EK) Nr. 2549/2000, ar ko paredz papildu tehniskos pasākumus mencu krājumu atjaunošanai Īrijas jūrā ( ICES VIIa zona)[2].Padomes Regulā (EK) Nr. 850/98 ietverti pašreizējie nosacījumi par Kopienas ūdeņiem ārpus Baltijas jūras, Melnās jūras un Vidusjūras attiecībā uz zivju krājumu saglabāšanas tehniskajiem pasākumiem, aizsargājot jūras organismu mazuļus. Tehniskajos pasākumos paredzēti linuma acs izmēri un citi zvejas rīku uzbūves aspekti, laika posmi un ģeogrāfiskie apgabali, kuros noteiktu veidu zveja ir aizliegta vai ierobežota, un jūras organismu minimālie izmēri izkrāvumos.Kopējās zivsaimniecības politikas 2002. gada reformas laikā Komisija un Padome vienojās īstenot pakāpeniskas atjaunošanas un pārvaldības ilgtermiņa plānus attiecībā uz Kopienu interesējošiem zvejas resursiem. Tādi plāni bija izveidoti attiecībā uz mencu krājumu lielāko daļu Kopienas ūdeņos, diviem heka krājumiem, diviem Norvēģijas omāra krājumiem, diviem jūrasmēles krājumiem, kā arī jūras zeltplekstes un jūrasmēles krājumiem Ziemeļjūrā, un ar tiem ir grozīti un/vai papildināti Regulā (EK) Nr. 850/98 paredzētie nosacījumi.Turklāt Regulā (EK) Nr. 850/98 ar 10 regulām ir izdarīti grozījumi, kas vienmēr ir saistīti ar ilgtermiņa plāniem.Visi šie pārskatītie nosacījumi ir jāiekļauj visaptverošā tehnisko noteikumu kopā. Šī tehnisko noteikumu kopa ir paredzēta plaša diapazona mērķu sasniegšanai. Galvenais mērķis ir zivju mazuļu aizsardzība, un svarīga šo pasākumu daļa ir paredzēta mazuļu nozvejas ierobežošanai, piemēram, ar zvejas rīku selektivitātes uzlabošanas vai dažu slēgtu sezonu/apgabalu noteikšanas pasākumiem. Citi pasākumi ir paredzēti, lai aizsargātu konkrētas sugas vai ekosistēmas, ierobežojot zvejas piepūli, piemēram, slēdzot apgabalus zvejai. Vajadzība samazināt izmetumus arī ir atspoguļota attiecīgu tehnisko pasākumu pieņemšanā.Turklāt tehniskie pasākumi jāveic kontekstā ar reģionālo konsultatīvo padomju (RKP) izveidošanu saskaņā ar Padomes 2004. gada 19. jūlija lēmumu, ar ko izveido reģionālās konsultatīvās padomes atbilstīgi kopējai zivsaimniecības politikai[3]. Pasākumi, kuri jāpiemēro vispārēji un visos apgabalos, jālīdzsvaro ar pasākumiem, kas piemērojami konkrēti un noteiktos reģionos, kā noteikušas reģionālās konsultatīvās padomes (RKP), vai Francijas departamentu — Gviānas, Martinikas, Gvadelupas un Reinjonas — piekrastes ūdeņos, uz kuriem attiecas Francijas suverenitāte vai jurisdikcija.Tādēļ ierosinātās regulas struktūra paredzēta kā Padomes regula, kuras pamats ir EK līguma 37. pants un kurā iekļauti visi kopējie pastāvīgie pasākumi visiem apgabaliem, t.i., pamatprincipi. Savukārt pasākumi, kas piemērojami katrā RKP apgabalā vai Francijas departamentu — Gviānas, Martinikas, Gvadelupas un Reinjonas — piekrastes ūdeņos, uz kuriem attiecas Francijas suverenitāte vai jurisdikcija, t.i., tīri tehniskie reģionāla rakstura aspekti, jāīsteno, izmantojot atsevišķas Komisijas regulas, kuras pieņem pārvaldības komitejas procedūrā, pamatojoties uz Padomes regulu.Procedūras un laika ziņā šī pieeja prasa, lai Padomes regula tiktu pieņemta pirms reģionālajām Komisijas regulām.Vispārīgais kontekstsPēc Īrijas prezidentūras ierosmes 2004. gada jūnijā Komisija iesniedza Padomei un Eiropas Parlamentam paziņojumu “Videi draudzīgāku zvejas metožu veicināšana: tehnisko saglabāšanas pasākumu nozīme”[4]. Pēc tam Padome 2004. gada 21. jūnijā pieņēma secinājumus, kuros tā aicināja Komisiju iesniegt jaunu priekšlikumu par tehniskajiem pasākumiem Atlantijas okeānā, lai aizstātu Padomes 1998. gada 30. marta Regulu (EK) Nr. 850/98 par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai[5].2006. – 2008. gada rīcības plāns kopējās zivsaimniecības politikas vienkāršošanai un uzlabošanai[6] (rīcības plāns) norāda, ka pēc apspriešanās ar dalībvalstīm un nozares pārstāvjiem prioritāte jāpiešķir tiesību aktu vienkāršošanai attiecībā uz pasākumiem zivju krājumu saglabāšanai, izmantojot jūras organismu mazuļu aizsardzības tehniskos pasākumus, kas patlaban paredzēti Regulā (EK) Nr. 850/98.Vienkāršošana ir viens no ierosinātās regulas galvenajiem mērķiem, ņemot vērā Padomes, Eiropas Parlamenta, Ekonomikas un sociālo lietu komitejas un ieinteresēto personu (Zvejniecības un akvakultūras komitejas ( ACFA ) un RKP) reakciju uz rīcības plānu.Pamatojoties uz neoficiālu dokumentu par turpmākajiem tehniskajiem pasākumiem Atlantijas okeānā, Komisija 2006. gada gaitā ir apspriedusies ar attiecīgajām RKP[7], kā arī ar ACFA (2005. gada septembrī).Šā priekšlikuma mērķis nav mainīt tehnisko saglabāšanas pasākumu vērienu, piemēram, nozīmīgi mainot linuma acs izmērus uz lielākiem. Kaut arī Komisija uzskata, ka ilgtspējīgai zvejniecībai, jo īpaši grunts zvejā, nepieciešams ievērojams zvejas rīku selektivitātes palielinājums, prioritāte ir izveidot jaunu, vienkāršāku un skaidrāku noteikumu kopu. Selektivitātes uzlabojumus pēc tam ieviesīs pakāpeniski, izdarot grozījumus minētajos noteikumos un veicot Kopienas zivju krājumu saglabāšanas statusa vispārēju uzlabošanu, kas jāsasniedz, izmantojot citus saglabāšanas politikas elementus, piemēram, daudzgadu plānus.Visiem noteikumiem jābūt vienkāršiem, saprotamiem un pārbaudāmiem, un tiem pozitīvi jāietekmē sugu saglabāšana, jūras biotopu aizsardzība un izmetumu apjoma samazināšana.Priekšlikums piemērojams komerciālajai un atpūtas zvejai visos Eiropas ūdeņos, izņemot Vidusjūru, Baltijas jūru, Melno jūru un zveju no tālu migrējošo zivju krājumiem visos ūdeņos, jo tiem piemēro īpašus noteikumus. Priekšlikums apvienos lielāko daļu tehnisko pasākumu, kas dažādās Kopienas regulās pastāv attiecībā uz Atlantijas okeānu un Ziemeļjūru, kaut arī daži pašlaik atsevišķās regulās paredzēti pasākumi tā arī paliks atsevišķi[8].Saskaņošana /reģionalizācijaKomisija uzskata, ka reģionālā pieeja ir jāatbalsta, jo ar to procesā vairāk iesaistītos ieinteresētās personas. Ieinteresēto personu iesaistīšana ir būtiska, jo ar to panāk līdzdalību pasākumos un nodrošina labāku pieņemtajos pasākumos paredzēto noteikumu ievērošanu. Tāda reģionalizācija nenozīmē tehniskos pasākumus no jauna padarīt par valsts pasākumiem.Regula nemainīs Kopienas un dalībvalstu kompetenču līdzsvaru, kas noteikts Padomes Regulā (EK) Nr. 2371/2002.Pamatprincipi pret tehniskajiem vai reģionālajiem noteikumiemIerosinātā Padomes regula ir vērsta uz pasākumiem, kas, sagaidāms, būs pastāvīgi. Tomēr tajā noteiktu arī procedūras, kas piemērojamas pasākumiem, kuru sagaidāmā attīstība būs diezgan strauja, kā arī ļoti tehniskiem pasākumiem. Attiecībā uz pēdējiem minētajiem regulā jāatbalsta procedūras piemērošana jaunu noteikumu pieņemšanai, izmantojot komitoloģijas procedūru. Šī pieeja ir paredzēta, lai ievērotu dalībvalstu vēlmi samazināt vai likvidēt pagaidu tehniskos pasākumus ikgadējā kopējās pieļaujamās nozvejas un kvotu regulā, ņemot vērā to, ka tehniskie pasākumi ļoti bieži ir jāpiemēro steidzami.NovērtēšanaDalībvalstu, Eiropas Parlamenta un ieinteresēto personu kopīga prioritāte ir vajadzība pirms un pēc tehnisko pasākumu ieviešanas novērtēt to sekas. Daudzu Regulai (EK) Nr. 850/98 atbilstošo noteikumu efektivitāte nekad nav novērtēta, un attiecīgie pasākumi ir palikuši spēkā neatkarīgi no to ieguldījuma saglabāšanas jomā.Pamatprincips būs tāds, ka šajā regulā paredzētie pasākumi pēc kāda laika jānovērtē, lai no jauna noteiktu to vajadzīgumu. Cits pamatprincips būs, ka jaunu un būtisku pasākumu (piemēram, linuma acs izmēru ievērojams palielinājums) ierosināšanas gadījumā Komisija veiks to sagaidāmās ietekmes iepriekšēju novērtēšanu, ja to atļaus pieejamie dati.-  Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomāPadomes Regula (EK) Nr. 850/98 un tās vēlākie grozījumi.Padomes Regula (EK) Nr. 2549/2000.-  Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiemPriekšlikums palīdzēs sasniegt KZP mērķus.2) Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums-  Apspriešanās ar ieinteresētajām personāmLai apspriestos ar ieinteresētajām personām, Komisijas dienesti sagatavoja divus neoficiālus dokumentus, kuros izklāstīti Komisijas nodomi attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 850/98 pārskatīšanu, kodificēšanu un vienkāršošanu. Priekšlikuma pamatā ir vairākas apspriedes ar dalībvalstīm, kā arī ar ieinteresēto personu pārstāvjiem Ziemeļjūras reģionālajā konsultatīvajā padomē (RKP), Ziemeļrietumu ūdeņu RKP un Dienvidrietumu ūdeņu RKP.Tika panākta vispārēja apspriežu dalībnieku vienošanās par vienkāršošanas un saskaņošanas vajadzīgumu un arī par vajadzību ņemt vērā zvejniecības reģionālās īpatnības un uz zvejniecību pamatotu pieeju, kā arī vienā regulā apkopot visus tehniskos pasākumus. Turklāt tika izteikta stingra prasība noskaidrot un arī uzlabot grunts tralēšanas zvejas rīku selektivitāti. Visi šie komentāri priekšlikumā ir ņemti vērā.Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošanaZivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK) ir sniegusi ieteikumu par slēgtajiem apgabaliem[9] un par galvenajiem faktoriem, kas ietekmē āmja selektivitāti[10]. Ir notikusi zvejas rīku tehnoloģijas ekspertu sanāksme ES un Norvēģijas divpusējā zivsaimniecības nolīguma satvarā, lai apspriestu zvejas rīku selektivitāti Ziemeļjūrā[11].Ir ņemts vērā ICES-FAO zvejas tehnoloģiju un zivju uzvedības darba grupas ( WGFTFB ) ziņojums attiecībā uz ES regulām par tehniskajiem pasākumiem[12].Briselē 2007. gada 3. jūlijā notika ekspertu un zvejas rīku ražotāju sanāksme par tehniskajiem pasākumiem.Ietekmes novērtējumsKomisija veica priekšlikuma ietekmes novērtējumu; novērtējuma rezultāts ir ziņojums, kas būs pieejams Eiropas Komisijas Zivsaimniecības un jūrlietu ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē.Jaunās ierosinātās regulas galvenais mērķis ir vienkāršošana. Konkrētie darbības mērķi ir šādi:-  visus pārskatītos nosacījumus un grozījumus iekļaut visaptverošā viegli saprotamu, kontrolējamu un ieviešamu tehnisko pasākumu kopā;-  izveidot līdzsvaru starp visos apgabalos vispārēji piemērojamiem pasākumiem un pasākumiem, kas piemērojami konkrēti un noteiktos apgabalos, kā noteikušas reģionālās konsultatīvās padomes (RKP).Priekšlikuma darbības joma nav ievērojami mainīt attiecīgos tiesību aktus pēc būtības, bet mainīt tajos izmantoto pieeju, tāpēc sagaidāmā ietekme uz vidi, sociālā un ekonomiskā ietekme ir neliela.Ietekmes novērtējuma ziņojumā bija apsvērtas turpmāk norādītās izvēles iespējas, un priekšlikums atbilst izvēlei, kas izklāstīta trešajā ievilkumā.- “ Status quo ” iespēja: šī pieeja nozīmē patlaban neveikt konkrētus pasākumus, lai vienkāršotu vai modificētu tehnisko pasākumu tiesību aktus par Atlantijas okeānu un Ziemeļjūru, un turpināt zivsaimniecības pārvaldību tās pašreizējā veidā. Šī iespēja jau ir apspriesta Padomē, kura secināja, ka ir nepieciešams jauns priekšlikums, un aicināja Komisiju pēc apspriešanās ar ieinteresētajām personām ierosināt jaunu regulu attiecībā uz tehniskajiem saglabāšanas pasākumiem.- “Tikai vienkāršošanas” iespēja: šī iespēja vienkāršotu tehniskos pasākumus un tos visus saskaņotu, neņemot vērā reģionālos un citus īpašos apsvērumus. Pasākumu nepielāgošana konkrētām vietējām vajadzībām un pilnīgas nomaiņas pieeja neuzlabotu tehnisko pasākumu efektivitāti. Neveicinot videi labvēlīgākas zvejas metodes, t.i., izmetumu politiku, tāds priekšlikums nebūtu saskaņā ar Komisijas 2006.–2008. gada rīcības plānu KZP uzlabošanai. Šā iemesla dēļ šī iespēja tika atmesta no paša sākuma un netika turpmāk analizēta.- “Vienkāršošanas un reģionalizācijas” iespēja: šī iespēja piedāvā jaunu tiesību aktu kopu, kas ne vien vienkāršo pašreizējos sarežģītos noteikumus, bet arī ievieš īpašus noteikumus katram “RKP apgabalam”, atspoguļojot reģionālās atšķirības. Tāds tiesību akta priekšlikums ir atbilde Padomes prasībai pārskatīt noteikumus par tehniskajiem pasākumiem, lai tos vienkāršotu un īstenotu reģionālāku pieeju, tā uzlabojot šo pasākumu efektivitāti. Tiks ierosināta visaptveroša un saskaņota kopa, kurā ir pareizs visos apgabalos vispārēji piemērojamu pasākumu līdzsvars ar pasākumiem, kas ir specifiski vietējiem RKP apgabaliem, proti, tiks ierosināta viena Padomes pamatregula ar vispārējiem principiem un noteikumiem un papildinošas Komisijas regulas ar konkrētiem tehniskajiem noteikumiem katram “RKP apgabalam”. Tāda tehnisko pasākumu pārskatīšana atbildīs Komisijas 2006.–2008. gada rīcības plānam KZP vienkāršošanai un uzlabošanai.3) Priekšlikuma juridiskie aspekti-  Ierosināto pasākumu kopsavilkumsPadomes Regulas (EK) Nr. 850/98 aizstāšana un atcelšana un Padomes Regulas (EK) Nr. 2549/2000 atcelšana.-  Juridiskais pamatsEK līguma 37. pants.-  Subsidiaritātes principsPriekšlikums ir KZP darbības jomā, kas ir ekskluzīva Kopienas kompetence. Subsidiaritātes principu nepiemēro.-  Proporcionalitātes principsSaskaņā ar 2. panta 1. punktu Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku[13] KZP garantē tādu ūdeņu dzīvo resursu izmantošanu, kas nodrošina ilgtspējību ekonomisko, vides un sociālo apstākļu ziņā. Tādēļ Kopiena, veicot pasākumus, kas paredzēti, lai aizsargātu un saglabātu ūdeņu dzīvos resursus, piemēro piesardzīgu pieeju, lai nodrošinātu ilgtspējīgu šo resursu izmantošanu un samazinātu zvejas darbību ietekmi uz jūras ekosistēmām.Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2371/2002 4. panta 1. punktu, lai sasniegtu šo mērķi, Padome izveido Kopienas pasākumus, kuri reglamentē pieeju ūdeņiem un resursiem un ilgtspējīgu zvejas darbību veikšanu.Regulas (EK) Nr. 2371/2002 4. panta 2. punkta g) apakšpunktā turklāt noteikts, ka minētie pasākumi jo īpaši var iekļaut pasākumus attiecībā uz katru krājumu vai krājumu grupu, lai ierobežotu zvejas izraisīto mirstību un zvejas darbību ietekmi uz vidi, pieņemot tehniskus pasākumus.Tā kā priekšlikums palīdzēs sasniegt KZP mērķus, tas ir atzīts par atbilstošu proporcionalitātes principam.-  Juridisko instrumentu izvēleIerosinātais juridiskais instruments: Padomes regula.Citi instrumenti nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ: priekšlikums attiecas uz Padomes regulas aizstāšanu un atcelšanu.4) Ietekme uz budžetuPriekšlikums neietekmē Kopienas budžetu.2008/0112 (CNS)PriekšlikumsPADOMES REGULApar zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos pasākumusEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 37. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[14],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[15],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[16],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[17],tā kā:(1) Ar Regulu (EK) Nr. 850/98[18] ir noteikti daži tehniskie pasākumi zivju resursu saglabāšanai.(2) Padomes 2004. gada jūnija secinājumos par videi labvēlīgāku zvejas metožu veicināšanu ieteikts pārskatīt tehniskos pasākumus attiecībā uz Atlantijas okeānu un Ziemeļjūru, lai šos pasākumus vienkāršotu un ņemtu vērā reģionālās īpatnības. Padome aicināja Komisiju pēc apspriešanās ar nozares pārstāvjiem ierosināt vienkāršotu priekšlikumu attiecībā uz tehniskajiem pasākumiem.(3) Komisijas 2004. gada jūnija paziņojumā[19] ierosināti veidi, kā Kopiena varētu turpmāk veicināt videi labvēlīgas zvejas metodes, jo īpaši izmantojot tehniskos saglabāšanas pasākumus un ņemot vērā vajadzību līdzsvarot mērķus ekonomikas un vides jomā. Šādu zvejas metožu izmantošana ir jāņem vērā.(4) Padome 2006. gada aprīlī apstiprināja Komisijas rīcības plānu par Kopienas tiesību aktu vienkāršošanu. Saskaņā ar rīcības plāna secinājumiem visi tehniskie pasākumi, kas izkliedēti dažādās regulās, tostarp ikgadējā regulā par dažu zivju krājumu zvejas iespējām un atjaunošanas plāniem, ir jāapvieno vienā regulā.(5) Ar šo regulu ir jānosaka tehniskie pasākumi Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļai, Vidusatlantijas austrumdaļai un Francijas departamentu — Gviānas, Martinikas, Gvadelupas un Reinjonas — piekrastes ūdeņiem, uz kuriem attiecas tikai Francijas suverenitāte vai jurisdikcija, jo tehniskie pasākumi attiecībā uz Baltijas jūru un Vidusjūru ir noteikti attiecīgi ar Padomes 2005. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 2187/2005, ar ko nosaka tehniskus pasākumus zvejas resursu saglabāšanai Baltijas jūrā, Beltos un Zunda šaurumā un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1434/98, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 88/98[20], un Padomes 2006. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 1967/2006, kas attiecas uz Vidusjūras zvejas resursu ilgtspējīgas izmantošanas pārvaldības pasākumiem un ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93, kā arī atceļ Regulu (EK) Nr. 1626/94[21].(6) Tehniskie pasākumi jāpielāgo 2002. gadā pieņemtās jaunās kopējās zivsaimniecības politikas kontekstam, jo īpaši attiecībā uz reģionālo konsultatīvo padomju (RKP) izveidošanu ar Padomes 2004. gada 19. jūlija Lēmumu, ar ko izveido reģionālās konsultatīvās padomes atbilstīgi kopējai zivsaimniecības politikai[22], un attiecībā uz tādiem vides aspektiem kā jūras biotopu aizsardzība un izmetumu apjoma samazināšana.(7) Ir jāizveido līdzsvars starp tehnisko saglabāšanas pasākumu pielāgošanu zvejniecību daudzveidībai un vajadzību pēc vienveidīgiem noteikumiem, ko būtu viegli piemērot, kā arī starp visos apgabalos vispārēji piemērojamiem pasākumiem un pasākumiem, kas piemērojami konkrēti un noteiktos reģionos, kā noteikušas reģionālās konsultatīvās padomes (RKP).(8) Līguma 174. pantā noteikts princips, ka visos Kopienas pasākumos ir jāintegrē vides aizsardzības prasības, jo īpaši ievērojot piesardzības principu.(9) Ir jāturpina īstenot apņemšanās attīstīt nekaitīgas zvejas metodes, kā ieteikts Johannesburgā 2002. gadā notikušajā Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgtspējīgu attīstību.(10) Šajā regulā paredzētie pasākumi pēc kāda laika ir jānovērtē, lai pārliecinātos, vai tie ir efektīvi un pamatoti.(11) Direktīvā 92/43/EK Padome noteica pasākumus dabisko dzīvotņu un savvaļas floras un faunas saglabāšanai. Dažas jūras organismu sugas, uz kurām attiecas šīs regulas darbības joma, ir aizsargātas ar minētās direktīvas prasībām.(12) Lai nodrošinātu jūras bioloģisko resursu aizsardzību un zvejas resursu līdzsvarotu izmantošanu zvejnieku un patērētāju interesēs, ir jānosaka tehniskie saglabāšanas pasākumi, kuros cita starpā būtu norādīti linuma acs izmēri un šo izmēru apvienojumi, kas piemēroti konkrētu sugu zvejai, un citi zvejas rīku raksturlielumi, jūras organismu minimālie izmēri, kā arī zvejas limiti dažos apgabalos un ar dažiem zvejas rīkiem un ierīcēm.(13) Ir jānosaka veids, kā mērīt jūras organismu lielumu.(14) Lai netraucētu zinātniskos pētījumus, krājumu mākslīgo atjaunošanu vai pārvietošanu, šo regulu nepiemēro rīcībai, kas var būt vajadzīga minēto darbību veikšanai.(15) Ja ir pārsniegts maksimālais piezvejas apjoms, kuģim tūlīt jādodas uz citu apgabalu.(16) Ir jānosaka dažu pasīvo zvejas rīku izmēri un ievietošanas ilgums un dziļums.(17) Ja resursu saglabāšana ir nopietni apdraudēta, Komisijai un dalībvalstīm ir jābūt pilnvarotām veikt attiecīgus pagaidu pasākumus, kas jāīsteno reālā laikā.(18) Atbilstīgi kopējai zivsaimniecības politikai valsts var paturēt spēkā vai pieņemt papildu pasākumus, ja tiem ir izteikti vietējs raksturs.(19) Šīs regulas īstenošanai nepieciešamie pasākumi, tostarp konkrēti noteikumi par katru reģionālās konsultatīvās padomes apgabalu, ir jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[23].(20) Ņemot vērā noteikumos izdarāmo izmaiņu skaitu un darbības jomu, Regula (EK) Nr. 850/98 ir jāatceļ un jāaizstāj ar jaunu tiesību aktu,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.I NODAĻADARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS1. pantsDarbības jomaŠo regulu piemēro:(a) zvejas resursu zvejai, paturēšanai uz kuģa, pārkraušanai citā kuģī un izkraušanai, ja šādas darbības veic:(i) zvejas zonās Kopienas ūdeņos vai 2. pantā minētajos ūdeņos;(ii) ar Kopienas zvejas kuģiem 2. panta 1. punktā minēto zvejas zonu ūdeņos, kas nav Kopienas ūdeņi;(iii) dalībvalstu valstspiederīgie 2. panta 1. punktā minēto zvejas zonu ūdeņos, kas nav Kopienas ūdeņi, neskarot karoga valsts galveno atbildību;(b) šīs regulas 2. pantā minētajās zvejas zonās un ūdeņos nozvejoto zvejas produktu uzglabāšanai, pārdošanai, izstādīšanai vai piedāvāšanai pārdot;(c) ārpus 2. pantā minētajām zvejas zonām un ūdeņiem nozvejoto zvejas produktu importam vai tādu zvejas produktu importam, kurus jebkuros ūdeņos nozvejojis trešās valsts zvejas kuģis, attiecībā uz 4. pantā izklāstītajiem noteikumiem.2. pantsZvejas zonu definīcijas1. Šo regulu piemēro šādām zvejas zonām, ja tās ir iekļautas vienā no apgabaliem, kas norādīti Lēmuma 585/2004/EK 2. panta 1. punkta c) līdz f) apakšpunktā:(a) ICES (Starptautiskā Jūras pētniecības padome) zonas, kas definētas Regulā (EEK) Nr. 3880/91[24];(b) CECAF (Vidusatlantijas austrumdaļa vai FAO 34. galvenā zvejas zona) 34.1.1., 34.1.2. un 34.2.0. zona (ūdeņi ap Madeiru un Kanāriju salām), kas definētas Padomes Regulā (EK) Nr. 2597/95[25].2. Šo regulu piemēro Francijas departamentu — Gviānas, Martinikas, Gvadelupas un Reinjonas — piekrastes ūdeņiem, uz kuriem attiecas Francijas suverenitāte vai jurisdikcija.3. pantsCitas definīcijasŠajā regulā papildus definīcijām, kas noteiktas Regulas (EK) Nr. 2371/2002 3. pantā, piemēro šādas definīcijas:(a) “tralis” ir zvejas rīks, ko aktīvi velk viens vai vairāki zvejas kuģi un ko veido konusa vai piramīdas formas pamatdaļa (traļa pamatdaļa), kuru aizmugurē noslēdz āmis;(b) “rāmja tralis” ir grunts tralis, kura horizontālo atvērumu veido rāmis;(c) “dāņu vads” ir aptverošs un velkams zvejas rīks, ko darbina no laivas ar divām garām virvēm (vada virvēm), kas paredzētas, lai vadītu zivis virzienā uz vada atvērumu. Šis zvejas rīks pēc uzbūves un izmēra ir līdzīgs grunts tralim, sastāv no diviem gariem spārniem, pamatdaļas un āmja;(d) “velkami zvejas rīki” ir traļi, dāņu vadi un tiem līdzīgi zvejas rīki ar konusa vai piramīdas formas pamatdaļu, kas aizmugurē noslēgta ar āmi vai kas sastāv no diviem gariem spārniem, pamatdaļas un āmja, un kurus ūdenī aktīvi pārvieto;(e) “āmis” ir velkama zvejas rīka pēdējie 8 m, mērot no galvenās stropes, ja linuma acs izmērs ir vienāds ar 80 mm vai lielāks, un velkama zvejas rīka pēdējie 20 m, mērot no galvenās stropes, ja linuma acs izmērs ir mazāks par 80 mm;(f) “āmja apvalks” ir cilindrisks linuma gabals, kas pilnīgi apņem traļa āmi un kas noteiktos atstatumos var būt piestiprināts āmim. Tam ir vismaz tie paši izmēri (garums un platums) kā tai āmja daļai, kurai tas ir piestiprināts;(g) “aizžņaugstrope” ir virves gabals, kurš pa apkārtmēru aptver āmi vai āmja apvalku un kurš tam ir piestiprināts;(h) “pacelšanas strope” ir virves gabals, kurš pa apkārtmēru aptver āmi vai āmja apvalku, ja tāds apvalks ir, un kurš tam ir piestiprināts ar cilpām vai gredzeniem;(i) “žaunu tīkls” ir zvejas rīks, kas izgatavots no viena linuma gabala un ko ūdenī vertikāli notur ar pludiņiem un atsvariem. Ar to ūdeņu dzīvos resursus zvejo iepinot;(j) “vairāksienu tīkls” ir zvejas rīks, kas izgatavots no diviem vai vairākiem tīkla gabaliem, kas kopā paralēli iekarināti vienā augšējā iestiprinājuma virvē;(k) “ievietošanas ilgums” ir laika posms no brīža, kad tīklus pirmoreiz iegremdē ūdenī, līdz brīdim, kad tīkli ir pilnīgi izņemti un atrodas uz zvejas kuģa;(l) “piekrastes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurai ir suverenitāte vai jurisdikcija pār ūdeņiem, kuros veic zvejas darbības.II NODAĻAKOPĪGIE PASTĀVĪGIE PASĀKUMI VISOS APGABALOS1 . IEDAĻAM INIMāLAIS IZKRāVUMU IZMēRS4. pantsMinimālais ūdeņu dzīvo resursu izkrāvumu izmērs1. Ūdeņu dzīvajiem resursiem izmēru uzskata par nepietiekami lielu, ja īpatnis ir mazāks par minimālo izmēru, kas attiecīgo sugu izkrāvumiem norādīts I pielikumā.2. Nepietiekami lielus ūdeņu dzīvo resursu īpatņus nepatur uz kuģa, nepārkrauj citā kuģī, neizkrauj, nepārvadā, neuzglabā, nepārdod, neizstāda vai nepiedāvā pārdošanai, bet tūlīt atlaiž atpakaļ jūrā.3. Atkāpjoties no 2. punkta, nepietiekami lielas sardīnes, anšovus, stavridas vai makreles, kas nozvejotas izmantošanai par dzīvo ēsmu, var paturēt uz kuģa ar nosacījumu, ka tās patur dzīvas.4. Jūras organisma izmēra noteikšana notiek saskaņā ar II pielikumā izklāstītajiem noteikumiem.2 . IEDAĻAZVEJAS R īKI5. pantsViena linuma noteikumsZvejas reisa laikā ir aizliegts vest uz kuģa jebkādus vairākus zvejas rīkus, kuru linuma acis atbilst vairāk nekā viena izmēra diapazonam.6 . pantsVelkamie zvejas rīki1. Neizmanto nekādas ierīces, kas nosprosto vai citādi samazina linuma acu izmēru āmja augšējā pusē.2. Atkāpjoties no 1. punkta, ir atļauts:(a) piestiprināt āmja ārpusē āmja apvalku, ja zvejo ar velkamu zvejas rīku, kura linuma acs izmērs ir mazāks par 80 mm. Āmja apvalka linuma acs izmērs ir vismaz divreiz lielāks par āmja acs izmēru;(b) piestiprināt jebkuras āmja daļas ārpusē sensoru, kas paredzēts nozvejas apjoma mērīšanai;(c) piestiprināt āmja ārpusei aizžņaugstropes un pacelšanas stropi;(d) piestiprināt pludiņus āmja divām sānu savienojuma šuvēm.3. Ir aizliegts izmantot:(a) āmi, kuram vienāda izmēra linuma acu skaits jebkurā āmja apkārtmērā palielinās no priekšgala uz aizmugures galu. Norādīto aizliegumu nepiemēro tai āmja daļai, kur ir ievietota atļauta selektīva ierīce;(b) āmi, kuram linuma acs izmērs ir vienāds ar 80 mm vai lielāks, kuram neviena linuma acs nav kvadrātveida un kuram linuma acu malas nav aptuveni vienāda garuma;(c) āmi, kuram virsējās puses garums izstieptā veidā nav aptuveni vienāds ar apakšējās puses garumu izstieptā veidā;(d) velkamu zvejas rīku, kuram linuma acs izmērs ir vienāds ar 80 mm vai lielāks un kuram ir vairāk nekā 100 atvērtu linuma acu un mazāk nekā 40 atvērtu linuma acu jebkurā āmja apkārtmērā, izņemot savienojumu un savienojuma šuves;(e) āmi, kuram linuma acs izmērs ir vienāds ar 80 mm vai lielāks un kurš nav izgatavots no:(i) vienkārtas vijuma auklas materiāla, kurā nevienas auklas diametrs nav lielāks par 8 mm, vai(ii) divkārtas vijuma auklas materiāla, kurā nevienas auklas diametrs nav lielāks par 5 mm.4. Atkāpjoties no 2. punkta a) apakšpunkta, 3. punkta b), d) un e) apakšpunkta, linuma acs izmēru 80 mm aizstāj ar 60 mm, zvejojot ICES VIII, IX un X zonā.7 . pantsRāmja traļi1. Ir aizliegts izmantot vai paturēt uz kuģa jebkuru rāmja trali, kuram linuma acs izmērs ir mazāks par 120 mm un vienāds ar 80 mm vai lielāks, ja vien tāda zvejas rīka priekšējās daļas visa augšējā puse nesastāv no linuma gabala, kuram nevienas atsevišķas linuma acs izmērs nav mazāks par 180 mm. Linuma gabala garums ir vienāds ar pusi vai lielāks par pusi no rāmja garuma. Linuma gabals ir piestiprināts tieši augšējai iestiprinājuma virvei vai ne vairāk kā trim jebkura linuma acs izmēra linuma materiāla rindām, kas tieši piestiprinātas augšējai iestiprinājuma virvei.2. Ir aizliegts izmantot vai paturēt uz kuģa jebkuru rāmja trali vai rāmja traļus, kuriem atsevišķa rāmja garums vai kopējais rāmja garums, mērot kā visu rāmju garumu summu, ir lielāks par 24 metriem vai kurus var izstiept līdz garumam, kas pārsniedz 24 metrus. Rāmja garumu mēra starp tā galējiem punktiem, iekļaujot visus piestiprinājumus.8 . pantsŽaunu tīkli un vairāksienu tīkli1. Kopienas kuģi neizvieto žaunu tīklus un vairāksienu tīklus, ja kartē atzīmētais kuģa atrašanās vietas dziļums ir lielāks par 200 metriem.2. Žaunu tīklu un vairāksienu tīklu ievietošanas ilgums nepārsniedz 48 stundas.3. Ja zvejo, izmantojot žaunu tīklus un vairāksienu tīklus, ir aizliegts izmantot vairāk par 50 km garus zvejas rīkus.9 . pantsĪpaši noteikumi par dažiem žaunu tīkliem1. Atkāpjoties no 8. panta, ir atļauts izvietot žaunu tīklus ar linuma acs izmēru, kas vienāds ar 120 mm vai lielāks, bet mazāks par 150 mm, uz ziemeļiem no 48°N vai ar linuma acs izmēru, kas vienāds ar 100 mm vai lielāks, bet mazāks par 130 mm, uz dienvidiem no 48°N ūdeņos, kuru kartē atzīmētais dziļums ir mazāks par 600 metriem, ja zvejas rīki ir ne vairāk kā 100 linuma acu dziļi, to linuma nostiepuma attiecība ir ne mazāka par 0,5 un tie ir aptakelēti ar pludiņiem vai līdzvērtīgu peldošu aprīkojumu. Katra zvejas rīka garums ir ne lielāks par 5 jūras jūdzēm, un visu jebkurā laikā izvietoto zvejas rīku kopējais garums nepārsniedz 25 km vienam kuģim. Maksimālais ievietošanas ilgums ir 24 stundas.2. Atkāpjoties no 8. panta, ir atļauts izvietot žaunu tīklus ar linuma acs izmēru, kas ir vienāds ar 250 mm vai lielāks, ūdeņos, kuru kartē atzīmētais dziļums ir mazāks par 600 metriem, ja zvejas rīki ir ne vairāk kā 15 linuma acu dziļi, to linuma nostiepuma attiecība ir ne mazāka par 0,33 un tie nav aptakelēti ar pludiņiem vai līdzvērtīgu peldošu aprīkojumu. Katra zvejas rīka garums ir ne vairāk kā 10 km. Visu jebkurā laikā izvietoto zvejas rīku kopējais garums nepārsniedz 100 km vienam kuģim. Maksimālais ievietošanas ilgums ir 72 stundas.3. Uz kuģa paturēto haizivju daudzums jebkurā kuģī, kas izmanto žaunu tīklus, kā minēts 2. punktā, ir ne vairāk par 5 % no kopējā uz kuģa paturēto jūras organismu dzīvsvara.3 . IEDAĻAIZMETUMU APJOMA SAMAZINāšANAS PASāKUMI10. pantsPārvietošanās reālā laikā uz citu apgabalu, ja ir pārsniegta maksimālā piezveja1. Ja nozvejoto mazizmēra zivju daudzums jebkurā zvejas rīka iemetienā pārsniedz 10 % no kopējā nozvejas daudzuma, kuģis pirms zvejas turpināšanas attālinās vismaz par piecām jūras jūdzēm no jebkuras zvejas rīka iepriekšējā iemetiena vietas.2. Ja, neņemot vērā mērķsugu mazizmēra zivis, minimālais un/vai maksimālais procentuālais to mērķsugu daudzums, kuras atļauts zvejot ar konkrētajai sugai pieļaujamā linuma acs izmēra diapazona zvejas rīkiem un kuras paturētas uz kuģa, jebkurā zvejas rīka iemetienā nav atbildis procentuālajiem daudzumiem, kas noteikti saskaņā ar 22. pantu pieņemtajos sīki izstrādātajos noteikumos, kuģim tūlīt ir jāattālinās vismaz par 10 jūras jūdzēm no jebkuras zvejas rīka iepriekšējā iemetiena vietas un visā nākamajā zvejas rīka iemetienā jāsaglabā 10 jūras jūdžu minimālais attālums no jebkuras zvejas rīka iepriekšējā iemetiena vietas.11. pantsAutomātisko atlasīšanas iekārtu izmantošanas ierobežojumi1. Uz zvejas kuģa ir aizliegts vest vai izmantot iekārtas, ar kurām var automātiski pēc lieluma atlasīt siļķes ( Clupea harengus ), makreles ( Scomber scombr us) vai stavridas ( Trachurus spp .).2. Atkāpjoties no 1. punkta, tādu iekārtu vešana un izmantošana ir atļauta, ja:(a) visu nozveju, ko drīkst likumīgi paturēt uz kuģa, glabā sasaldētā stāvoklī, atlasītās zivis tūlīt pēc atlasīšanas sasaldē un atlasītās zivis neizmet jūrā un(b) iekārta uz kuģa ir uzstādīta un novietota tā, lai nodrošinātu tūlītēju sasaldēšanu un nepieļautu jūras organismu izmešanu jūrā.3. Atkāpjoties no 1. punkta, jebkurš kuģis, kuram ir atļauts zvejot Baltijas jūrā, Beltos vai Zunda šaurumā, var Kategatā vest 1. punktā minēto automātiskās atlasīšanas iekārtu, ja par to ir izdota īpaša zvejas atļauja. Īpašajā zvejas atļaujā ir norādītas sugas, apgabali, laika posmi un visi citi vajadzīgie nosacījumi, kas piemērojami atlasīšanas iekārtas izmantošanai un vešanai uz kuģa.4 . IEDAĻAVIDES AIZSARDZīBAS PASāKUMI12. pantsKaitīgas zvejas metodesIr aizliegts zvejot, paturēt uz kuģa, pārkraut citā kuģī, uzglabāt, izkraut, pārdot, izstādīt vai piedāvāt pārdošanai tādus jūras organismus, kas nozvejoti, lietojot metodes, kuras paredz sprāgstvielu, indīgu vai apdullinošu vielu, elektriskās strāvas vai šāviņu izmantošanu.5 . IEDAĻADARBīBAS UZ KUģA13 . pantsPārstrādes darbības1. Aizliegts uz zvejas kuģa veikt jebkādu fizisku vai ķīmisku zivju pārstrādi, lai ražotu zivju miltus vai zivju eļļu, vai šādā nolūkā pārkraut citā kuģī zivju nozvejas.2. Aizliegums, kas norādīts 1. punktā, neattiecas uz šādām darbībām:(a) subproduktu pārstrāde vai pārkraušana citā kuģī;(b) surimi un zivju masas ražošana uz zvejas kuģa.6 . IEDAĻAīPAšI PASāKUMI ATTIECīBā UZ DAžāM SUGāM14. pantsGarneļu zvejas ierobežojumi, lai aizsargātu plekstveidīgās zivis1. Ir aizliegts paturēt uz kuģa jebkuru daudzumu garneļu ( Crangon spp.) un Ēzopa ziemeļgarneļu ( Pandalus montagui) , kas nozvejotas ar velkamiem grunts zvejas rīkiem, kuru linuma acs izmērs ir 16–31 mm, ja to daudzums pārsniedz 5 % no kopējā jūras organismu dzīvsvara uz kuģa.2. Šā panta 1. punktā norādīto aizliegumu nepiemēro, ja:(a) uz kuģa ir uzstādīta funkcionējoša ierīce, kas paredzēta plekstveidīgo zivju nodalīšanai no garnelēm un Ēzopa ziemeļgarnelēm pēc to nozvejošanas, un(b) garneļu un Ēzopa ziemeļgarneļu zvejai izmanto separatora trali vai trali ar šķirotājrežģi atbilstoši sīki izstrādātiem noteikumiem, ko sagatavo dalībvalstis. Tādus noteikumus drīkst piemērot tikai zvejas kuģu vilktiem zvejas rīkiem.15 . pantsLašu un taimiņu zvejas ierobežojumiŠīs regulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajā zvejas zonā Kopienas ūdeņos, ja attiecīgā zvejas zona ir iekļauta Lēmuma 585/2004/EK 2. panta 1. punkta c) līdz e) apakšpunktā norādītajos apgabalos, lašus un taimiņus nepatur uz kuģa un nepārkrauj citā kuģī, neizkrauj, netransportē, neuzglabā, nepārdod, neizstāda vai nepiedāvā pārdošanai, bet tūlīt atlaiž jūrā, ja tie ir nozvejoti:(a) ūdeņos, kas atrodas ārpus 6 jūdžu robežas, ko mēra no dalībvalstu bāzes līnijām, izņemot Skageraku un Kategatu;(b) jebkurā Skageraka un Kategata daļā, kas atrodas ārpus 4 jūdžu robežas, ko mēra no dalībvalstu bāzes līnijām;(c) ja zvejo ar jebkuru velkamu zvejas rīku.III NODAĻA VALSTS UN REĢIONĀLIE PASĀKUMI16. pantsDalībvalstu veikti ārkārtas saglabāšanas pasākumi1. Ja dažu sugu vai zvejas vietu saglabāšana ir nopietni apdraudēta, tostarp ja ir konstatēts liels zivju mazuļu sablīvējums un ja jebkura kavēšanās radītu grūti labojamu kaitējumu, dalībvalsts var veikt atbilstošus saglabāšanas pasākumus attiecībā uz tās suverenitātē vai jurisdikcijā esošiem ūdeņiem. Attiecīgā dalībvalsts nodrošina, lai tādi pasākumi nebūtu diskriminējoši pret citu dalībvalstu zvejas kuģiem.2. Šā panta 1. punktā minēto pasākumu maksimālais ilgums ir 10 dienas, attiecīgo zvejas vietu ģeogrāfiskās koordinātas ir skaidri norādāmas, un pasākumi var attiekties tikai uz tiem zvejas kuģiem, kas ir aprīkoti attiecīgo sugu zvejošanai un/vai kam ir atļauja zvejot attiecīgajās zvejas vietās.3. Šā panta 1. punktā minētos pasākumus tūlīt pēc pieņemšanas kopā ar paskaidrojuma rakstu vienlaikus paziņo Komisijai, pārējām dalībvalstīm un reģionālajām konsultatīvajām padomēm.17. pantsDalībvalstu pasākumi, kas piemērojami vienīgi zvejas kuģiem, kuri peld ar to karogu1. Lai saglabātu un pārvaldītu krājumus vai samazinātu zvejas ietekmi uz jūras ekosistēmu, dalībvalsts zvejas resursu saglabāšanai var veikt tehniskus pasākumus, kas piemērojami vienīgi kuģiem, kuri peld ar tās karogu. Minētie pasākumi var:(a) papildināt Kopienas zivsaimniecības regulās norādītos pasākumus;vai(b) pārsniegt Kopienas zivsaimniecības regulās norādītās obligātās prasības.2. Šā panta 1. punktā minētie pasākumi ir saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.3. Attiecīgā dalībvalsts šādus pasākumus tūlīt paziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai.4. Dalībvalstis pēc Komisijas pieprasījuma tai sniedz visu vajadzīgo informāciju, lai novērtētu, vai pasākumi atbilst 1. punktam.5. Ja Komisija secina, ka pasākumi neatbilst 1. punktam, tā pieņem lēmumu, ar ko dalībvalstij pieprasa pasākumus atcelt vai mainīt.18 . pantsValsts un/vai reģionālie plāni izmetumu samazināšanai vai izskaušanai1. Dalībvalstis un/vai reģionālā konsultatīvā padome var Komisijai iesniegt priekšlikumus par jautājumiem, kas attiecas uz plānu izveidošanu, lai samazinātu vai izskaustu izmetumus jūrā un uzlabotu zvejas rīku selektivitāti. Komisija tādus priekšlikumus novērtē un trīs mēnešu laikā pēc saņemšanas dienas novērojumus par tiem sniedz dalībvalstij un/vai reģionālajai konsultatīvajai padomei, jo īpaši attiecībā uz to, kā plāni veicinās izmetumu apjoma samazināšanu vai izmetumu izskaušanu.2. Ja jebkura kavēšanās samazināt vai izskaust izmetumus radītu grūti labojamu kaitējumu, dalībvalsts var veikt atbilstošus nediskriminējošus saglabāšanas pasākumus attiecībā uz tās suverenitātē vai jurisdikcijā esošiem ūdeņiem saskaņā ar 16. pantu.IV NODAĻANEIEKĻAUTĀS DARBĪBAS19 . pantsZinātniskie pētījumi1. Šo regulu nepiemēro zvejas darbībām, ko veic vienīgi zinātnisko pētījumu nolūkā, ievērojot šādus nosacījumus:(a) zvejas darbības jāveic ar karoga dalībvalsts atļauju un tās pakļautībā;(b) piekrastes dalībvalsts attiecīgā gadījumā jāinformē pirms zvejas darbībām;(c) uz zvejas darbības veicēja kuģa jābūt atļaujai, ko izdevusi karoga dalībvalsts;(d) ja piekrastes dalībvalsts to pieprasa karoga dalībvalstij, kuģa kapteinis zvejas darbību laikā uzņem uz kuģa piekrastes dalībvalsts novērotāju.2. Šā panta 1. punktā norādītajā nolūkā nozvejotos jūras organismus drīkst pārdot, uzglabāt, izstādīt vai piedāvāt pārdošanai, ja:(a) tie atbilst šīs regulas I pielikumā noteiktajiem standartiem un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 104/2000[26] 2. pantu pieņemtajiem tirdzniecības standartiem, vai(b) tos tieši pārdod mērķiem, kas nav lietošana pārtikā.20. pantsMākslīga krājumu atjaunošana un pārvietošanaŠo regulu nepiemēro zvejas darbībām, ko veic vienīgi jūras organismu krājumu mākslīgas atjaunošanas vai pārvietošanas nolūkā ar dalībvalsts atļauju un tās pakļautībā. Ja minētās zvejas darbības veic citas dalībvalsts ūdeņos, par tām iepriekš informē Komisiju un visas attiecīgās dalībvalstis.V NODAĻA NOBEIGUMA NOTEIKUMI21. pantsTehnisko pasākumu efektivitātes novērtēšanaReizi piecos gados un pirmoreiz piecus gadus pēc šīs regulas stāšanās spēkā Komisija, pamatojoties uz Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komitejas (ZZTEK) ieteikumu un apspriedusies ar attiecīgajām reģionālajām konsultatīvajām padomēm, iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs regulas īstenošanu, tostarp novērtējumu par tehnisko pasākumu ietekmi uz zvejas resursu saglabāšanu. Pamatojoties uz minēto ziņojumu, Komisija Padomei ierosinās vajadzīgos grozījumus.22 . pantsSīki izstrādāti noteikumiSīki izstrādātus šīs regulas īstenošanas noteikumus pieņem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2371/2002 30. panta 2. punktā minēto procedūru. Attiecīgajos noteikumos jo īpaši jānosaka:(a) mērķsugu minimālais un maksimālais procentuālais daudzums no dzīvajiem ūdens resursiem, kas paturēti uz kuģa;(b) katrai mērķsugai pieļaujamie linuma acs izmēra diapazoni;(c) noteikumi izmetumu apjoma samazināšanai vai izmetumu izskaušanai un zvejas rīku selektivitātes uzlabošanai;(d) pasākumi attiecībā uz zvejas darbību ierobežošanu konkrētos laika posmos un/vai konkrētos 2. pantā minētajos apgabalos, pamatojoties uz labāko pieejamo zinātnisko informāciju, lai aizsargātu jūras biotopus šajos apgabalos;(e) citi tehniskie pasākumi jūras biotopu vai zvejas resursu aizsardzībai.23 . pantsPielikumu grozīšanas procedūraŠīs regulas pielikumu grozījumus pieņem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2371/2002 30. panta 3. punktā noteikto procedūru.24 . pantsAtcelšana1. Ar šo atceļ Regulu (EK) Nr. 850/98 un (EK) Nr. 2549/2000.2. Atsauces uz atcelto regulu noteikumiem uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar III pielikumā pievienoto atbilstības tabulu.25 . pantsStāšanās spēkāŠī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.To piemēro no 2009. gada xx xx.Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsI pielikumsMinimālais izkrāvumu izmērsZivisMenca (Gadus morhua) Saida (Pollachius virens) Heks (Merluccius merluccius) Megrims (Lepidorhombus spp.) Jūrasmēle (Solea spp.) Jūrasasaris (labraks) (Dicentrarchus labrax) Makrele (Scomber spp.) Stavrida (Trachurus spp.) Siļķe (Clupea harengus) Sardīne (Sardina pilchardus) Anšovs (Engraulis encrasicolus) | 35 cm 35 cm 27 cm 20 cm 24 cm 36 cm 20 cm 15 cm 20 cm 11 cm 12 cm |VēžveidīgieNorvēģijas omārs (Nephrops norvegicus) Norvēģijas omāru astes Eiropas zirnekļkrabis (Maia squinado) Ēdamais krabis (Cancer pagurus) | 85 mm (kopējais garums) 25 mm (galvkrūšu vairoga garums) 46 mm 120 mm 140 mm |GliemjiAstoņkājis (Octopus vulgaris) Lielā ķemmīšgliemene (Pecten maximus) | 450 grami (izķidāts) 100 mm |II pielikumsJūras organismu izmēra noteikšana1. Zivs izmēru nosaka, mērot no purna gala līdz astes spuras galam.2. Norvēģijas omāra izmēru nosaka, mērot čaulas garumu paralēli viduslīnijai no viena acs dobuma aizmugures līdz tālākajai galvkrūšu vairoga malai un/vai kopējo garumu no pieres dzelkšņa gala līdz anālās daivas aizmugurējam galam, neieskaitot sariņus, un/vai — noņemtu Norvēģijas omāru astu gadījumā — no pirmā klātesošā astes segmenta priekšējās malas līdz anālās daivas aizmugurējam galam, neieskaitot sariņus. Asti mēra plakaniski, neizstieptu un dorsālā pusē.3. Eiropas zirnekļkrabja un ēdamā krabja izmēru attiecīgi nosaka, mērot galvkrūšu vairoga minimālo platumu perpendikulāri galvkrūšu vairoga „priekšas–aizmugures” viduslīnijai.4. Gliemenes izmēru nosaka, mērot pāri čaulas garākajai daļai.III pielikumsAtbilstības tabulaRegula (EK) Nr. 850/98 | Šī regula |1. pants | 1. pants |2. pants | 2. pants |3. pants | 3. pants |4. panta 1. punkts |4. panta 2. punkts |4. panta 3. punkts |4. panta 4. punkts |4. panta 5. punkts |4. panta 6. punkts |5. pants |6. panta 1. punkts | 6. panta 3. punkta d) apakšpunkts |6. panta 2. punkts | 6. panta 3. punkta a) apakšpunkts |6. panta 3. punkts |7. pants |8. pants | 6. panta 3. punkta e) apakšpunkts |9. pants | 6. panta 3. punkta b) apakšpunkts |10. pants |11. pants |12. pants |13. pants |14. pants |15. pants |16. pants | 6. panta 1. punkts |17. pants | 4. panta 1. punkts |18. panta 1. punkts | 4. panta 4. punkts |18. panta 2. punkts |18. panta 3. punkts |18. panta 4. punkts |19. panta 1. punkts | 4. panta 2. punkts |19. panta 2. punkts |19. panta 3. punkts | 4. panta 3. punkts |20. pants |21. pants |22. pants |23. pants |25. pants | 14. pants |26. pants | 15. pants |27. pants |28. pants |29. pants |29.a pants |29.b pants |30. panta 1. punkts | 7. panta 2. punkts |30. panta 2. punkts |30. panta 3. punkts |30. panta 4. punkts |30. panta 5. punkts |31. pants | 12. pants |32. pants | 11. pants |33. pants |34. pants |35. pants |36. pants |37. pants |38. pants |39. pants |40. pants |42. pants | 13. pants |43. pants | 19. pants |44. pants | 20. pants |45. pants | 16. pants |46. pants | 17. pants |47. pants |48. pants | 22. pants |49. pants |50. pants | 25. pants |I pielikums |II pielikums |III pielikums |IV pielikums |V pielikums |VI pielikums |VII pielikums |VIII pielikums |IX pielikums |X pielikums |XI pielikums |XII pielikums | I pielikums |XIII pielikums | II pielikums |XIV pielikums |XV pielikums | III pielikums |[pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][1] OV L 125, 27.4.1998., 1. lpp.[2] OV L 292, 21.11.2000., 5. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2001. gada 16. jūlija Regulu (EK) Nr. 1456/2001.[3] OV L 256, 3.8.2004., 17. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes 2007. gada 11. jūnija Lēmumu (2007/409/EK).[4] COM(2004) 438, galīgā redakcija.[5] OV L 125, 27.4.1998., 1. lpp.[6] COM(2005) 647, galīgā redakcija.[7] Ziemeļjūras RKP, Ziemeļrietumu ūdeņu RKP, Dienvidrietumu ūdeņu RKP.[8] Padomes 2004. gada 26. aprīļa Regula (EK) Nr. 812/2004, ar ko nosaka pasākumus attiecībā uz vaļveidīgo nejaušu nozveju zvejniecībā un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 88/98. Šī regula attiecas ne vien uz Ziemeļjūru, bet arī uz Vidusjūru un Baltijas jūru, un tāpēc paliks atsevišķa.[9] ZZTEK darba grupas sanāksmes 2007. gada 19.–23. martā un 15.–19. martā.[10] ZZTEK darba grupas sanāksme 2007. gada 11.–15. jūnijā.[11] 2007. gada 4.–6. jūnijs, Olesuna, Norvēģija.[12] ICES WGFTFB 2005. gada ziņojums ( ICES CM 2005/B:04).[13] OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp.[14] OV C , , . . lpp.[15] OV C , , . .lpp.[16] OV C , , . .lpp.[17] OV C , , . .lpp.[18] OV L 125, 27.4.1998., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2166/2005.[19] COM(2004) 438, galīgā redakcija.[20] OV L 349, 31.12.2005., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 809/2007.[21] OV L 409, 30.12.2006., 11. lpp.[22] OV L 256, 3.8.2004., 17. lpp.Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2007/409/EK (OV L 155, 15.6.2007., 68. lpp.).[23] OV L 191, 7.7.1998., 10. lpp.[24][25][26] OV L 17, 21.1.2000., 22. lpp.