				|

		52011PC0625

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām /* COM/2011/0625 galīgā redakcija - 2011/0280 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA
RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Komisijas priekšlikumā par daudzgadu finanšu
shēmu (DFS) 2014.–2020. gadam (DFS priekšlikums)[1]
ir noteikts kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) budžets un galvenie
virzieni. Pamatojoties uz to, Komisija iesniedz regulu kopumu, kurās noteikts
2014.–2020. gada KLP tiesiskais regulējums, kā arī šīs politikas turpmākās
attīstības alternatīvo scenāriju ietekmes novērtējums.
Šo reformu priekšlikumu pamatā ir Paziņojums
par KLP 2020. gada perspektīvā[2], kurā vispārīgi
raksturotas politiskās iespējas, kas ļautu risināt nākotnē paredzamās problēmas
lauksaimniecībā un lauku apvidos un sasniegt KLP mērķus, proti, nodrošināt
1) dzīvotspējīgu pārtikas ražošanu; 2) dabas resursu ilgtspējīgu
apsaimniekošanu un klimata politiku un 3) līdzsvarotu teritoriālo
attīstību. Kopš minētā paziņojuma iesniegšanas tajā izklāstītā reformas ievirze
kopumā atbalstīta gan iestāžu debatēs[3], gan apspriedēs ar
ieinteresētajām personām, kas notika iespējamās ietekmes novērtēšanas gaitā.
Šajā procesā izkristalizējusies kopīga atziņa,
ka ir jāveicina efektīva resursu izmantošana, lai nodrošinātu pārdomātu,
ilgtspējīgu un iekļaujošu ES lauksaimniecības un lauku apvidu attīstību
atbilstoši stratēģijai “Eiropa 2020”, KLP struktūru arī turpmāk balstot uz
diviem pīlāriem, kuriem ir kopīgs mērķis un kuros iekļautie instrumenti
papildina cits citu. KLP I pīlārs attiecas uz tiešajiem maksājumiem un
tirgus pasākumiem, kas ļauj ES lauksaimniekiem saņemt gada pamata ienākumu
atbalstu, kā arī atbalstu konkrētu tirgus traucējumu gadījumā, bet
II pīlārs attiecas uz lauku attīstību, kuras nodrošināšanai dalībvalstis,
ievērojot kopīgu satvaru[4], sagatavo un līdzfinansē
daudzgadu programmas.
Secīgu reformu rezultātā, veidojot KLP par
integrētu politiku lauku apvidu attīstībai visā ES, ir palielināta
lauksaimniecības orientācija uz tirgu, vienlaikus sniedzot ienākumu atbalstu
ražotājiem, politikā ir prasmīgāk iestrādātas vides prasības un pastiprināts
atbalsts lauku attīstībai. Tomēr reformas procesā ir radusies vajadzība
optimālāk sadalīt atbalstu gan starp dalībvalstīm, gan dalībvalstīs, kā arī ir
izskanējuši aicinājumi rūpīgāk izvēlēties pasākumus, kuru mērķis ir vides
problēmu novēršana, un lietpratīgāk reaģēt uz pieaugošo tirgus svārstīgumu.
Agrāk reformas galvenokārt tika veiktas,
reaģējot uz iekšēju cēloņu izraisītām problēmām, sākot ar milzīgu pārprodukciju
un beidzot ar pārtikas nekaitīguma krīzi; tās ES ir lieti noderējušas gan pašu
mājās, gan starptautiskajā arēnā. Taču lielākā daļa šodienas problēmu izraisa
un ietekmē ārēji, ar lauksaimniecību tieši nesaistīti faktori, un tāpēc šo
problēmu risināšanai ir vajadzīgi plašāki politiski pasākumi.
Paredzams, ka situācija lauksaimniecības
ienākumu jomā arī turpmāk būs sarežģīta, jo lauksaimnieki saskaras ar lielāku
risku, ražīguma kāpuma palēnināšanos un peļņas normas samazināšanos pieaugošo
ražošanas cenu dēļ; tāpēc noteikti jāsaglabā ienākumu atbalsts un jāpilnveido
attiecīgie instrumenti, lai labāk pārvaldītu riskus un risinātu krīzes
situācijas. Spēcīga lauksaimniecība ir ļoti būtiska ES pārtikas rūpniecībai un
pasaules nodrošinājumam ar pārtiku.
Tajā pašā laikā lauksaimniecības nozares
pārstāvji un lauku apvidu iedzīvotāji tiek aicināti neatlaidīgāk censties
sasniegt vērienīgos mērķus klimata un enerģētikas jomā, kā arī īstenot
bioloģiskās daudzveidības stratēģiju, kas ietilpst stratēģijā
“Eiropa 2020”. Lauksaimniekiem, kas līdz ar mežsaimniekiem ir galvenie
zemes apsaimniekotāji, būs vajadzīgs atbalsts, lai viņi ieviestu un turpmāk
izmantotu tādas lauksaimniecības sistēmas un metodes, kas īpaši sekmē vides un
klimata mērķu sasniegšanu, jo tirgus cenas neatspoguļo šādu sabiedrisku labumu
nodrošināšanu. Turklāt būs ļoti svarīgi atrast veidu, kā vislabāk izmantot
lauku apvidu daudzveidīgo potenciālu un tādējādi veicināt iekļaujošu izaugsmi
un kohēziju.
Šī reforma paātrina vides prasību integrēšanas
procesu. Ar to KLP pirmajā pīlārā pirmo reizi tiek ieviests spēcīgs
ekoloģiskais komponents, kas nodrošina to, ka visi ES lauksaimnieki, kuri saņem
atbalstu, pārsniedz savstarpējās atbilstības prasības un kā daļu no sava
ikdienas darba nodrošina ieguvumus vides un klimata jomā. Trīsdesmit procenti
tiešo maksājumu tagad būs saistīti ar videi labvēlīgu rīcību, un šie maksājumi
nodrošinās to, ka visas lauku saimniecības sniedz ieguvumus vides un klimata
jomā, kas var izpausties kā oglekļa piesaiste augsnē un ar pastāvīgajām ganībām
saistītu zālāju biotopu saglabāšana, ūdens un biotopu aizsardzība, izveidojot
ekoloģiski nozīmīgas platības, un augsnes un ekosistēmu noturības uzlabošana,
dažādojot kultūras. Tie stiprinās zemes un dabisko ekosistēmu spēju palīdzēt
sasniegt galvenos ES mērķus tādās sfērās kā bioloģiskā daudzveidība un
pielāgošanās klimata pārmaiņām. Tiešo maksājumu pamatā arī turpmāk būs
savstarpējā atbilstība, un galvenā uzmanība arī turpmāk tiks veltīta mitrzemju
aizsardzībai un augsnēm ar lielu oglekļa saturu, vienlaikus cenšoties mazināt
administratīvo slogu. Komisija ir apņēmusies savstarpējās atbilstības jomā
ieviest Ūdens pamatdirektīvu prasības, kad visas dalībvalstis tās būs pilnībā
transponējušas, jo īpaši paredzot skaidrus pienākumus lauksaimniekiem. Dabas
resursu ilgtspējīgas apsaimniekošanas un klimata politikas mērķi arī lauku
attīstībā ir izvirzīti par prioritāti, paredzot atjaunot, saglabāt un uzlabot
ekosistēmas, kā arī veicināt resursu efektīvu izmantošanu un pret klimata
pārmaiņām noturīgu lauksaimniecību ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni.
Lauku attīstība ļaus ievērojami pavirzīties uz priekšu, lai pabeigtu īstenot
gan Natura 2000, gan Ūdens pamatdirektīvu un lai realizētu ES
bioloģiskās daudzveidības stratēģiju 2020. gadam.
Tāpēc topošā KLP nebūs politika, kas attiecas
tikai uz nelielu, kaut ļoti svarīgu, ES tautsaimniecības daļu, tā būs arī
stratēģiski svarīga politika, kas attieksies uz pārtikas nodrošinājumu, vidi un
teritoriālo līdzsvaru. Tieši šajos apstākļos atklājas ES pievienotā vērtība,
kura piemīt patiesi kopējai politikai, kas ļauj visefektīvāk izmantot
ierobežotos budžeta līdzekļus, saglabājot ilgtspējīgu lauksaimniecību visā ES, risinot
tādas svarīgas pārrobežu problēmas kā klimata pārmaiņas un stiprinot
dalībvalstu solidaritāti, taču vienlaikus pieļaujot zināmas atkāpes šīs
politikas īstenošanā, lai tiktu ievērotas un apmierinātas vietējās vajadzības.
DFS priekšlikumā izklāstītajās pamatnostādnēs
ir paredzēts, ka kopējai lauksaimniecības politikai arī turpmāk būtu jāietver
divi pīlāri, katra pīlāra budžetam nominālā izteiksmē būtu jāpaliek
2013. gada līmenī un būtu jābūt skaidrai virzībai uz rezultātu sasniegšanu
ES būtiskākajās, prioritārajās jomās. Ar tiešajiem maksājumiem būtu jāveicina
ražošanas ilgtspējība, 30 % šiem maksājumiem atvēlētā budžeta piešķirot
obligātiem pasākumiem, kas labvēlīgi ietekmē klimatu un vidi. Maksājumu apmērs
būtu pakāpeniski jāvienādo, un maksājumi lielāko maksājumu saņēmējiem būtu
pakāpeniski jāierobežo. Lauku attīstībai domātie līdzekļi būtu jāiekļauj
vienotā stratēģiskā satvarā līdz ar citiem ES kopīgi pārvaldītiem līdzekļiem,
uz kuriem attiecas aktīvāka, mērķtiecīgāka pieeja un uzlaboti, skaidrāk formulēti
ex-ante nosacījumi. Visbeidzot, KLP finansējums tirgus pasākumu jomā
būtu jāpapildina ar diviem instrumentiem, kas neietilpst DFS, proti, ar
1) rezerves fondu ārkārtas gadījumiem, kas ļautu rīkoties krīzes
situācijās, un 2) Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda darbības jomas
paplašināšanu.
Pamatojoties uz iepriekš minēto, KLP tiesiskā
regulējuma būtiskākie elementi laika posmam no 2014. līdz 2020. gadam ir
noteikti šādās regulās:
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai,
ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem,
kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām
(“tiešo maksājumu regula”);
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai,
ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju (“regula par
vienotu TKO”);
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai
par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku
attīstībai (ELFLA) (“lauku attīstības regula”);
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai
par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību
(“horizontālā regula”);
–
priekšlikumā Padomes regulai par konkrēta atbalsta
un kompensāciju noteikšanas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktu tirgu
kopīgu organizāciju;
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai,
ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz
lauksaimniekiem paredzētu tiešo maksājumu piemērošanu 2013. gadā;
–
priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai,
ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz vienotā
maksājuma shēmu un atbalstu vīnogulāju audzētājiem.
Lauku attīstības regula balstās uz
priekšlikumu, kuru Komisija iesniedza 2011. gada 6. oktobrī un kurā
izklāstīti kopīgi noteikumi par visiem fondiem, kas darbojas vienotajā
stratēģiskajā satvarā[5]. Vēlāk tiks pieņemta arī
regula par vistrūcīgākajām personām piemērojamā atbalsta shēmu, kurai
finansējums pašlaik paredzēts citā daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorijā.
Turklāt, lai atrastu piemērotāko veidu, kā
samērot pārredzamības principu un saņēmēju tiesības uz personas datu
aizsardzību, tiek gatavoti jauni noteikumi par saņēmēju datu publicēšanu, kuru
sagatavošanā tiek ņemti vērā Eiropas Savienības Tiesas iebildumi.
2.           APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM
PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
Pamatojoties uz pašreizējā politiskā
regulējuma novērtējumu un nākotnē paredzamo problēmu un vajadzību analīzi,
ietekmes novērtējumā izvērtēta un salīdzināta trīs alternatīvu scenāriju
ietekme. Šis novērtējums ir radies ilgā procesā, kuru uzsāka 2010. gada
aprīlī un vadīja starpdienestu grupa, un kura gaitā tika veikta plaša
kvantitatīva un kvalitatīva analīze, tostarp noteikta bāzlīnija, proti,
lauksaimniecības tirgu un ienākumu attīstības vidēja termiņa prognozes līdz pat
2020. gadam, un modelēta dažādo politikas scenāriju ietekme uz nozares
ekonomiku.
Ietekmes novērtējumā sīkāk iztirzāti šādi trīs
scenāriji: 1) pielāgojumu scenārijs, saskaņā ar kuru tiek saglabāts
pašreizējais politiskais regulējums, taču vienlaikus tiek novērsti tā
būtiskākie trūkumi, piemēram, pilnveidota tiešo maksājumu sadale;
2) sabalansēšanas scenārijs, kas ir saistīts ar būtiskām politikas
izmaiņām, t. i., tiešo maksājumu mērķtiecīgāku piešķiršanu un ekoloģisko
komponentu, sekmīgāku lauku attīstības politikas stratēģisko mērķu noteikšanu,
tos rūpīgāk saskaņojot ar ES politiku citās jomās, kā arī juridiskā pamata
paplašināšanu, lai attiecīgi paplašinātu ražotāju sadarbību, un
3) pārorientēšanās scenārijs, saskaņā ar kuru politiku pārorientē uz vides
aizsardzību un pakāpeniski likvidē tiešos maksājumus, pieņemot, ka ražošanas
jaudu ir iespējams saglabāt arī bez atbalsta un sociālekonomiskās vajadzības
lauku rajonos ir iespējams apmierināt, izmantojot citas rīcībpolitikas.
Ekonomikas krīzes un nepietiekama publiskā
finansējuma apstākļos, uz kuriem ES reaģējusi, pieņemot stratēģiju
“Eiropa 2020” un DFS priekšlikumu, katrā no šiem trim scenārijiem
atšķirīga nozīme piešķirta trim politiskajiem uzdevumiem, kas izvirzīti
nākotnes KLP ar mērķi panākt konkurētspējīgāku un ilgtspējīgāku lauksaimniecību
plaukstošos lauku apvidos. Lai panāktu lielāku atbilstību stratēģijai
“Eiropa 2020”, jo īpaši efektīvas resursu izmantošanas jomā, būs aizvien
vairāk jāpalielina lauksaimniecības ražīgums, veicot pētījumus, veicinot
zināšanu nodošanu, sadarbību un inovāciju (tostarp izmantojot Eiropas inovāciju
partnerību lauksaimniecības ražīguma un ilgtspējības jomā). Tā kā ES
lauksaimniecības politika vairs netiek īstenota tirdzniecību kropļojošā
politiskajā vidē, paredzams, ka šo nozari ietekmēs turpmāka liberalizācija, jo
īpaši saistībā ar Dohas attīstības programmu vai ar Mercosur valstīm
noslēgto brīvās tirdzniecības līgumu.
Izstrādājot trīs minētos politikas scenārijus,
tika ņemtas vērā vēlmes, kas izteiktas apspriešanās procesā, kurš notika
saistībā ar ietekmes novērtējumu. Ieinteresētās personas tika aicinātas izteikt
viedokli laikā no 2010. gada 23. novembra līdz 2011. gada
25. janvārim, bet 2011. gada 12. janvārī tika izveidota
padomdevējas komiteja. Turpmāk īsumā apkopotas būtiskākās atziņas[6].

–
Ieinteresēto personu vidū valda vispārēja
vienprātība par to, ka ir vajadzīga stingra KLP, kuras pamatā būtu divu pīlāru
struktūra, lai risinātu ar pārtikas nodrošinājumu, dabas resursu ilgtspējīgu
apsaimniekošanu un teritoriālo attīstību saistītās problēmas.
–
Vairums respondentu uzskata, ka KLP būtu jāveicina
tirgu un cenu stabilizācija.
–
Ieinteresētajām personām ir atšķirīgi viedokļi par
atbalsta mērķu noteikšanu (īpaši par tiešā atbalsta pārdali un maksājumu nepārsniedzamās
summas noteikšanu).
–
Tiek vienprātīgi atzīts, ka abiem politikas
pīlāriem var būt liela nozīme, rosinot aktīvāku klimata politiku un uzlabojot
ekoloģiskos raksturlielumus, kas ir ES iedzīvotāju interesēs. Tā kā daudzi
lauksaimnieki uzskata, ka tas jau notiek, plašāka sabiedrība norāda, ka
I pīlāra maksājumus varētu izmantot efektīvāk.
–
Respondenti vēlas, lai nākotnē paredzamā izaugsme
un attīstība skartu visu ES, arī mazāk labvēlīgos apgabalus.
–
Daudzi respondenti uzsvēra KLP saskaņošanu ar politiku
citās jomās, piemēram, ar vides, veselības, tirdzniecības un attīstības
politiku.
–
Respondenti uzskata, ka inovācija, konkurētspējīgu
uzņēmumu attīstība un sabiedrisko labumu nodrošināšana ES iedzīvotājiem ļaus
KLP saskaņot ar stratēģiju “Eiropa 2020”.
Tātad, veicot ietekmes novērtējumu, tika
salīdzināti minētie trīs alternatīvie politikas scenāriji.
Īstenojot pārorientēšanās scenāriju,
lauksaimniecībā ātrāk tiktu veikti strukturāli pielāgojumi un ražošana tiktu
pārcelta uz rentablākajiem apgabaliem un ienesīgākajām nozarēm. Lai gan,
īstenojot šo scenāriju, ievērojami pieaugtu finansējums vides jomā, nozare
vienlaikus tiktu pakļauta arī lielākam riskam, jo saruktu tirgus intervences
iespējas. Turklāt šā scenārija īstenošana izraisītu būtiskas sociālas un
ekoloģiskas problēmas, jo, politikā zūdot ietekmēšanas iespējām, ko sniedz
tiešie maksājumi un ar tiem saistītās savstarpējās atbilstības prasības, mazāk
konkurētspējīgajos apvidos būtu vērojams būtisks ienākumu zaudējums un vides
degradēšanās.
Otra galējā alternatīva — pielāgojumu
scenārijs — būtu vispiemērotākais politikas nepārtrauktībai, jo dotu
ierobežotus, taču jūtamus uzlabojumus gan lauksaimniecības konkurētspējas, gan
ekoloģiskās efektivitātes ziņā. Tomēr pastāv nopietnas šaubas par to, vai šis
scenārijs ļautu pienācīgi risināt nākotnē paredzamās būtiskās klimata un vides
problēmas, no kā ir atkarīga arī lauksaimniecības ilgtermiņa ilgtspējība.
Sabalansēšanas scenārijs, kurā paredzēta tiešo
maksājumu mērķtiecīgāka piešķiršana un ekoloģiskais komponents, paver pilnīgi
jaunu ceļu. Veiktā analīze liecina, ka pārēja uz videi nekaitīgu rīcību ir
iespējama un ka izmaksas, ko tā radītu lauksaimniekiem, nav pārmērīgas, lai gan
no zināma administratīvā sloga nebūtu iespējams izvairīties. Līdzīgi ir iespējams
stimulēt lauku attīstību, ja vien dalībvalstis un reģioni efektīvi izmantos
jaunās iespējas un ja vienota stratēģiskā satvara izveide, kurā ietilptu arī
pārējie ES līdzekļi, neliegs saglabāt sinerģiju ar I pīlāru un nemazinās
lauku attīstības specifiskās priekšrocības. Ja tiktu panākts pareizais
līdzsvars, šā scenārija īstenošana vissekmīgāk ļautu nodrošināt
lauksaimniecības un lauku apvidu ilgtermiņa ilgtspējību.
Pamatojoties uz iepriekš minēto, ietekmes
novērtējumā secināts, ka sabalansēšanas scenārijs ir vislīdzsvarotākais, jo
ļauj pakāpeniski saskaņot KLP un ES stratēģiskos mērķus, un šis līdzsvars un
samērība izpaužas arī tiesību aktu priekšlikumos paredzēto elementu īstenošanā.
Būs jāizveido vērtēšanas sistēma, lai, izmantojot vienotu, ar politikas mērķiem
saistītu rādītāju kopumu, novērtētu KLP efektivitāti.
Svarīgs apsvērums šajā procesā bija
vienkāršošana, un tā būtu dažādi jāveicina, piemēram, racionalizējot
savstarpējās atbilstības un tirgus instrumentus vai izstrādājot mazajiem
lauksaimniekiem piemērotu atbalsta shēmu. Turklāt tiešie maksājumi ar videi
nekaitīgu rīcību būtu jāsasaista tā, lai maksimāli samazinātos administratīvais
slogs, tostarp pārbaužu izmaksas.
3.           PRIEKŠLIKUMA
JURIDISKIE ASPEKTI
Tiek ierosināts saglabāt pašreizējo KLP struktūru,
proti, dalījumu divos pīlāros, kur I pīlāra ikgadējos, vispārīgi
piemērojamos obligātos pasākumus papildina II pīlārā iekļautie
brīvprātīgie pasākumi, kas saskaņā ar daudzgadu programmu izstrādes pieeju ir
vairāk pielāgoti valsts un reģionālajām īpatnībām. Tomēr jaunā tiešo maksājumu
regulējuma mērķis ir pilnvērtīgāk izmantot sinerģiju ar II pīlāru, kas
savukārt ir iekļauts vienotā stratēģiskā satvarā, lai to labāk saskaņotu ar
citu ES kopīgi pārvaldīto līdzekļu izmantojumu.
Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek
saglabāta arī pašreizējā struktūra, ko veido četri pamata tiesību akti, lai gan
finansējuma regulas darbības joma tiek paplašināta, lai kopīgos noteikumus
apkopotu vienā tiesību aktā, proti, tā dēvētajā horizontālajā regulā.
Priekšlikumi ir saskaņā ar subsidiaritātes
principu. KLP patiesi ir ES kopējā politika: tā ir ES un dalībvalstu dalītas
kompetences joma, kas tiek regulēta ES līmenī, lai visā ES saglabātu
ilgtspējīgu un daudzveidīgu lauksaimniecību, risinātu tādas svarīgas pārrobežu
problēmas kā klimata pārmaiņas un stiprinātu dalībvalstu solidaritāti. Ņemot
vērā to, cik būtiski nākotnē paredzamās problēmas varētu ietekmēt nodrošinājumu
ar pārtiku, vidi un teritoriālo līdzsvaru, KLP joprojām ir uzskatāma par
stratēģiski svarīgu politiku, lai nodrošinātu to, ka tiek atrasti efektīvākie
politisko uzdevumu risinājumi un lietderīgākais budžeta līdzekļu izmantošanas
veids. Turklāt tiek ierosināts saglabāt instrumentu pašreizējo dalījumu divos
pīlāros, jo tādējādi dalībvalstīm ir lielākas iespējas pielāgot risinājumus
vietējām īpatnībām, kā arī līdzfinansēt politikas II pīlāra pasākumus.
Lauksaimniecības politikas II pīlārā iekļauj arī jauno Eiropas inovāciju
partnerību un riska pārvaldības instrumentus. Lauksaimniecības politika vienlaikus
tiks labāk saskaņota ar stratēģiju “Eiropa 2020” (tostarp vienotu satvaru
ar citiem ES fondiem), kā arī vairākiem ieviestajiem uzlabojumiem un
vienkāršojumiem. Visbeidzot, ietekmes novērtēšanas gaitā veiktās analīzes
rezultāti skaidri parāda, kādas negatīvas ekonomiskās, ekoloģiskās un sociālās
sekas varētu būt bezdarbībai.
Tiešo maksājumu regulā ir paredzēti kopīgi
noteikumi pamatmaksājuma shēmai un ar to saistītajiem maksājumiem. Pamatojoties
uz 2003. gada reformu un 2008. gada “veselīguma pārbaudi”, kas atsaistīja
tiešos maksājumus no ražošanas, vienlaikus pakļaujot tos savstarpējās
atbilstības prasībām, ar šo regulu tagad cenšas mērķtiecīgāk vērst atbalstu uz
noteiktām darbībām, apgabaliem vai saņēmējiem, kā arī sagatavot ceļu atbalsta
apjoma konverģencei dalībvalstīs un starp dalībvalstīm. Regulā ir ietverta arī
iedaļa par saistīto atbalstu.
Viena shēma visai ES, proti, pamatmaksājuma
shēma, no 2014. gada aizstāj vienotā maksājuma shēmu un vienotā
platībmaksājuma shēmu. Shēmas darbības pamatā būs maksājumtiesības, ko valsts
vai reģiona līmenī piešķirs visiem lauksaimniekiem atkarībā no viņu
atbalsttiesīgo hektāru skaita pirmajā piemērošanas gadā. Tādējādi ir
vispārināta reģionālā modeļa izmantošana, kas pašreizējā periodā ir
fakultatīva, šādā veidā faktiski iekļaujot sistēmā visu lauksaimniecības zemi.
Noteikumi par tiesību pārvaldību un valsts rezervi lielā mērā atbilst
pašreizējiem noteikumiem.
Lai nodrošinātu atbalsta taisnīgāku sadali,
tiesību vērtība valsts vai reģiona līmenī būtu jātuvina vienotai vērtībai. Tas
tiek darīts pakāpeniski, lai izvairītos no būtiskiem traucējumiem.
Svarīgs elements ir uzlabot KLP vispārējos
ekoloģiskos rādītājus, nodrošinot videi labvēlīgākus tiešos maksājumus, kurus
piešķir par konkrētu lauksaimniecības praksi, kas nāk par labu klimatam un
videi, ir jāievēro visiem lauksaimniekiem, pārsniedz savstarpējās atbilstības
prasības un veido pamatu II pīlāra pasākumiem.
Aktīvā lauksaimnieka definīcija palīdzēs
mērķtiecīgāk vērst atbalstu uz lauksaimniekiem, kuri patiešām nodarbojas ar
lauksaimniecību, tādējādi nodrošinot atbalsta likumību. Turklāt ir paredzēta
atbalsta pakāpeniska samazināšana un nepārsniedzamās summas noteikšana lieliem
saņēmējiem, vienlaikus ņemot vērā nodarbinātību.
Ir paredzēti arī šādi maksājumi:
–
maksājums (30 % no valsts gada maksimālā
apjoma) lauksaimniekiem, kas ievēro klimatam un videi labvēlīgu
lauksaimniecības praksi, proti, kultūru dažādošanu, pastāvīgo ganību uzturēšanu
un ekoloģiski nozīmīgas platības. Bioloģiskā lauksaimniecība automātiski iegūst
tiesības uz šo maksājumu, bet lauksaimniekiem Natura 2000
teritorijās attiecīgās prasības būs jāievēro tiktāl, cik tās ir saderīgas ar Natura 2000
tiesību aktiem,
–
brīvprātīgs maksājums (līdz 5 % no valsts gada
maksimālā apjoma) lauksaimniekiem apgabalos, kuros ir specifiski dabas
ierobežojumi, (apgabali tiks noteikti tāpat kā lauku attīstības vajadzībām); ar
šo maksājumu tiek atzīta vajadzība sniegt ienākumu atbalstu, lai lauksaimnieki
nepamestu apgabalus, kuros ir specifiski dabas ierobežojumi, un papildināts
lauku attīstībai pieejamais atbalsts,
–
maksājums (līdz 2 % no valsts gada maksimālā
apjoma) jaunajiem lauksaimniekiem darbības uzsākšanai, ko var papildināt ar
atbalstu darbības uzsākšanai, ko piešķir no lauku attīstības līdzekļiem.
Vienlaikus regulā ir izveidota vienkāršota
shēma mazajiem lauksaimniekiem (līdz 10 % no valsts gada maksimālā
apjoma), kuri var saņemt vienreizēju maksājumu, ar kuru aizstāj visus tiešos
maksājumus un panāk administratīvu vienkāršojumu, atvieglojot šādu
lauksaimnieku pienākumus saistībā ar ekoloģisko komponentu, savstarpējās
atbilstības prasībām un kontrolēm.
Brīvprātīga saistītā atbalsta shēma ir
pieejama īpašiem lauksaimniecības veidiem vai īpašām lauksaimniecības sistēmām,
kuras saskaras ar konkrētām grūtībām un ir īpaši svarīgas ekonomisku un/vai
sociālu iemeslu dēļ; atbalstu sniedz tādā apmērā, cik nepieciešams pašreizējā
ražošanas apjoma saglabāšanai (līdz 5 % no valsts gada maksimālā apjoma ar
iespēju īpašos gadījumos pārsniegt šo limitu).
Turklāt regulā ir saglabāta papildinošu valsts
tiešo maksājumu iespēja Bulgārijā un Rumānijā un paredzēts īpašs maksājums par
kokvilnu.
Runājot par vienkāršošanu, jaunās tiešo
maksājumu sistēmas pamatā būs viena veida maksājumtiesības un racionalizēti
tiesību nodošanas noteikumi, kas vienkāršos tās pārvaldību; saistīto maksājumu
noteikumu apvienošana vienā sadaļā padarīs tiesisko regulējumu labāk saprotamu
lietotājam, un mazo lauksaimnieku atbalsta shēma ar tās vienkāršotajām prasībām
un procedūrām mazinās birokrātiju attiecībā pret mazajiem lauksaimniekiem un
veicinās viņu konkurētspēju.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Saskaņā ar DFS priekšlikumu liela daļa ES
budžeta arī turpmāk būtu jāatvēl lauksaimniecībai, kas ir stratēģiski svarīga
kopējās politikas joma. Tāpēc ierosināts, ka KLP galvenā uzmanība būtu
jāpievērš tās pamatdarbībai un tālab I pīlāra īstenošanai laikā no
2014. gada līdz 2020. gadam pašreizējās cenās būtu jāpiešķir
317,2 miljardi euro, bet II pīlāra īstenošanai 101,2 miljardi
euro.
Papildus lauksaimniecības politikas I un
II pīlāra finansējumam piešķirams papildu finansējums 17,1 miljarda
euro apmērā, no kuriem 5,1 miljards euro atvēlams pētniecībai un
inovācijai, 2,5 miljardi euro pārtikas nekaitīgumam, bet 2,8 miljardi
euro citās DFS pozīcijās paredzētajiem pabalstiem vistrūcīgākajām personām
pārtikas iegādei, kā arī izveidojams jauns 3,9 miljardu euro rezerves
fonds krīzes situācijām lauksaimniecībā un papildus DFS Eiropas Globalizācijas
pielāgošanās fondā atvēlami līdz pat 2,8 miljardiem euro, tādējādi
kopējais 2014.−2020. gada budžets sasniedz 435,6 miljardus euro.
Attiecībā uz atbalsta sadali dalībvalstu
starpā tiek ierosināts, ka visām dalībvalstīm, kas saņem tiešos maksājumus,
kuri nesasniedz 90 % no ES vidējā apjoma, maksājumu apjoms tiks
palielināts par vienu trešo daļu no attiecīgās dalībvalsts saņemto maksājumu un
ES vidējā rādītāja starpības. Uz šīs bāzes aprēķināts valstu maksimālais
apjoms, kas noteikts tiešo maksājumu regulā.
Atbalsts lauku attīstībai tiek piešķirts,
pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas saistīti ar politikas mērķiem, un
ņemot vērā pašreizējo atbalsta sadali. Tāpat, kā tas tiek darīts pašlaik, mazāk
attīstītajiem reģioniem arī turpmāk būtu jāpiemēro augstākas līdzfinansējuma
likmes, kas būs piemērojamas arī atsevišķiem pasākumiem, piemēram, zināšanu
nodošanai, ražotāju grupām, sadarbībai un “Leader” programmām.
Zināma elastība ir ieviesta, lai pārvietotu
līdzekļus starp pīlāriem (līdz 5 % no tiešajiem maksājumiem): no
I pīlāra uz II pīlāru, lai dalībvalstis varētu nostiprināt lauku
attīstības politiku, un no II pīlāra uz I pīlāru tajās dalībvalstīs,
kurās tiešo maksājumu apmērs ir zemāks par 90 % no ES vidējā apmēra.
Sīkākas ziņas par KLP reformu priekšlikumu
finansiālo ietekmi ir izklāstītas priekšlikumiem pievienotajā finanšu pārskatā.
2011/0280 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
ar ko izveido
noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic
saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības
darbību un jo īpaši tā 42. pantu un 43. panta 2. punktu,
ņemot vērā 1979. gada Pievienošanās aktu
un jo īpaši 6. punktu tam pievienotajā 4. protokolā par kokvilnu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu[7],
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas
valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu
komitejas atzinumu[8],
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[9],
apspriedusies ar Eiropas datu aizsardzības
uzraudzītāju[10],
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei,
Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “KLP
2020. gada perspektīvā: Kā risināt nākotnē paredzamās ar pārtiku, dabas
resursiem un teritoriālajiem aspektiem saistītās problēmas”[11]
ir izklāstītas kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) iespējamās problēmas,
uzdevumi un virzieni pēc 2013. gada. Ņemot vērā par šo paziņojumu
notikušās debates, KLP reformai būtu jāstājas spēkā no 2014. gada
1. janvāra. Reformai būtu jāaptver visi KLP svarīgākie instrumenti,
tostarp Padomes 2009. gada 19. janvāra Regula (EK)
Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā
ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas
lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK)
Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK)
Nr. 1782/2003[12]. Ņemot vērā reformas
darbības jomu, ir lietderīgi atcelt Regulu (EK) Nr. 73/2009 un
aizstāt to ar jaunu tekstu. Turklāt reformai būtu pēc iespējas jāracionalizē un
jāvienkāršo noteikumi.
(2)
Šajā regulā būtu jāietver visi pamatelementi, kas
attiecas uz Savienības atbalsta maksājumiem lauksaimniekiem, un jānosaka ar
šiem pamatelementiem nesaraujami saistīti kritēriji un nosacījumi attiecībā uz
piekļuvi minētajiem maksājumiem.
(3)
Būtu skaidri jānorāda, ka saistībā ar šajā regulā
izklāstītajiem pasākumiem būtu jāpiemēro Eiropas Parlamenta un Padomes […]
Regula (ES) Nr. […] par kopējās lauksaimniecības politikas
finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību[13] [horizontālā KLP Regula;
HZR] un atbilstīgi tai pieņemtie noteikumi. Lai nodrošinātu saderību ar citiem
juridiskajiem instrumentiem, kas saistīti ar KLP, daži noteikumi, kuri patlaban
paredzēti Regulā (EK) Nr. 73/2009, tagad iekļauti Regulā (ES)
Nr. […][HZR], konkrētāk, noteikumi, lai garantētu tiešo maksājumu
saņemšanas noteikumos paredzēto pienākumu ievērošanu, ieskaitot pārbaudes un
administratīvo pasākumu un administratīvo sodu piemērošanu to neievērošanas
gadījumā, noteikumi, kas saistīti ar savstarpējo atbilstību, piemēram, likumā
noteiktās pārvaldības prasības, labi lauksaimniecības un vides apstākļi,
attiecīgo pasākumu uzraudzība un novērtēšana, kā arī noteikumi, kas saistīti ar
nepamatoti veiktu maksājumu atgūšanu.
(4)
Saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt deleģētos aktus, lai papildinātu vai grozītu
atsevišķus nebūtiskus šīs regulas elementus. Īpaši svarīgi ir tas, lai Komisija
sagatavošanas darba gaitā organizētu pienācīgu apspriešanos, arī ar ekspertiem.
Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina
attiecīgo dokumentu vienlaicīga, savlaicīga un pienācīga nosūtīšana Eiropas
Parlamentam un Padomei.
(5)
Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas
īstenošanai un novērstu lauksaimnieku negodīgu konkurenci vai diskriminēšanu,
būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras noteikt valstu gada maksimālo
apjomu attiecībā uz pamatmaksājuma shēmu; pieņemt noteikumus par
maksājumtiesību piešķiršanas pieteikumiem; pieņemt pasākumus neaktivizēto
maksājumtiesību ieskaitīšanai atpakaļ valsts rezervē; pieņemt prasības, kas
saistītas ar maksājumtiesību nodošanas paziņošanu valsts iestādēm un termiņiem,
kādos šāda paziņošana jāveic; noteikt par klimatam un videi labvēlīgu
lauksaimniecības praksi paredzētā maksājuma gada maksimālo apjomu; noteikt
apgabaliem, kuros ir dabas ierobežojumi, paredzētā maksājuma gada maksimālo
apjomu; noteikt jaunajiem lauksaimniekiem paredzētā maksājuma gada maksimālo
apjomu; noteikt brīvprātīga saistītā atbalsta maksājuma gada maksimālo apjomu;
pieņemt noteikumus par procedūru, kā novērtējami un apstiprināmi lēmumi
saistībā ar brīvprātīgu saistīto atbalstu; pieņemt noteikumus par atļauju
piešķiršanas procedūru un ražotājiem nosūtāmiem paziņojumiem, kas saistīti ar
atļauju izmantot zemi un šķirnes kultūratkarīgā maksājuma par kokvilnu mērķiem;
paredzēt noteikumus par to, kā aprēķināms kultūratkarīgā maksājuma par kokvilnu
samazinājums; pieņemt noteikumus par vispārējām paziņošanas prasībām. Šīs
pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes
2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko
nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem,
kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[14].
(6)
Komisijai būtu jāpieņem tūlītēji piemērojami īstenošanas
akti, ja to mērķis pienācīgi pamatotos gadījumos, kas saistīti ar ārkārtas
pārvaldības pasākumiem, ir risināt steidzamas un neparedzētas problēmas, kas
radušās vienā vai vairākās dalībvalstīs, un ja ir nenovēršami steidzami iemesli
to darīt.
(7)
Ņemot vērā saikni starp šo regulu un citiem KLP
instrumentiem, atšķirības starp dažādiem lauku apvidiem un ierobežotos
dalībvalstu finanšu resursus paplašinātā Savienībā, šīs regulas mērķus var
labāk sasniegt Savienības līmenī, izmantojot Savienības finansējuma daudzgadu
garantiju un koncentrējoties uz skaidri noteiktām prioritātēm. Tāpēc šī regula
ir saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. panta 3. punktā
noteikto subsidiaritātes principu. Tā kā šīs regulas darbības joma aprobežojas
ar tās mērķu sasniegšanai vajadzīgajiem pasākumiem, tā ir saskaņā arī ar Līguma
5. panta 4. punktā noteikto proporcionalitātes principu.
(8)
Lai ņemtu vērā jaunus tiesību aktus par atbalsta
shēmām, kas varētu tikt pieņemti pēc šīs regulas stāšanās spēkā, saskaņā ar
Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus,
lai grozītu šajā regulā iekļauto atbalsta shēmu sarakstu.
(9)
Lai ņemtu vērā īpašus jaunus elementus un lai
garantētu saņēmēju tiesību aizsardzību, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai noteiktu jaunas
definīcijas, kas saistītas ar piekļuvi atbalstam saskaņā ar šo regulu, lai
izveidotu pamatsistēmu, kuras ietvaros dalībvalstis nosaka veicamo darbību
minimumu platībās, kas tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru
audzēšanai piemērotā stāvoklī, kā arī noteiktu kritērijus, kas lauksaimniekiem
jāievēro, lai tiktu uzskatīts, ka viņi ir izpildījuši pienākumu uzturēt
lauksaimniecības zemi noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, un
kritērijus, ar kuriem nosaka stiebrzāļu un citu zāles lopbarības kultūru
pārsvaru ilggadīgajos zālājos.
(10)
Lai garantētu saņēmēju tiesību aizsardzību, saskaņā
ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību
aktus, lai paredzētu noteikumus par to samazinājumu aprēķināšanas bāzi, kas
dalībvalstīm jāpiemēro lauksaimniekiem, nodrošinot finanšu disciplīnu.
(11)
Lai nodrošinātu to, ka KLP finansēšanai izmantotās
summas nepārsniedz gada maksimālos apjomus, kas minēti Regulas (ES)
Nr. […] [HZR] 16. panta 1. punktā, arī turpmāk katru kalendāro
gadu būtu jāveic tiešā atbalsta apmēra korekcijas. Tiešo maksājumu korekcijas
būtu jāpiemēro tikai lauksaimniekiem piešķiramajiem maksājumiem, kas
attiecīgajā kalendārajā gadā pārsniedz EUR 5000. Ņemot vērā lauksaimniekiem
paredzētu tiešo maksājumu apmēru Bulgārijā un Rumānijā, kas izriet no
pakāpeniskās ieviešanas mehānisma piemērošanas visiem minētajās dalībvalstīs
piešķirtajiem tiešajiem maksājumiem, šis finanšu disciplīnas instruments
minētajās dalībvalstīs būtu jāpiemēro tikai no 2016. gada 1. janvāra.

(12)
Lai ņemtu vērā pārmaiņas, kas saistītas ar
piešķiramo tiešo maksājumu kopējo maksimālo summu, ieskaitot maksājumus, kas
izriet no dalībvalstu lēmumiem par pārvietojumiem starp pirmo un otro pīlāru,
saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt
tiesību aktus, lai pārskatītu šajā regulā noteiktos valsts maksimālos apjomus
un neto maksimālos apjomus.
(13)
Pieredze dažādu lauksaimniekiem paredzētu atbalsta
shēmu piemērošanā liecina, ka vairākos gadījumos atbalsts tika piešķirts
saņēmējiem, kuru uzņēmējdarbības mērķis nav vai tikai nelielā mērā ir
lauksaimnieciskās darbības veikšana, piemēram, lidostām, dzelzceļa sabiedrībām,
nekustamā īpašuma uzņēmumiem un sporta laukumu apsaimniekotājiem. Lai
nodrošinātu atbalsta mērķtiecīgāku piešķiršanu, dalībvalstīm būtu jāatturas no
tiešo maksājumu piešķiršanas šādām fiziskām un juridiskām personām. Mazāki
nepilna laika lauksaimnieki tiešā veidā palīdz uzturēt lauku apvidu dzīvīgumu,
šā iemesla dēļ viņiem nevajadzētu liegt iespēju saņemt tiešos maksājumus.
(14)
Lai novērstu pārmērīgu administratīvo slogu, kādu
rada mazu maksājuma summu pārvaldība, dalībvalstīm vispār būtu jāatturas
piešķirt tiešos maksājumus, ja maksājums būtu mazāks par EUR 100 vai
saimniecības atbalsttiesīgā platība, par kuru ir pieprasīts atbalsts, būtu
mazāka par vienu hektāru. Tā kā dalībvalstu lauksaimniecības ekonomikas
struktūras ir ļoti dažādas un var būtiski atšķirties no Savienības vidējās
saimniecību struktūras, tomēr būtu jāatļauj dalībvalstīm piemērot minimālās
robežvērtības, kas atspoguļo to īpašo situāciju. Tā kā tālākajos reģionos un
Egejas jūras nelielajās salās ir ļoti specifiska saimniecību struktūra,
dalībvalstīm būtu jādod iespēja lemt par to, vai kāda minimālā robežvērtība
būtu jāpiemēro minētajos reģionos. Turklāt dalībvalstīm būtu jādod iespēja
izvēlēties ieviest vienu no diviem minimālās robežvērtības veidiem, ņemot vērā
to lauksaimniecības sektoru struktūras īpatnības. Tā kā maksājumu varētu
piešķirt lauksaimniekiem ar tā sauktajām “bezzemes” saimniecībām, uz hektāru
skaita balstītas robežvērtības piemērošana nebūtu efektīva. Tāpēc šādiem
lauksaimniekiem būtu jāpiemēro ar atbalstu saistīta minimālā summa. Lai
nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem, kuru tiešie maksājumi ir
atkarīgi no pakāpeniskas ieviešanas Bulgārijā un Rumānijā, minimālā
robežvērtība būtu jānosaka, pamatojoties uz pakāpeniskās ieviešanas procesa
beigās piešķiramajām galīgajām summām.
(15)
Tiešā ienākumu atbalsta sadalījumu starp
lauksaimniekiem raksturo tas, ka samērā mazam skaitam lielu saņēmēju tiek
piešķirtas nesamērīgi lielas maksājumu summas. Apjomradītu ietaupījumu dēļ
lielākiem saņēmējiem nav vajadzīgs tāda paša apjoma individuālais atbalsts, lai
tiktu efektīvi sasniegts ienākumu atbalsta mērķis. Turklāt pielāgošanās spējas
ļauj lielākiem saņēmējiem darboties ar mazāku individuālā atbalsta apjomu.
Tādēļ ir taisnīgi ieviest lieliem saņēmējiem piemērojamu sistēmu, kurā atbalsta
apjomu pakāpeniski samazina un visbeidzot nosaka nepārsniedzamo summu, lai uzlabotu
maksājumu sadalījumu lauksaimniekiem. Tomēr šādā sistēmā būtu jāņem vērā algotā
darbaspēka izmantošanas intensitāte, lai nepieļautu nesamērīgu ietekmi uz
lielām lauku saimniecībām, kuras nodarbina lielu skaitu strādājošo. Minētos
maksimālos apjomus nevajadzētu piemērot maksājumiem, ko piešķir par klimatam un
videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, jo tad šādas prakses labvēlīgā ietekme
varētu samazināties. Lai nepārsniedzamās summas noteikšana būtu lietderīga,
dalībvalstīm būtu jānosaka daži kritēriji, lai nepieļautu lauksaimnieku
ļaunprātīgus centienus izvairīties no izrietošajām sekām. Līdzekļiem, kas
radušies, samazinot maksājumus lieliem saņēmējiem un nosakot to nepārsniedzamo
summu, būtu jāpaliek dalībvalstīs, kurās tie radušies, un tie būtu jāizmanto
tādu projektu finansēšanai, kas būtiski veicina inovāciju, saskaņā ar Eiropas
Parlamenta un Padomes […] Regulu (ES) Nr. […] par atbalstu lauku
attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)[15]
[RDR].
(16)
Lai atvieglotu nepārsniedzamās summas ieviešanu, jo
īpaši attiecībā uz procedūrām, saskaņā ar kurām lauksaimniekiem piešķir tiešos
maksājumus, un atbilstošajiem pārvietojumiem uz lauku attīstības budžetu, būtu
jānosaka neto maksimālais apjoms katrai dalībvalstij, lai ierobežotu lauksaimniekiem
veicamos maksājumus pēc nepārsniedzamās summas piemērošanas. Lai ņemtu vērā tā
KLP atbalsta īpatnības, kurš piešķirts saskaņā ar Padomes 2006. gada
30. janvāra Regulu (EK) Nr. 247/2006, ar ko ievieš īpašus
pasākumus lauksaimniecības jomā attālākajiem Eiropas Savienības reģioniem[16],
un Padomes 2006. gada 18. septembra Regulu (EK)
Nr. 1405/2006, ar ko nosaka īpašus pasākumus lauksaimniecībā par labu
Egejas jūras nelielajām salām un ar ko groza Regulu (EK)
Nr. 1782/2003[17], un faktu, ka šiem
tiešajiem maksājumiem nenosaka nepārsniedzamo summu, minētie tiešie maksājumi
nebūtu jāiekļauj attiecīgo dalībvalstu neto maksimālajā apjomā.
(17)
Lai novērstu nepamatotus konkurences kropļojumus,
būtu jānosaka, ka šīs regulas noteikumi, kuri varētu būt par iemeslu tādai dalībvalsts
rīcībai, ko varētu uzskatīt par valsts atbalstu, ir izslēgti no valsts atbalsta
noteikumu piemērošanas, ja attiecīgajos noteikumos ir ietverti piemēroti
atbalsta piešķiršanas nosacījumi vai paredzēts, ka šādus nosacījumus pieņem
Komisija.
(18)
Lai sasniegtu KLP mērķus, atbalsta shēmas varētu
būt jāpielāgo jaunākajām izmaiņām, vajadzības gadījumā īsos termiņos. Tāpēc
jāparedz shēmu pārskatīšanas iespēja, jo īpaši ņemot vērā ekonomiskās norises
vai budžeta stāvokli, kas nozīmē, ka saņēmēji nevar paļauties uz to, ka
atbalsta saņemšanas nosacījumi nemainīsies.
(19)
Lauksaimnieki dalībvalstīs, kas Eiropas Savienībai
pievienojās 2004. gada 1. maijā vai pēc minētās dienas, saņēma tiešos
maksājumus saskaņā ar pakāpeniskas ieviešanas mehānismu, kas paredzēts to attiecīgajos
Pievienošanās aktos. Attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju šāds mehānisms 2014. un
2015. gadā joprojām būs spēkā. Turklāt šīm dalībvalstīm bija atļauts
piešķirt papildinošus valsts tiešos maksājumus. Šādu maksājumu piešķiršanas
iespēja Bulgārijā un Rumānijā būtu jāsaglabā, līdz tās būs pilnībā pabeigušas
tiešo maksājumu pakāpenisko ieviešanu.
(20)
Lai nodrošinātu atbalsta labāku sadalījumu
Savienības lauksaimniecības zemēs, tostarp dalībvalstīs, kuras piemēroja
vienotā platībmaksājuma shēmu, kas izveidota ar Regulu (EK)
Nr. 73/2009, vienotā maksājuma shēma, kura izveidota ar Padomes
2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ar ko
izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo
lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem[18],
un turpināta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 73/2009, un kura apvienoja
iepriekš esošos atbalsta mehānismus vienotā atsaistītu tiešo maksājumu shēmā,
būtu jāaizstāj ar jaunu pamatmaksājuma shēmu. To veicot, būtu jāpārtrauc
piemērot maksājumtiesības, kas iegūtas saskaņā ar minētajām regulām, un
jāpiešķir jaunas tiesības, kuru pamatā tomēr joprojām būtu atbalsttiesīgo
hektāru skaits, kas ir lauksaimnieku rīcībā shēmas īstenošanas pirmajā gadā.
(21)
Tā kā vienotā maksājuma shēmā tika pakāpeniski
iekļautas dažādas nozares un lauksaimniekiem tika atvēlēts ilgāks pielāgošanās
periods, ir kļuvis arvien grūtāk pamatot, kāpēc dažos gadījumos būtiski
atšķiras atbalsts par vienu hektāru, kas radies vēsturisku atsauces vērtību
izmantošanas rezultātā. Tāpēc būtu jānodrošina taisnīgāks tiešā ienākumu
atbalsta sadalījums dalībvalstīm, samazinot saikni ar vēsturiskajām atsauces
vērtībām un ņemot vērā Savienības budžeta vispārējo kontekstu. Lai nodrošinātu
tiešā atbalsta taisnīgāku sadalījumu, vienlaikus ņemot vērā joprojām pastāvošās
algu līmeņa un resursu izmaksu atšķirības, tiešā atbalsta apjoms par vienu
hektāru būtu pakāpeniski jākoriģē. Visām dalībvalstīm, kuru tiešie maksājumi ir
mazāki par 90 % no vidējā apmēra, par vienu trešdaļu būtu jāsamazina
starpība starp to maksājumu pašreizējo apmēru un minēto vidējo apmēru. Šī
maksājumu tuvināšana būtu proporcionāli jāfinansē visām dalībvalstīm, kuru
tiešie maksājumi pārsniedz Savienības vidējo rādītāju. Turklāt visām
maksājumtiesībām, kas 2019. gadā aktivizētas dalībvalstī vai reģionā,
vajadzētu būt vienotai vienības vērtībai, un šajā nolūkā pārejas periodā būtu
jāveic lineāra tuvināšanās šai vērtībai. Tomēr, lai neradītu traucējošas
finansiālas sekas lauksaimniekiem, dalībvalstīm, kuras ir izmantojušas vienotā maksājuma
shēmu un jo īpaši tās vēsturisko modeli, būtu jāatļauj jaunās shēmas pirmajā
piemērošanas gadā, aprēķinot maksājumtiesību vērtību, daļēji ņemt vērā
vēsturiskos faktorus. Turklāt diskusijās par nākamo daudzgadu finanšu shēmu
periodam no 2021. gada būtu jāvelta uzmanība mērķim panākt pilnīgu
konverģenci, minētajā periodā vienlīdzīgi sadalot tiešo atbalstu visā Eiropas
Savienībā.
(22)
Vienotā maksājuma shēmas piemērošanā gūtā pieredze
liecina, ka daži tās galvenie elementi, tostarp valsts maksimālā apjoma
noteikšana, būtu jāsaglabā, lai nodrošinātu to, ka atbalsta kopējais apjoms
nepārsniedz pašreizējos budžeta ierobežojumus. Dalībvalstīm būtu jāturpina arī
veidot valsts rezervi, kas būtu jāizmanto, lai atvieglotu vēl citu jauno
lauksaimnieku iesaistīšanos shēmā, vai kuru varētu izmantot, lai ņemtu vērā
dažu reģionu īpašās vajadzības. Noteikumi par maksājumtiesību nodošanu un
izmantošanu būtu jāsaglabā, tomēr tie pēc iespējas jāvienkāršo.
(23)
Lai garantētu saņēmēju tiesību aizsardzību un
precizētu īpašās situācijas, kādas var rasties, piemērojot pamatmaksājuma
shēmu, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt tiesību aktus, lai pieņemtu noteikumus par lauksaimnieku tiesībām uz
atbalstu un piekļuvi pamatmaksājuma shēmai mantošanas un paredzamas mantošanas,
mantošanas saskaņā ar nomas līgumu, juridiskā statusa vai nosaukuma maiņas,
saimniecības apvienošanas vai sadalīšanas gadījumā; lai pieņemtu noteikumus par
maksājumtiesību vērtības un skaita vai vērtības palielinājuma aprēķināšanu, kas
saistīta ar maksājumtiesību piešķiršanu, arī noteikumus par iespēju noteikt to
maksājumtiesību provizorisku vērtību un skaitu vai provizorisku palielinājumu,
kas piešķirtas, pamatojoties uz lauksaimnieka pieteikumu, par maksājumtiesību
provizoriskās un galīgās vērtības un skaita noteikšanas nosacījumiem un par
gadījumiem, kad maksājumtiesību piešķiršanu varētu ietekmēt pārdošanas vai
nomas līgums; lai pieņemtu noteikumus par to maksājumtiesību vērtības un skaita
noteikšanu un aprēķināšanu, kas saņemtas no valsts rezerves; lai pieņemtu
noteikumus par to, kā grozāma maksājumtiesību vienības vērtība, ja runa ir par
maksājumtiesību daļām, un kritērijus maksājumtiesību piešķiršanai atkarībā no
valsts rezerves izmantojuma un piešķiršanai lauksaimniekiem, kuri 2011. gadā
nebija pieteikušies uz atbalstu.
(24)
Lai nodrošinātu maksājumtiesību pienācīgu
pārvaldību, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt tiesību aktus, lai paredzētu noteikumus par maksājumtiesību deklarēšanu
un aktivizēšanu.
(25)
Būtu jāsaglabā īpaši pasākumi attiecībā uz kaņepēm,
lai nodrošinātu to, ka starp citām kultūrām, par kurām var pretendēt uz
pamatmaksājumu, nevar noslēpt nelikumīgas kultūras, tādējādi nelabvēlīgi
ietekmējot kaņepju tirgus kopīgo organizāciju. Tādēļ maksājumi joprojām būtu
jāpiešķir vienīgi par platībām, kuras apsētas ar kaņepju šķirnēm, kurās
psihotropo vielu saturs ir zināmā mērā garantēts. Lai nodrošinātu sabiedrības
veselības aizsardzību, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai pieņemtu noteikumus, ka
maksājumu piešķiršanas priekšnosacījums ir konkrētu kaņepju šķirņu sertificētu
sēklu izmantošana, un paredzētu kaņepju šķirņu noteikšanas un to
tetrahidrokanabinola satura pārbaudes procedūru.
(26)
Viens no jaunās KLP mērķiem ir uzlabot ekoloģiskos
rādītājus, paredzot tiešo maksājumu obligātu “ekoloģisko” komponentu, kas
atbalstīs visā Savienībā īstenojamu klimatam un videi labvēlīgu
lauksaimniecības praksi. Šajā nolūkā daļa no valsts maksimālā apjoma, kas noteikts
tiešajiem maksājumiem, dalībvalstīm būtu jāizmanto, lai papildus
pamatmaksājumam piešķirtu gada maksājumu par obligātu praksi, kas
lauksaimniekiem jāievēro, par prioritāti izvirzot gan klimata, gan vides
politikas mērķus. Šāda prakse būtu jāveic kā vienkāršas, vispārinātas,
ārpuslīgumiskas un ikgadējas darbības, kas pārsniedz savstarpējās atbilstības
prasības un ir saistītas ar lauksaimniecību, piemēram, kultūru dažādošana,
ilggadīgo zālāju uzturēšana un ekoloģiski nozīmīgas platības. Šāda prakse būtu
jānosaka kā obligāta arī tiem lauksaimniekiem, kuru saimniecības pilnībā vai
daļēji atrodas Natura 2000 teritorijās, uz kurām attiecas Padomes
1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu,
savvaļas faunas un floras aizsardzību[19] un Eiropas Parlamenta un
Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/147/EK par savvaļas
putnu aizsardzību[20], ciktāl šāda prakse ir
saderīga ar minēto direktīvu mērķiem. Ņemot vērā bioloģiskās lauksaimniecības
sistēmu vispārēji atzīto labvēlīgo ietekmi uz vidi, lauksaimniekiem, kuri pilda
Padomes 2007. gada 28. jūnija Regulā (EK) Nr. 834/2007 par
bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu un par Regulas (EEK)
Nr. 2092/91 atcelšanu[21] paredzētos nosacījumus,
būtu jāgūst labums no “ekoloģiskā” komponenta bez papildu pienākumu izpildes.
“Ekoloģiskā” komponenta neievērošanai būtu jānoved pie sodu piemērošanas,
pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. […] [HZR] 65. pantu.
(27)
Lai nodrošinātu ar kultūru dažādošanas pasākumu
saistīto pienākumu samērīgu un nediskriminējošu piemērošanu un lai tie
garantētu spēcīgāku vides aizsardzību, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu
jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai noteiktu “kultūras”
definīciju un pasākuma piemērošanas noteikumus.
(28)
Lai nodrošinātu to, ka lauksaimnieki saglabā
ilggadīgo zālāju platības, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai pieņemtu pasākuma piemērošanas
noteikumus.
(29)
Lai nodrošinātu ekoloģiski nozīmīgu platību
pasākuma efektīvu un saskaņotu īstenošanu, vienlaikus ņemot vērā dalībvalstu
specifiku, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt tiesību aktus, lai sīkāk definētu šajā pasākumā minēto ekoloģiski
nozīmīgo platību veidus un lai pievienotu un definētu citus ekoloģiski nozīmīgu
platību veidus, ko var ņemt vērā, lai konstatētu, vai ir ievērota šajā pasākumā
minētā procentuālā daļa.
(30)
Lai sekmētu ilgtspējīgu lauksaimniecības attīstību
apgabalos, kuros ir specifiski dabas ierobežojumi, būtu jādod dalībvalstīm
iespēja daļu no valsts maksimālā apjoma, kas noteikts tiešajiem maksājumiem,
izmantot tam, lai visiem lauksaimniekiem, kas darbojas šajos apgabalos,
papildus pamatmaksājumam piešķirtu platībatkarīgu gada maksājumu. Ar minēto
maksājumu nevajadzētu aizstāt saskaņā ar lauku attīstības programmām sniegto
atbalstu, un to nevajadzētu piešķirt lauksaimniekiem apgabalos, kas bija
noteikti saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. septembra Regulu (EK)
Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības
fonda lauku attīstībai (ELFLA)[22], bet nav noteikti
saskaņā ar 46. panta 1. punktu Eiropas Parlamenta Padomes […]
Regulā (ES) Nr. […] par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas
Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)[23]
[RDR].
(31)
Jaunajiem lauksaimniekiem ir finansiāli sarežģīti
aizsākt un attīstīt jaunu saimniecisko darbību lauksaimniecības nozarē, un tas
būtu jāņem vērā tiešo maksājumu sadalījumā un plānošanā. Šī attīstība ir
svarīga Savienības lauksaimniecības nozares konkurētspējai, tāpēc, lai
jaunajiem lauksaimniekiem atvieglotu saimniecību darbības uzsākšanu un to
saimniecību strukturālo pielāgošanu pēc to sākotnējās izveidošanas, būtu
jāparedz ienākumu atbalsts jaunajiem lauksaimniekiem, kas uzsāk
lauksaimniecisko darbību. Būtu jādod dalībvalstīm iespēja daļu no valsts
maksimālā apjoma, kas noteikts tiešajiem maksājumiem, izmantot tam, lai
jaunajiem lauksaimniekiem papildus pamatmaksājumam piešķirtu platībatkarīgu gada
maksājumu. Minētais maksājums būtu jāpiešķir ne ilgāk kā piecus gadus, jo tam
būtu jāaptver tikai saimniecības darbības sākotnējais periods un tam
nevajadzētu kļūt par darbības atbalstu.
(32)
Lai garantētu saņēmēju tiesību aizsardzību un
nepieļautu diskrimināciju, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai paredzētu nosacījumus, saskaņā
ar kuriem juridisku personu var atzīt par tiesīgu saņemt jaunajiem
lauksaimniekiem paredzētu maksājumu, jo īpaši attiecībā uz vecuma ierobežojuma
piemērošanu vienai vai vairākām fiziskām personām, kas ir juridiskās personas
dalībnieki.
(33)
Būtu jādod dalībvalstīm iespēja daļu no valsts
maksimālā apjoma, kas noteikts tiešajiem maksājumiem, skaidri noteiktos
gadījumos izmantot saistītajam atbalstam konkrētās nozarēs. Resursi, kurus var
izmantot saistītā atbalsta sniegšanai, būtu jāierobežo līdz noteiktam apjomam,
vienlaikus ļaujot šādu atbalstu piešķirt dalībvalstīs vai to konkrētos
reģionos, kuros ir īpaša situācija, proti, kuros konkrēti lauksaimniecības
veidi vai lauksaimniecības sektori ir sevišķi svarīgi ekonomisku, vides un/vai
sociālu iemeslu dēļ. Būtu jāatļauj dalībvalstīm šādam atbalstam izmantot līdz
5 % no valsts maksimālā apjoma vai līdz 10 %, ja to saistītā atbalsta
apjoms vismaz vienā gadā 2010.−2013. gada periodā pārsniedza 5 %.
Tomēr pienācīgi pamatotos gadījumos, ja ir pierādītas konkrētas aktuālas
reģiona vajadzības un saņemts Komisijas apstiprinājums, būtu jāatļauj
dalībvalstīm izmantot vairāk par 10 % no valsts maksimālā apjoma.
Saistītais atbalsts būtu jāpiešķir tikai tiktāl, cik tas nepieciešams, lai
radītu stimulu saglabāt pašreizējo ražošanas apjomu šajos reģionos. Šādam
atbalstam būtu jābūt pieejamam arī lauksaimniekiem, kuriem 2013. gada
31. decembrī ir īpašas maksājumtiesības, kas piešķirtas saskaņā ar
Regulu (EK) Nr. 1782/2003 un Regulu (EK) Nr. 73/2009, un
kuriem nav atbalsttiesīgu hektāru maksājumtiesību aktivizēšanai. Attiecībā uz
tāda brīvprātīga saistītā atbalsta apstiprināšanu, kas pārsniedz 10 % no
dalībvalstij noteiktā valsts gada maksimālā apjoma, Komisija būtu jāpilnvaro
arī pieņemt īstenošanas aktus, nepiemērojot Regulu (ES) Nr. 182/2011.
(34)
Lai nodrošinātu Savienības līdzekļu efektīvu un
mērķtiecīgu izmantošanu un nepieļautu dubultu finansēšanu no citiem līdzīgiem
atbalsta instrumentiem, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai paredzētu noteikumus par
brīvprātīga saistītā atbalsta piešķiršanas nosacījumiem un noteikumus par tā
saderību ar citiem Savienības pasākumiem un par atbalsta kumulāciju.
(35)
Attiecībā uz atbalstu kokvilnas nozarē tika
uzskatīts par vajadzīgu Regulā (EK) Nr. 73/2009 paredzēt, lai daļa no
atbalsta arī turpmāk būtu saistīta ar kokvilnas audzēšanu, izmantojot
kultūratkarīgu maksājumu par atbalsttiesīgu hektāru, lai nodrošinātos pret
ražošanas pārtraukšanas risku kokvilnas audzēšanas reģionos, ņemot vērā visus
faktorus, kas ietekmē šo izvēli. Šāda izvēle būtu jāsaglabā saskaņā ar mērķiem,
kuri noteikti 4. protokolā par kokvilnu, kas pievienots 1979. gada
Pievienošanās aktam.
(36)
Lai nodrošinātu kultūratkarīgā maksājuma par
kokvilnu efektīvu piemērošanu, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē
Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai pieņemtu noteikumus un
nosacījumus par atļaujām izmantot zemi un šķirnes saistībā ar kultūratkarīgo
maksājumu par kokvilnu un noteikumus par šā īpašā maksājuma piešķiršanas nosacījumiem,
par atbilstības prasībām un agronomijas praksi, par starpnozaru organizāciju
apstiprināšanas kritērijiem, par ražotāju pienākumiem un rīcību situācijās, kad
apstiprinātā starpnozaru organizācija šos kritērijus neievēro.
(37)
Padomes 2008. gada 23. jūnija
Regulā (EK) Nr. 637/2008, ar kuru groza Regulu (EK)
Nr. 1782/2003 un ievieš kokvilnas nozares pārstrukturēšanas valsts
programmas[24], konkrēti, tās
2. nodaļā, noteikts, ka katra kokvilnas ražotāja dalībvalsts vai nu reizi
četros gados un pirmo reizi līdz 2009. gada 1. janvārim iesniedz
Komisijai četru gadu pārstrukturēšanas programmas projektu, vai arī līdz
2009. gada 31. decembrim iesniedz Komisijai vienu grozītu
pārstrukturēšanas programmas projektu astoņu gadu periodam. Pieredze liecina,
ka kokvilnas nozares pārstrukturēšanai labāk noderētu citi pasākumi, tostarp
tie, kurus saskaņā ar lauku attīstības programmām finansē atbilstīgi
Regulai (ES) Nr. […] [RDR], un tas ļautu nodrošināt arī labāku
koordināciju ar citu nozaru pasākumiem. Tomēr būtu jārespektē to uzņēmumu
iegūtās tiesības un tiesiskā paļāvība, kuri jau iesaistījušies
pārstrukturēšanas programmās. Tāpēc būtu jāļauj turpināt esošās četru vai
astoņu gadu programmas līdz to noslēgumam. Tomēr šā perioda beigās programmām
būtu jābeidzas. No četru gadu programmām pieejamos līdzekļus no 2014. gada
varētu iekļaut Savienības līdzekļos, kas pieejami lauku attīstības pasākumiem. Ņemot
vērā plānošanas periodu, pēc astoņu gadu programmu beigām 2018. gadā
nebūtu lietderīgi pieejamos līdzekļus iekļaut lauku attīstības programmās, un
tāpēc būtu lietderīgāk tos pārvietot uz šajā regulā minētām atbalsta shēmām, kā
jau paredzēts Regulas (EK) Nr. 637/2008 5. panta 2. punkta
otrajā daļā. Regula (EK) Nr. 637/2008 zaudē savu spēku no
2014. gada 1. janvāra vai no 2018. gada 1. janvāra atkarībā
no tā, vai dalībvalstis izmanto attiecīgi četru vai astoņu gadu programmas. Tāpēc
Regula (EK) Nr. 637/2008 būtu jāatceļ.
(38)
Lai mazinātu ar tiešā atbalsta pārvaldību un
kontroli saistītās administratīvās izmaksas, būtu jāizveido vienkārša un īpaša
shēma mazajiem lauksaimniekiem. Šajā nolūkā būtu jānosaka vienreizējs
maksājums, kas aizstātu visus tiešos maksājumus. Būtu jāievieš noteikumi, ar
kuriem cenšas vienkāršot formalitātes, cita starpā samazinot mazajiem
lauksaimniekiem uzliktos pienākumus, piemēram, tos, kuri saistīti ar atbalsta
pieteikumiem, klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, savstarpējo
atbilstību un kontrolēm, kā paredzēts Regulā (ES) Nr. […] [HZR],
neapdraudot reformas vispārējo mērķu sasniegšanu, ar nosacījumu, ka Savienības
tiesību akti, kas minēti Regulā (ES) Nr. […] [HZR] II pielikumā,
ir piemērojami mazajiem lauksaimniekiem. Minētās shēmas mērķim vajadzēt būt
atbalstīt pašreizējo lauksaimniecības struktūru, ko veido Savienības mazās saimniecības,
vienlaikus nekavējot pāreju uz konkurētspējīgākām struktūrām. Šā iemesla dēļ
shēmai vajadzētu būt pieejamai tikai esošām saimniecībām.
(39)
Lai nodrošinātu lauksaimnieku tiesību aizsardzību,
saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību
aktus, lai pieņemtu noteikumus par dalību mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā
situācijā, kad mainās shēmas dalībnieka lauksaimnieka stāvoklis.
(40)
Vienkāršošanas labad un lai ņemtu vērā īpašos
apstākļus tālākajos reģionos, tiešie maksājumi šajos reģionos būtu jāpārvalda
ar Regulu (EK) Nr. 247/2006 izveidoto atbalsta programmu ietvaros.
Tādējādi šīs regulas noteikumi, kas attiecas uz pamatmaksājuma shēmu un ar to
saistītiem maksājumiem un uz saistīto atbalstu, šajos reģionos nebūtu
jāpiemēro.
(41)
Lai piemērotu šo regulu un veiktu tiešo maksājumu
uzraudzību, analīzi un pārvaldību, vajadzīgi dalībvalstu paziņojumi. Lai
nodrošinātu šajā regulā ietverto noteikumu labu piemērošanu, saskaņā ar Līguma
290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt tiesību aktus, lai
noteiktu vajadzīgos pasākumus, kas saistīti ar dalībvalstu sniedzamajiem
paziņojumiem, vai lai veiktu tiešo maksājumu pārbaudi, kontroli, uzraudzību,
novērtēšanu un revīziju, īstenotu starptautiskus nolīgumus, tostarp šajos
nolīgumos paredzētas paziņošanas prasības, un lai pieņemtu noteikumus par
paziņojamās informācijas būtību un veidu, par paziņošanas metodēm un par
tiesībām piekļūt informācijai vai informācijas sistēmām, un informācijas
publiskošanas nosacījumus un līdzekļus.
(42)
Piemēro Savienības tiesību aktus par personu
aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti, jo
īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra
Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu
apstrādi un šādu datu brīvu apriti[25] un Eiropas Parlamenta un
Padomes 2000. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 45/2001 par
fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas
iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti[26].
(43)
Lai spēcinātu lauku attīstības politiku, būtu jādod
dalībvalstīm iespēja līdzekļus no tiešo maksājumu maksimālā apjoma pārvietot uz
lauku attīstībai piešķirto atbalstu. Vienlaikus dalībvalstīm, kurās tiešā
atbalsta apmērs nepārsniedz 90 % no Savienības atbalsta vidējā apmēra,
būtu jādod iespēja līdzekļus no lauku attīstībai piešķirtā atbalsta pārvietot
uz tiešo maksājumu maksimālo apjomu. Šāda izvēle būtu jāveic, nepārsniedzot
noteiktus limitus, vienreiz un attiecībā uz visu šīs regulas piemērošanas
periodu.
(44)
Lai nodrošinātu netraucētu pāreju no
Regulā (EK) Nr. 73/2009 noteiktās kārtības uz šajā regulā noteikto
kārtību, saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras
pieņemt tiesību aktus, lai pieņemtu vajadzīgos pasākumus lauksaimnieku iegūto
tiesību un tiesiskās paļāvības aizsardzībai,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
SATURS
PASKAIDROJUMA RAKSTS................................................................................................... 2
1........... PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS................................................................................. 2
2........... APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM
PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI...................................................................................................................................... 5
3........... PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI.................................................................. 7
4........... IETEKME UZ BUDŽETU............................................................................................. 9
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko
izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus
veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām 10
I SADAĻA  DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS................................................................. 23
II SADAĻA  VISPĀRĒJI NOTEIKUMI PAR
TIEŠAJIEM MAKSĀJUMIEM......................... 26
1. NODAĻA  Kopīgi noteikumi par tiešajiem
maksājumiem......................................................... 26
2. NODAĻA  Bulgārijai un Rumānijai
piemērojamie noteikumi..................................................... 30
III SADAĻA  PAMATMAKSĀJUMA SHĒMA UN
SAISTĪTIE MAKSĀJUMI...................... 30
1. NODAĻA  Pamatmaksājuma shēma....................................................................................... 31
1. iedaļa  Pamatmaksājuma shēmas izveide.................................................................................. 31
2. iedaļa  Valsts rezerve.............................................................................................................. 34
3. iedaļa  Pamatmaksājuma shēmas īstenošana............................................................................. 36
2. NODAĻA  Maksājums par klimatam un videi
labvēlīgu lauksaimniecības praksi....................... 39
3. NODAĻA  Maksājumi apgabalos, kuros ir
dabas ierobežojumi............................................... 41
4. NODAĻA  Maksājums jaunajiem
lauksaimniekiem.................................................................. 42
IV SADAĻA  SAISTĪTAIS ATBALSTS................................................................................... 44
1. NODAĻA  Brīvprātīgs saistītais atbalsts.................................................................................. 44
2. NODAĻA  Kultūratkarīgais maksājums par
kokvilnu............................................................... 47
V SADAĻA  Mazo lauksaimnieku atbalsta shēma....................................................................... 50
VI SADAĻA  Valsts programmas kokvilnas
nozares pārstrukturēšanai........................................ 52
VII SADAĻA  NOBEIGUMA NOTEIKUMI............................................................................ 53
1. NODAĻA  Paziņojumi un ārkārtas
situācijas........................................................................... 53
2. NODAĻA  Pilnvaru deleģēšana un
īstenošanas noteikumi........................................................ 54
3. NODAĻA  Pārejas un nobeiguma noteikumi........................................................................... 55
I PIELIKUMS  Atbalsta shēmu saraksts..................................................................................... 57
II PIELIKUMS  Valsts maksimālais apjoms,
kas minēts 6. pantā................................................. 58
III PIELIKUMS  Neto maksimālais apjoms, kas
minēts 7. pantā................................................. 59
IV PIELIKUMS  Koeficienti, kas jāpiemēro
saskaņā ar 10. panta 1. punktu................................ 60
V PIELIKUMS  16. un 17. pantā
minētie finanšu noteikumi, ko piemēro Bulgārijai un Rumānijai.. 61
VI PIELIKUMS  Lauku saimniecības vidējais
lielums, kas jāpiemēro saskaņā ar 36. panta 5. punktu.... 62
VII PIELIKUMS  ATBILSTĪBAS TABULA............................................................................. 63
TIESĪBU AKTA FINANŠU PĀRSKATS................................................................................. 71
I SADAĻA
DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS
1. pants
Darbības
joma
Ar šo regulu nosaka:
a)           kopīgus noteikumus par maksājumiem,
ko piešķir tieši lauksaimniekiem saskaņā ar I pielikumā minētajām atbalsta
shēmām (turpmāk “tiešie maksājumi”);
b)           īpašus noteikumus par:
i)       pamatmaksājumu lauksaimniekiem (turpmāk
“pamatmaksājuma shēma”),
ii)       maksājumu lauksaimniekiem, kuri ievēro
klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi,
iii)      brīvprātīgu maksājumu lauksaimniekiem
apgabalos, kuros ir dabas ierobežojumi,
iv)      maksājumu jaunajiem lauksaimniekiem,
kuri sāk lauksaimniecisku darbību,
v)      brīvprātīga saistītā atbalsta shēmu,
vi)      kultūratkarīgu maksājumu par kokvilnu,
vii)     vienkāršotu shēmu mazajiem
lauksaimniekiem,
viii)    sistēmu, kas ļauj Bulgārijai un
Rumānijai papildināt tiešos maksājumus.
2. pants
I pielikuma
grozījums
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos
aktus, lai grozītu I pielikumā iekļauto atbalsta shēmu sarakstu.
3. pants
Piemērošana
tālākajiem reģioniem un Egejas jūras nelielajām salām
Līguma 349. pantā minētajiem Savienības
reģioniem, turpmāk “tālākie reģioni”, un tiešajiem maksājumiem, kas piešķirti
Egejas jūras nelielajām salām saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1405/2006,
nepiemēro 11. pantu.
Tālākajiem reģioniem nepiemēro III, IV un V sadaļu.
4. pants
Definīcijas
1.           Šajā regulā piemēro šādas
definīcijas:
a)           “lauksaimnieks” ir fiziska vai
juridiska persona vai fizisku vai juridisku personu grupa neatkarīgi no grupai
un tās locekļiem valsts tiesību aktos piešķirtā juridiskā statusa, kuras
saimniecība atrodas Savienības teritorijā, kā definēts Līguma par Eiropas
Savienību 52. pantā saistībā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
349. un 355. pantu, un kura veic lauksaimniecisku darbību;
b)           “saimniecība” ir visas
lauksaimnieciskām darbībām izmantotās un lauksaimnieka apsaimniekotās vienības,
kuras atrodas tās pašas dalībvalsts teritorijā;
c)           “lauksaimnieciska darbība” ir:
–
lauksaimniecības produktu ražošana vai audzēšana,
tostarp ražas novākšana, slaukšana, dzīvnieku audzēšana un turēšana
lauksaimniecības nolūkiem,
–
lauksaimniecības zemes uzturēšana noganīšanai vai
kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, neveicot īpašus sagatavošanas darbus
papildus tradicionālo lauksaimniecības metožu un tehnikas izmantošanai, vai
–
darbību minimums, kas jānosaka dalībvalstīm,
lauksaimniecības platībās, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru
audzēšanai piemērotā stāvoklī;
d)           “lauksaimniecības produkti” ir
Līguma I pielikumā uzskaitītie produkti, izņemot zivsaimniecības
produktus, kā arī kokvilna;
e)           “lauksaimniecības platība” ir
platība, ko aizņem aramzeme, ilggadīgie zālāji vai ilggadīgie stādījumi;
f)            “aramzeme” ir zeme, ko apstrādā
kultūraugu audzēšanai, vai zeme, kas pieejama kultūraugu audzēšanai, bet ir
atstāta papuvē, arī platības, kuras atstātas atmatā saskaņā ar
Regulas (EK) Nr. 1257/1999 22., 23. un 24. pantu,
Regulas (EK) Nr. 1698/2005 39. pantu un Regulas (ES)
Nr. […] [RDR] 29. pantu, neatkarīgi no tā, vai uz attiecīgās zemes ir
siltumnīcas vai stacionārs vai pārvietojams segums;
g)           “ilggadīgie stādījumi” ir kultūras,
kuras neaudzē augsekā, nav ilggadīgie zālāji, attiecīgajā zemē aug piecus gadus
vai ilgāk un dod ražu vairākas reizes, tostarp stādaudzētavas un īscirtmeta
atvasāji;
h)           “ilggadīgie zālāji” ir zeme, ko
izmanto, lai audzētu dabīgi veidojušās (pašiesējušās) vai kultivētas (sētas) stiebrzāļu
vai citas zāles lopbarības kultūras, un kas piecus gadus vai ilgāk nav iekļauta
saimniecības augsekas sistēmā; tajā var augt citas noganīšanai piemērotas
sugas, ja pārsvaru saglabā stiebrzāles un citas zāles lopbarības kultūras;
i)            “stiebrzāles un cita zāles
lopbarība” ir visi zālaugi, kas tradicionāli aug dabiskās ganībās vai ko
dalībvalstī parasti iekļauj ganībām vai pļavām paredzētos sēklu maisījumos
(neatkarīgi no tā, vai tās izmanto lopu ganīšanai);
j)            “stādaudzētavas” ir platības, kurās
atklātā laukā audzē jaunus kokaugus turpmākai pārstādīšanai, proti:
–
vīnogulāju stādu un potcelmu audzētavas,
–
augļu koku un ogulāju stādaudzētavas,
–
dekoratīvo augu stādaudzētavas,
–
komerciālas meža kokaudzētavas (izņemot tās, kas
saimniecības pašas vajadzībām ierīkotas meža zemē),
–
koki un krūmi stādīšanai dārzos, parkos, ceļmalās
un uz uzbērumiem, (piemēram, dzīvžogu augi, rožu krūmi un citi dekoratīvi
krūmi, dekoratīvi skuju koki), jebkurā gadījumā arī šādu koku un krūmu potcelmi
un sējeņi;
k)           “īscirtmeta atvasāji” ir platības,
kuras apstādītas ar tādu sugu kokiem (KN kods 06029041), kas jānosaka
dalībvalstīm, kurās augošo ilggadīgo kokaugu saknes vai celmi pēc mežizstrādes
paliek zemē un nākamajā sezonā dzen jaunas atvases un kuru maksimālais cirtes
aprites laiks ir jānosaka dalībvalstīm.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus, lai:
a)      noteiktu jaunas definīcijas, kas
saistītas ar piekļuvi atbalstam saskaņā ar šo regulu;
b)      izveidotu pamatsistēmu, kuras ietvaros
dalībvalstis nosaka veicamo darbību minimumu platībās, kas tiek dabiski
uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī;
c)      noteiktu kritērijus, kas lauksaimniekiem
jāievēro, lai tiktu uzskatīts, ka viņi ir izpildījuši pienākumu uzturēt
lauksaimniecības platību noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī,
kā minēts 1. punkta c) apakšpunktā;
d)      noteiktu kritērijus, ar kuriem nosaka
stiebrzāļu un citu zāles lopbarības kultūru pārsvaru 1. punkta
h) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām.
II SADAĻA
VISPĀRĒJI NOTEIKUMI PAR TIEŠAJIEM MAKSĀJUMIEM
1. NODAĻA
Kopīgi noteikumi par tiešajiem maksājumiem
5. pants
Tiešo
maksājumu finansēšana
Šīs regulas I pielikumā uzskaitītās
atbalsta shēmas finansē saskaņā ar Regulas (ES) Nr. […] [HZR]
4. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
6. pants
Valstu
maksimālie apjomi
1.           Katrai dalībvalstij un katram
gadam II pielikumā ir noteikts valsts maksimālais apjoms, ko veido visu
piešķirto maksājumtiesību, valsts rezerves un atbilstīgi 33., 35., 37. un
39. pantam noteikto maksimālo apjomu kopējā vērtība.
2.           Lai ņemtu vērā pārmaiņas, kas
saistītas ar piešķiramo tiešo maksājumu maksimālo kopsummu, ieskaitot
maksājumus, kas izriet no dalībvalstu lēmumiem, kuri pieņemti saskaņā ar
14. pantu, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 55. pantu pieņemt
deleģētos aktus, lai pārskatītu II pielikumā noteiktos valstu maksimālos
apjomus.
7. pants
Neto
maksimālie apjomi
1.           Neskarot 8. pantu, to
tiešo maksājumu kopsumma, ko attiecībā uz kalendāro gadu dalībvalstī var
piešķirt atbilstīgi III, IV un V sadaļai, pēc 11. panta piemērošanas
nepārsniedz šīs regulas III pielikumā noteikto maksimālo apjomu.
Lai nepieļautu to, ka tiešo maksājumu kopsumma
pārsniedz III pielikumā noteikto maksimālo apjomu, dalībvalstis lineāri
samazina visus tiešos maksājumus, izņemot tiešos maksājumus, kas piešķirti
saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 247/2006 un (EK) Nr. 1405/2006.
2.           Katrai dalībvalstij un katram
gadam tiek darīts pieejams 11. pantā minētās nepārsniedzamās summas
aprēķināšanas rezultāts, kas ir starpība starp II pielikumā noteikto
valsts maksimālo apjomu, kuram pieskaitīta saskaņā ar 44. pantu pieejamā
summa, un III pielikumā noteikto neto maksimālo apjomu, kā Savienības
atbalsts lauku attīstības programmās paredzētiem pasākumiem, ko saskaņā ar
Regulu (ES) Nr. […] [RDR] finansē no ELFLA.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus, lai pārskatītu
III pielikumā noteiktos maksimālos apjomus.
8. pants
Finanšu
disciplīna
1.           Korekcijas likmi, kas
noteikta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. […] [HZR] 25. pantu, piemēro
tikai tiešajiem maksājumiem, kas pārsniedz EUR 5000 un jāpiešķir
lauksaimniekiem attiecīgajā kalendārajā gadā.
2.           Pakāpeniski ieviešot tiešos
maksājumus, kā minēts 16. pantā, šā panta 1. punktu Bulgārijai un
Rumānijai piemēro no 2016. gada 1. janvāra.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz noteikumiem par
to samazinājumu aprēķināšanas bāzi, kuri dalībvalstīm jāpiemēro lauksaimniekiem
saskaņā ar šā panta 1. un 2. punktu.
9. pants
Aktīvs
lauksaimnieks
1.         Tiešos maksājumus nepiešķir fiziskām vai juridiskām personām
vai fizisku vai juridisku personu grupām, kuras atbilst vienam no šādiem
kritērijiem:
a)         gada
tiešo maksājumu summa ir mazāka par 5 % no kopējiem ieņēmumiem, kuri gūti
no nelauksaimnieciskām darbībām pēdējā fiskālajā gadā, vai
b)         to
lauksaimniecības platības ir galvenokārt tādas platības, kuras tiek dabiski
uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, un tie šajās
platībās neveic darbību minimumu, ko dalībvalstis noteikušas saskaņā ar
4. panta 1. punkta c) apakšpunktu.
2.         Šā panta 1. punktu nepiemēro lauksaimniekiem, kuri
iepriekšējā gadā saņēmuši tiešos maksājumus, kas mazāki par EUR 5000.
3.         Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 55. pantu pieņemt
deleģētos aktus, lai noteiktu:
a)         kritērijus,
ar kuriem nosaka tiešo maksājumu summu 1. un 2. punkta piemērošanas
vajadzībām, jo īpaši maksājumtiesību piešķiršanas pirmajā gadā, ja
maksājumtiesību vērtība vēl nav galīgi noteikta, kā arī jauniem
lauksaimniekiem;
b)
izņēmumus no noteikuma, ka jāņem vērā pēdējā fiskālajā gadā gūtie ieņēmumi, ja
attiecīgie dati nav pieejami, un
c)         kritērijus,
pēc kuriem konstatē, vai lauksaimnieka lauksaimniecības platība ir uzskatāma
par platību, kura tiek dabiski uzturēta noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā
stāvoklī.
10. pants
Tiešo
maksājumu saņemšanas prasību minimums
1.           Dalībvalstis lemj par tiešo
maksājumu nepiešķiršanu lauksaimniekam vienā no šādiem gadījumiem:
a)      ja pieprasīto vai piešķiramo tiešo
maksājumu kopsumma, pirms veikti Regulas (ES) Nr. […] [HZR]
65. pantā paredzētie maksājuma samazinājumi un nepiešķiršana, konkrētajā
kalendārajā gadā ir mazāka par EUR 100;
b)      ja atbalsttiesīgā saimniecības platība,
par kuru pieprasīti vai piešķirami tiešie maksājumi, pirms veikti
Regulas (ES) Nr. […] [HZR] 65. pantā paredzētie maksājuma
samazinājumi un nepiešķiršana, ir mazāka par vienu hektāru.
Lai ņemtu vērā lauksaimniecības ekonomikas
struktūru, dalībvalstis var koriģēt a) un b) apakšpunktā minētās
robežvērtības, nepārsniedzot IV pielikumā noteiktos limitus.
2.           Ja to lauksaimnieku rīcībā,
kuri saņem IV sadaļā minēto saistīto atbalstu par dzīvniekiem, ir mazāk
hektāru, nekā dalībvalsts izvēlētā robežvērtība 1. punkta
b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām, dalībvalstis piemēro
1. punkta a) apakšpunktu.
3.           Attiecīgās dalībvalstis var
nolemt nepiemērot 1. punktu tālākajos reģionos un Egejas jūras nelielajās
salās.
4.           Bulgārijā un Rumānijā par
2014. un 2015. gadu pieprasīto vai piešķiramo summu, kā minēts
1. punktā, aprēķina, pamatojoties uz summu, kas attiecīgajam gadam
noteikta V pielikuma A punktā.
11. pants
Maksājuma
pakāpeniska samazināšana un nepārsniedzamās summas noteikšana
1.           Tiešo maksājumu summu, kas
jāpiešķir lauksaimniekam saskaņā ar šo regulu konkrētā kalendārajā gadā,
samazina šādi:
–
par 20 % samazina daļu, kas lielāka par
EUR 150 000 un nepārsniedz EUR 200 000,
–
par 40 % samazina daļu, kas lielāka par
EUR 200 000 un nepārsniedz EUR 250 000,
–
par 70 % samazina daļu, kas lielāka par
EUR 250 000 un nepārsniedz EUR 300 000,
–
par 100 % samazina daļu, kas lielāka par
EUR 300 000.
2.           Šā panta 1. punktā
minēto summu aprēķina, algas, ko lauksaimnieks faktiski izmaksājis un
deklarējis iepriekšējā gadā, ieskaitot ar nodarbināšanu saistītus nodokļus un
sociālās iemaksas, atņemot no tiešo maksājumu kopsummas, kas sākotnēji pienākas
lauksaimniekam, neņemot vērā maksājumus, kuri jāpiešķir atbilstīgi šīs regulas
III sadaļas 2. nodaļai.
3.           Dalībvalstis nodrošina to,
lai maksājumi netiktu veikti lauksaimniekiem, attiecībā uz kuriem ir
konstatēts, ka no dienas, kurā publicēts Komisijas priekšlikums par šo regulu,
tie mākslīgi radījuši apstākļus, lai izvairītos no šā panta sekām.
12. pants
Vairāki
pieprasījumi
Ja vien šajā regulā nav skaidri noteikts
citādi, par platību, kas atbilst atbalsttiesīgo hektāru skaitam, par kuriem
lauksaimnieks ir iesniedzis pamatmaksājuma pieteikumu atbilstīgi
III sadaļas 1. nodaļai, var iesniegt pieteikumu jebkura cita tiešā
maksājuma saņemšanai, kā arī jebkura cita atbalsta saņemšanai, uz kuru
neattiecas šī regula.
13. pants
Valsts
atbalsts
Atkāpjoties no Regulas (ES)
Nr. [sCMO] 146. panta 1. punkta, maksājumiem, ko dalībvalstis
veic saskaņā ar šo regulu, Līguma 107., 108. un 109. pantu nepiemēro.
14. pants
Elastīga
līdzekļu pārvietošana starp pīlāriem
1.         Dalībvalstis
līdz 2013. gada 1. augustam var nolemt līdz 10 % no gada valsts
maksimālā apjoma 2014.−2019. kalendārajam gadam, kas noteikti šīs regulas
II pielikumā, darīt pieejamus kā papildu atbalstu lauku attīstības
programmas pasākumiem, ko saskaņā ar Regulu (ES) Nr. […] [RDR]
finansē no ELFLA. Rezultātā attiecīgā summa vairs nav pieejama tiešo maksājumu
piešķiršanai.
Pirmajā daļā minēto lēmumu paziņo Komisijai līdz minētajā daļā
norādītajam datumam.
Procentuālā daļa, kas paziņota saskaņā ar otro daļu, pirmajā daļā
minētajiem gadiem ir vienāda.
2.         Apvienotā
Karaliste, Bulgārija, Igaunija, Latvija, Lietuva, Polija, Portugāle, Rumānija,
Slovākija, Somija, Spānija un Zviedrija līdz 2013. gada 1. augustam
var nolemt līdz 5 % no summas, kas 2015.−2020. gada periodā
paredzēta, lai atbalstītu lauku attīstības programmas pasākumus, ko saskaņā ar
Regulu (ES) Nr. […] [RDR] finansē no ELFLA, darīt pieejamus šajā
regulā paredzētu tiešo maksājumu veidā. Rezultātā attiecīgā summa vairs nav
pieejama atbalsta pasākumiem saskaņā ar lauku attīstības programmu.
Pirmajā daļā minēto lēmumu paziņo Komisijai līdz minētajā daļā
norādītajam datumam.
Procentuālā daļa, kas paziņota saskaņā ar otro daļu, 1. punkta
pirmajā daļā minētajiem gadiem ir vienāda.
15. pants
Pārskatīšana
I pielikumā uzskaitītās atbalsta shēmas
piemēro, neskarot iespēju tās jebkurā brīdī pārskatīt, lai ņemtu vērā
ekonomikas norises un budžeta situāciju.
2. NODAĻA
Bulgārijai un Rumānijai piemērojamie noteikumi
16. pants
Tiešo
maksājumu pakāpeniska ieviešana
Bulgārijā
un Rumānijā 33., 35., 37., 39. un 51. pantā minēto maksājumu valsts
maksimālos apjomus 2014. un 2015. gadam nosaka, pamatojoties uz
V pielikuma A punktā noteiktajām summām.
17. pants
Papildinoši
valsts tiešie maksājumi un tiešie maksājumi
1.           Bulgārija un Rumānija 2014.
un 2015. gadā var izmantot valsts tiešos maksājumus, lai papildinātu
maksājumus, kas piešķirti saskaņā ar III sadaļas 1. nodaļā minēto
pamatmaksājuma shēmu, un Bulgārijas gadījumā arī papildināt IV sadaļas
2. nodaļā minēto īpašo kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu.
2.           Pamatmaksājuma shēmu
papildinošo valsts tiešo maksājumu kopsumma, ko drīkst piešķirt 2014. un
2015. gadā, nepārsniedz summas, kas katram minētajam gadam noteiktas
V pielikuma B punktā.
3.           Attiecībā uz Bulgāriju to
valsts tiešo maksājumu kopsumma, kas papildina īpašo kultūratkarīgo maksājumu
par kokvilnu, nedrīkst pārsniegt summas, kas katram minētajam gadam noteiktas
V pielikuma C punktā.
4.           Papildinošus
valsts tiešos maksājumus piešķir saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tādā
veidā, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu
tirgus un konkurences kropļojumus.
III SADAĻA
PAMATMAKSĀJUMA SHĒMA UN SAISTĪTIE MAKSĀJUMI
1. NODAĻA
Pamatmaksājuma shēma
1. iedaļa
Pamatmaksājuma shēmas izveide
18. pants
Maksājumtiesības
1.           Pamatmaksājuma shēmas
atbalsts ir pieejams lauksaimniekiem, ja tie saskaņā ar šo regulu ir ieguvuši
maksājumtiesības pirmajā piešķiršanā atbilstīgi 21. pantam, no valsts
rezerves atbilstīgi 23. pantam vai tiesību nodošanas ceļā atbilstīgi
27. pantam.
2.           Maksājumtiesības, kas iegūtas
saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu atbilstīgi Regulai (EK)
Nr. 1782/2003 un Regulai (EK) Nr. 73/2009, zaudē spēku
2013. gada 31. decembrī.
19. pants
Pamatmaksājuma
shēmas maksimālais apjoms
1.           Komisija ar īstenošanas
aktiem nosaka pamatmaksājuma shēmas valsts gada maksimālo apjomu, no
II pielikumā noteiktā valsts gada maksimālā apjoma atņemot gada summas,
kas nosakāmas atbilstīgi 33., 35., 37. un 39. pantam. Šos īstenošanas
aktus pieņem saskaņā ar 56. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2.           Attiecībā uz katru
dalībvalsti un katru gadu visu piešķirto maksājumtiesību un valsts rezerves
kopējā vērtība ir vienāda ar attiecīgo valsts maksimālo apjomu, ko Komisija
noteikusi atbilstīgi 1. punktam.
3.           Ja maksimālais apjoms, ko
Komisija noteikusi atbilstīgi 1. punktam, salīdzinājumā ar iepriekšējo
gadu tiek mainīts, dalībvalsts lineāri samazina vai palielina visu
maksājumtiesību vērtību, lai nodrošinātu atbilstību 2. punkta noteikumiem.
20. pants
Valsts
maksimālā apjoma reģionālais sadalījums
1.           Dalībvalstis līdz
2013. gada 1. augustam var nolemt pamatmaksājuma shēmu piemērot
reģionālā līmenī. Tādā gadījumā tās nosaka reģionus saskaņā ar objektīviem un
nediskriminējošiem kritērijiem, piemēram, atbilstīgi to agronomiskajam vai
ekonomiskajam raksturojumam un reģionālajam lauksaimniecības potenciālam, vai
to institucionālajai vai administratīvajai struktūrai.
2.           Dalībvalstis sadala
19. panta 1. punktā minēto valsts maksimālo apjomu starp reģioniem
saskaņā ar objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem.
3.           Dalībvalstis var nolemt, ka
reģionu maksimālos apjomus katru gadu pakāpeniski maina, izmantojot iepriekš
noteiktas ikgadējas pakāpes un ievērojot objektīvus un nediskriminējošus
kritērijus, piemēram, lauksaimniecības potenciāla vai vides kritērijus.
4.           Ciktāl tas nepieciešams, lai
ievērotu piemērojamos reģionu maksimālos apjomus, kas noteikti saskaņā ar 2.
vai 3. punktu, dalībvalstis lineāri samazina vai palielina maksājumtiesību
vērtību katrā reģionā.
5.           Dalībvalstis līdz
2013. gada 1. augustam paziņo Komisijai 1. punktā minēto lēmumu
un pasākumus, kas veikti 2. un 3. punkta piemērošanai.
21. pants
Maksājumtiesību
pirmā piešķiršana
1.           Ievērojot 2. punktu,
lauksaimniekiem piešķir maksājumtiesības, ja tie līdz 2014. gada
15. maijam iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai saskaņā ar
pamatmaksājuma shēmu, izņemot force majeure gadījumus un ārkārtas
apstākļus.
2.           Lauksaimnieki, kuri
2011. gadā ir aktivizējuši vismaz vienas maksājumtiesības saskaņā ar
vienotā maksājuma shēmu vai pieprasījuši atbalstu saskaņā ar vienotā
platībmaksājuma shēmu, abos gadījumos atbilstīgi Regulai (EK)
Nr. 73/2009, pamatmaksājuma shēmas piemērošanas pirmajā gadā saņem
maksājumtiesības, ja viņiem ir tiesības pretendēt uz tiešo maksājumu
piešķiršanu saskaņā ar 9. pantu.
Atkāpjoties no
pirmās daļas, lauksaimnieki saņem maksājumtiesības pamatmaksājuma shēmas
piemērošanas pirmajā gadā, ja viņiem ir tiesības pretendēt uz tiešo maksājumu
piešķiršanu saskaņā ar 9. pantu un ja 2011. gadā:
a)       tie nav
aktivizējuši maksājumtiesības saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu, bet ir
audzējuši tikai augļus, dārzeņus un/vai apsaimniekojuši tikai vīna dārzu;
b)       tie nav pieprasījuši atbalstu saskaņā ar vienotā
platībmaksājuma shēmu un tiem bija tikai lauksaimniecības zeme, kurā
2003. gada 30. jūnijā nebija nodrošināti labi lauksaimniecības
apstākļi, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 124. panta
1. punktā.
Izņemot force majeure gadījumu vai ārkārtas apstākļus, vienam
lauksaimniekam piešķirto maksājumtiesību skaits ir vienāds ar 25. panta
2. punkta nozīmē atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko lauksaimnieks
2014. gadam deklarējis saskaņā ar 26. panta 1. punktu.
3.           Ja visu saimniecību vai tās
daļu pārdod vai iznomā, 2. punkta prasībām atbilstošas fiziskas vai
juridiskas personas ar līgumiem, kuri parakstīti pirms 2014. gada
15. maija, var nodot tiesības saņemt maksājumtiesības, kā minēts
1. punktā, tikai vienam lauksaimniekam, ja šis lauksaimnieks atbilst
9. pantā izklāstītajiem nosacījumiem.
4.           Komisija ar īstenošanas
aktiem pieņem noteikumus par pieteikumiem piešķirt maksājumtiesības, kuri
iesniegti maksājumtiesību piešķiršanas gadā, ja šādas maksājumtiesības vēl var
nebūt galīgi noteiktas un ja piešķiršanu ietekmē īpaši apstākļi. Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 56. panta 2. punktā minēto pārbaudes
procedūru.
22. pants
Maksājumtiesību
vērtība un konverģence
1.           Katram attiecīgajam gadam
maksājumtiesību vienības vērtību aprēķina, saskaņā ar 19. vai
20. pantu noteikto valsts vai reģiona maksimālo apjomu pēc 23. panta
1. punktā paredzētā lineārā samazinājuma piemērošanas dalot ar to
maksājumtiesību skaitu, kas valsts vai reģionālā līmenī piešķirtas
2014. gadam saskaņā ar 21. panta 2. punktu.
2.           Dalībvalstis, kas piemēroja
Regulā (EK) Nr. 73/2009 paredzēto vienotā maksājuma shēmu, aprēķinot
1. punktā paredzēto maksājumtiesību vienības vērtību, var aprobežoties ar
summu, kura atbilst ne mazāk kā 40 % no valsts vai reģiona maksimālā
apjoma, kas noteikts saskaņā ar 19. vai 20. pantu, pēc 23. panta
1. punktā paredzētā lineārā samazinājuma piemērošanas.
3.           Dalībvalstis, kuras izmanto
2. punktā paredzēto iespēju, to maksimālā apjoma daļu, kas atlikusi pēc
minētā punkta piemērošanas, izmanto, lai maksājumtiesību vērtību palielinātu
gadījumos, kad lauksaimnieka rīcībā esošo pamatmaksājuma shēmas maksājumtiesību
kopējā vērtība, kas aprēķināta atbilstīgi 2. punktam, ir mazāka par to
maksājumtiesību, tostarp īpašo tiesību, kopējo vērtību, kas lauksaimniekam bija
2013. gada 31. decembrī saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu atbilstīgi
Regulai (EK) Nr. 73/2009. Šajā nolūkā katru attiecīgā lauksaimnieka
maksājumtiesību valsts vai reģionālo vienības vērtību palielina par daļu no
starpības starp pamatmaksājuma shēmas maksājumtiesību kopējo vērtību, kas
aprēķināta saskaņā ar 2. punktu, un to maksājumtiesību, tostarp īpašo
tiesību, kopējo vērtību, kas lauksaimniekam bija 2013. gada
31. decembrī saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu atbilstīgi
Regulai (EK) Nr. 73/2009.
Aprēķinot palielinājumu, dalībvalsts var ņemt vērā
arī atbalstu, kas 2013. kalendārajā gadā piešķirts atbilstīgi
Regulas (EK) Nr. 73/2009 52. pantam, 53. panta
1. punktam un 68. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ja šī
dalībvalsts ir nolēmusi attiecīgajās nozarēs nepiemērot brīvprātīgo saistīto
atbalstu saskaņā ar šīs regulas IV sadaļu.
Pirmās daļas piemērošanas vajadzībām uzskata, ka
lauksaimniekam 2013. gada 31. decembrī bija maksājumtiesības, ja līdz
minētajai dienai tam bija piešķirtas vai galīgi nodotas maksājumtiesības.
4.           Šā panta 3. punkta
piemērošanas vajadzībām dalībvalsts, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem,
var noteikt, ka gadījumos, kad lauksaimniecības platību pārdod, iznomā vai
pārtrauc visas platības vai tās daļas nomu pēc dienas, kas noteikta atbilstīgi
Regulas (EK) Nr. 73/2009 35. pantam, un pirms dienas, kas
noteikta atbilstīgi šīs regulas 26. pantam, to maksājumtiesību vērtības
palielinājumu vai palielinājuma daļu, kas tiktu piešķirtas attiecīgajam
lauksaimniekam, ieskaita atpakaļ valsts rezervē, ja šāds palielinājums
attiecīgajam lauksaimniekam nestu negaidītu papildu peļņu.
Šos objektīvos kritērijus nosaka tā, lai
nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus un
konkurences kropļojumus, un tie ietver vismaz:
a)      minimālo nomas ilgumu;
b)      saņemtā maksājuma daļu, ko ieskaita
atpakaļ valsts rezervē.
5.           Vēlākais no 2019. pieprasījumu
gada visām maksājumtiesībām dalībvalstī vai, ja piemēro 20. pantu, reģionā
ir vienota vienības vērtība.
6.           Piemērojot 2. un
3. punktu, dalībvalstis saskaņā ar Savienības tiesību aktu vispārējiem
principiem cenšas tuvināt maksājumtiesību vērtību valsts vai reģiona līmenī.
Šajā nolūkā dalībvalstis nosaka veicamos pasākumus līdz 2013. gada
1. augustam. Šie pasākumi ietver ikgadējas pakāpeniskas maksājumtiesību
izmaiņas saskaņā ar objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem.
Pirmajā daļā minētos pasākumus paziņo Komisijai
līdz minētajā daļā norādītajam datumam.
2. iedaļa
Valsts rezerve
23. pants
Valsts
rezerves izveidošana un izmantošana
1.           Katra dalībvalsts izveido
valsts rezervi. Šajā nolūkā pamatmaksājuma shēmas piemērošanas pirmajā gadā
dalībvalstis uzsāk pamatmaksājuma shēmas maksimālā apjoma lineāru procentuālu
samazināšanu valsts līmenī, lai veidotu valsts rezervi. Šis samazinājums nav
lielāks par 3 %, izņemot tad, ja tas vajadzīgs, lai segtu 4. punktā
noteiktās piešķiršanas vajadzības 2014. gadam.
2.           Dalībvalstis var administrēt
valsts rezervi reģiona līmenī.
3.           Dalībvalstis nosaka
maksājumtiesības no valsts rezerves saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tā,
lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus
un konkurences kropļojumus.
4.           Dalībvalstis izmanto valsts
rezervi, lai maksājumtiesības prioritārā kārtā piešķirtu jaunajiem
lauksaimniekiem, kuri uzsāk lauksaimniecisku darbību.
Pirmajā daļā
“jaunie lauksaimnieki, kuri uzsāk lauksaimniecisku darbību” ir lauksaimnieki,
kas atbilst 36. panta 2. punktā izklāstītajiem nosacījumiem un kas
5 gadus pirms jaunas lauksaimnieciskās darbības uzsākšanas nav veikuši
lauksaimniecisko darbību savā vārdā un uz savu risku vai nav kontrolējuši
juridisku personu, kura veic lauksaimniecisko darbību. Juridiskas personas
gadījumā fiziskā(-s) persona(-s), kas kontrolē šo juridisko personu, nedrīkst
būt veikusi(-šas) lauksaimniecisku darbību savā vārdā un uz savu risku vai
nedrīkst būt kontrolējusi(-šas) juridisku personu, kura veic lauksaimniecisko
darbību, 5 gadus pirms tam, kad šī juridiskā persona uzsākusi
lauksaimniecisko darbību.
5.           Dalībvalstis var izmantot
valsts rezervi, lai:
a)      piešķirtu maksājumtiesības
lauksaimniekiem apgabalos, kuros īsteno pārstrukturēšanas un/vai attīstības
programmas saistībā ar kādu valsts intervences veidu, lai novērstu zemes
pamešanu un/vai kompensētu īpašas grūtības lauksaimniekiem minētajos apgabalos;
b)      lineāri palielinātu pamatmaksājuma shēmas
maksājumtiesību vērtību valsts vai reģiona līmenī, ja valsts rezerve konkrētajā
gadā pārsniedz 3 %, ar nosacījumu, ka pietiekamas summas paliek pieejamas
piešķīrumiem saskaņā ar 4. punktu, šā punkta a) apakšpunktu un
7. punktu.
6.           Piemērojot 4. punktu un
5. punkta a) apakšpunktu, dalībvalstis nosaka lauksaimniekiem
piešķirto maksājumtiesību vērtību, pamatojoties uz šādu tiesību vidējo vērtību
valstī vai reģionā to piešķiršanas gadā.
7.           Ja lauksaimnieks ir tiesīgs
saņemt maksājumtiesības vai palielināt jau esošo tiesību vērtību, pamatojoties
uz galīgu tiesas nolēmumu vai dalībvalsts kompetentās iestādes galīgu
administratīvu aktu, šis lauksaimnieks dienā, kas jānosaka dalībvalstij, saņem
maksājumtiesības, kuru skaits un vērtība noteikta konkrētajā nolēmumā vai aktā.
Tomēr šī diena nedrīkst būt vēlāk par pēdējo termiņu, kurā iesniedzams
pieteikums saskaņā ar pamatmaksājuma shēmu, pēc tiesas nolēmuma vai
administratīvā akta pieņemšanas dienas, ņemot vērā 25. un 26. panta
piemērošanu.
24. pants
Valsts
rezerves papildināšana
1.           Valsts rezervi papildina ar summām,
kuru avots ir:
a)      maksājumtiesības, kas nedod tiesības
saņemt maksājumus divos secīgos gados tāpēc, ka tiek piemērots:
i)        šīs regulas 9. pants,
ii)       šīs regulas 10. panta
1. punkts;
b)      jebkuras maksājumtiesības, kas divus
gadus nav aktivizētas saskaņā ar 25. pantu, izņemot force majeure
gadījumu vai ārkārtas apstākļus;
c)      maksājumtiesības, ko lauksaimnieki
brīvprātīgi ieskaitījuši atpakaļ rezervē;
d)      šīs regulas 22. panta 4. punkta
piemērošana.
2.           Komisija ar īstenošanas
aktiem pieņem vajadzīgos pasākumus neaktivizēto maksājumtiesību ieskaitīšanai
atpakaļ valsts rezervē. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 56. panta
2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
3. iedaļa
Pamatmaksājuma shēmas īstenošana
25. pants
Maksājumtiesību
aktivizēšana
1.           Pamatmaksājuma shēmas
atbalstu lauksaimniekiem piešķir pēc tam, kad ar 26. panta 1. punktā
paredzēto deklarāciju ir aktivizētas maksājumtiesības par atbalsttiesīgu
hektāru dalībvalstī, kurā tās ir piešķirtas. Aktivizētas maksājumtiesības dod
tiesības katru gadu saņemt tajās fiksēto summu, neskarot finanšu disciplīnas
piemērošanu, pakāpenisku samazināšanu un nepārsniedzamās summas noteikšanu,
lineārus samazinājumus saskaņā ar 7. pantu, 37. panta 2. punktu
un 51. panta 1. punktu un samazinājumus vai nepiešķiršanu, kas
noteikta atbilstīgi Regulai (ES) Nr. […] [HZR].
2.           Šajā sadaļā “atbalsttiesīgs
hektārs” ir:
a)      jebkura saimniecības lauksaimniecības
platība, kuru izmanto lauksaimnieciskām darbībām vai — ja šo platību
izmanto arī ar lauksaimniecību nesaistītām darbībām — galvenokārt izmanto
lauksaimnieciskām darbībām, vai
b)      jebkura platība, par kuru 2008. gadā
bija tiesības saņemt maksājumus saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu vai vienotā
platībmaksājuma shēmu, kas paredzētas attiecīgi Regulas (EK) Nr. 73/2009
III sadaļā un V sadaļas 2. nodaļā, un kura:
i)        Direktīvas 92/43/EEK, Eiropas Parlamenta un Padomes
2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu
Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā[27], un Direktīvas
2009/147/EK īstenošanas rezultātā vairs neatbilst “atbalsttiesīga hektāra”
definīcijai a) apakšpunktā, vai
ii)       individuālā lauksaimnieka attiecīgo
saistību laikā ir apmežotas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1257/1999
31. pantu vai Regulas (EK) Nr. 1698/2005 43. pantu, vai
saskaņā ar valsts shēmu, kuras nosacījumi atbilst Regulas (EK)
Nr. 1698/2005 43. panta 1., 2. un 3. punktam un
Regulas (ES) Nr. […] [RDR] 23. pantam, vai
iii)      individuālā lauksaimnieka attiecīgo
saistību laikā ir atstātas atmatā saskaņā ar Regulas (EK)
Nr. 1257/1999 22., 23. un 24. pantu vai Regulas (EK)
Nr. 1698/2005 39. pantu un Regulas (ES) Nr. […] [RDR]
29. pantu.
Pirmās daļas a) apakšpunkta piemērošanas
vajadzībām, ja saimniecības lauksaimniecības platību izmanto arī ar
lauksaimniecību nesaistītām darbībām, uzskata, ka to pārsvarā izmanto
lauksaimnieciskai darbībai, ja lauksaimniecisko darbību var veikt bez
nozīmīgiem traucējumiem, ko izraisa ar lauksaimniecību nesaistīto darbību
intensitāte, būtība, ilgums un laiks. Dalībvalstis nosaka kritērijus šīs daļas
īstenošanai savā teritorijā.
Lai varētu pretendēt uz atbalstu, platībai visu
kalendāro gadu jāatbilst atbalsttiesīgo hektāru definīcijai, izņemot force
majeure gadījumu vai ārkārtas apstākļus.
3.           Par platībām, ko izmanto
kaņepju audzēšanai, var pretendēt uz atbalstu tikai tad, ja izmantoto šķirņu
tetrahidrokanabinola saturs nepārsniedz 0,2 %.
26. pants
Atbalsttiesīgo
hektāru deklarēšana
1.           Šīs regulas 25. panta
1. punkta piemērošanas vajadzībām lauksaimnieks deklarē zemes gabalus, kas
atbilst atbalsttiesīgo hektāru definīcijai, saistībā ar visām maksājumtiesībām.
Izņemot force majeure gadījumu vai ārkārtas apstākļus, minētie zemes
gabali ir lauksaimnieka rīcībā dalībvalsts noteiktajā datumā, kas nav vēlāk par
datumu, kas attiecīgajā dalībvalstī noteikts atbalsta pieteikuma grozījumu
iesniegšanai, kā minēts Regulas (ES) Nr. […] [HZR] 73. panta
1. punktā.
2.           Dalībvalstis pienācīgi
pamatotos gadījumos var atļaut lauksaimniekam veikt izmaiņas savā deklarācijā,
ja viņš saglabā vismaz to hektāru skaitu, kas atbilst viņa maksājumtiesībām, un
ievēro nosacījumus pamatmaksājuma piešķiršanai par attiecīgo platību.
27. pants
Maksājumtiesību
nodošana
1.           Maksājumtiesības
var nodot vienīgi lauksaimniekam, kas veic uzņēmējdarbību tajā pašā
dalībvalstī, izņemot nodošanu faktiskas vai paredzamas mantošanas ceļā.
Tomēr pat faktiskas vai
paredzamas mantošanas gadījumā maksājumtiesības var izmantot vienīgi tajā
dalībvalstī, kurā maksājumtiesības izveidotas.
2.           Maksājumtiesības var nodot
tikai tajā pašā reģionā vai starp tādiem dalībvalsts reģioniem, kuros
maksājumtiesību vērtība par hektāru, kas izriet no 22. panta
1. punkta vai 22. panta 2. punkta piemērošanas, ir vienāda.
3.           Komisija ar īstenošanas
aktiem pieņem vajadzīgās prasības, kas saistītas ar maksājumtiesību nodošanas
paziņošanu valsts iestādēm un termiņiem, kādos šāda paziņošana jāveic. Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 56. panta 2. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
28. pants
Deleģētās
pilnvaras
Komisija
ir pilnvarota saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz:
a)      noteikumiem par lauksaimnieku tiesībām
pretendēt uz atbalstu un piekļuvi pamatmaksājuma shēmai mantošanas un
paredzamas mantošanas, mantošanas saskaņā ar nomas līgumu, juridiskā statusa
vai nosaukuma maiņas, saimniecības apvienošanas vai sadalīšanas gadījumā;
b)      noteikumiem par maksājumtiesību vērtības
un skaita aprēķināšanu vai par vērtības palielināšanu vai samazināšanu, kas
saistīta ar maksājumtiesību piešķiršanu atbilstīgi jebkuram šīs sadaļas
noteikumam, ieskaitot noteikumus:
i)        par iespēju noteikt to maksājumtiesību
provizorisku vērtību un skaitu vai provizorisku palielinājumu, kas piešķirtas,
pamatojoties uz lauksaimnieka pieteikumu,
ii)       par nosacījumiem maksājumtiesību
provizoriskās un galīgās vērtības un skaita noteikšanai,
iii)      par gadījumiem, kad pārdošanas vai
nomas līgums varētu ietekmēt maksājumtiesību piešķiršanu;
c)      noteikumiem par to, kā nosaka un aprēķina
no valsts rezerves saņemto maksājumtiesību vērtību un skaitu;
d)      noteikumiem par maksājumtiesību vienības
vērtības grozīšanu maksājumtiesību daļu gadījumā;
e)      kritērijiem, kas dalībvalstīm jāpiemēro,
lai piešķirtu maksājumtiesības lauksaimniekiem, kuri neaktivizēja tiesības
2011. gadā vai nepieprasīja atbalstu saskaņā ar vienotā platībmaksājuma
shēmu 2011. gadā, kā paredzēts 21. panta 2. punktā, un lai
piešķirtu maksājumtiesības gadījumos, kad piemēro 21. panta 3. punktā
minēto klauzulu par līgumiem;
f)       kritērijiem maksājumtiesību piešķiršanai
saskaņā ar 23. panta 4. un 5. punktu;
g)      noteikumiem par maksājumtiesību
deklarēšanu un aktivizēšanu;
h)      noteikumiem par to, ka maksājumus piešķir
tikai tad, ja izmantotas konkrētu kaņepju šķirņu sertificētas sēklas, un par
kaņepju šķirņu noteikšanas un 25. panta 3. punktā minētā
tetrahidrokanabinola satura pārbaudes procedūru.
2. NODAĻA
Maksājums par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi
29. pants
Vispārēji
noteikumi
1.           Lauksaimnieki, kuriem ir
tiesības saņemt maksājumu saskaņā ar 1. nodaļā minēto pamatmaksājuma
shēmu, savos atbalsttiesīgajos hektāros, kas definēti 25. panta
2. punktā, ievēro šādu klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības
praksi:
a)       aramzemē
audzē trīs dažādas kultūras, ja lauksaimnieka aramzeme aizņem vairāk nekā
3 hektārus un to pilnībā neizmanto tikai zāles audzēšanai (sētas vai
pašiesējušās), tā nav pilnībā atstāta papuvē vai to pilnībā neaizņem kultūras,
kas nozīmīgu gada daļu atrodas zem ūdens;
b)       tiek
saglabāti saimniecībā esošie ilggadīgie zālāji, un
c)       lauksaimniecības
platībā ir izdalīta ekoloģiski nozīmīga platība.
2.           Neskarot
3. un 4. punktu un finanšu disciplīnas piemērošanu, lineārus samazinājumus
saskaņā ar 7. pantu un iespējamus samazinājumus un sodus, kas uzlikti
atbilstīgi Regulai (ES) Nr. […] [HZR], dalībvalstis piešķir šajā
nodaļā minētos maksājumus lauksaimniekiem, kuri no 1. punktā minētajām trīs
iespējām ievēro viņu situācijai atbilstošo praksi un nodrošina atbilstību 30.,
31. un 32. pantam.
3.           Lauksaimniekiem, kuru
saimniecības pilnībā vai daļēji atrodas teritorijās, uz kurām attiecas
Direktīva 92/43/EEK vai 2009/147/EK, ir tiesības uz šajā nodaļā paredzēto
maksājumu, ja tie ievēro šajā nodaļā minēto praksi tiktāl, cik tā attiecīgajā
saimniecībā ir saderīga ar minēto direktīvu mērķiem.
4.           Lauksaimniekiem, kas ievēro
Regulas (EK) Nr. 834/2007 29. panta 1. punktā izklāstītās
prasības bioloģiskās lauksaimniecības jomā, ipso facto ir tiesības
pretendēt uz šajā nodaļā minēto maksājumu.
Pirmo daļu piemēro
tikai tām saimniecības vienībām, kuras izmanto biooģiskajai ražošanai saskaņā
ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 11. pantu.
5.           Šā panta 1. punktā minēto
maksājumu veic kā gada maksājumu par atbalsttiesīgu hektāru, kas deklarēts
atbilstīgi 26. panta 1. punktam, un tā summu aprēķina katru gadu,
33. panta 1. punkta piemērošanas rezultātā iegūto summu dalot ar
atbilstīgi 26. pantam deklarēto atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu
attiecīgajā dalībvalstī.
30. pants
Kultūru
dažādošana
1.           Ja lauksaimnieka aramzeme
aizņem vairāk nekā 3 hektārus un to pilnībā neizmanto zāles audzēšanai
(sētas vai pašiesējušās), tā nav pilnībā atstāta papuvē vai to pilnībā neaizņem
kultūras, kas nozīmīgu gada daļu atrodas zem ūdens, aramzemē audzē vismaz trīs
dažādas kultūras. Neviena no šīm trim kultūrām neaizņem mazāk par 5 %
aramzemes, un galvenā kultūra neaizņem vairāk par 70 % aramzemes.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus, kuros nosaka “kultūras”
definīciju un noteikumus par dažādu kultūru īpatsvara precīzu aprēķināšanu.
31. pants
Ilggadīgie
zālāji
1.           Lauksaimnieki saglabā
ilggadīgos zālājus tajās savu saimniecību platībās, kuras deklarētas kā ilggadīgie
zālāji pieteikumā, kas iesniegts par 2014. pieprasījumu gadu saskaņā ar
Regulas (ES) Nr. XXX (HZ) 74. panta 1. punktu, turpmāk
“atsauces platības, ko aizņem ilggadīgie zālāji”.
Atsauces platības, ko aizņem ilggadīgie zālāji,
palielina gadījumos, kad lauksaimniekam ir pienākums pārveidot platības
ilggadīgajos zālājos 2014. gadā un/vai 2015. gadā, kā minēts
Regulas (ES) Nr. [… ] [ HZR] 93. pantā.
2.           Lauksaimniekiem ir atļauts
pārveidot ne vairāk kā 5 % no atsauces platībām, ko aizņem ilggadīgie zālāji.
Force majore gadījumā un ārkārtas apstākļos minēto limitu nepiemēro.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus, kuros paredz noteikumus par
atsauces platību, ko aizņem ilggadīgie zālāji, palielināšanu, kā minēts
1. punkta otrajā daļā, ilggadīgo zālāju atjaunošanu, lauksaimniecības
platības pārveidošanu ilggadīgos zālājos, ja pārsniegts atļautais samazinājums,
kas minēts 2. punktā, kā arī noteikumus par to, kā zemes nodošanas
gadījumā grozāma atsauces platība, ko aizņem ilggadīgie zālāji.
32. pants
Ekoloģiski
nozīmīga platība
1.           Lauksaimnieki nodrošina to,
ka vismaz 7 % no to atbalsttiesīgajiem hektāriem, kas definēti
25. panta 2. punktā, izņemot ilggadīgo zālāju platības, ir atvēlēti
ekoloģiski nozīmīgām platībām, piemēram, papuvēm, terasēm, ainavas elementiem,
buferjoslām un apmežotām platībām, kas minētas 25. panta 2. punkta
b) apakšpunkta ii) punktā.
2.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus, lai sīkāk definētu šā panta
1. punktā minēto ekoloģiski nozīmīgo platību veidus un lai pievienotu un
definētu citus ekoloģiski nozīmīgu platību veidus, ko var ņemt vērā, lai
konstatētu, vai ir ievērota šajā pasākumā minētā procentuālā daļa.
33. pants
Finanšu
noteikumi
1.           Lai finansētu šajā nodaļā
minēto maksājumu, dalībvalstis izmanto 30 % no II pielikumā noteiktā
valsts gada maksimālā apjoma.
2.           Dalībvalstis var piemērot
šajā nodaļā minēto maksājumu valsts līmenī vai, piemērojot 20. pantu,
reģiona līmenī. Ja piemērošanu veic reģiona līmenī, dalībvalstis katrā reģionā
izmanto daļu no maksimālā apjoma, kas noteikts atbilstīgi 3. punktam.
Katram reģionam šo daļu aprēķina, attiecīgo reģiona maksimālo apjomu, kas
noteikts saskaņā ar 20. panta 2. punktu, dalot ar maksimālo apjomu,
kas noteikts saskaņā ar 19. panta 1. punktu.
3.           Komisija ar īstenošanas
aktiem katru gadu nosaka šajā nodaļā minētā maksājuma attiecīgo maksimālo
apjomu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 56. panta 2. punktā
minēto pārbaudes procedūru.
3. NODAĻA
Maksājumi apgabalos, kuros ir dabas ierobežojumi
34. pants
Vispārēji
noteikumi
1.           Dalībvalstis var piešķirt
maksājumu lauksaimniekiem, kuriem ir tiesības saņemt maksājumu saskaņā ar
1. nodaļā minēto pamatmaksājuma shēmu un kuru saimniecības pilnībā vai
daļēji atrodas apgabalos, kuros ir dabas ierobežojumi un kurus dalībvalstis
noteikušas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. […] [RDR] 33. panta
1. punktu.
2.           Dalībvalstis var nolemt
piešķirt 1. punktā minēto maksājumu visiem apgabaliem, kas ietilpst minētā
punkta darbības jomā, vai, pamatojoties uz objektīviem un nediskriminējošiem
kritērijiem, piešķirt maksājumu tikai dažiem apgabaliem, kas minēti
Regulas (ES) Nr. […] [RDR] 33. panta 1. punktā.
3.           Neskarot 2. punktu un
finanšu disciplīnas piemērošanu, pakāpenisku samazināšanu un nepārsniedzamās summas
noteikšanu, lineāru samazināšanu, kas minēta 7. pantā, un samazinājumus un
nepiešķiršanu, kas uzlikti atbilstīgi Regulas (ES) Nr. […] [HZR]
65. pantam, 1. punktā minēto maksājumu piešķir katru gadu par
atbalsttiesīgu hektāru, kas atrodas apgabalos, kuriem dalībvalstis nolemj
piešķirt maksājumu saskaņā ar šā panta 2. punktu, un to izmaksā pēc tam,
kad ir aktivizētas attiecīgā lauksaimnieka rīcībā esošās maksājumtiesības par
minētajiem hektāriem.
4.           Šā panta 1. punktā
minēto maksājumu par hektāru aprēķina, 35. panta piemērošanas rezultātā
iegūto summu dalot ar atbalsttiesīgo hektāru skaitu, kas deklarēti saskaņā ar
26. panta 1. punktu un atrodas apgabalos, kuriem dalībvalstis
nolēmušas piešķirt maksājumu saskaņā ar šā panta 2. punktu.
5.           Dalībvalstis var piemērot
šajā nodaļā minēto maksājumu reģiona līmenī, ievērojot šajā punktā izklāstītos
nosacījumus.
Tādā gadījumā dalībvalstis nosaka reģionus,
pamatojoties uz tādiem objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem kā dabas
ierobežojumu raksturlielumi un agronomiskie apstākļi.
Dalībvalsts sadala 35. panta 1. punktā
minēto valsts maksimālo apjomu starp reģioniem, pamatojoties uz objektīviem un
nediskriminējošiem kritērijiem.
Maksājumu reģiona līmenī aprēķina, reģiona
maksimālo apjomu, kas aprēķināts saskaņā ar trešo daļu, dalot ar atbalsttiesīgo
hektāru skaitu, kas deklarēti saskaņā ar 26. panta 1. punktu un
atrodas apgabalos, kuriem dalībvalstis nolēmušas piešķirt maksājumu saskaņā ar
šā panta 2. punktu.
35. pants
Finanšu
noteikumi
1.           Lai finansētu 34. pantā minēto
maksājumu, dalībvalstis līdz 2013. gada 1. augustam var nolemt
izmantot līdz 5 % no II pielikumā noteiktā valsts gada maksimālā
apjoma.
Pirmajā daļā minēto lēmumu paziņo Komisijai līdz
minētajā daļā norādītajam datumam.
Dalībvalstis var pārskatīt savu lēmumu līdz
2016. gada 1. augustam, un pārskatītais lēmums stājas spēkā no
2017. gada 1. janvāra.
2.           Atbilstoši valstij noteiktā
maksimālā apjoma procentuālajai daļai, kas dalībvalstīm jāizmanto saskaņā ar
1. punktu, Komisija ar īstenošanas aktiem katru gadu nosaka šā maksājuma
attiecīgo maksimālo apjomu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
56. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
4. NODAĻA
Maksājums jaunajiem lauksaimniekiem
36. pants
Vispārēji
noteikumi
1.           Dalībvalstis piešķir gada
maksājumu jaunajiem lauksaimniekiem, kuriem ir tiesības saņemt maksājumu
saskaņā ar 1. nodaļā minēto pamatmaksājuma shēmu.
2.           Šajā nodaļā “jaunie
lauksaimnieki” ir fiziskas personas:
a)      kuras pirmo reizi dibina lauku
saimniecību kā saimniecības vadītāji vai kuras šādu saimniecību jau ir
izveidojušas piecu gadu laikā pirms pirmās pieteikuma iesniegšanas
pamatmaksājuma shēmā, kā minēts Regulas (ES) Nr. […] [HZR]
73. panta 1. punktā, un
b)      kuras a) apakšpunktā minētā pieteikuma iesniegšanas laikā
ir jaunākas par 40 gadiem.
3.           Neskarot finanšu disciplīnas
piemērošanu, pakāpenisku samazināšanu un nepārsniedzamās summas noteikšanu,
lineārus samazinājumus, kas minēti 7. pantā, un samazinājumus un
nepiešķiršanu, kas uzlikta atbilstīgi Regulas (ES) Nr. […] [HZR] 65. pantam,
šā panta 1. punktā minēto maksājumu piešķir katru gadu pēc tam, kad
lauksaimnieks ir aktivizējis maksājumtiesības.
4.           Šā panta 1. punktā
minēto maksājumu lauksaimniekam piešķir ne ilgākā kā piecu gadu periodā. Minēto
periodu samazina par to gadu skaitu, kas pagājuši no saimniecības izveidošanas
līdz pirmajai pieteikuma iesniegšanai, kas minēta 2. punkta
a) apakšpunktā.
5.           Dalībvalstis katru gadu
aprēķina 1. punktā minētā maksājuma summu, skaitli, kas atbilst 25 %
no lauksaimnieka turēto maksājumtiesību vidējās vērtības, reizinot ar to
maksājumtiesību skaitu, kuras lauksaimnieks aktivizējis saskaņā ar
26. panta 1. punktu.
Piemērojot pirmo daļu, dalībvalstis ievēro šādus
maksimālos limitus attiecībā uz to aktivizēto maksājumtiesību skaitu, kas jāņem
vērā aprēķinos:
a)      dalībvalstīs, kurās lauku saimniecību
vidējais lielums, kas noteikts VI pielikumā, ir 25 hektāri vai
mazāks, — ne vairāk par 25;
b)      dalībvalstīs, kurās lauku saimniecību
vidējais lielums, kas noteikts VI pielikumā, ir lielāks par
25 hektāriem, — ne mazāk par 25 un ne vairāk par šo vidējo lielumu.
6.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus, kuros paredz nosacījumus,
saskaņā ar kuriem juridisku personu var uzskatīt par tiesīgu saņemt
1. punktā minēto maksājumu, jo īpaši par 2. punkta
b) apakšpunktā norādītā vecuma ierobežojuma piemērošanu vienai vai
vairākām fiziskām personām, kuras ir juridiskas personas dalībnieki.
37. pants
Finanšu
noteikumi
1.           Lai
finansētu 36. pantā minēto maksājumu, dalībvalstis izmanto
II pielikumā noteiktā valsts gada maksimālā apjoma procentuālo daļu, kas
nepārsniedz 2 %. Tās līdz 2013. gada 1. augustam paziņo
Komisijai aprēķināto procentuālo daļu, kas vajadzīga minētā maksājuma
finansēšanai.
Dalībvalstis līdz
2016. gada 1. augustam var pārskatīt savu aprēķināto procentuālo
daļu, un tā stājas spēkā no 2017. gada 1. janvāra. Tās līdz
2016. gada 1. augustam paziņo Komisijai pārskatīto procentuālo daļu.
2.           Neskarot 1. punktā noteikto maksimumu 2 %
apmērā, ja dalībvalstī pieprasītā maksājuma kopsumma konkrētā gadā pārsniedz
maksimālo apjomu, kas noteikts atbilstīgi 4. punktam, un ja šis
maksimālais apjoms ir mazāks par 2 % no II pielikumā noteiktā valsts
maksimālā apjoma, dalībvalstis piemēro lineāru samazinājumu visiem maksājumiem,
kas piešķirami visiem lauksaimniekiem saskaņā ar 25. pantu.
3.           Ja
dalībvalstī pieprasītā maksājuma kopējā summa konkrētā gadā pārsniedz maksimālo
apjomu, kas noteikts atbilstīgi 4. punktam, un ja šis maksimālais apjoms
sasniedz 2 % no II pielikumā noteiktā valsts maksimālā apjoma,
dalībvalstis piemēro lineāru samazinājumu summām, kas izmaksājamas saskaņā ar
36. pantu, lai ievērotu minēto maksimālo apjomu.
4.           Pamatojoties uz aprēķināto
procentuālo daļu, ko dalībvalstis paziņojušas atbilstīgi 1. punktam,
Komisija ar īstenošanas aktiem katru gadu nosaka 36. pantā minētā
maksājuma attiecīgo maksimālo apjomu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
56. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
IV SADAĻA
SAISTĪTAIS ATBALSTS
1. NODAĻA
Brīvprātīgs saistītais atbalsts
38. pants
Vispārēji
noteikumi
1.           Dalībvalstis lauksaimniekiem
var piešķirt saistīto atbalstu saskaņā ar šajā nodaļā izklāstītajiem
nosacījumiem.
Saistīto atbalstu var piešķirt šādām nozarēm un
produktiem: labība, eļļas augu sēklas, proteīnaugi, pākšaugi, lini, kaņepes,
rīsi, rieksti, cietes kartupeļi, piens un piena produkti, sēklas, aitas gaļa un
kazas gaļa, liellopu un teļa gaļa, olīveļļa, zīdtārpiņi, sausā lopbarība,
apiņi, cukurbietes, cukurniedres un cigoriņi, augļi un dārzeņi un īscirtmeta
atvasāji.
2.           Saistīto atbalstu
var piešķirt tikai tādām nozarēm vai dalībvalsts reģioniem, kuros konkrēti
lauksaimniecības veidi vai konkrētas lauksaimniecības nozares saskaras ar
zināmām grūtībām un ir īpaši svarīgas ekonomisku un/vai sociālu un/vai ar vidi
saistītu iemeslu dēļ.
3.           Atkāpjoties no
2. punkta, saistīto atbalstu var piešķirt arī lauksaimniekiem, kuru rīcībā
2013. gada 31. decembrī bija maksājumtiesības, kas piešķirtas saskaņā
ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III sadaļas 3. nodaļas 2. iedaļu
un 71.m pantu un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009
60. pantu un 65. panta ceturto daļu, un kuriem nav atbalsttiesīgu
hektāru, lai aktivizētu maksājumtiesības saskaņā ar pamatmaksājuma shēmu, kas
minēta šīs regulas III sadaļas 1. nodaļā.
4.           Saistīto atbalstu var
piešķirt tikai tādā apmērā, cik tas nepieciešams, lai radītu stimulu
attiecīgajos reģionos saglabāt pašreizējo ražošanas apjomu.
5.           Saistīto atbalstu piešķir kā
gada maksājumu, un tas nepārsniedz noteiktus kvantitatīvus limitus un balstās
uz noteiktām platībām un ražīgumu vai noteiktu dzīvnieku skaitu.
6.           Saistītais atbalsts, kas
piešķirts saskaņā ar šo pantu, ir saderīgs ar citiem Savienības pasākumiem un
rīcībpolitikām.
7.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz:
a)      šajā nodaļā minētā atbalsta piešķiršanas
nosacījumiem;
b)      noteikumiem par saderību ar citiem
Savienības pasākumiem un par atbalsta kumulāciju.
39. pants
Finanšu noteikumi
1.           Lai finansētu brīvprātīgu
saistīto atbalstu, dalībvalstis var līdz tā gada 1. augustam, kas ir pirms
šāda atbalsta pirmā īstenošanas gada, nolemt izmantot līdz 5 % no
II pielikumā noteiktā valsts gada maksimālā apjoma.
2.           Atkāpjoties no
1. punkta, dalībvalstis var nolemt izmantot līdz 10 % no
II pielikumā noteiktā valsts gada maksimālā apjoma, ja:
a)       tās līdz 2013. gada 31. decembrim piemēroja vienotā
platībmaksājuma shēmu, kas izveidota ar Regulas (EK) Nr. 73/2009
V sadaļu, vai finansēja pasākumus saskaņā ar minētās regulas
111. pantu, vai arī uz tām attiecas 69. panta 5. punktā
paredzētā atkāpe vai — Maltas gadījumā — minētās regulas
69. panta 1. punktā paredzētā atkāpe, un/vai
b)       tās vismaz vienu gadu 2010.–2013. gada periodā vairāk
nekā 5 % no summas, kas pieejama to tiešo maksājumu piešķiršanai, kas
paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 III, IV un V sadaļā, izņemot
IV sadaļas 1. nodaļas 6. iedaļu, ir izmantojušas, lai finansētu
pasākumus, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 73/2009 III sadaļas
2. nodaļas 2. iedaļā, atbalstu, kas paredzēts minētās regulas
68. panta 1. punkta a) apakšpunkta i)–iv) punktā un 1. punkta
b) un e) apakšpunktā, vai pasākumus, kas paredzēti minētās regulas
IV sadaļas 1. nodaļā, izņemot tās 6. iedaļu.
3.           Atkāpjoties no
2. punkta, dalībvalstis, kuras vismaz vienu gadu 2010.–2013. gada
periodā vairāk nekā 10 % no summas, kas pieejama to tiešo maksājumu
piešķiršanai, kuri paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 III, IV un
V sadaļā, izņemot IV sadaļas 1. nodaļas 6. iedaļu, ir
izmantojušas, lai finansētu pasākumus, kas noteikti Regulas (EK)
Nr. 73/2009 III sadaļas 2. nodaļas 2. iedaļā, atbalstu, kas
paredzēts minētās regulas 68. panta 1. punkta a) apakšpunkta
i)–iv) punktā un 1. punkta b) un e) apakšpunktā, vai pasākumus,
kas paredzēti minētās regulas IV sadaļas 1. nodaļā, izņemot tās
6. iedaļu, var nolemt izmantot vairāk nekā 10 % no II pielikumā
noteiktā valsts gada maksimālā apjoma pēc Komisijas apstiprinājuma saskaņā ar
41. pantu.
4.           Dalībvalstis līdz
2016. gada 1. augustam var pārskatīt savu lēmumu, kas pieņemts
atbilstīgi 1., 2. un 3. punktam, un nolemt no 2017. gada:
a)      palielināt atbilstīgi 1. un
2. punktam noteikto procentuālo daļu, nepārsniedzot attiecīgā gadījumā
minētajos punktos noteiktos limitus, un attiecīgā gadījumā grozīt atbalsta
piešķiršanas nosacījumus;
b)      samazināt saistītā atbalsta finansēšanai
izmantoto procentuālo daļu un attiecīgā gadījumā grozīt minētā atbalsta
piešķiršanas nosacījumus;
c)      izbeigt šajā nodaļā paredzētā atbalsta
piešķiršanu.
5.           Pamatojoties uz lēmumu, ko
katra dalībvalsts atbilstīgi 1.–4. punktam pieņēmusi par izmantojamo
valsts maksimālā apjoma procentuālo daļu, Komisija ar īstenošanas aktiem katru
gadu nosaka atbilstošo atbalsta maksimālo apjomu. Šos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar 56. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
40. pants
Paziņošana
1.           Šīs regulas 39. pantā
minētos lēmumus paziņo Komisijai līdz minētajā pantā norādītajam datumam, un,
izņemot 39. panta 4. punkta c) apakšpunktā minētā lēmuma
gadījumā, paziņojumā ietver informāciju par mērķa reģioniem, izvēlētajiem
lauksaimniecības veidiem vai nozarēm un piešķiramā atbalsta līmeni.
2.           Šīs regulas 39. panta 2.
un 3. punktā vai attiecīgā gadījumā 39. panta 4. punkta
a) apakšpunktā minētajos lēmumos ietver arī sīku aprakstu par konkrēto
situāciju mērķa reģionā un par lauksaimniecības veidu specifiku vai īpašām
lauksaimniecības nozarēm, pamatojot, kāpēc 39. panta 1. punktā minētā
procentuālā daļa nav pietiekama, lai pārvarētu 38. panta 2. punktā
minētās grūtības, un ir vajadzīga atbalsta līmeņa palielināšana.
41. pants
Komisijas
apstiprinājums
1.           Komisija ar īstenošanas aktu
apstiprina 39. panta 3. punktā vai attiecīgā gadījumā 39. panta
4. punkta a) apakšpunktā minēto lēmumu, ja tiek pierādīta viena no
šādām attiecīgā reģiona vai nozares vajadzībām:
a)      nepieciešamība konkrētu ražošanu saglabāt
noteiktā apjomā alternatīvu trūkuma dēļ un samazināt ražošanas pārtraukšanas
risku un tās izraisītās sociālās un/vai vides problēmas;
b)      nepieciešamība nodrošināt stabilu piegādi
vietējai pārstrādes rūpniecībai, tādējādi izvairoties no negatīvajām sociālajām
un ekonomiskajām sekām, ko izraisītu sekojošā pārstrukturēšana;
c)      nepieciešamība kompensēt neizdevīgo
stāvokli, kādā atrodas konkrētās nozares lauksaimnieki un kuru izraisījuši
ilgstoši traucējumi attiecīgajā tirgū;
d)      nepieciešamība iejaukties, ja cits
saskaņā ar šo regulu, Regulu (ES) Nr. […] [RDR] vai jebkuru
apstiprinātu valsts atbalsta shēmu pieejams atbalsts tiek uzskatīts par
nepietiekamu, lai apmierinātu a), b) un c) apakšpunktā minētās vajadzības.
2.           Komisija ar īstenošanas
aktiem pieņem noteikumus par 1. punktā minēto lēmumu novērtēšanas un apstiprināšanas
procedūru. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 56. panta
2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2. NODAĻA
Kultūratkarīgais maksājums par kokvilnu
42. pants
Darbības joma
Saskaņā ar šajā nodaļā
izklāstītajiem nosacījumiem piešķir atbalstu lauksaimniekiem, kas audzē
kokvilnu ar KN kodu 5201 00 (turpmāk “kultūratkarīgais maksājums par
kokvilnu”).
43. pants
Tiesības uz atbalstu
1.           Kultūratkarīgo maksājumu par
kokvilnu piešķir par atbalsttiesīgas kokvilnas platības hektāru. Lai varētu
pretendēt uz atbalstu, platībai jāatrodas lauksaimniecības zemē, ko dalībvalsts
atļāvusi izmantot kokvilnas audzēšanai, tai jābūt apsētai ar atļautajām šķirnēm
un faktiski novāktai normālos audzēšanas apstākļos.
Kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu piešķir par
labas, tirdzniecības prasībām atbilstošas kvalitātes kokvilnu.
2.           Dalībvalstis atļauj izmantot
1. punktā minēto zemi un šķirnes saskaņā ar noteikumiem un nosacījumiem,
kas jāpieņem atbilstīgi 3. punktam.
3.           Lai nodrošinātu
kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu efektīvu pārvaldību, Komisija ir
pilnvarota saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus par noteikumiem un
nosacījumiem, ar kādiem piešķir atļauju attiecībā uz zemi un šķirnēm
kultūratkarīgā maksājuma par kokvilnu saņemšanai.
4.           Komisija ar īstenošanas aktiem
pieņem noteikumus par atļaujas piešķiršanas procedūru un ar šo atļauju
saistītajiem paziņojumiem ražotājiem. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
56. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
44. pants
Pamatplatības, fiksētā ražība un atsauces summas
1.           Tiek noteiktas šādas valsts
pamatplatības:
–
Bulgārijā: 3342 ha,
–
Grieķijā: 250 000 ha,
–
Spānijā: 48 000 ha,
–
Portugālē: 360 ha.
2.           Tiek noteikta šāda fiksētā
ražība atsauces periodā:
–
Bulgārijā: 1,2 t/ha,
–
Grieķijā: 3,2 t/ha,
–
Spānijā: 3,5 t/ha,
–
Portugālē: 2,2 t/ha.
3.           Kultūratkarīgā maksājuma
summu par atbalsttiesīgas platības hektāru aprēķina, 2. punktā minēto
ražību reizinot ar šādām atsauces summām:
–
Bulgārijā: 2014. gadā EUR 523,02;
2015. gadā EUR 588,06; 2016. gadā un turpmākajos gados
EUR 661,79,
–
Grieķijā: EUR 238,86,
–
Spānijā: EUR 369,33,
–
Portugālē: EUR 232,57.
4.           Ja attiecīgajā dalībvalstī un
attiecīgajā gadā atbalsttiesīgā kokvilnas platība pārsniedz 1. punktā
noteikto pamatplatību, 3. punktā paredzēto summu šai dalībvalstij samazina
proporcionāli pārsniegtajai pamatplatībai.
5.           Lai varētu piemērot
kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar
55. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz kultūratkarīgā maksājuma
par kokvilnu piešķiršanas nosacījumiem, prasībām, lai varētu pretendēt uz
atbalstu, un agronomijas praksi.
6.           Komisija ar īstenošanas
aktiem var paredzēt noteikumus par 4. punktā noteiktā samazinājuma
aprēķināšanu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 56. panta
2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
45. pants
Apstiprinātas starpnozaru organizācijas
1.           Šajā nodaļā “apstiprināta
starpnozaru organizācija” ir juridiska persona, ko veido kokvilnas ražotāji un
vismaz viens kokvilnas attīrīšanas uzņēmums un kas veic šādas darbības:
a)      palīdz labāk koordinēt kokvilnas laišanu
tirgū, jo īpaši veicot pētījumus un tirgus izpēti;
b)      izstrādā standartlīgumus, kas atbilst
Savienības noteikumiem;
c)      orientē ražošanu uz tādiem produktiem,
kas ir labāk piemēroti tirgus vajadzībām un patērētāju pieprasījumam, jo īpaši
attiecībā uz kvalitāti un patērētāju aizsardzību;
d)      modernizē metodes un līdzekļus, lai
uzlabotu produkta kvalitāti;
e)      izstrādā tirdzniecības stratēģijas, lai
veicinātu kokvilnas noietu, izmantojot kvalitātes sertifikācijas shēmas.
2.           Dalībvalsts, kurā attīrīšanas
uzņēmumi veic uzņēmējdarbību, apstiprina starpnozaru organizācijas, kas atbilst
saskaņā ar 3. punktu noteiktajiem kritērijiem.
3.           Komisija ir pilnvarota
saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz:
a)      starpnozaru organizāciju apstiprināšanas
kritērijiem;
b)      ražotāju pienākumiem;
c)      noteikumiem, ko piemēro situācijās, kad
apstiprinātā starpnozaru organizācija neievēro šos kritērijus.
46. pants
Maksājuma piešķiršana
1.           Kultūratkarīgo maksājumu par
kokvilnu lauksaimniekiem piešķir par atbalsttiesīgu hektāru saskaņā ar
44. pantu.
2.           Lauksaimniekiem, kas ir
apstiprinātas starpnozaru organizācijas dalībnieki, 44. panta
1. punktā noteiktās pamatplatības robežās piešķir kultūratkarīgo maksājumu
par kokvilnu par atbalsttiesīgu hektāru, palielinātu par EUR 2.
V SADAĻA
Mazo lauksaimnieku atbalsta shēma
47. pants
Vispārēji
noteikumi
1.           Lauksaimnieki, kuru rīcībā ir
maksājumtiesības, kas piešķirtas 2014. gadā atbilstīgi 21. pantam, un
kuri ievēro prasību minimumu, kas noteikts 10. panta 1. punktā, var
pieteikties dalībai vienkāršotā shēmā, ievērojot šajā sadaļā izklāstītos
nosacījumus (turpmāk “mazo lauksaimnieku atbalsta shēma”).
2.           Maksājumi saskaņā ar mazo
lauksaimnieku atbalsta shēmu aizstāj visus maksājumus, kas piešķirami saskaņā
ar III un IV sadaļu.
3.           Lauksaimnieki, kas ir mazo
lauksaimnieku atbalsta shēmas dalībnieki, ir atbrīvoti no prasības ievērot
III sadaļas 2. nodaļā norādīto lauksaimniecības praksi.
4.           Dalībvalstis
nodrošina to, lai maksājumi netiktu veikti lauksaimniekiem, attiecībā uz kuriem
ir konstatēts, ka no dienas, kurā publicēts Komisijas priekšlikums par šo
regulu, tie ir sadalījuši savu saimniecību tikai tādēļ, lai varētu gūt labumu
no dalības mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā. Tas attiecas arī uz
lauksaimniekiem, kuru saimniecības rodas minētās sadalīšanas rezultātā.
48. pants
Dalība
Lauksaimnieki,
kuri vēlas piedalīties mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā, iesniedz pieteikumus
līdz 2014. gada 15. oktobrim.
Lauksaimniekiem,
kuri līdz 2014. gada 15. oktobrim nav iesnieguši pieteikumu dalībai
mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā vai arī kuri pēc minētā datuma nolemj no tās
izstāties, vai kuri saņem atbalstu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. […]
[RDR] 20. panta 1. punkta c) apakšpunktu, vairs nav tiesību
piedalīties minētajā shēmā.
49. pants
Maksājuma summa
1.
Dalībvalstis, ievērojot 2. un 3. punktu,
nosaka mazo lauksaimnieku atbalsta shēmas gada maksājuma summu vienā no šādiem
līmeņiem:
a)      summa, kas nepārsniedz 15 % no
valsts vidējā maksājuma vienam saņēmējam;
b)      summa, kas atbilst valsts vidējam maksājumam
par hektāru, reizinātam ar hektāru skaitu, bet ne vairāk kā ar trīs.
Pirmās daļas a) apakšpunktā minēto valsts
vidējo maksājuma apjomu dalībvalstis nosaka, pamatojoties uz II pielikumā
noteikto valsts maksimālo apjomu 2019. kalendārajam gadam un lauksaimnieku
skaitu, kuri ieguvuši maksājumtiesības atbilstīgi 21. panta
1. punktam.
Pirmās daļas b) apakšpunktā minēto valsts
vidējo maksājuma apjomu dalībvalstis nosaka, pamatojoties uz II pielikumā
noteikto valsts maksimālo apjomu 2019. kalendārajam gadam un
atbalsttiesīgo hektāru skaitu, kas 2014. gadā deklarēti saskaņā ar
26. pantu.
2.
Šā panta 1. punktā minētā summa nav mazāka par
EUR 500 un nav lielāka par EUR 1000. Neskarot 51. panta
1. punktu, ja 1. punkta piemērošanas rezultātā iegūtā summa ir mazāka
par EUR 500 vai lielāka par EUR 1000, šo summu attiecīgi noapaļo uz
augšu vai uz leju līdz minimālajai vai maksimālajai summai.
3.
Atkāpjoties no 2. punkta, 1. punktā
minēto summu Kiprā un Maltā var noteikt mazāku par EUR 500, tomēr ne
mazāku par EUR 200.
50. pants
Īpaši
nosacījumi
1.
Kamēr lauksaimnieks piedalās mazo lauksaimnieku
atbalsta shēmā, viņš:
a)      saglabā vismaz tādu hektāru skaitu, kas atbilst viņa rīcībā
esošo maksājumtiesību skaitam;
b)      ievēro 10. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto
prasību minimumu.
2.
Maksājumtiesības, ko 2014. gadā atbilstīgi 25.
un 26. pantam aktivizējis lauksaimnieks, kurš piedalās mazo lauksaimnieku
atbalsta shēmā, uzskata par aktivizētām tiesībām tikmēr, kamēr lauksaimnieks
piedalās minētajā shēmā.
Maksājumtiesības, kas ir lauksaimnieka rīcībā
laikā, kamēr tas piedalās minētajā shēmā, neuzskata par neizmantotām
maksājumtiesībām, kuras jāieskaita atpakaļ valsts rezervē 24. panta
1. punkta b) apakšpunkta nozīmē.
3.
Atkāpjoties no 27. panta, maksājumtiesības,
kas ir lauksaimniekiem, kuri piedalās mazo lauksaimnieku atbalsta shēma, nav
nododamas, izņemot mantošanas vai paredzamas mantošanas gadījumā.
Lauksaimniekiem, kuri mantošanas vai paredzamas
mantošanas ceļā saņem maksājumtiesības no lauksaimnieka, kurš piedalās mazo
lauksaimnieku atbalsta shēmā, ir tiesības piedalīties minētajā shēmā, ja vien
viņi atbilst prasībām, lai saņemtu atbalstu no pamatmaksājuma shēmas, un manto
visas maksājumtiesības, kas bija tā lauksaimnieka rīcībā, no kura viņi saņem
maksājumtiesības.
4.
Komisijas ir pilnvarota saskaņā ar 55. pantu
pieņemt deleģētos aktus par nosacījumiem dalībai shēmā, ja mainās shēmas
dalībnieka lauksaimnieka stāvoklis.
51. pants
Finanšu
noteikumi
1.
Lai finansētu šajā sadaļā minēto maksājumu,
dalībvalstis no attiecīgajiem maksājumiem pieejamajām kopsummām atskaita
summas, kuras mazajiem lauksaimniekiem būtu tiesības saņemt kā III sadaļas
1. nodaļā minēto pamatmaksājumu, III sadaļas 2. nodaļā minēto
maksājumu par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi un attiecīgā
gadījumā kā III sadaļas 3. nodaļā minēto maksājumu apgabaliem, kuros
ir dabas ierobežojumi, III sadaļas 4. nodaļā minēto maksājumu
jaunajiem lauksaimniekiem un IV sadaļā minēto saistīto atbalstu.
Starpību starp visu to maksājumu summu, kas
pienākas saskaņā ar mazo lauksaimnieku atbalsta shēmu, un kopsummu, kas
finansēta saskaņā ar pirmo daļu, finansē, piemērojot lineāru samazinājumu
visiem maksājumiem, kas piešķirami saskaņā ar 25. pantu.
Elementi, uz kuru
bāzes nosaka pirmajā daļā minētās summas, nemainās visu laiku, kamēr
lauksaimnieks piedalās minētajā shēmā.
2.
Ja to maksājumu summa, kas pienākas saskaņā ar mazo
lauksaimnieku atbalsta shēmu, pārsniedz 10 % no II pielikumā noteiktā
valsts gada maksimālā apjoma, dalībvalstis piemēro lineāru samazinājumu summām,
kas maksājamas saskaņā ar šo sadaļu, lai ievērotu minēto procentuālo daļu.
VI SADAĻA
Valsts programmas kokvilnas nozares pārstrukturēšanai
52. pants
Gada
budžeta izmantošana pārstrukturēšanas programmām
1.           Dalībvalstīm, kuras
piemērojušas Regulas (EK) Nr. 637/2008 4. panta 1. punkta
pirmo daļu, attiecīgo gada budžetu, kas pieejams saskaņā ar minētās regulas
5. panta 1. punktu, no 2014. gada 1. janvāra pārvieto kā
Savienības papildu līdzekļus lauku attīstības programmas pasākumiem, kurus
finansē saskaņā ar Regulu (ES) Nr. […] [RDR].
2.           Dalībvalstīm,
kuras piemērojušas Regulas (EK) Nr. 637/2008 4. panta
1. punkta otro daļu, to gada budžetu, kas norādīts minētās regulas
5. panta 1. punktā, no 2017. gada 1. janvāra iekļauj valsts
maksimālajā apjomā, kas noteikts šīs regulas II pielikumā.
VII SADAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
1. NODAĻA
Paziņojumi un ārkārtas situācijas
53. pants
Paziņošanas
prasības
1.           Komisija
ir pilnvarota saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu
vajadzīgos pasākumus, kas saistīti ar dalībvalstu sniedzamajiem paziņojumiem,
vai lai veiktu tiešo maksājumu pārbaudi, kontroli, uzraudzību, novērtēšanu un
revīziju, īstenotu starptautiskus nolīgumus, tostarp šajos nolīgumos paredzētas
paziņošanas prasības. Šādi rīkojoties, tā ņem vērā vajadzības pēc datiem un
potenciālo datu avotu sinerģiju.
Iegūto informāciju attiecīgā gadījumā var nosūtīt
vai darīt pieejamu starptautiskām organizācijām, trešo valstu kompetentajām
iestādēm un var darīt pieejamu atklātībai, ja tiek aizsargāti personas dati un
ievērotas uzņēmumu likumīgās intereses aizsargāt savus komercnoslēpumus.
2.           Ņemot
vērā vajadzību 1. punktā minētos paziņojumus veikt ātri, efektīvi, precīzi
un rentabli, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos
aktus, lai noteiktu:
a)      paziņojamās informācijas būtību un veidu;
b)      paziņošanas metodes;
c)      noteikumus, kas saistīti ar tiesībām
piekļūt informācijai vai informācijas sistēmām, kas darītas pieejamas;
d)      informācijas publiskošanas nosacījumus un
līdzekļus.
3.           Komisija
ar īstenošanas aktiem pieņem:
a)      noteikumus par šā panta piemērošanai
vajadzīgās informācijas sniegšanu;
b)      paziņojamās informācijas pārvaldības
kārtību, kā arī noteikumus par paziņojumu saturu, formu, sniegšanas laiku,
biežumu un termiņiem;
c)      kārtību, kādā informāciju vai dokumentus
nosūta vai dara pieejamus dalībvalstīm, starptautiskām organizācijām, trešo
valstu kompetentajām iestādēm vai sabiedrībai, nodrošinot personas datu un
lauksaimnieku un uzņēmumu likumīgās intereses aizsargāt savus komercnoslēpumus.
Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
56. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
54. pants
Pasākumi
īpašu problēmu risināšanai
1.           Komisija ar
īstenošanas aktiem pieņem pasākumus, kas ārkārtas gadījumos ir vajadzīgi un
pamatoti, lai atrisinātu konkrētas problēmas. Tādos pasākumos var izdarīt
atkāpes no šīs regulas noteikumiem, bet tikai tādā apjomā un tādā laikposmā,
kādā tas noteikti vajadzīgs. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
56. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
2.           Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu
un steidzamu iemeslu dēļ saistībā ar 1. punktā minētajiem pasākumiem
Komisija pieņem uzreiz piemērojamus īstenošanas aktus saskaņā ar 56. panta
3. punktā minēto procedūru.
2. NODAĻA
Pilnvaru deleģēšana un īstenošanas noteikumi
55. pants
Deleģēšanas īstenošana
1.           Pilnvaras pieņemt deleģētos
aktus Komisijai piešķir, ievērojot šā panta nosacījumus.
2.           Šajā regulā minētās deleģētu
aktu pieņemšanas pilnvaras Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku no šīs regulas
spēkā stāšanās dienas.
3.           Eiropas Parlaments vai Padome
var jebkurā laikā atsaukt šajā regulā minētās deleģētās pilnvaras. Ar
atcelšanas lēmumu izbeidz lēmumā minēto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas
spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas tajā norādīts. Tas neietekmē jau spēkā
esošo deleģēto aktu derīgumu.
4.           Tiklīdz Komisija pieņem
deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaicīgi Eiropas Parlamentam un Padomei.
5.           Deleģētais akts, kas pieņemts
saskaņā ar šo regulu, stājas spēkā tikai tad, ja 2 mēnešu laikā pēc
paziņošanas par šo aktu Eiropas Parlamentam un Padomei ne Eiropas Parlaments,
ne Padome nav cēluši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas
Parlaments, gan Padome ir paziņojuši Komisijai, ka necels iebildumus. Pēc
Eiropas Parlamenta vai Padomes ierosmes minēto termiņu pagarina par
2 mēnešiem.
56. pants
Komiteju
procedūra
1.           Komisijai palīdz komiteja,
kuru sauc “Tiešo maksājumu komiteja”. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES)
Nr. 182/2011 nozīmē.
2.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
3.           Ja
ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu
kopā ar tās 5. pantu.
3. NODAĻA
Pārejas un nobeiguma noteikumi
57. pants
Atcelšana
1.           Regulu (EK) Nr. 637/2008
atceļ.
Tomēr to turpina piemērot līdz 2017. gada
31. decembrim attiecībā uz dalībvalstīm, kuras ir izmantojušas minētās
regulas 4. panta 1. punkta otrajā daļā paredzēto iespēju.
2.           Regulu (EK)
Nr. 73/2009 atceļ.
Neskarot 3. punktu,
atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu, un tās lasa
saskaņā ar VII pielikumā iekļauto atbilstības tabulu.
3.           Šajā regulā ietvertās atsauces uz
Regulu (EK) Nr. 73/2009 un (EK) Nr. 1782/2003 uzskata par
atsaucēm uz minētajām regulām, kādas tās bija spēkā pirms atcelšanas.
58. pants
Pārejas noteikumi
Lai nodrošinātu netraucētu pāreju no Regulā
(EK) Nr. 73/2009 noteiktās kārtības uz šajā regulā noteikto kārtību,
Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 55. pantu pieņemt deleģētos aktus par
vajadzīgajiem pasākumiem, lai aizsargātu lauksaimnieku iegūtās tiesības un
tiesisko paļāvību.
59. pants
Stāšanās
spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā [septītajā] dienā pēc
tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra.
Tomēr 14.pantu, 20. panta 5. punktu,
22. panta 6. punktu, 35. panta 1. punktu, 37. panta
1. punktu un 39. pantu piemēro no šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
Šī regula uzliek saistības kopumā un
ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —                       Padomes
vārdā —
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
I PIELIKUMS
Atbalsta shēmu saraksts
 Sektors || Juridiskais pamats || Piezīmes
 Pamatmaksājums || Šīs regulas III sadaļas 1. nodaļa || Atsaistīts maksājums
 Maksājums lauksaimniekiem, kuri ievēro klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi || Šīs regulas III sadaļas 2. nodaļa || Atsaistīts maksājums
 Maksājums lauksaimniekiem apgabalos, kuros ir specifiski dabas ierobežojumi || Šīs regulas III sadaļas 3. nodaļa || Atsaistīts maksājums
 Maksājums jaunajiem lauksaimniekiem || Šīs regulas III sadaļas 4. nodaļa || Atsaistīts maksājums
 Brīvprātīgs saistītais atbalsts || Šīs regulas IV sadaļas 1. nodaļa ||
 Kokvilna || Šīs regulas IV sadaļas 2. nodaļa || Platībmaksājums
 Maksājums mazajiem lauksaimniekiem || Šīs regulas V sadaļa || Atsaistīts maksājums
 POSEI || Regulas (EK) Nr. 247/2006 III sadaļa || Tiešie maksājumi saskaņā ar programmās noteiktajiem pasākumiem
 Egejas jūras salas || Regulas (EK) Nr. 1405/2006 III nodaļa || Tiešie maksājumi saskaņā ar programmās noteiktajiem pasākumiem
II PIELIKUMS
Valsts maksimālais apjoms, kas minēts 6. pantā
   ||   ||   ||   ||   ||   || (tūkstošos EUR)
 Kalendārais gads || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019. gads un turpmākie gadi
 Beļģija || 553 521 || 544 065 || 534 632 || 525 205 || 525 205 || 525 205
 Bulgārija || 655 661 || 737 164 || 810 525 || 812 106 || 812 106 || 812 106
 Čehija || 892 698 || 891 875 || 891 059 || 890 229 || 890 229 || 890 229
 Dānija || 942 931 || 931 719 || 920 534 || 909 353 || 909 353 || 909 353
 Vācija || 5 275 876 || 5 236 176 || 5 196 585 || 5 156 970 || 5 156 970 || 5 156 970
 Igaunija || 108 781 || 117 453 || 126 110 || 134 749 || 134 749 || 134 749
 Īrija || 1 240 652 || 1 239 027 || 1 237 413 || 1 235 779 || 1 235 779 || 1 235 779
 Grieķija || 2 099 920 || 2 071 481 || 2 043 111 || 2 014 751 || 2 014 751 || 2 014 751
 Spānija || 4 934 910 || 4 950 726 || 4 966 546 || 4 988 380 || 4 988 380 || 4 988 380
 Francija || 7 732 611 || 7 694 854 || 7 657 219 || 7 619 511 || 7 619 511 || 7 619 511
 Itālija || 4 023 865 || 3 963 007 || 3 902 289 || 3 841 609 || 3 841 609 || 3 841 609
 Kipra || 52 273 || 51 611 || 50 950 || 50 290 || 50 290 || 50 290
 Latvija || 163 261 || 181 594 || 199 895 || 218 159 || 218 159 || 218 159
 Lietuva || 396 499 || 417 127 || 437 720 || 458 267 || 458 267 || 458 267
 Luksemburga || 34 313 || 34 250 || 34 187 || 34 123 || 34 123 || 34 123
 Ungārija || 1 298 104 || 1 296 907 || 1 295 721 || 1 294 513 || 1 294 513 || 1 294 513
 Malta || 5 316 || 5 183 || 5 050 || 4 917 || 4 917 || 4 917
 Nīderlande || 806 975 || 792 131 || 777 320 || 762 521 || 762 521 || 762 521
 Austrija || 707 503 || 706 850 || 706 204 || 705 546 || 705 546 || 705 546
 Polija || 3 038 969 || 3 066 519 || 3 094 039 || 3 121 451 || 3 121 451 || 3 121 451
 Portugāle || 573 046 || 585 655 || 598 245 || 610 800 || 610 800 || 610 800
 Rumānija || 1 472 005 || 1 692 450 || 1 895 075 || 1 939 357 || 1 939 357 || 1 939 357
 Slovēnija || 141 585 || 140 420 || 139 258 || 138 096 || 138 096 || 138 096
 Slovākija || 386 744 || 391 862 || 396 973 || 402 067 || 402 067 || 402 067
 Somija || 533 932 || 534 315 || 534 700 || 535 075 || 535 075 || 535 075
 Zviedrija || 710 853 || 711 798 || 712 747 || 713 681 || 713 681 || 713 681
 Apvienotā Karaliste || 3 624 384 || 3 637 210 || 3 650 038 || 3 662 774 || 3 662 774 || 3 662 774
III PIELIKUMS
Neto maksimālais apjoms, kas minēts 7. pantā
   ||   ||   ||   ||   ||   || (miljonos EUR)
   Kalendārais gads   || 2014   || 2015   || 2016   || 2017   || 2018   || 2019. gads un turpmākie gadi
 Beļģija || 553,5 || 544,1 || 534,6 || 525,2 || 525,2 || 525,2
 Bulgārija || 656,2 || 733,6 || 799,7 || 801,2 || 801,2 || 801,2
 Čehija || 892,5 || 891,7 || 890,9 || 890,0 || 890,0 || 890,0
 Dānija || 942,8 || 931,6 || 920,4 || 909,3 || 909,3 || 909,3
 Vācija || 5 275,3 || 5 235,6 || 5 196,1 || 5 156,5 || 5 156,5 || 5 156,5
 Igaunija || 108,8 || 117,5 || 126,1 || 134,7 || 134,7 || 134,7
 Īrija || 1 240,7 || 1 239,0 || 1 237,4 || 1 235,8 || 1 235,8 || 1 235,8
 Grieķija || 2 253,2 || 2 226,5 || 2 199,8 || 2 173,1 || 2 173,1 || 2 173,1
 Spānija || 4 978,9 || 4 994,4 || 5 010,0 || 5 031,4 || 5 031,4 || 5 031,4
 Francija || 7 732,6 || 7 694,9 || 7 657,2 || 7 619,5 || 7 619,5 || 7 619,5
 Itālija || 4 023,6 || 3 962,8 || 3 902,1 || 3 841,4 || 3 841,4 || 3 841,4
 Kipra || 52,3 || 51,6 || 51,0 || 50,3 || 50,3 || 50,3
 Latvija || 163,3 || 181,6 || 199,9 || 218,2 || 218,2 || 218,2
 Lietuva || 396,5 || 417,0 || 437,6 || 458,1 || 458,1 || 458,1
 Luksemburga || 34,3 || 34,2 || 34,2 || 34,1 || 34,1 || 34,1
 Ungārija || 1 289,2 || 1 288,0 || 1 286,8 || 1 285,7 || 1 285,7 || 1 285,7
 Malta || 5,3 || 5,2 || 5,0 || 4,9 || 4,9 || 4,9
 Nīderlande || 807,0 || 792,1 || 777,3 || 762,5 || 762,5 || 762,5
 Austrija || 707,5 || 706,9 || 706,2 || 705,5 || 705,5 || 705,5
 Polija || 3 038,9 || 3 066,4 || 3 093,9 || 3 121,4 || 3 121,4 || 3 121,4
 Portugāle || 573,2 || 585,8 || 598,4 || 611,0 || 611,0 || 611,0
 Rumānija || 1 468,0 || 1 684,0 || 1 880,9 || 1 924,0 || 1 924,0 || 1 924,0
 Slovēnija || 141,6 || 140,4 || 139,3 || 138,1 || 138,1 || 138,1
 Slovākija || 384,4 || 389,5 || 394,5 || 399,4 || 399,4 || 399,4
 Somija || 533,9 || 534,3 || 534,7 || 535,1 || 535,1 || 535,1
 Zviedrija || 710,9 || 711,8 || 712,7 || 713,7 || 713,7 || 713,7
 Apvienotā Karaliste || 3 534,9 || 3 547,1 || 3 559,2 || 3 571,3 || 3 571,3 || 3 571,3
IV PIELIKUMS
Koeficienti, kas
jāpiemēro saskaņā ar 10. panta 1. punktu
 Dalībvalsts || EUR robežvērtības limits (10. panta 1. punkta a) apakšpunkts) || Hektāru robežvērtības limits (10. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
 Beļģija || 400 ||                                 2
 Bulgārija || 200 ||                                 0,5
 Čehija || 200 ||                                 5
 Dānija || 300 ||                                 5
 Vācija || 300 ||                                 4
 Igaunija || 100 ||                                 3
 Īrija || 200 ||                                 3
 Grieķija || 400 ||                                 0,4
 Spānija || 300 ||                                 2
 Francija || 300 ||                                 4
 Itālija || 400 ||                                 0,5
 Kipra || 300 ||                                 0,3
 Latvija || 100 ||                                 1
 Lietuva || 100 ||                                 1
 Luksemburga || 300 ||                                 4
 Ungārija || 200 ||                                 0,3
 Malta || 500 ||                                 0,1
 Nīderlande || 500 ||                                 2
 Austrija || 200 ||                                 2
 Polija || 200 ||                                 0,5
 Portugāle || 200 ||                                 0,3
 Rumānija || 200 ||                                 0,3
 Slovēnija || 300 ||                                 0,3
 Slovākija || 200 ||                                 2
 Somija || 200 ||                                 3
 Zviedrija || 200 ||                                 4
 Apvienotā Karaliste || 200 ||                                 5
V PIELIKUMS
16. un
17. pantā minētie finanšu noteikumi, ko piemēro Bulgārijai un Rumānijai
A.        Summas, lai aprēķinātu
maksājumiem noteiktos valsts maksimālos apjomus, kas minēti 16. pantā
(tūkstošos
EUR)
   || 2014 || 2015
 Bulgārija || 805 847 || 808 188
 Rumānija || 1 802 977 || 1 849 068
B.         Pamatmaksājuma shēmu papildinošo
valsts tiešo maksājumu kopsumma, kas minēta 17. panta 2. punktā
(tūkstošos
EUR)
   || 2014 || 2015
 Bulgārija || 150 186 || 71 024
 Rumānija || 330 971 || 156 618
C.        Kultūratkarīgo maksājumu par
kokvilnu papildinošo valsts tiešo maksājumu kopsumma, kas minēta 17. panta
3. punktā
(EUR)
   || 2014 || 2015
 Bulgārija || 556 523 || 295 687
VI PIELIKUMS
Lauku saimniecības
vidējais lielums, kas jāpiemēro saskaņā ar 36. panta 5. punktu
 Dalībvalsts || Lauku saimniecības vidējais lielums (hektāros)
 Beļģija || 29
 Bulgārija || 6
 Čehija || 89
 Dānija || 60
 Vācija || 46
 Igaunija || 39
 Īrija || 32
 Grieķija || 5
 Spānija || 24
 Francija || 52
 Itālija || 8
 Kipra || 4
 Latvija || 16
 Lietuva || 12
 Luksemburga || 57
 Ungārija || 7
 Malta || 1
 Nīderlande || 25
 Austrija || 19
 Polija || 6
 Portugāle || 13
 Rumānija || 3
 Slovēnija || 6
 Slovākija || 28
 Somija || 34
 Zviedrija || 43
 Apvienotā Karaliste || 54
VII PIELIKUMS
ATBILSTĪBAS TABULA
 Regula (EK) Nr. 73/2009. || Šī regula || Regula (ES) Nr. […] [HZR]
 1. pants || 1. pants || -
 - || 2. pants || -
 2. pants || 4. pants || -
 - || 5. panta 2. punkts || -
 3. pants || 5. pants || -
 4. panta 1. punkts || - || 91. pants
 4. panta 2. punkts || - || 95. pants
 5. pants || - || 93. pants
 6. panta 1. punkts || - || 94. pants
 6. panta 2. punkts || - || -
 7. pants || - || -
 8. panta 1. un 2. punkts || 7. panta 1. un 3. punkts || -
 - || 7. panta 2. punkts || -
 9. pants || - || -
 10. pants || - || -
 11. panta 1. un 2. punkts || - || 25. panta 1. un 2. punkts
 - || 8. pants || -
 12. panta 1. un 2. punkts || - || 12. pants
 12. panta 3. punkts || - || 14. pants
 12. panta 4. punkts || - || -
 13. pants || - || 13. panta 2. punkts
 14. pants || - || 68. pants
 15. pants || - || 69. pants
 16. pants || - || 70. pants
 17. pants || - || 71. pants
 18. pants || - || 72. pants
 19. pants || - || 73. pants
 20. pants || - || 75. pants
 21. pants || - || 75. panta 4. punkts
 22. pants || - || 96. pants
 23. pants || - || 97. pants
 24. pants || - || 99. pants
 25. pants || - || 100. pants
 26. pants || - || 63. pants
 27. panta 1. punkts || - || 102. panta 3. punkts
 27. panta 2. punkts || - || 49. pants
 27. panta 3. punkts || - || 69. panta 3. punkts
 - || 9. pants || -
 28. panta 1. un 2. punkts || 10. panta 1., 3. un 4. punkts || -
 - || 10. panta 2. punkts || -
 28. panta 3. punkts || 23. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkts || -
 - || 23. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkts, c) un d) apakšpunkts || -
 - || 11. pants || -
 29. pants || - || 76. pants
 30. pants || - || 62. pants
 31. pants || - || 2. panta 2. punkts
 32. pants || 15. pants || -
 33. panta 1. punkts || 18. panta 1. punkts || -
 - || 18. panta 2. punkts || -
 34. panta 1. un 2. punkts || 25. panta 1. un 2. punkts || -
 35. pants || 26. pants || -
 36. pants || - || -
 37. pants || 12. pants || -
 - || 14. pants || -
 38. pants || - || -
 39. panta 1. punkts || 25. panta 3. punkts || -
 40. panta 1. punkts || 6. panta 1. punkts || -
 40. panta 2. punkts || 19. panta 3. punkts || -
 41. panta 1. punkts || 23. panta 1. punkts || -
 41. panta 2. punkts || 23. panta 3. un 4. punkts || -
 41. panta 3. punkts || 23. panta 5. punkta a) apakšpunkts || -
 41. panta 5. punkts || 23. panta 5. punkta b) apakšpunkts || -
 - || 23. panta 2., 6. un 7. punkts || -
 41. panta 6. punkts || 22. panta 4. punkts || -
 42. pants || 24. panta 1. punkta b) apakšpunkts || -
 43. panta 1. un 2. punkts || 25. panta 1. un 2. punkts || -
 43. panta 3. punkts || - || -
 44. pants || - || -
 45. pants || - || -
 - || - || -
 - || 19. panta 1. un 2. punkts || -
 46. panta 1.–4. punkts || 20. panta 1.–4. punkts || -
 46. panta 5. punkts || - || -
 - || 21. pants ||
 47. panta 1. punkts || - || -
 47. panta 2. punkts || 22. panta 1. punkts, reģionāla piemērošana || -
 - || 22. panta 1. punkts, piemērošana valsts mērogā || -
 - || 22. panta 2., 3., 5., 6. un 7. punkts || -
 48. pants || - || -
 49. pants || - || -
 50. pants || - || -
 51. pants || - || -
 52. pants || - || -
 53. pants || - || -
 54. pants || - || -
 55. pants || - || -
 56. pants || - || -
 57. pants || - || -
 58. pants || - || -
 59. pants || - || -
 60. pants || - || -
 61. pants || - || -
 62. pants || - || -
 63. pants || - || -
 64. pants || - || -
 65. pants || - || -
 66. pants || - || -
 67. pants || - || -
 68. pants || - || -
 69. pants || - || -
 70. pants || - || -
 71. pants || - || -
 72. pants || - || -
 73. pants || - || -
 74. pants || - || -
 75. pants || - || -
 76. pants || - || -
 77. pants || - || -
 78. pants || - || -
 79. pants || - || -
 80. pants || - || -
 81. pants || - || -
 82. pants || - || -
 83. pants || - || -
 84. pants || - || -
 85. pants || - || -
 86. pants || - || -
 87. pants || - || -
 88. pants || 42. pants || -
 89. pants || 43. pants || -
 90. pants || 44. pants || -
 91. pants || 45. pants || -
 92. pants || 46. pants || -
 93. pants || - || -
 94. pants || - || -
 95. pants || - || -
 96. pants || - || -
 97. pants || - || -
 98. pants || - || -
 99. pants || - || -
 100. pants || - || -
 101. pants || - || -
 102. pants || - || -
 103. pants || - || -
 104. pants || - || -
 105. pants || - || -
 106. pants || - || -
 107. pants || - || -
 108. pants || - || -
 109. pants || - || -
 110. pants || - || -
 111. pants || - || -
 112. pants || - || -
 113. pants || - || -
 114. pants || - || -
 115. pants || - || -
 116. pants || - || -
 117. pants || - || -
 118. pants || - || -
 119. pants || - || -
 120. pants || - || -
 121. pants || 16. pants || -
 122. pants || - || -
 123. pants || - || -
 124. pants || - || -
 124. panta 6. punkts || - || 98. pants
 125. pants || - || -
 126. pants || - || -
 127. pants || - || -
 128. pants || - || -
 129. pants || - || -
 130. pants || - || -
 131. pants || - || -
 132. pants || 17. pants || -
 133. pants || - || -
 - || 28. pants || -
 - || 29. pants || -
 - || 20. pants || -
 - || 31. pants || -
 - || 32. pants || -
 - || 33. pants || -
 - || 34. pants || -
 - || 35. pants || -
 - || 36. pants || -
 - || 37. pants || -
 - || 47. pants || -
 - || 48. pants || -
 - || 49. pants || -
 - || 50. pants || -
 - || 51. pants || -
 134. pants || - || -
 135. pants || - || -
 136. pants || - || -
 - || 52. pants || -
 137. pants || - || -
 138. pants || 3. pants || -
 139. pants || 13. pants || -
 140. pants || 53. pants || -
 141. pants || 56. pants || -
 142. pants || 55. pants || -
 142. panta r) punkts || 54. pants || -
 143. pants || - || -
 144. pants || - || -
 145. pants || - || -
 146. pants || 55. pants || -
 146.a pants || - || -
 147. pants || 56. pants || -
 148. pants || - || -
 149. pants || 57. pants || -
TIESĪBU AKTA FINANŠU
PĀRSKATS

1.
PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
1.1.
Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums

-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido noteikumus par
lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar
kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām;
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido lauksaimniecības produktu
tirgu kopīgu organizāciju (Regula par vienotu TKO);
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas
Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA);
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kopējās lauksaimniecības politikas
finansējumu, pārvaldību un pārraudzību;
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK)
Nr. 73/2009 attiecībā uz lauksaimniekiem paredzētu tiešo maksājumu
piemērošanu 2013. gadā;
-        Priekšlikums
Padomes regulai par konkrēta atbalsta un kompensāciju noteikšanas pasākumiem
attiecībā uz lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju;
-        Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK)
Nr. 1234/2007 attiecībā uz vienotā maksājuma shēmu un atbalstu vīnogulāju
audzētājiem.

1.2.
Attiecīgās politikas jomas ABM/ABB struktūrā[28]

Politikas
joma: 2. izdevumu kategorijas 05. sadaļa

1.3.
Priekšlikuma/iniciatīvas būtība (KLP tiesiskais
regulējums pēc 2013. gada)

x Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma
projektu/sagatavošanas darbību[29]
x Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz esošas darbības pagarināšanu
x Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz darbību, kas pārveidota jaunā darbībā

1.4.
Mērķi
1.4.1.
Komisijas daudzgadu stratēģiskie mērķi, kurus
plānots sasniegt ar priekšlikumu/iniciatīvu

Lai
veicinātu resursu efektīvu izmantošanu nolūkā panākt pārdomātu, ilgtspējīgu un
iekļaujošu ES lauksaimniecības un lauku attīstības izaugsmi saskaņā ar
stratēģiju “Eiropa 2020”, KLP mērķi ir:
-
ekonomiski dzīvotspējīga pārtikas ražošana;
-
ilgtspējīga dabas resursu apsaimniekošana un klimata politika;
-
līdzsvarota teritoriālā attīstība.

1.4.2.
Konkrētie mērķi un attiecīgās ABM/ABB darbības

05. politikas jomas konkrētie mērķi
Konkrētais mērķis Nr. 1
Nodrošināt
vides sabiedriskos labumus
Konkrētais mērķis Nr. 2
Kompensēt
ražošanas grūtības apgabalos ar īpašiem dabas ierobežojumiem
Konkrētais mērķis Nr. 3
Veikt
klimata pārmaiņu seku mazināšanas un pielāgošanās pasākumus
Konkrētais mērķis Nr. 4
Pārvaldīt
ES budžetu (KLP) saskaņā ar augstiem finanšu pārvaldības standartiem
05 02. ABB “Intervence lauksaimniecības tirgos” konkrētais
mērķis
Konkrētais mērķis Nr. 5
Uzlabot
lauksaimniecības konkurētspēju un palielināt tās vērtības daļu pārtikas apritē
05 03. ABB “Tiešie atbalsti” konkrētais mērķis
Konkrētais mērķis Nr. 6
Papildināt
lauku saimniecību ienākumus un mazināt lauku saimniecību ienākumu svārstības
05 04. ABB “Lauku attīstība” konkrētie mērķi
Konkrētais mērķis Nr. 7
Ar
inovāciju veicināt “zaļo izaugsmi”
Konkrētais mērķis Nr. 8
Atbalstīt
nodarbinātību laukos un saglabāt lauku apvidu sociālo struktūru
Konkrētais mērķis Nr. 9
Uzlabot
lauku ekonomiku un veicināt tās dažādošanu
Konkrētais mērķis Nr. 10
Pieļaut
saimniekošanas sistēmu strukturālo daudzveidību

1.4.3.
Paredzamie rezultāti un ietekme

Šajā
posmā kvantitatīvus mērķus attiecībā uz ietekmes rādītājiem nospraust nav
iespējams. Lai gan politikai var noteikt konkrētu virzienu, rezultāti
ekonomikas, vides un sociālajā jomā, kurus mēra ar šādiem rādītājiem, galu galā
būs atkarīgi arī no vairāku ārējo faktoru ietekmes, kuri, kā rāda nesena
pieredze, ir kļuvuši nozīmīgi un neparedzami. Patlaban tiek veikta sīkāka
analīze, kas jāpabeidz, pirms sākas periods pēc 2013. gada.
Attiecībā
uz tiešajiem maksājumiem dalībvalstīm zināmā mērā tiks dota iespēja lemt par
dažu tiešo maksājumu shēmu komponentu īstenošanu.
Par
lauku attīstību runājot, jānorāda, ka paredzamie rezultāti un ietekme būs
atkarīgi no lauku attīstības programmām, kuras dalībvalstis iesniegs Komisijai.
Dalībvalstīm tiks prasīts savās programmās noteikt mērķvērtības.

1.4.4.
Rezultātu un ietekmes rādītāji

Priekšlikumos
ir paredzēts izveidot kopēju uzraudzības un novērtēšanas sistēmu, lai izmērītu
kopējās lauksaimniecības politikas darbības rezultātus. Minētajā sistēmā
iekļaujami visi instrumenti, kas saistīti ar KLP un jo īpaši ar tiešo
maksājumu, tirgus pasākumu, lauku attīstības pasākumu un savstarpējās
atbilstības piemērošanas uzraudzību un novērtēšanu.
Šo
KLP pasākumu ietekmi mērīs attiecībā pret šādiem mērķiem:
a)       ekonomiski dzīvotspējīga pārtikas ražošana,
galveno uzmanību pievēršot lauksaimniecības ienākumiem, lauksaimniecības
ražīgumam un cenu stabilitātei;
b)       ilgtspējīga dabas resursu apsaimniekošana
un klimata politika, galveno uzmanību pievēršot siltumnīcefekta gāzu emisijām,
bioloģiskajai daudzveidībai, augsnei un ūdenim;
c)       līdzsvarota teritoriālā attīstība, galveno
uzmanību pievēršot nodarbinātībai laukos, izaugsmei un nabadzībai lauku
apvidos.
Komisija
ar īstenošanas aktiem noteiks speciālu rādītāju kopumu katram mērķim un jomai.
Turklāt
attiecībā uz lauku attīstību ir ierosināta nostiprināta kopēja uzraudzības un
novērtēšanas sistēma. Minētās sistēmas mērķi ir a) pierādīt lauku attīstības
politikas progresu un sasniegumus un novērtēt lauku attīstības politikas
pasākumu ietekmi, lietderīgumu, efektivitāti un nozīmību, b) palīdzēt
mērķtiecīgāk atbalstīt lauku attīstību un c) atbalstīt kopīgu mācīšanās procesu
saistībā ar uzraudzību un novērtēšanu. Komisija ar īstenošanas aktiem sagatavos
sarakstu ar kopējiem rādītājiem, kuri saistīti ar politikas prioritātēm.

1.5.
Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums
1.5.1.
Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzības

Lai
sasniegtu KLP daudzgadu stratēģiskos mērķus, ar kuriem stratēģiju
“Eiropa 2020” īstenos Eiropas lauku apgabalos, un izpildītu attiecīgās
Līguma prasības, priekšlikumu mērķis ir izveidot kopējās lauksaimniecības
politikas tiesisko regulējumu laikposmam pēc 2013. gada.

1.5.2.
ES iesaistīšanās pievienotā vērtība

Nākotnes
KLP nebūs tikai politika, kura gādā par mazu, lai gan ļoti būtisku ES
tautsaimniecības daļu, bet gan politika, kura ir stratēģiski svarīga pārtikas
nodrošinājuma, vides un teritoriālā līdzsvara ziņā. Tādējādi KLP, kas ir
patiesi vienota politika, visefektīvāk izmantos ierobežotos budžeta līdzekļus,
lai uzturētu ilgtspējīgu lauksaimniecību visā ES, pievēršoties svarīgiem
pārrobežu jautājumiem, tādiem kā klimata pārmaiņas, un stiprinot dalībvalstu
savstarpējo solidaritāti.
Kā
norādīts Komisijas paziņojumā “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020””[30],
KLP ir patiesa Eiropas politika. 27 atsevišķu lauksaimniecības politiku un
budžetu vietā dalībvalstis apvieno resursus, lai ar vienu Eiropas budžetu
īstenotu vienotu Eiropas politiku. Tas, protams, nozīmē, ka KLP ir atvēlēta
ievērojama daļa no ES budžeta. Tomēr šī pieeja ir efektīvāka un ekonomiskāka
nekā nekoordinēta valstu pieeja.

1.5.3.
Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas

Pamatojoties
uz pašreizējā politiskā regulējuma attīstību, ir veiktas plašas apspriešanās ar
ieinteresētajām aprindām, kā arī nākotnes uzdevumu un vajadzību analīze,
visaptverošs ietekmes novērtējums. Sīkākas ziņas atrodamas ietekmes novērtējumā
un paskaidrojuma rakstā, kas pievienoti tiesību aktu priekšlikumiem.

1.5.4.
Saderība un iespējamā sinerģija ar citiem
attiecīgajiem instrumentiem

Tiesību
aktu priekšlikumi, uz kuriem attiecas šis finanšu pārskats, būtu jāaplūko
plašākā kontekstā ar vienotās pamatregulas priekšlikumu, kurā noteikti kopēji
noteikumi par stratēģiskajiem pamatfondiem (ELFLA, ERAF, ESF, Kohēzijas fonds
un EJZF). Minētā pamatregula būtiski palīdzēs mazināt administratīvo slogu,
efektīvākā veidā tērēt ES līdzekļus un praksē ieviest vienkāršošanu. Tādējādi
tiek stiprināta arī jaunā ideja par vienotu stratēģisko satvaru visiem šiem
fondiem un gaidāmajiem partnerības līgumiem, kuri arī attieksies uz šiem
fondiem.
Vienotais
stratēģiskais satvars, kas tiks izveidots, iestrādās stratēģijas “Eiropa 2020”
mērķus un prioritātes ELFLA prioritātēs, kā arī ERAF, ESF, Kohēzijas fonda un
EJZF prioritātēs, un tas nodrošinās šo fondu integrētu izmantošanu kopīgu mērķu
sasniegšanai.
Turklāt
vienotajā stratēģiskajā satvarā tiks noteikti mehānismi darba koordinēšanai ar
citām attiecīgajām Savienības politikas jomām un instrumentiem.
Turklāt
attiecībā uz KLP būtisku sinerģiju un vienkāršošanu panāks, saskaņojot un
salāgojot KLP pirmā pīlāra (ELGF) un otrā pīlāra (ELFLA) pārvaldības un
kontroles noteikumus. Ciešā saikne starp ELGF un ELFLA būtu jāsaglabā, un būtu
jāuztur dalībvalstīs jau izveidotās struktūras.

1.6.
Ilgums un finansiālā ietekme

x Ierobežota ilguma priekšlikums/iniciatīva
(tiešo maksājumu shēmu, lauku attīstības un pārejas regulu projekti)
–
x   Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks: no
01.01.2014. līdz 31.12.2020.
–
x   Finansiālā ietekme nākamās daudzgadu finanšu
shēmas periodā. Attiecībā uz lauku attīstību ietekme uz maksājumiem līdz
2023. gadam.
x Beztermiņa priekšlikums/iniciatīva (regulas
par vienotu TKO un horizontālās regulas projekti)
–
Īstenošana no 2014. gada.

1.7.
Paredzētie pārvaldības veidi[31]

x Komisijas īstenota centralizēta tieša
pārvaldība
¨ Centralizēta netieša pārvaldība, izpildes uzdevumus deleģējot:
–
¨  izpildaģentūrām
–
¨  Kopienu izveidotām struktūrām[32]
–
¨  valstu publiskā sektora struktūrām vai struktūrām, kas veic valsts
pārvaldes uzdevumus
–
¨  personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas darbības saskaņā
ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļu un kuras ir noteiktas
attiecīgā pamataktā Finanšu regulas 49. panta nozīmē
x Dalīta pārvaldība kopā ar dalībvalstīm
¨ Decentralizēta pārvaldība kopā ar trešām valstīm
¨ Pārvaldība kopā ar
starptautiskām organizācijām (precizēt)
Piezīmes
Nav paredzētas
būtiskas izmaiņas salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju, t. i., lielāko
daļu izdevumu, uz kuriem attiecas KLP reformas tiesību aktu priekšlikumi,
pārvaldīs kopā ar dalībvalstīm. Tomēr ļoti niecīga daļa arī turpmāk paliks
Komisijas īstenotā centralizētā tiešā pārvaldībā.

2.
PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.
Uzraudzības un ziņošanas noteikumi

Par
KLP uzraudzību un novērtēšanu Komisija reizi 4 gados sniegs ziņojumu
Eiropas Parlamentam un Padomei, un pirmais ziņojums ir jāsniedz ne vēlāk kā
2017. gada beigās.
To
papildina konkrēti noteikumi visās KLP jomās un dažādas visaptverošas ziņošanas
un paziņošanas prasības, kas jāprecizē īstenošanas noteikumos.
Attiecībā
uz lauku attīstību ir paredzēti arī noteikumi par programmu uzraudzību, kuri
tiks saskaņoti ar citu fondu noteikumiem, un tie tiks saistīti ar ex ante,
pastāvīgajiem un ex post novērtējumiem.

2.2.
Pārvaldības un kontroles sistēma
2.2.1.
Apzinātie riski

Vairāk
nekā septiņi miljoni saņēmēju saņem KLP atbalstu no daudzām dažādām atbalsta
shēmām, kurām katrai ir detalizēti un dažreiz sarežģīti atbilstības kritēriji.
Kļūdu
īpatsvara samazināšanos kopējās lauksaimniecības politikas jomā jau var
uzskatīt par tendenci. Tā pavisam nesen kļūdu īpatsvars, kas bija tuvu
2 %, apstiprināja iepriekšējo gadu kopumā pozitīvo novērtējumu. Ir
iecerēts turpināt centienus, lai panāktu kļūdu īpatsvaru, kas ir zemāks par
2 %.

2.2.2.
Paredzētās kontroles metodes

Tiesību
aktu priekšlikumu kopumā, jo īpaši priekšlikumā regulai par kopējās
lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību, ir paredzēts
saglabāt un nostiprināt pašreizējo sistēmu, kura izveidota ar Regulu (EK)
Nr. 1290/2005. Tajā paredzēts dalībvalstu līmenī izveidot obligātu
administratīvo struktūru, kuras centrā atrastos maksājumu aģentūras, kas atbild
par galīgo saņēmēju kontrolēm saskaņā ar 2.3. punktā izklāstītajiem principiem.
Katru gadu katras maksājumu aģentūras vadītājam ir jāiesniedz ticamības
apliecinājums, kurš attiecas uz grāmatojumu pilnīgumu, pareizību un ticamību,
iekšējo kontroles sistēmu pareizu darbību un veikto darījumu likumību un
pareizību. Neatkarīgai revīzijas struktūrai ir jāsniedz atzinums par visiem
šiem elementiem.
Komisija
turpinās veikt lauksaimniecības izdevumu revīziju, izmantojot uz risku balstītu
pieeju, lai nodrošinātu to, ka tās revīzijas ir vērstas uz visaugstākā riska
jomām. Ja šajās revīzijās atklāsies, ka izdevumi ir radušies, pārkāpjot
Savienības noteikumus, tā izslēgs attiecīgās summas no Savienības finansējuma
saskaņā ar atbilstības noskaidrošanas sistēmu.
Attiecībā
uz kontroles izmaksām sīka analīze ir sniegta tiesību aktu priekšlikumiem
pievienotā ietekmes novērtējuma 8. pielikumā.

2.3.
Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas pasākumi

Tiesību
aktu priekšlikumu kopumā, jo īpaši priekšlikumā regulai par kopējās
lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību, ir paredzēts
saglabāt un nostiprināt pašreizējo sīki izstrādāto kontroles un sankciju
sistēmu, kura jāpiemēro maksājumu aģentūrām un kurā ir kopīgi pamatelementi un
īpaši noteikumi, kas pielāgoti katra atbalsta režīma specifikai. Parasti
sistēmās ir paredzētas plašas administratīvas kontroles, kas aptver 100 %
atbalsta pieteikumu, kontrolpārbaudes ar citām datubāzēm, ja tādas tiek
uzskatītas par piemērotām, kā arī neliela darījumu skaita pārbaudes uz vietas
pirms maksājumu veikšanas atkarībā no tā, kāds risks saistīts ar attiecīgo
režīmu. Ja šajās pārbaudēs uz vietas tiek atklāts liels skaits pārkāpumu,
jāveic papildu pārbaudes. Šajā sakarībā pati svarīgākā sistēma ir integrētā
administrācijas un kontroles sistēma (IAKS), kas 2010. finanšu gadā
aptvēra aptuveni 80 % no ELGF un ELFLA kopējiem izdevumiem. Komisija būs
pilnvarota atļaut dalībvalstīm, kurās ir pareizi funkcionējoša kontroles
sistēma un mazs kļūdu īpatsvars, samazināt pārbaužu uz vietas skaitu.
Tiesību
aktu paketē paredzēts arī tas, ka dalībvalstīm jānovērš, jāatklāj un jālabo
pārkāpumi un krāpšanas gadījumi, jāuzliek faktiski, atturoši un samērīgi sodi,
kas paredzēti Savienības vai valsts tiesību aktos, un jāatgūst visi nelikumīgie
maksājumi un procenti. Sistēma ietver pārkāpumu gadījumu automātisku
noskaidrošanas mehānismu, kurš paredz, ka tad, ja līdzekļi netiek atgūti četros
gados pēc atgūšanas pieprasījuma vai astoņos gados, ja uzsākts tiesas process,
neatgūtās summas sedz attiecīgā dalībvalstis. Šis mehānisms būs spēcīgs stimuls
dalībvalstīm pēc iespējas ātrāk atgūt nelikumīgos maksājumus.

3.
PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME

Šajā finanšu pārskatā norādītās summas ir
izteiktas faktiskajās cenās un saistībās.
Papildus pārmaiņām, kas izriet no tiesību aktu
priekšlikumiem un norādītas turpmākajās tabulās, tiesību aktu priekšlikumi
radīs arī citas pārmaiņas, kam nav finansiālas ietekmes.
Patlaban nav iespējams izslēgt iespēju, ka kādā no
gadiem 2014.–2020. gada periodā būs jāpiemēro finanšu disciplīna. Tomēr
tas nebūs atkarīgs no reformas priekšlikumiem kā tādiem, bet gan no citiem
faktoriem, tādiem kā tiešā atbalsta izpilde vai lauksaimniecības tirgu
attīstība nākotnē.
Attiecībā uz tiešajiem atbalstiem jānorāda, ka
paplašinātais neto maksimālais apjoms 2014. gadam (2013. kalendārajam
gadam), kas iekļauts priekšlikumā par pārejas pasākumiem, ir lielāks nekā
tiešajiem atbalstiem atvēlētās summas, kas norādītas pievienotajās tabulās. Šīs
paplašināšanas mērķis ir nodrošināt pašreizējo tiesību aktu piemērošanas
nepārtrauktību saskaņā ar scenāriju, kurā visi citi elementi paliek nemainīgi,
neskarot iespējamo vajadzību piemērot finanšu disciplīnas mehānismu.
Reformas priekšlikumos iekļauti noteikumi, kas dod
dalībvalstīm zināmu elastību attiecībā uz tiešā atbalsta sadali lauku
attīstībai. Ja dalībvalstis nolems izmantot šo elastību, tas uz konkrētām
summām atstās finansiālas sekas, kuras šobrīd nav iespējams kvantificēt.
Šajā finanšu pārskatā nav ņemta vērā krīzes
rezerves iespējamā izmantošana. Jāuzsver, ka summas, kas izmantotas ar tirgu
saistīto izdevumu noteikšanai, ir balstītas uz pieņēmumu, ka valsts intervences
iepirkumi un citi pasākumi, kas saistīti ar krīzes situācijām kādā nozarē,
nebūs vajadzīgi.

3.1.
Attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas izdevumu
kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas

1. tabula. Summas, kas KLP paredzētas
daudzgadu finanšu shēmas priekšlikumos un KLP reformas priekšlikumos, ieskaitot
papildinošās summas
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 Budžeta gads || 2013 || 2013 (koriģēts) (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Daudzgadu finanšu shēmā (DFS) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 2. izdevumu kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Tiešie atbalsti un ar tirgu saistīti izdevumi (2) (3) (4) || 44 939 || 45 304 || 44 830 || 45 054 || 45 299 || 45 519 || 45 508 || 45 497 || 45 485 || 317 193
 Paredzamie piešķirtie ieņēmumi || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 4 704
 1. pīlārs. Tiešie atbalsti un ar tirgu saistīti izdevumi (ar piešķirtajiem ieņēmumiem) || 45 611 || 45 976 || 45 502 || 45 726 || 45 971 || 46 191 || 46 180 || 46 169 || 46 157 || 321 897
 2. pīlārs. Lauku attīstība (4) || 14 817 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 101 157
 Kopā || 60 428 || 60 428 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
    1. izdevumu kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Vienots stratēģiskais satvars: lauksaimniecības pētniecība un inovācija || N.A. || N.A. || 682 || 696 || 710 || 724 || 738 || 753 || 768 || 5 072
 Vistrūcīgākās personas || N.A. || N.A. || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
 Kopā || N.A. || N.A. || 1 061 || 1 082 || 1 104 || 1 126 || 1 149 || 1 172 || 1 195 || 7 889
    3. izdevumu kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Pārtikas nekaitīgums || N.A. || N.A. || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 2 450
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ārpus DFS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
    Rezerve krīzes situācijām lauksaimniecībā || N.A. || N.A. || 531 || 541 || 552 || 563 || 574 || 586 || 598 || 3 945
 Eiropas Globalizācijas fonds (EGF) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 No tā lauksaimniecībai pieejamā maksimālā summa (5) || N.A. || N.A. || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — Komisijas priekšlikumi (DFS + ārpus DSF) + piešķirtie ieņēmumi || 60 428 || 60 428 || 62 274 || 62 537 || 62 823 || 63 084 || 63 114 || 63 146 || 63 177 || 440 156
 KOPĀ — DFS priekšlikumi (t. i., izņemot rezervi un EGF) + piešķirtie ieņēmumi || 60 428 || 60 428 || 61 364 || 61 609 || 61 877 || 62 119 || 62 130 || 62 141 || 62 153 || 433 393
Piezīmes
(1)           Ņemot vērā leģislatīvās pārmaiņas, par
kurām jau panākta vienošanās, t. i., brīvprātīgo modulāciju Apvienotajai
Karalistei un 136. panta “neiztērētās summas”, ko pārtrauks piemērot
2013. gada beigās.
(2)           Summas attiecas uz
pirmajam pīlāram ierosināto gada maksimālo apjomu. Tomēr jānorāda arī tas, ka
negatīvos izdevumus ir ierosināts pārvietot no grāmatojumu noskaidrošanas
(patlaban budžeta pozīcija 05 07 01 06) uz piešķirtajiem ieņēmumiem (pozīcija 67
03). Sīkākas ziņas skatīt paredzamo ieņēmumu tabulā nākamajā lappusē.
(3)           Skaitļi par 2013. gadu ietver
summas par veterinārajiem un fitosanitārajiem pasākumiem, kā arī tirgus
pasākumus zivsaimniecības nozarē.
(4)           Tabulā norādītās
summas ir saskaņā ar summām, kas norādītas Komisijas paziņojumā “Budžets
stratēģijai “Eiropa 2020”” (COM(2011) 500 galīgā redakcija, 2011. gada
29. jūnijs). Tomēr vēl atlicis nolemt, vai DFS atspoguļos ierosināto
pārvietojumu, proti, vienai dalībvalstij valsts kokvilnas nozares
pārstrukturēšanas programmai atvēlētos līdzekļus no 2014. gada pārvietot
uz lauku attīstību, tas nozīmētu arī ELGF maksimālā apjoma un 2. pīlāra
summas korekciju (4 milj. EUR gadā). Turpmākajās iedaļās dotajās tabulās
summas ir pārvietotas, neatkarīgi no tā, vai tās ir atspoguļotas DFS.
(5)           Saskaņā ar
Komisijas paziņojumu “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020”” (COM(2011) 500 galīgā
redakcija) no Eiropas Globalizācijas fonda būs pieejama kopējā summa līdz
2,5 miljardiem euro 2011. gada cenās, lai sniegtu papildu atbalstu
lauksaimniekiem, kuri cieš no globalizācijas ietekmes. Iepriekšējā tabulā
sadalījums pa gadiem faktiskajās cenās ir tikai orientējošs.
Priekšlikumā par Iestāžu nolīgumu starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju
par sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (COM(2011)403
galīgā redakcija, 2011. gada 29. jūnijs) ir noteikts, ka EGF kopējā
maksimālā summa gadā ir 429 miljoni euro 2011. gada cenās.

3.2.
Paredzamā ietekme uz izdevumiem
3.2.1.
Paredzamās ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums

2. tabula. 05. politikas jomas
paredzamie ieņēmumi un izdevumi 2. izdevumu kategorijā
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 Budžeta gads || 2013 || 2013 (koriģēts) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
 IEŅĒMUMI ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 Cukura ražošanas nodeva (pašu resursi) || 123 || 123 || 123 || 123 ||   ||   ||   ||   ||   || 246
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 Piešķirtie ieņēmumi || 672 || 672 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 187
 no tiem: ex 05 07 01 06 Grāmatojumu noskaidrošana || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kopā || 795 || 795 || 864 || 864 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 433
 IZDEVUMI ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 Tirgi (1) || 3 311 || 3 311 || 2 622 || 2 641 || 2 670 || 2 699 || 2 722 || 2 710 || 2 699 || 18 764
 05 03 Tiešie atbalsti (pirms ierobežošanas) (2) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 43 081 || 43 297 || 43 488 || 43 454 || 43 454 || 43 454 || 303 105
 05 03 Tiešie atbalsti (pēc ierobežošanas) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 42 917 || 43 125 || 43 303 || 43 269 || 43 269 || 43 269 || 302 027
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 04 Lauku attīstība (pirms ierobežošanas) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 101 185
 05 04 Lauku attīstība (pēc ierobežošanas) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 619 || 14 627 || 14 640 || 14 641 || 14 641 || 14 641 || 102 263
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 07 01 06 Grāmatojumu noskaidrošana || -69 || -69 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 Kopā || 60 229 || 60 229 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
 NETO BUDŽETS pēc piešķirto ieņēmumu atvilkšanas ||   ||   || 59 212 || 59 436 || 59 682 || 59 901 || 59 890 || 59 879 || 59 867 || 417 867
Piezīmes
(1)           Sākotnējās aplēses
2013. gadam pamatojas uz 2012. gada budžeta projektu, un tajās ņemti
vērā juridiski pielāgojumi, par kuriem jau panākta vienošanās attiecībā uz
2013. gadu (piemēram, noteikts atbalsta maksimālais apjoms vīna nozarē,
atcelta piemaksa par cietes kartupeļiem, sauso lopbarību), kā arī dažas
paredzētās izmaiņas. Aplēsēs par visiem gadiem pieņemts, ka nebūs vajadzīgs
papildu finansējums atbalsta pasākumiem tirgus traucējumu vai krīžu dēļ.
(2)           2013. gada
summā ietvertas aplēses par vīnogulāju izaršanai 2012. gadā vajadzīgo
summu.
3. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz ieņēmumiem un KLP izdevumiem (pa
budžeta nodaļām)
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 Budžeta gads || 2013 || 2013 (koriģēts) ||   || KOPĀ 2014−2020
   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
 IEŅĒMUMI ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 Cukura ražošanas nodeva (pašu resursi) || 123 || 123 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 Piešķirtie ieņēmumi || 672 || 672 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 no tiem: ex 05 07 01 06 Grāmatojumu noskaidrošana || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kopā || 795 || 795 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 IZDEVUMI ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 Tirgi (1) || 3 311 || 3 311 || -689 || -670 || -641 || -612 || -589 || -601 || -612 || -4 413
 05 03 Tiešie atbalsti (pirms ierobežošanas) (2) || 42 170 || 42 535 || -460 || -492 || -534 || -577 || -617 || -617 || -617 || -3 913
 05 03 Tiešie atbalsti — paredzamais ierobežošanas rezultāts, kas jāpārvieto uz lauku attīstības budžetu ||   ||   || 0 || -164 || -172 || -185 || -186 || -186 || -186 || -1 078
 05 04 Lauku attīstība (pirms ierobežošanas) || 14 817 || 14 451 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 28
 05 04 Lauku attīstība — paredzamais ierobežošanas rezultāts, kas jāpārvieto uz lauku attīstības budžetu ||   ||   || 0 || 164 || 172 || 185 || 186 || 186 || 186 || 1 078
 05 07 01 06 Grāmatojumu noskaidrošana || -69 || -69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Kopā || 60 229 || 60 229 || -1 076 || -1 089 || -1 102 || -1 115 || -1 133 || -1 144 || -1 156 || -7 815
 NETO BUDŽETS pēc piešķirto ieņēmumu atvilkšanas ||   ||   || -1 145 || -1 158 || -1 171 || -1 184 || -1 202 || -1 213 || -1 225 || -8 298
Piezīmes
(1)           Sākotnējās aplēses
2013. gadam pamatojas uz 2012. gada budžeta projektu, un tajās ņemti
vērā juridiski pielāgojumi, par kuriem jau panākta vienošanās attiecībā uz
2013. gadu (piemēram, noteikts atbalsta maksimālais apjoms vīna nozarē,
atcelta piemaksa par cietes kartupeļiem, sauso lopbarību), kā arī dažas
paredzētās izmaiņas. Aplēsēs par visiem gadiem pieņemts, ka nebūs vajadzīgs
papildu finansējums atbalsta pasākumiem tirgus traucējumu vai krīžu dēļ.
(2)           2013. gada
summā ietvertas aplēses par vīnogulāju izaršanai 2012. gadā vajadzīgo
summu.
4. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz KLP izdevumiem, kas saistīti ar
tirgu
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   || Juridiskais pamats || Paredzamās vajadzības || Izmaiņas salīdzinājumā ar 2013. gadu ||
   ||   ||   || 2013 (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
 Ārkārtas pasākumi: juridiskā pamata darbības jomas racionalizācija un paplašināšana ||   || 154., 155., 156. pants || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Cieto kviešu un sorgo intervences pasākumu atcelšana ||   || Bij. 10. pants || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Pārtikas programmas vistrūcīgākajām personām || (2) || Bij. Reg. 1234/2007 27. pants || 500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -3 500,0
 Privātā uzglabāšana (linšķiedra) ||   || 16. pants || N.A. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || Pm
 Atbalsts par kokvilnu — pārstrukturēšana || (3) || Bij. Reg. 637/2008 5. pants || 10,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -28,0
 Atbalsts augļu un dārzeņu ražotāju grupām darbības uzsākšanai ||   || Bij. 117. pants || 30,0 || 0,0 || 0,0 || 0.0 || -15,0 || -15,0 || -30,0 || -30,0 || -90,0
 Programma skolu apgādei ar augļiem ||   || 21. pants || 90,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 420,0
 Apiņu nozares ražotāju organizāciju atbalsta atcelšana ||   || Bij. 111. pants || 2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -15,9
 Sausā vājpiena fakultatīva privātā uzglabāšana ||   || 16. pants || N.A. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Atcelts atbalsts par vājpiena un sausā vājpiena izmantošanu lopbarībā, kazeīnu un kazeīna izmantošanu ||   || Bij. 101., 102. pants || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Sviesta fakultatīva privātā uzglabāšana || (4) || 16. pants || 14,0 || [-1,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-85,0]
 Atcelta veicināšanas nodeva piena nozarē ||   || Bij. 309. pants || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 KOPĀ 05 02 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformas priekšlikumu neto ietekme (5) ||   ||   ||   || -446,3 || -446,3 || -446,3 || -461,3 || -461,3 || -476,3 || -476,3 || -3 213,9
Piezīmes
(1)           2013. gada vajadzības ir
aplēstas, pamatojoties uz Komisijas 2012. gada budžeta projektu, izņemot
a) augļu un dārzeņu nozari, kuras vajadzības balstās uz attiecīgā reformas
priekšlikuma finanšu pārskatu, un b) tās juridiskās izmaiņas, par kurām jau
panākta vienošanās.
(2)           2013. gada
summa atbilst Komisijas priekšlikumam COM(2010) 486. No 2014. gada
pasākumu finansēs 1. izdevumu kategorijā.
(3)                           Līdzekļi, kas
atvēlēti kokvilnas nozares pārstrukturēšanas programmai Grieķijā (4 milj.
EUR gadā), no 2014. gada tiks pārvietoti uz lauku attīstību. Spānijai
atvēlētie līdzekļi (6,1 milj. EUR gadā) no 2018. gada tiks pārvietoti
uz vienotā maksājuma shēmu (jau nolemts).
(4)           Paredzamā
ietekme pasākuma nepiemērošanas gadījumā.
(5)                           Papildus
izdevumiem 05 02. un 05 03. nodaļā paredzams, ka tiešos
izdevumus 05 01., 05 07. un 05 08. nodaļā finansēs ar ELGF piešķirtajiem
ieņēmumiem.
5. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz tiešajiem atbalstiem
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   || Juridiskais pamats || Paredzamās vajadzības || Izmaiņas salīdzinājumā ar 2013. gadu ||
   ||   || 2013 (1) || 2013 (koriģēts) (2) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Tiešie atbalsti ||   ||   || 42 169,9 || 42 535,4 || 341,0 || 381,1 || 589,6 || 768,0 || 733,2 || 733,2 || 733,2 || 4 279,3
 - Jau nolemtās izmaiņas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Pakāpeniska ieviešana ES-12 ||   ||   ||   ||   || 875,0 || 1 133,9 || 1 392,8 || 1 651,6 || 1 651,6 || 1 651,6 || 1 651,6 || 10 008,1
 Kokvilnas nozares pārstrukturēšana ||   ||   ||   ||   || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 6,1 || 6,1 || 6,1 || 18,4
 Veselīguma pārbaude ||   ||   ||   ||   || -64,3 || -64,3 || -64,3 || -90,0 || -90,0 || -90,0 || -90,0 || -552,8
 Iepriekšējās reformas ||   ||   ||   ||   || -9,9 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -204,2
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Izmaiņas, kas izriet no jaunajiem KLP reformas priekšlikumiem ||   ||   || -459,8 || -656,1 || -706,5 || -761,3 || -802,2 || -802,2 || -802,2 || -4 990,3
 No tiem ierobežošana ||   ||   ||   ||   || 0,0 || -164,1 || -172,1 || -184,7 || -185,6 || -185,6 || -185,6 || -1 077,7
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ 05 03 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformas priekšlikumu neto ietekme ||   ||   ||   ||   || -459,8 || -656,1 || -706,5 || -761,3 || -802,2 || -802,2 || -802,2 || -4 990,3
 KOPĒJIE IZDEVUMI ||   ||   || 42 169,9 || 42 535,4 || 42 876,4 || 42 916,5 || 43 125,0 || 43 303,4 || 43 268,7 || 43 268,7 || 43 268,7 || 302 027,3
Piezīmes
(1)           2013. gada
summā ietvertas aplēses par vīnogulāju izaršanai 2012. gadā vajadzīgo
summu.
(2)           Ņemot
vērā leģislatīvās pārmaiņas, par kurām jau panākta vienošanās, t. i.,
brīvprātīgo modulāciju Apvienotajai Karalistei un 136. panta “neiztērētās
summas”, ko pārtrauks piemērot 2013. gada beigās.
6. tabula. Tiešo atbalstu
komponenti
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   ||   ||   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
 II pielikums ||   ||   ||   ||   || 42 407,2 || 42 623,4 || 42 814,2 || 42 780,3 || 42 780,3 || 42 780,3 || 256 185,7
 Maksājums par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi (30 %) ||   ||   ||   ||   || 12 866,5 || 12 855,3 || 12 844,3 || 12 834,1 || 12 834,1 || 12 834,1 || 77 068,4
 Maksimālā summa, ko var atvēlēt maksājumam jaunajiem lauksaimniekiem (2 %)   ||   ||   ||   ||   || 857,8 || 857,0 || 856,3 || 855,6 || 855,6 || 855,6 || 5 137,9
 Pamatmaksājuma shēma, maksājums par apgabaliem ar dabas ierobežojumiem, fakultatīvs saistītais atbalsts ||   ||   ||   ||   || 28 682,9 || 28 911,1 || 29 113,6 || 29 090,6 || 29 090,6 || 29 090,6 || 173 979,4
 Maksimālā summa, ko var ņemt no iepriekšējām pozīcijām, lai finansētu Mazo lauksaimnieku shēmu (10 %) ||   ||   ||   ||   || 4 288,8 || 4 285,1 || 4 281,4 || 4 278,0 || 4 278,0 || 4 278,0 || 25 689,3
 III pielikumā ietvertie pārvietojumi vīna nozarē[33] ||   ||   ||   ||   || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 959,1
 Ierobežošana ||   ||   ||   ||   || -164,1 || -172,1 || -184,7 || -185,6 || -185,6 || -185,6 || -1 077,7
 Kokvilna ||   ||   ||   ||   || 256,0 || 256,3 || 256,5 || 256,6 || 256,6 || 256,6 || 1 538,6
 POSEI/Egejas jūras nelielās salas ||   ||   ||   ||   || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 2 504,4
7. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz pārejas pasākumiem tiešo atbalstu
piešķiršanai 2014. gadā
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   || Juridiskais pamats || Paredzamās vajadzības || Izmaiņas salīdzinājumā ar 2013. gadu
   ||   ||   || 2013 (1) || 2013 (koriģēts) || 2014 (2)
 Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 IV pielikums ||   ||   || 40 165,0 || 40 530,5 || 541,9
 Pakāpeniska ieviešana ES-10 ||   ||   ||   ||   || 616,1
 Veselīguma pārbaude ||   ||   ||   ||   || -64,3
 Iepriekšējās reformas ||   ||   ||   ||   || -9,9
 KOPĀ 05 03 ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĒJIE IZDEVUMI ||   ||   || 40 165,0 || 40 530,5 || 41 072,4
Piezīmes
(1)           2013. gada
summā ietvertas aplēses par vīnogulāju izaršanai 2012. gadā vajadzīgo
summu.
(2)           Paplašinātā
neto maksimālā summa ietver aplēses par pārvietojumiem no vīna nozares uz VMS,
pamatojoties uz lēmumiem, kurus dalībvalstis pieņēmušas pirms 2013. gada.
8. tabula. Aprēķini par KLP
reformas priekšlikumu finansiālo ietekmi uz lauku attīstību
Miljonos EUR (faktiskajās cenās)
 BUDŽETA GADS ||   || Juridiskais pamats || Piešķīrums lauku attīstībai || Izmaiņas salīdzinājumā ar 2013. gadu ||
   ||   ||   || 2013 || 2013 (koriģēts) (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 2014−2020
 Lauku attīstības programmas ||   ||   || 14 788,9 || 14 423,4 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Atbalsts par kokvilnu — pārstrukturēšana || (2) ||   ||   ||   || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 28,0
 Tiešā atbalsta ierobežošanas rezultāts ||   ||   ||   ||   ||   || 164,1 || 172,1 || 184,7 || 185,6 || 185,6 || 185,6 || 1 077,7
 Lauku attīstībai atvēlētie līdzekļi, izņemot tehnisko palīdzību || (3) ||   ||   ||   || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -59,4
 Tehniskā palīdzība || (3) ||   || 27,6 || 27,6 || 8,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 29,4
 Balva par vietēja mēroga novatoriskiem sadarbības projektiem || (4) ||   || N.A. || N.A. || 0,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 30,0
 KOPĀ 05 04 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Reformas priekšlikumu neto ietekme ||   ||   ||   ||   || 4,0 || 168,1 || 176,1 || 188,7 || 189,6 || 189,6 || 189,6 || 1 105,7
 KOPĒJIE IZDEVUMI (pirms ierobežošanas) ||   ||   || 14 816,6 || 14 451,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 101 185,5
 KOPĒJIE IZDEVUMI (pēc ierobežošanas) ||   ||   || 14 816,6 || 14 451,1 || 14 455,1 || 14 619,2 || 14 627,2 || 14 639,8 || 14 640,7 || 14 640,7 || 14 640,7 || 102 263,2
Piezīmes
(1)           Korekcijas
saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem, kas piemērojami tikai līdz
2013. finanšu gada beigām.
(2)           Summas, kas norādītas
1. tabulā (3.1. iedaļa), ir saskaņā ar summām, kas norādītas
Komisijas paziņojumā “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020”” (COM(2011) 500 galīgā
redakcija). Tomēr vēl atlicis nolemt, vai DFS atspoguļos ierosināto
pārvietojumu, proti, vienai dalībvalstij valsts kokvilnas nozares
pārstrukturēšanas programmai atvēlētos līdzekļus no 2014. gada pārvietot
uz lauku attīstību, tas nozīmētu arī ELGF maksimālā apjoma un 2. pīlāra
summas korekciju (4 milj. EUR gadā). 8. tabulā summas ir pārvietotas,
neatkarīgi no tā, vai tās ir atspoguļotas DFS.
(3)           Summa,
kas 2013. gadā atvēlēta tehniskajai palīdzībai, noteikta, pamatojoties uz
lauku attīstībai sākotnēji atvēlētajiem līdzekļiem (neskaitot pārvietojumus no
1. pīlāra).
Tehniskā palīdzība 2014.–2020. gadam noteikta 0,25 % apmērā
no kopējiem lauku attīstībai atvēlētajiem līdzekļiem.
(4)           Sedz no
tehniskajai palīdzībai pieejamās summas.
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || 5 || “Administratīvie izdevumi”
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
Piezīme. Lēš, ka tiesību aktu priekšlikumi
neietekmēs administratīvās apropriācijas, t. i., ir paredzēts, ka tiesisko
regulējumu varēs īstenot ar pašreizējiem cilvēkresursiem un administratīvajiem
izdevumiem.
   ||   ||   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 AGRI ĢD ||
  Cilvēkresursi || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 958,986
  Pārējie administratīvie izdevumi || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 67,928
 KOPĀ — AGRI ĢD || Apropriācijas || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914
 KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || (Saistību summa = maksājumu summa) || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || N[34] gads || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || Iekļaut ietekmes atspoguļošanai vajadzīgo gadu skaitu (skat. 1.6. punktu) || KOPĀ
 KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas 1.–5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksājumi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.2.
Paredzamā ietekme uz darbības apropriācijām

–
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz darbības apropriāciju izmantošanu
–
x   Priekšlikums/iniciatīva paredz darbības
apropriāciju izmantošanu šādā veidā:
Saistību apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz
komata)
 Norādīt mērķus un rezultātus   ò ||   ||   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 REZULTĀTI
 Rezultāta veids     || Rezultātu vidējās izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Rezultātu daudzums || Izmaksas || Kopējais rezultātu daudzums || Kopējās izmaksas
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS Nr. 5 Uzlabot lauksaimniecības konkurētspēju un palielināt tās vērtības daļu pārtikas apritē ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Augļi un dārzeņi: tirdzniecība ar ražotāju organizāciju (RO) starpniecību[35] || Ar RO starpniecību pārdotās produkcijas vērtības procentuālā daļa no kopējās produkcijas vērtības ||   ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 5 810,0
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — pārstrukturēšana35 || Hektāru skaits ||   || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 ||   || 3 326,0
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — ieguldījumi35 ||   ||   || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 ||   || 1 252,6
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — blakusproduktu destilācija35 || Hektolitri ||   || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 ||   || 686,4
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — dzeramais spirts35 || Hektāru skaits ||   || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 ||   || 14,2
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — koncentrētas misas izmantošana35 || Hektolitri ||   || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 ||   || 261,8
 - Vīna nozare: valstij atvēlētais finansējums — noieta veicināšana35 ||   ||   ||   || 267.9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 1 875,3
 - Citi ||   ||   ||   || 720,2 ||   || 739,6 ||   || 768,7 ||   || 797,7 ||   || 820,3 ||   || 808,8 ||   || 797,1 ||   || 5 452,3
 Starpsumma — 5. konkrētais mērķis ||   || 2 621,8 ||   || 2 641,2 ||   || 2 670,3 ||   || 2 699,3 ||   || 2 721,9 ||   || 2 710,4 ||   || 2 698,7 ||   || 18 763,5
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS Nr. 6 Papildināt lauku saimniecību ienākumus un mazināt lauku saimniecību ienākumu svārstības ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Tiešais ienākumu atbalsts[36] || Hektāru skaits, par ko izmaksāts atbalsts (milj.) ||   || 161,014 || 42 876,4 || 161,014 || 43 080,6 || 161,014 || 43 297,1 || 161,014 || 43 488,1 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 303 105,0
 Starpsumma — 6. konkrētais mērķis ||   || 42 876,4 ||   || 43 080,6 ||   || 43 297,1 ||   || 43 488,1 ||   || 43 454,3 ||   || 43 454,3 ||   || 43 454,3 ||   || 303 105,0
 KOPĒJĀS IZMAKSAS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Piezīme. 1.–4. un 7.–10. konkrētā mērķa
īstenošanas rezultāti vēl jānosaka (sk. 1.4.2. iedaļu).

3.2.3.
Paredzamā ietekme uz administratīvajām
apropriācijām
3.2.3.1.
Kopsavilkums

–
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz administratīvo apropriāciju
izmantošanu
–
x   Priekšlikums/iniciatīva paredz administratīvo
apropriāciju izmantošanu šādā veidā:
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Cilvēkresursi[37] || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 958,986
 Pārējie administratīvie izdevumi || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 67,928
 Starpsumma — daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Cilvēkresursi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Citi administratīvie izdevumi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Starpsumma — ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914

3.2.3.2.
 Paredzamās cilvēkresursu
vajadzības

–
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz cilvēkresursu izmantošanu
–
x   Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu
izmantošanu šādā veidā:
Piezīme. Lēš, ka tiesību aktu priekšlikumi
neietekmēs administratīvās apropriācijas, t. i., ir paredzēts, ka tiesisko
regulējumu varēs īstenot ar pašreizējiem cilvēkresursiem un administratīvajiem
izdevumiem. 2014.–2020. gada skaitļi pamatojas uz situāciju
2011. gadā.
Paredzamais apjoms izsakāms veselos skaitļos
(vai maksimāli ar vienu zīmi aiz komata)
   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads
  Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki) ||
 XX 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034
 XX 01 01 02 (Delegācijas) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 XX 01 05 01 (Netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (Tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ārštata darbinieki (izsakot ar pilnslodzes ekvivalentu — FTE)[38] ||
 XX 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78
 XX 01 02 02 (CA, INT, JED, LA un SNE delegācijās) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy || Galvenā mītne ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Delegācijas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (CA, INT, SNE — netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (CA, INT, SNE — tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Citas budžeta pozīcijas (precizēt) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ[39] || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115
XX ir attiecīgā
politikas joma vai budžeta sadaļa.
Cilvēkresursu vajadzības
tiks nodrošinātas, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti
konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir pārgrupēti attiecīgajā
ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta
sadales procedūrā piešķirtos papildu resursus un ņemot vērā budžeta
ierobežojumus.
Veicamo uzdevumu
apraksts
 Ierēdņi un pagaidu darbinieki ||
 Ārštata darbinieki ||

3.2.4.
Saderība ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu

–
x   Priekšlikums/iniciatīva atbilst PRIEKŠLIKUMIEM
PAR daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. GADAM
–
¨  Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpārplāno attiecīgā izdevumu
kategorija daudzgadu finanšu shēmā
–
¨  Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpiemēro elastības instruments vai
jāpārskata daudzgadu finanšu shēma

3.2.5.
Trešo personu iemaksas

–
Priekšlikums/iniciatīva neparedz trešo personu
līdzfinansējumu
–
X  Priekšlikums par lauku attīstību (ELFLA) paredz
šādu līdzfinansējumu:
Apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || Kopā
 Norādīt līdzfinansējuma struktūru || DV || DV || DV || DV || DV || DV || DV || DV
 KOPĀ — Līdzfinansējuma apropriācijas[40] || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka || Jānosaka

3.3.
Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem

–
¨  Priekšlikums/iniciatīva finansiāli neietekmē ieņēmumus
–
¨  Priekšlikums/iniciatīva finansiāli ietekmē:
–
x   pašu resursus
–
x   dažādus ieņēmumus
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
 Budžeta ieņēmumu pozīcija || Kārtējā budžeta gadā pieejamās apropriācijas || Priekšlikuma/iniciatīvas ietekme[41]
 N. gads || N+1 gads || N+2 gads || N+3 gads || Iekļaut ietekmes ilguma atspoguļošanai vajadzīgo aiļu skaitu (skat. 1.6. punktu)
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Attiecībā uz īpaši
novirzāmiem dažādajiem ieņēmumiem norādīt attiecīgo(-ās) izdevumu
pozīciju(-as).
Sk.
2. un 3. tabulu 3.2.1. iedaļā.
[1]               Komisijas paziņojums Eiropas
Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu
komitejai “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020””, COM(2011) 500
galīgā redakcija, 29.6.2011.
[2]               Komisijas paziņojums Eiropas
Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu
komitejai “KLP 2020. gada perspektīvā: kā risināt nākotnē paredzamās ar pārtiku, dabas resursiem un
teritoriālajiem aspektiem saistītās problēmas”
(COM(2010) 672 galīgā redakcija), 18.11.2010.
[3]               Sk. jo īpaši Eiropas Parlamenta
2011. gada 23. jūnija Rezolūciju 2011/2015(INI) un Prezidentūras
2011. gada 18. marta secinājumus.
[4]               Pašreizējo tiesisko regulējumu
veido Padomes Regula (EK) Nr. 73/2009 (tiešie maksājumi), Padomes Regula
(EK) Nr. 1234/2007 (tirgus instrumenti), Padomes Regula (EK)
Nr. 1698/2005 (lauku attīstība) un Padomes Regula (EK) Nr. 1290/2005
(finansēšana).
[5]               Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar
ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas
Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai
un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu, uz kuriem attiecas vienotais
stratēģiskais satvars, un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās
attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ
Regulu (EK) Nr. 1083/2006, COM(2011) 615, 6.10.2011.
[6]               Pārskatu par visiem 517 saņemtajiem komentāriem skatīt
ietekmes novērtējuma 9. pielikumā.
[7]               OV C […], […], […] lpp.
[8]               OV C […], […], […] lpp.
[9]               OV C […], […], […] lpp.
[10]             OV C […], […], […] lpp.
[11]             COM(2010) 672 galīgā
redakcija, 18.11.2010.
[12]             OV L 30, 31.1.2009.,
16. lpp.
[13]             OV L […], […],
[…] lpp.
[14]             OV L 55, 28.2.2011.,
13. lpp.
[15]             OJ L […], […],
[…] lpp.
[16]             OV L 42, 14.2.2006.,
1. lpp.
[17]             OV L 265, 26.9.2006., 1. lpp.
[18]             OV L 270, 21.10.2003., 1. lpp.
Regula atcelta un aizstāta ar Regulu (EK) Nr. 73/2009.
[19]             OV L 206, 22.7.1992.,
7. lpp.
[20]             OV L 20, 26.1.2010.,
7. lpp.
[21]             OV L 189, 20.7.2007.,
1. lpp.
[22]             OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp. Regula
atcelta un aizstāta ar Regulu (ES) Nr. … [RDR].
[23]             OV L […], […],
[…] lpp.
[24]             OV L 178, 5.7.2008.,
1. lpp.
[25]             OV L 281, 23.11.1995.,
31. lpp.
[26]             OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.
[27]             OV L 327, 22.12.2000.,
1. lpp.
[28]             ABM — budžeta vadība pa darbības jomām, ABB
— bud˛eta līdzekļu sadale pa darbības jomām.
[29]             Kā paredzēts Finanšu regulas 49. panta 6. punkta
attiecīgi a) un b) apakšpunktā.
[30]             COM(2011) 500 galīgā redakcija, 2011. gada
29. jūnijs.
[31]             Skaidrojumus par pārvaldības veidiem un atsauces uz
Finanšu regulu skatīt BudgWeb tīmekļa vietnē: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[32]             Kā paredzēts Finanšu regulas 185. pantā.
[33]             Tiešie atbalsti 2014.–2020. gada periodam ietver
aplēses par pārvietojumiem no vīna nozares uz VMS, pamatojoties uz lēmumiem,
kurus dalībvalstis pieņēmušas attiecībā uz 2013. gadu.
[34]             N gads ir gads, kurā sāk īstenot priekšlikumu/iniciatīvu.
[35]             Pamatojoties uz līdzšinējo izpildi un aplēsēm
2012. gada budžeta projektā. Augļu un dārzeņu nozares ražotāju organizācijām
atvēlētās summas ir saskaņā ar minētās nozares reformu, un, kā jau norādīts
2012. gada budžeta projekta darbības pārskatos, rezultāti būs zināmi tikai
2011. gada beigās.
[36]             Pamatojoties uz potenciālajām atbalsttiesīgajām platībām
2009. gadā.
[37]             Pamatojoties uz vidējām izmaksām EUR 127 000 par
štatu sarakstā ietvertu ierēdņu un pagaidu darbinieku amata vietu.
[38]             CA — līgumdarbinieki, INT — pagaidu
darbinieki, JED — jaunākie eksperti delegācijās, LA — vietējie
darbinieki, SNE — valstu norīkotie eksperti.
[39]             Neietver budžeta pozīcijas 05.010404 maksimālo apjomu.
[40]             Būs noteiktas lauku attīstības programmās, kas jāiesniedz
dalībvalstīm.
[41]             Norādītajām tradicionālo pašu resursu (muitas nodokļi,
cukura nodevas) summām jābūt neto summām, t.i., bruto summām, no kurām
atskaitītas iekasēšanas izmaksas 25 % apmērā.