				|

		52013PC0803

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm /* COM/2013/0803 final - 2013/0392 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”[1], kam pamatā būtu
ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju. Šajā
nolūkā Eiropadome piekrita noteikt ES pamatmērķus, kas ir
kopīgi mērķi, uz kuriem balstās dalībvalstu un
Savienības darbība.
Līgumā par Eiropas Savienības
darbību noteikts, ka dalībvalstis ekonomikas politiku un
nodarbinātības veicināšanu uzskata par vispārsvarīgiem
jautājumiem un tos koordinē Padomē. Tā divos
atsevišķos pantos noteikts, ka Padomei jāpieņem ekonomikas
politikas vispārējās pamatnostādnes (121. pants) un
nodarbinātības pamatnostādnes (148. pants), norādot,
ka pēdējām jābūt saskaņotām ar
pirmajām. Ņemot vērā minēto juridisko pamatu,
nodarbinātības un ekonomikas politikas pamatnostādnes tiek
iesniegtas kā divi atsevišķi, tomēr savstarpēji cieši
saistīti tiesību akti:
–
Padomes ieteikums par vispārējām
pamatnostādnēm dalībvalstu un Savienības ekonomikas
politikai — stratēģijas “Eiropa 2020” integrēto
pamatnostādņu I daļa;
–
Padomes lēmums par dalībvalstu nodarbinātības
politikas pamatnostādnēm — stratēģijas “Eiropa 2020”
integrēto pamatnostādņu II daļa.
Šīs pamatnostādnes, ko īsteno
ar iepriekš minētajiem tiesību aktiem, kopā veido
stratēģijas “Eiropa 2020” integrētās īstenošanas
pamatnostādnes. Nodarbinātības pamatnostādnes tika
pieņemtas 2010. gada 21. oktobrī, un, kā
norādīts to pieņemšanas lēmumā, tām jāpaliek
nemainīgām līdz 2014. gadam, lai nodrošinātu
orientāciju uz īstenošanu.
Vispārējie mērķi un
prioritātes, kas ietvertas pašreizējās nodarbinātības
politikas pamatnostādnēs, paliek spēkā. Ievērojot
148. panta 2. punktu, to derīgums 2014. gadam ir
jāapstiprina ar Padomes lēmumu, ko pieņem, konsultējoties
ar Eiropas Parlamentu, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju,
Reģionu komiteju un Nodarbinātības komiteju.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMI
n. p.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
OV L 308, 24.11.2010., 46. lpp.
2013/0392 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS
par dalībvalstu nodarbinātības
politikas pamatnostādnēm
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 148. panta
2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
atzinumu[2],

ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[3],

ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[4],

tā kā:
(1)       Līguma par Eiropas
Savienības darbību (LESD) 145. pantā ir noteikts, ka, lai
sasniegtu Līguma par Eiropas Savienību (LES) 3. pantā
izvirzītos mērķus, dalībvalstis un Savienība
izstrādā koordinētu stratēģiju
nodarbinātības jomā, īpaši atbalstot kvalificētu,
mācītu un pielāgoties spējīgu darbaspēku, kā
arī darba tirgus, kas spētu reaģēt uz
pārmaiņām ekonomikā.
(2)       Komisijas
ierosinātā stratēģija “Eiropa 2020” ļauj
Savienībai vērst savu ekonomiku uz gudru, ilgtspējīgu un
integrējošu izaugsmi, ko papildinātu augsts nodarbinātības
līmenis, darba ražīgums un sociālā kohēzija. Pieci
galvenie pamatnostādņu mērķi ir kopēji
mērķi, kas ir pamatā dalībvalstu rīcībai,
ņemot vērā to attiecīgās sākuma pozīcijas un
valstu apstākļus, kā arī Savienības pozīciju un
apstākļus. Eiropas Nodarbinātības stratēģijai ir
vadošā loma jaunās stratēģijas nodarbinātības un
darba tirgus mērķu īstenošanā.
(3)       Integrētās
pamatnostādnes saskan ar 2010. gada 17. jūnija Eiropadomes
secinājumiem. Dalībvalstīm tajās ir doti precīzi
norādījumi, kā izstrādāt valsts reformu programmas un
īstenot reformas. Nodarbinātības pamatnostādnes būtu
jāizmanto par pamatu visiem konkrētām valstīm paredzētiem
ieteikumiem, kurus Padome saskaņā ar LESD 148. panta
4. punktu var adresēt dalībvalstīm līdztekus
konkrētiem dalībvalstīm paredzētiem ieteikumiem
saskaņā ar LESD 121. panta 2. punktu. Nodarbinātības
pamatnostādnes būtu jāizmanto arī, izstrādājot
Vienoto nodarbinātības ziņojumu, ko Padome un Komisija ik gadu
iesniedz Eiropadomei.
(4)       Pārbaudot
dalībvalstu reformu programmu projektus, kas iekļauti Vienotajā
nodarbinātības ziņojumā, ko Padome pieņēma
2013. gada 28. februārī, kļūst skaidrs, ka
dalībvalstīm arī turpmāk būtu jāpievēršas
šādām prioritārām jomām: līdzdalības darba
tirgū palielināšana un strukturālā bezdarba
samazināšana, kvalificēta darbaspēka izveide, reaģējot
uz darba tirgus vajadzībām, un darba kvalitātes un
mūžizglītības veicināšana, izglītības un
apmācības sistēmu snieguma uzlabošana visos līmeņos un
līdzdalības palielināšana augstākajā
izglītībā, sociālās iekļaušanas veicināšana
un nabadzības apkarošana.
(5)       Lai nodrošinātu
orientāciju uz to īstenošanu, 2010. gadā
pieņemtajām nodarbinātības pamatnostādnēm
būtu jāpaliek nemainīgām līdz 2014. gadam.
Līdz 2014. gada beigām nodarbinātības
pamatnostādņu atjaunināšanas iespējām vajadzētu
būt stingi ierobežotām. 2011., 2012. un 2013. gadā
nodarbinātības pamatnostādnes palika spēkā. Tām
būtu jāpaliek spēkā 2014. gadā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Dalībvalstu nodarbinātības
politikas pamatnostādnes, kas izklāstītas pielikumā Padomes
2010. gada 21. oktobra Lēmumam par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], paliek spēkā
2014. gadā, un dalībvalstis ņem tās vērā
savā nodarbinātības politikā.
2. pants
Šis lēmums
ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               COM(2010) 2020, 3.3.2010.
[2]               OV C , , … lpp.
[3]               OV C , , … lpp.
[4]               OV C , , … lpp.
[5]               Padomes 2010. gada 21. oktobra
Lēmums 2010/707/ES par dalībvalstu nodarbinātības
politikas pamatnostādnēm (OV L 308, 24.11.2010.,
46. lpp.).


				|

		52013PC0208

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Starptautiskajā Jūrniecības organizācijā (SJO) attiecībā uz noteiktu kodeksu pieņemšanu un attiecīgajiem grozījumiem konvencijās /* COM/2013/0208 final - 2013/0111 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Pašreizējais Komisijas priekšlikums
attiecas uz Savienības nostājas veidošanu dažādās SJO
struktūrās saistībā ar:
(a)
SJO instrumentu īstenošanas kodeksa
(turpmāk tekstā — „III kodekss”) pieņemšanu;
(b)
SJO atzīto organizāciju kodeksa
(turpmāk tekstā — „AO kodekss”) pieņemšanu;
(c)
noteiktu starptautisko konvenciju grozījumu
pieņemšanu;
(d)
minēto grozījumu apstiprināšanu
saskaņā ar attiecīgajiem konkrēto konvenciju
nosacījumiem.
1.1.        III kodekss
III kodeksa
projekta mērķis ir pastiprināt vispārējo
jūrniecības drošību un jūras vides aizsardzību un
palīdzēt valstīm īstenot šādus instrumentus:
·
grozīto 1974. gada Starptautisko
konvenciju par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS 1974)
un tās 1988. gada protokolu;
·
1973. gada Starptautisko konvenciju par
kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu, kas
grozīta ar 1978. un 1997. gada protokolu (MARPOL 73/78);
·
1972. gada Konvenciju par starptautiskajiem
kuģu sadursmju novēršanas noteikumiem (COLREG 1972);
·
1966. gada Starptautisko konvenciju par kravas
zīmi (LL 1966) un tās 1988. gada protokolu;
·
grozīto 1978. gada Starptautisko
konvenciju par jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes
pildīšanas standartiem (STCW konvencija);
·
1969. gada Starptautisko konvenciju par
kuģu tilpības mērīšanu (TONNAGE 1969).
Kodeksā ietverti obligātie noteikumi
un ieteikumi attiecībā uz aspektiem, kas uzskatāmi par
vajadzīgiem līgumslēdzējai pusei, lai pilnībā
īstenotu to piemērojamo starptautisko instrumentu noteikumus,
kuru līgumslēdzēja puse tā ir. Tas
attiecas uz šādām jomām:
·
attiecībā uz karoga valstīm,
piekrastes valstīm un ostas valstīm — vispārīgi noteikumi
par īstenošanas stratēģiju, piemērošanas jomu,
sākotnējiem pasākumiem, informācijas paziņošanu,
uzskaiti un uzlabojumiem;
·
attiecībā uz karoga valstīm —
īstenošana, pārstāvju deleģēšana, izpilde, karoga
valsts inspektori, karoga valsts veikta izmeklēšana, novērtēšana
un pārbaude;
·
attiecībā uz piekrastes valstīm —
īstenošana, izpilde, novērtēšana un pārbaude;
·
attiecībā uz ostas valstīm —
īstenošana, izpilde, novērtēšana un pārbaude.
1.2.        AO kodekss
AO kodeksa projekta mērķis ir
nodrošināt karoga valstīm standartu atzīto organizāciju
novērtēšanai un pilnvarošanai, kā arī mehānismus
konsekventai un efektīvai atzīto organizāciju uzraudzībai un
precizēt to organizāciju pienākumus, kas ir pilnvarotas kā
atzītas organizācijas, un šāda pilnvarojuma darbības jomu.
Tas attiecas uz šādiem instrumentiem:
·
grozīto 1974. gada Starptautisko
konvenciju par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS 1974);

·
1973. gada Starptautiskās konvencijas par
kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu 1978. gada
protokolu;
·
1966. gada Starptautiskās konvencijas par
kravas zīmi 1988. gada protokolu.
Kodeksu piemēro visām
organizācijām, kuras karoga valsts ir paredzējusi atzīt vai ir
atzinusi par organizācijām, kas šīs valsts
vārdā veic tiesību aktos noteikto sertifikāciju
un sniedz pakalpojumus saskaņā ar
obligātajiem SJO instrumentiem un
valsts tiesību aktiem, un visām
karoga valstīm, kuras plāno piešķirt
minēto atzīšanu.
Kodekss ietver obligātus
noteikumus attiecībā uz
pilnvaru deleģēšanu un
informācijas paziņošanu un ievieš:
·
obligātās prasības, kas organizācijai jāizpilda,
lai karoga valsts to atzītu;
·
obligātās prasības, kas atzītai organizācijai
jāizpilda, veicot tiesību
aktos noteikto sertifikāciju un sniedzot pakalpojumus to karoga
valstu vārdā, kuras to ir pilnvarojušas;
·
obligātās prasības, kas
jāievēro karoga valstīm, pilnvarojot atzīto
organizāciju;
·
pamatnostādnes karoga valstīm atzīto
organizāciju uzraudzībai.
1.3.        Kodeksu pieņemšana
1.3.1.     III kodeksa
pieņemšana
III kodeksu patlaban ir apstiprinājusi SJO Jūras vides
aizsardzības komiteja savā 64. sesijā (MEPC 64, 2012. gada oktobris) un SJO Jūras
drošības komiteja savā 91. sesijā
(MSC 91, 2012. gada
novembris), un to ir plānots pieņemt 2013. gada
decembrī SJO 28. Asamblejā.
1.3.2.     AO kodeksa
pieņemšana
AO kodeksu patlaban ir
apstiprinājusi SJO Jūras vides aizsardzības komiteja
savā 64. sesijā (2012. gada
oktobris) un SJO Jūras drošības komiteja savā
91. sesijā (2012. gada
novembris), un šīs komitejas plāno to pieņemt 2013. gada
maijā un jūnijā attiecīgi šo komiteju 65.
un 92. sesijā.
1.4.        Grozījumi
attiecīgajās starptautiskajās konvencijās
1.4.1.     Grozījumu pieņemšana
attiecībā uz III kodeksu
SJO Jūras vides
aizsardzības komiteja savā 64. sesijā apstiprināja
grozījumus MARPOL konvencijas
1978. gada un 1997. gada
protokolā nolūkā
padarīt saistošu III kodeksu un
saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. Komiteja
plāno pieņemt minētos grozījumus 2014. gadā
savā 66. sesijā.
SJO Jūras drošības
komiteja savā 91. sesijā
apstiprināja grozījumus SOLAS
konvencijā, kā arī Konvencijas par kravas
zīmi 1988. gada protokolā
nolūkā padarīt saistošu III kodeksu
un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu.
Šajā pašā nolūkā komiteja savā 92. sesijā,
kas notiks 2013. gada jūnijā, plāno apstiprināt
grozījumus STCW konvencijā. Komiteja plāno pieņemt
šajā punktā minētos grozījumus 2014. gadā
savā 93. sesijā.
SJO Jūras drošības komiteja
savā 91. sesijā apstiprināja grozījumus
Konvencijā par kravas zīmi, COLREG konvencijā un
Konvencijā par kuģu tilpības mērīšanu nolūkā
padarīt saistošu minēto kodeksu un saistītās karoga valsts
revīzijas sistēmu, un tos plānots izskatīt un pieņemt 28. Asamblejā.
1.4.2.     Grozījumu pieņemšana
attiecībā uz AO kodeksu
SJO Jūras vides
aizsardzības komiteja savā 64. sesijā apstiprināja
grozījumus MARPOL konvencijas
1978. gada protokolā nolūkā padarīt AO kodeksu saistošu.
Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus savā 65. sesijā,
kas notiks 2013. gada maijā.
SJO Jūras drošības
komiteja savā 91. sesijā
apstiprināja grozījumus SOLAS
konvencijā un Konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā nolūkā padarīt AO kodeksu saistošu.
Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus savā 92. sesijā.
1.4.3.     Pieņemšana un
stāšanās spēkā. Atruna
Tiklīdz kompetentā SJO komiteja vai Asambleja ir
apstiprinājusi un pieņēmusi grozījumus
iepriekš minētajās konvencijās,
tos iesniedz attiecīgajām
līgumslēdzējām pusēm,
lai tās tieši vai netieši sniegtu piekrišanu
ievērot minētos grozījumus atbilstīgi
katras konvencijas attiecīgajiem noteikumiem.
Neviena no iepriekš minētajām konvencijām
neietver klauzulas, kas izslēgtu atrunu formulēšanu attiecībā uz
grozījumiem.
1.4.4.     Kopsavilkuma tabula
Iepriekšējā apakšiedaļā
minēto pasākumu kopsavilkuma tabula sniegta ērtākas
izmantošanas nolūkā.
 Kodekss vai konvencija || Apstiprināšana || Plānotā pieņemšana || Piekrišanas veids || Aprites periods || Plānotā apstiprināšana || Plānotā grozījumu stāšanās spēkā
 III kodekss || MEPC[1] 64, 2012. g. okt. MSC[2] 91, 2012. g. nov. || SJO 28. Asambleja 2013. g. dec. || -/- || -/- || -/- || -/-
 1966. g. Konvencija par kravas zīmi   (III kodekss)   || MSC 91, 2012. gada nov. || SJO 28. Asambleja 2013. g. dec. || Vienprātīgi un klusēšanas-piekrišanas princips vai || 3 gadi   || 1/1/2017 || 1/1/2018[3]
 2/3 vairākuma un tiešs lēmums || Pamatojoties uz pietiekami skaidras piekrišanas iegūšanu ||   || Datumā 12 mēnešus pēc vairāku tieši paustu piekrišanu saņemšanas
 1969. g. Konvencija par kuģu tilpības mērīšanu (III kodekss)   || MSC 91, 2012. g. nov. || SJO 28. Asambleja 2013. g. dec. || Vienprātīgi un klusēšanas-piekrišanas princips vai || 2 gadi || 1/1/2016 || 1/1/2017[4]
 2/3 vairākuma un tiešs lēmums || Pamatojoties uz pietiekami skaidras piekrišanas iegūšanu ||   || Datumā 12 mēnešus pēc vairāku tieši paustu piekrišanu saņemšanas
 Kuģu sadursmju novēršanas noteikumi (III kodekss) || MSC 91, 2012. g. nov. || SJO 28. Asambleja 2013. g. dec. || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || 18 mēneši || 1/7/2015 || 1/1/2016
 AO kodekss || MEPC 64, 2012. g. okt. MSC 91, 2012. g. nov. || MEPC 65, 2013. g. maijs MSC 92, 2013. g. jūn. || -/- || -/- || -/- || -/-
 MARPOL 1978. g. protokols (AO kodekss)   || MEPC 64, 2012. g. okt. || MEPC 65, 2013. g. maijs || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥10 mēneši || 1/4/2014 || 1/10/2014
 SOLAS konvencija un Konvencijas par kravas zīmi 1988. g. protokols (AO kodekss) || MSC 91, 2012. g. nov. || MSC 92, 2013. g. jūn. || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥1 gads || 1/7/2014 || 1/1/2015
 MARPOL 1978./1997. g. protokols (III kodekss)   || MEPC 64, 2012. g. okt. || MEPC 66, 2014. g. marts || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥10 mēneši || 1/2/2015[5] || 1/8/2015[6]
 SOLAS konvencija un Konvencijas par kravas zīmi 1988. g. protokols (III kodekss) || MSC 91, 2012. g. nov. || MSC 93, 2014. g. maijs || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥1 gads || 1/7/2015 || 1/1/2016
 STCW konvencija un STCW kodeksa A daļa (III kodekss) || MSC 92, 2013. g. jūn. || MSC 93, 2014. g. maijs || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥1 gads || 1/7/2015 || 1/1/2016
1.5.        Atbilstīgie ES
tiesību akti
1.5.1.     Direktīva 2009/15/EK
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/15/EK
par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz
organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu inspekcijas un
apskates, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts
administrācijas jūras lietu jomā[7] (turpmāk — „Direktīva”), atcēla
un daļēji aizstāja Padomes 1994. gada 22. novembra
Direktīvu 94/57/EK par kopīgiem noteikumiem un standartiem
attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu
pārbaudes un apsekojumus, un attiecīgajām darbībām,
kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā[8].
Direktīva reglamentē attiecības
starp dalībvalstīm un atzītajām organizācijām,
kuras šīs dalībvalstis ir pilnvarojušas veikt tiesību aktos
noteiktos pienākumus šo valstu vārdā.
1.5.2.     Regula (EK) Nr. 391/2009
Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK)
Nr. 391/2009 par kopīgiem noteikumiem un standartiem
attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu
inspekcijas un apskates[9]
(turpmāk — „Regula”), pārveidoja un aizstāja sistēmu,
kura iepriekš bija noteikta Padomes Direktīvā 94/57/EK
attiecībā uz klasificēšanas sabiedrību atzīšanu un
novērtēšanu.
Regulā ir noteikti vairāki
kritēriji un pienākumi, kas organizācijām jāizpilda,
lai iegūtu un saglabātu ES atzīšanu. Minētās
prasības attiecas gan uz tiesību aktos noteiktajām, gan
klasifikācijas darbībām un ir noteiktas[10] regulas 8. panta
4. punktā, 9.,10. un 11. pantā, kā arī
I pielikumā.
Regulā minēto prasību
īpašais mērķis ir palielināt visu atzīto
organizāciju klasifikācijā[11] iekļauto kuģu drošību un
novērst šo kuģu izraisītu piesārņojumu. Noteikumi ir
vispārīgi definēti, neatkarīgi no kuģa karoga.
Regulā reglamentēta arī ES
atzīšanas piešķiršana vai atsaukšana, un paredzēts, ka Komisija
regulāri novērtē atzīto organizāciju, un noteikta
sistēma sankciju piemērošanai pārkāpuma gadījumā.
1.5.3.     Direktīva 2009/21/EK
Direktīvā 2009/21/EK par karoga
valstij noteikto prasību ievērošanu[12], kas arī ir daļa no trešā
kuģošanas drošības tiesību aktu kopuma, paredzēti
vairāki noteikumi dalībvalstīm kā karoga valstīm. Tie
jo īpaši ietver dalībvalstu pienākumu veikt pasākumus, kas
vajadzīgi, lai SJO varētu veikt to administrācijas revīziju
vismaz vienu reizi septiņos gados. Tomēr šis noteikums zaudē
spēku „vēlākais 2017. gada 17. jūnijā vai
agrākā dienā, ko Komisija nosaka saskaņā ar 10. panta
2. punktā minēto regulatīvo procedūru, ja ir
stājusies spēkā obligātā SJO dalībvalstu
revīzijas sistēma”.
1.5.4.     Direktīva 2008/106/EK
Direktīvā 2008/106/EK par
jūrnieku minimālo sagatavotības līmeni[13] cita
starpā noteikts minimālais jūrnieku sagatavotības
līmenis Savienībā, pamatojoties uz sagatavotības
standartiem, kas ietverti STCW konvencijā un saistītajās STCW
pamatnostādnēs, kā arī noteikumos par sardzes
personāla minimālo atpūtas laiku saskaņā ar
minēto konvenciju.
Direktīvā 2008/106/EK noteikts
arī īpašu pienākumu kopums dalībvalstīm kā karoga
un ostas valstīm, piemēram: a) procedūras un kopīgi
kritēriji atzīšanai, ko dalībvalstis īsteno
attiecībā uz apliecībām, ko izsniegušas trešās
valstis, pamatojoties uz STCW konvencijā ietvertajām
sagatavotības un sertificēšanas prasībām; b) kritēriji
attiecībā uz jūrniecības mācību iestāžu,
sagatavošanas programmu un kursu pārbaudi; c) noteikumi par kuģu
pārbaudēm, ko veic ostas pārvaldes, un ostas valsts kontroli; d)
īstenošanas noteikumi dalībvalstīm, tostarp noteikumi par
krāpniecisku darbību novēršanu un sankciju sistēmu.
1.6.        ES kompetence
Ņemot vērā iepriekš minētos ES tiesību aktus, Komisija uzskata, ka
III kodeksa projekta un AO kodeksa
projekta, kā arī 1.1. un 1.2. iedaļā minēto
konvenciju grozījumu pieņemšana ir ES ekskluzīvā kompetence, kas
Savienībai piešķirta saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu, ja starptautisko instrumentu
pieņemšana var ietekmēt kopējos
noteikumus vai mainīt to darbības
jomu. Šajā saistībā:
1.           ar III kodeksa projektu ir paredzēts
aizstāt Rezolūciju A.973 (24),
kas ietver spēkā esošo kodeksu
par obligāto SJO instrumentu īstenošanu, kurš savukārt aizstāj Asamblejas Rezolūciju A.847 (20),
kas dalībvalstīm ir jāpiemēro saskaņā ar Direktīvas 2009/15/EK
3. panta 1. punktu;
2.           AO kodeksa
jomu pilnībā reglamentē
iepriekš minētā direktīva un Regula (EK) Nr. 391/2009
tieši vai ar atsauci uz vairākām SJO rezolūcijām;
3.           saskaņā ar
Direktīvas 2009/15/EK 7. panta 2. punkta pirmo daļu
„pēc jaunu aktu vai protokolu pieņemšanas starptautiskajām
konvencijām, kas minētas 2. panta d) apakšpunktā,
Padome pēc Komisijas priekšlikuma, ņemot vērā
dalībvalstu parlamentārās procedūras, kā arī
attiecīgās SJO procedūras, pieņem lēmumu par šo jauno
aktu vai protokolu sīki izstrādātu ratificēšanas
kārtību, nodrošinot, ka dalībvalstīs tos piemēro vienādi
un vienlaicīgi”;
4.           termins „starptautiskās
konvencijas" ir definēts Direktīvā
2009/15/EK (2. punkta d) apakšpunkts)
un Regulā (EK) Nr. 391/2009 (2. panta b) apakšpunkts),
lai iekļautu SOLAS konvenciju, MARPOL
konvenciju, Konvenciju par kravas zīmi un to protokolus
un grozījumus, kā arī saistošo
obligāti piemērojamo kodeksu jaunākās redakcijas;
5.           pienākumi, kas saistoši
dalībvalstīm kā karoga un ostas valstīm saskaņā
ar STCW konvenciju, ir sīki izklāstīti
Direktīvā 2008/106/EK.
Atbilstīgi
konsolidētajai judikatūrai, pat ja Savienība nav
SJO locekle, dalībvalstis nav
pilnvarotas uzņemties saistības,
kas var ietekmēt ES tiesību aktus, kuri
pieņemti, lai sasniegtu līgumu
mērķus, ja vien tās nav pilnvarotas tā rīkoties ar Padomes lēmumu pēc
Komisijas priekšlikuma. Tādējādi
vajadzība iegūt pilnvarojumu attiecas uz
visām minētajām saistībām neatkarīgi no attiecīgo
starptautisko instrumentu būtības.
1.7.        Pretrunas starp SJO kodeksu
projektiem un ES tiesību aktiem
Komisija uzskata, ka kodeksi ir saderīgi
ar ES tiesību aktiem, izņemot turpmāk minētās jomas.
1.7.1.     III kodeksa projekts
1.7.1.1.  Klasifikācijas
apliecība un konvencionālās apliecības
Kodeksa 16. iedaļas 2. daļā ir sniegts to resursu un procesu minimuma
uzskaitījums, kas karoga valstīm
jāievieš, lai pārvaldītu drošības
un vides aizsardzības programmu.
Saskaņā ar minētās iedaļas 1. punktu
sarakstā ietver „administratīvos norādījumus, ar kuriem
īsteno piemērojamos starptautiskos tiesību aktus, kā
arī vajadzības gadījumā izstrādā un izplata
jebkādus skaidrojamus valsts noteikumus, tostarp apliecības, ko
izdevusi klasificēšanas sabiedrība, kuru karoga valsts ir atzinusi
saskaņā ar SOLAS konvencijas noteikumu XI-1/1 un kuras apliecību
karoga valsts pieprasa, lai apliecinātu atbilstību prasībām
attiecībā uz konstrukciju, mehānismiem un
elektroiekārtām un/vai citām to starptautisko konvenciju
prasībām, kuru dalībniece ir karoga valsts, vai karoga valsts
noteikumiem”.
Regulā (EK) Nr. 391/2009
un Direktīvā 2009/15/EK
ir definētas divu veidu apliecības, ko var izsniegt
klasifikācijas sabiedrības, proti, „konvencionālās apliecības”, kuras ir minētās apliecības,
ko izdevusi karoga valsts vai kas izdotas tās vārdā
saskaņā ar starptautiskām
konvencijām, un „klasifikācijas
apliecības”, kuras ir dokumenti, ko izdevusi atzīta
organizācija, un kuras apliecina
kuģa piemērotību noteiktam izmantošanas
veidam vai pakalpojumam saskaņā ar noteikumiem un procedūrām,
ko noteikusi un publiskojusi attiecīgā atzītā organizācija.
Pretēji šiem noteikumiem III kodeksa projekta 16. iedaļa attiecas uz visām
apliecībām, ko izdevušas klasifikācijas sabiedrības atbilstīgi karoga valsts prasībām, tādējādi ievērojot
šīs valsts administratīvos norādījumus.
Tas jāuztver arī kā atsauce uz to,
ko Eiropas Savienībā uzskata
par klasifikācijas uzdevumiem
un apliecībām, jo īpaši tām, kuras vajadzīgas kā
apliecinājums par atbilstību SOLAS II-I nodaļas
A-1 daļas 3-1 noteikumam[14], kas joprojām ir atzīto organizāciju tiesību akti un tādējādi nevar gūt
priekšrocības no aizsardzības
saistībā ar valsts tiesību aktiem. Tādēļ
pastāv risks, ka iepriekš minētajā
regulā ietvertās prasības attiecībā uz
klasificēšanas uzdevumiem un
apliecībām vai pasākumiem, kas veikti, lai nodrošinātu šādu prasību īstenošanu, trešās
valstis vai pašas atzītās organizācijas var nesamērīgi
apstrīdēt, pamatojoties uz dažādiem šo
valstu administratīvajiem norādījumiem.
1.7.1.2.  Atzīto organizāciju
pilnvarošana
Saskaņā ar III kodeksa
projekta 18. iedaļas 2. daļas ievaddaļu „attiecībā
tikai uz tiem kuģiem, kuriem ir tiesības kuģot ar tā karogu,
karoga valsts, kas ir pilnvarojusi atzīto organizāciju rīkoties
tās vārdā, veicot apsekošanu, inspekcijas un revīzijas,
izsniedzot apliecības un dokumentus, marķējot kuģus un
veicot citus darbus, kas obligāti pieprasīti Organizācijas
konvencijās vai saskaņā ar valsts tiesību aktiem,
regulē šādas pilnvaras saskaņā ar piemērojamām
starptautisko obligāti īstenojamo instrumentu prasībām [..]”.
Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 391/2009
atzīšanu piešķir ES līmenī, un atzītā
klasifikācijas sabiedrība pēc
šādas atzīšanas var pildīt gan tiesību aktos
noteiktos uzdevumus, gan klasifikācijas uzdevumus Eiropas Savienībā.
Turklāt atzīšanu piešķir klasifikācijas sabiedrības
vispārējai darbībai. Regulā noteikto minimālo
kritēriju un pienākumu (no kuriem daudzi ir strukturāli)
uzskaitījums attiecas uz visu organizācijas darbību
neatkarīgi no kuģa karoga.
Var uzskatīt, ka III kodeksa projektā ietvertais iepriekš minētais ierobežojums
attiecībā uz karoga valsts spēju regulēt organizācijas darbību tikai
attiecībā uz kuģiem, kas
kuģo ar tās karogu, ir pretrunā
kritēriju kopumam, kuru ES līmenī
piemēro kā obligātu atzīšanas
piešķiršanas un uzturēšanas
priekšnosacījumu. Tomēr jānorāda, ka atzīšanu
piešķir Komisija, bet dalībvalstis var pilnvarot tikai ES
līmenī atzītās organizācijas.
1.7.1.3.  Īpašas prasības
III kodeksa projekta 18. iedaļā
ir sniegts pilnīgs to jomu
uzskaitījums, kurās valstis
var iejaukties atzītās
organizācijas darbībā, lai nodrošinātu
atbilstību noteiktiem standartiem.
Pat ja šīs prasības ir
skaidri formulētas, tās
neaptver visus regulā paredzētos
minimālos kritērijus un
pienākumus, piemēram, B.5 kritēriju (intelektuālais īpašums)
vai pienākumu attiecībā
uz klasifikācijas noteikumu saskaņošanu un
savstarpēju atzīšanu saskaņā ar
regulas 10. panta 1. punktu; vai izriet no Direktīvā 2009/15/EK noteiktajām dalībvalstu
saistībām, piemēram, 5. panta 2. punkta
b) apakšpunktā noteiktās finansiālās atbildības.
Tomēr no kodeksa būtības un
tā darbības jomas saskaņā ar 6. iedaļu („kodeksa mērķis ir risināt aspektus, kas līgumslēdzējai valstij vai
pusei ir vajadzīgi, lai pilnībā īstenotu
to piemērojamo starptautisko
instrumentu noteikumus, kuru
līgumslēdzēja valsts vai puse
tā ir..”) izriet, ka,
ja vien nav skaidri noteikts aizliegums, ir uzskatāms, ka tā
noteikumi nosaka obligātos standartus, kurus
atsevišķas valstis var pilnveidot un
uzlabot, kas arī ir Regulas (EK)
Nr. 391/2009 4. apsvēruma nolūks.
1.7.1.4.  Klasifikācijas noteikumu
piemērošana
Saskaņā ar III kodeksa
19. iedaļas 2. daļu „neviena karoga valsts nedrīkst pilnvarot atzītās
organizācijas piemērot kuģiem, izņemot tos, kuriem ir tiesības kuģot
ar tās karogu, jebkādas
prasības, kas attiecas uz to klasifikācijas noteikumiem,
prasībām, procedūrām vai citu
obligātās sertifikācijas procesu veikšanu, kuri nav ietverti konvencijas prasībās un
organizācijas obligātajos instrumentos”.
Tādējādi karoga valsts nevarēs
piemērot tās pilnvarotajām klasifikācijas
sabiedrībām prasības,
kuras nav ietvertas konvencijā un obligātajos
SJO instrumentos, izņemot
prasības attiecībā uz kuģiem, kas kuģo
ar to karogu. Turpretī jebkura karoga valsts
var piemērot šādas prasības,
kas ir saskaņā ar SJO konvenciju
vai citiem obligātajiem SJO instrumentiem,
tostarp III konvenciju un
AO konvenciju.
Saskaņā ar
iepriekšējā apakšiedaļā minēto vairākas prasības, kas ietvertas iepriekš minētajā
regulā un direktīvā, šajos
noteikumos nav aplūkotas.
Turklāt kodeksu izstrādes laikā
apliecinājās, ka vairākas valstis sliecas uzskatīt,
ka dažas no šīm prasībām apdraud
šo valstu suverenitāti. Tomēr šāds
uzskats ir nepamatots turpmāk minēto iemeslu dēļ.
·
Klasifikācijas
sabiedrības var brīvi
noteikt savus noteikumus un procedūras, ko tās uzskata par
piemērotām, ar nosacījumu, ka šie
noteikumi un procedūras atbilst SJO mērķtiecīgi noteiktajiem
standartiem. Klasifikācijas sabiedrības pieņem
minētos noteikumus un procedūras bez pilnvarojuma.
·
Tādējādi klasifikācijas nolūkā veiktās apskates un klasifikācijas apliecības, kas
izsniegtas, lai noteiktu un
pēc tam apstiprinātu atbilstību
iepriekš minētajiem noteikumiem un
procedūrām, pēc būtības ir privātas darbības, tādēļ neviena valsts nevar veikt
nekādas darbības un arī darbības nevar veikt kādas
valsts vārdā.
·
Klasificēšanas uzdevumu un sertifikācijas
privātais raksturs nemainās arī tad, ja tos ietver
definīcijā „tiesību aktos noteikta
sertifikācija un pakalpojumi”.
Tas nemainās arī tad, ja SOLAS
konvencijas II-I nodaļas A-1 daļas
3-1 noteikumā paredzēts, ka
līgumslēdzējas puses nodrošina, ka kuģi,
kuri kuģo ar to karogu,
atbilst konstrukcijas, mehānismu un
elektroiekārtu prasībām, ko
noteikusi administrācijas atzīta klasifikācijas sabiedrība:
kā liecina noteikuma formulējums, tās ir klasifikācijas sabiedrības prasības, nevis
atzīšanu piešķīrušās valsts prasības.
·
Katra klasifikācijas sabiedrība var brīvi izvēlēties slēgt
vai neslēgt pilnvarojuma nolīgumus
ar karoga valstīm un tādējādi pieņemt vai
noraidīt šo valstu nosacījumus kā atzīšanas nosacījums attiecībā
uz minētajiem klasifikācijas noteikumiem un procedūrām.
·
Tādēļ katras
atzītās organizācijas pienākums
ir nodrošināt, ka saistības
pret dažādām karoga
valstīm ir savstarpēji saderīgas. Lai gan ir pilnīgi iespējams, ka
dažādu valstu noteiktie atzīšanas nosacījumi
attiecībā uz klasificēšanas
uzdevumiem un sertifikāciju var
būt savstarpēji nesaderīgi, tas
nekādā gadījumā nenozīmē, ka tie ir pretrunā suverēnajām
tiesībām, un tie vienīgi var radīt
situāciju, ka organizācija nevar vienlaikus būt
atzīta visās šajās valstīs vai daļā no tām.
Pieredze, kas gūta no agrāk
notikušiem jūras negadījumiem, piemēram,
kuģu „Erika” un „Prestige”
katastrofu gadījumā abi kuģi kuģoja
ar trešo valstu karogiem, bet tos
bija klasificējusi ES atzīta organizācija, ir
uzskatāmi apliecinājusi, cik lielā mērā jūras drošība un vides aizsardzība
Eiropā ir atkarīgas no ES atzīto klasifikācijas
sabiedrību sekmīgas darbības gan tiesību aktos noteikto
uzdevumu jomā, gan klasifikācijas jomā un neatkarīgi no
kuģa karoga. Savienība nevar neņemt
vērā šo vajadzību, jo
pretējā gadījumā radīsies pretruna,
ka organizācijām, kam ir tiesības
sertificēt ES kuģu
drošību un tādējādi gūt
priekšrocības no brīvas piekļuves ļoti kvalitatīvam un
plašam tirgum, tomēr būtu ļauts darboties saskaņā ar zemākiem standartiem,
sertificējot kuģus, kuri kuģo ar trešo
valstu karogu, un tas varētu apdraudēt
Savienības likumīgās un
svarīgās intereses, piemēram, drošību un vides
aizsardzību. Tādēļ
Regulā (EK) Nr. 391/2009,
kā tas skaidri norādīts tās 1. un 4. pantā, lasot to kopā ar 13. apsvērumu,
ietverta prasība par atbilstību attiecīgiem sistēmiskiem kritērijiem
un pienākumiem attiecībā uz klasificēšanu un likumā noteiktajiem uzdevumiem
neatkarīgi no kuģa karoga
kā obligāts
priekšnosacījums, lai organizācija tiktu
atzīta ES līmenī un uzturētu
šo atzīšanu.
1.7.2.     AO kodeksa projekts
1.7.2.1.  Klasifikācijas
apliecība un konvencionālā apliecība
Saskaņā ar AO kodeksa
II daļas 1.3. iedaļu „tiesību aktos noteikta
sertifikācija un pakalpojumi” ir „apliecības, kas izdotas, un
pakalpojumi, kuri sniegti, pamatojoties uz suverēnas valsts valdības
noteiktiem tiesību aktiem, likumiem un noteikumiem. Tas
ietver plāna pārskatīšanu,
apskates un/vai revīzijas, kuras veicina apliecības
izsniegšanu vai kuru iznākumā vai nu pati karoga valsts, vai tās
vārdā izsniedz apliecību, kas apliecina atbilstību starptautiskajā konvencijā vai valsts tiesību aktos noteiktajām prasībām.
Tās ir apliecības, ko izsniegusi karoga valsts atzīta
organizācija saskaņā ar SOLAS konvencijas noteikumu XI-1/1 un
kas var ietvert pierādītu atbilstību AO kodeksā
noteiktajām konstrukcijas, mehānismu un elektroiekārtu
prasībām saskaņā ar atzīšanas nolīguma, kurš
noslēgts ar karoga valsti, noteikumiem”.
Ņemot vērā ES tiesību aktos noteiktās „konvencionālās
apliecības” un „klasifikācijas
apliecības” definīcijas, III kodeksa projekta 1.7.1.1.–1.7.1.4. apakšiedaļā
minētos apsvērumus var attiecināt arī uz AO kodeksa projektu.
1.7.2.2.  Sadarbība atzīto
organizāciju starpā
AO kodeksa II daļas 3.9.3.1. un
3.9.3.2. punktā paredzēts mehānisms atzīto
organizāciju savstarpējai sadarbībai, kas ir saskaņā
ar karoga valsts ieviesto sistēmu.
Sadarbību atzīto organizāciju
starpā reglamentē Regulas (EK) Nr. 391/2009 10. panta 1. punkts,
un tā attiecas uz klasifikācijas uzdevumiem un apliecībām
neatkarīgi no kuģa karoga. Pretēji
minētajiem ES tiesību aktu noteikumiem AO kodeksa
II daļas 3.9.3.1. un 3.9.3.2.
punkts varētu radīt atsevišķus ierobežojumus sadarbībai atzīto
organizāciju starpā tādā ziņā, ka kodeksa īstenošana dalībvalstīs
nozīmētu, ka a) savstarpēja
atzīšana būtu iespējama
tikai tad, ja šajā
nolūkā katrā dalībvalstī ir izveidots regulējums
attiecībā uz kuģiem, kas kuģo ar
attiecīgās dalībvalsts karogu, un
b) šādu regulējumu var
piemērot tikai attiecībā uz floti, kura
kuģo ar katras dalībvalsts karogu.
Regula (EK) Nr. 391/2009 ir tieši
piemērojama visās dalībvalstīs,
un tādējādi tiek izpildīts
a) nosacījums. Tomēr 1.7.1.3. un 1.7.1.4. iedaļā
minēto iemeslu dēļ ar Regulu (EK) Nr. 391/2009
izveidotā sadarbības sistēma ir attiecināma plašāk,
nevis tikai uz floti, kas kuģo ar katras dalībvalsts karogu, un
tādējādi tā neatbilst b) nosacījumam un ir
pretrunā AO kodeksa projekta II daļas 3.9.3.1. un 3.9.3.2. punktam.

1.7.2.3.  Klasifikācijas noteikumu
piemērošana
Ņemot vērā, ka
AO kodeksa projekta II daļas 3.9.3.3. punkta noteikumi ir identiski
noteikumiem, kas ietverti III kodeksa
projekta 19. iedaļas 2. daļā, apsvērumi, kuri
izklāstīti 1.7.1.4. apakšiedaļā, ir attiecināmi arī uz šiem
noteikumiem.
1.7.2.4.  Atzīto organizāciju
pilnvarošana
Saskaņā ar
AO kodeksa projekta II daļas 8.1.1. punktu „[..]
karoga valsts var pilnvarot
atzīto organizāciju rīkoties tās vārdā, veicot tiesību aktos noteikto sertifikāciju un pakalpojumus un nosakot tonnāžu tikai tiem kuģiem, kam ir tiesības kuģot
ar tās karogu, kā tas
paredzēts minētajās konvencijās. Minētais
pilnvarojums neliek atzītajām organizācijām veikt
darbības, kas apdraud citas karoga valsts tiesības.”
Šis nosacījumus būtu jāanalizē attiecībā pret definīciju „tiesību aktos
noteiktā sertifikācija un pakalpojumi”,
lai pārbaudītu, vai karoga valsts prasību
attiecināšana uz klasifikācijas
apliecībām un obligāto kritēriju sarakstu, kuri organizācijai jāizpilda, lai to atzītu ES līmenī, varētu apšaubīt citu karoga
valstu pilnvaras. Šajā saistībā ievēro arī 1.7.1.3.
un 1.7.1.4. iedaļā minētos apsvērumus.
1.8.        SJO revīzija
Ar paredzamajiem grozījumiem minētajās
starptautiskajās konvencijās arī izveido obligātu SJO
revīzijas sistēmu, kas definēta kā „organizācijas izveidota SJO dalībvalstu revīzijas sistēma, kuras
izveidē ņemtas vērā
organizācijas izstrādātās
pamatnostādnes, kuru nolūks ir nodrošināt
organizācijas instrumentu konsekventu un
efektīvu īstenošanu un
palīdzēt valstīm uzlabot
savas spējas un
vispārējo sniegumu šajā jomā”.
Saskaņā ar šiem grozījumiem
dalībvalstīs regulāri tiks veiktas minētās
revīzijas. Kā noteikts
definīcijā, revīzijā ņem vērā atbilstību SJO instrumentiem
un revīziju veic, pamatojoties uz vispārēju grafiku, ko
izstrādājis organizācijas ģenerālsekretārs, ņemot
vērā izstrādātās pamatnostādnes.
Tādējādi obligātajā SJO revīzijā
pēc būtības tiks vērtēta
arī atbilstība starptautiskajām konvencijām,
kā noteikts Regulā (EK) Nr. 391/2009
un Direktīvā 2009/15/EK,
kā arī III kodeksā un AO kodeksā.
Šajā saistībā ir jāpārbauda,
vai neatbilstība var rasties starp
dalībvalstu starptautiskajām saistībām un ES tiesību aktos noteiktajām
saistībām.
Analizējot 1.7.1. un 1.7.2. iedaļu,
apliecinājās, ka pastāv vairākas jomas, kurās III kodeksa
projekts un AO kodeksa projekts ir pretrunā piemērojamajiem ES
tiesību aktiem, un tāpēc ir jānodrošina, ka saistības,
kuras tām jāpilda saskaņā ar attiecīgajām
starptautiskajām jūras drošības konvencijām un par
kurām dalībvalstīs tiks veiktas SJO revīzijas, ir
saderīgas ar šo valstu saistībām, kas noteiktas ES
līmenī.
1.9.        Direktīva 2008/106/EK
Neskarot 1.6.–1.8. iedaļā
minētos apsvērumus, pretrunas starp kodeksiem un Direktīvu 2008/106/EK
nav konstatētas.
1.10.      Secinājums
Ņemot vērā iepriekš
minēto, dalībvalstis var dot savu piekrišanu
attiecībā uz III kodeksā un AO kodeksā
minēto saistību pildīšanu tikai tad, ja
ir veikti vajadzīgie aizsardzības pasākumi, lai
nodrošinātu:
(a)
Regulas (EK) Nr. 391/2009 un Direktīvas 2009/15/EK
pilnīgas efektivitātes, kā arī Savienības spējas
arī turpmāk izstrādāt šādus acquis;
(b)
Komisijas spējas piešķirt atzīšanu
tām organizācijām, kas izpilda Regulā (EK) Nr. 391/2009
noteiktos kritērijus un pienākumus, un atsaukt atzīšanu tām
organizācijām, kas neizpilda minētos kritērijus un
pienākumus,
pilnīgu saglabāšanu.
Komisija uzskata, ka, lai aizsargātu direktīvā
un regulā minēto mērķu sasniegšanu, dalībvalstīm būtu skaidri jānorāda atruna attiecībā uz to saistībām, kas noteiktas ES tiesību
aktos, pirms tās piekrīt pildīt kodeksos
noteiktās saistības un pakļaut savas administrācijas
jūrlietu jomā obligātajai SJO dalībvalstu revīzijas
sistēmai.
Attiecībā uz 1.7.1.3. iedaļā minēto
būtu pietiekami, ja dalībvalstis, sniedzot piekrišanu pildīt kodeksu saistības, skaidri norādītu, ka tās interpretē attiecīgos noteikumus noteiktā
veidā, piemēram, nodrošinot
tikai to obligāto prasību
sarakstu, kas neliedz karoga
valstīm piemērot atzītajām organizācijām citas prasības.
Visbeidzot, dalībvalstu pienākums
pakļauties SJO revīzijai saskaņā
ar Direktīvas 2009/21/EK 7. pantu būtu
jāvērtē, ņemot vērā arī to starptautiskās un ES līmeņa saistības. Tādēļ
visās SJO revīzijās jāpārbauda atbilstība tikai
attiecībā uz tiem starptautisko konvenciju nosacījumiem, kurus
dalībvalstis ir apstiprinājušas.
2013/0111 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS
par nostāju, kas Eiropas Savienības
vārdā jāpieņem Starptautiskajā Jūrniecības
organizācijā (SJO) attiecībā uz noteiktu kodeksu
pieņemšanu un attiecīgajiem grozījumiem konvencijās
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu,
lasot to kopā ar 218. panta 9. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
tā kā
(1)       SJO
instrumentu īstenošanas kodeksu (III kodekss) patlaban ir
apstiprinājusi SJO Jūras
vides aizsardzības komiteja savā 64. sesijā (MEPC 64, 2012. gada oktobris) un SJO Jūras
drošības komiteja savā 91. sesijā
(MSC 91, 2012. gada
novembris), un to ir plānots pieņemt 2013. gada
decembrī SJO 28. Asamblejā.
(2)       SJO atzīto
organizāciju kodeksu (AO kodekss) patlaban ir apstiprinājusi SJO
MEPC 64 un SJO MSC 91, un minētās komitejas
to plāno pieņemt attiecīgi 2013. gada maijā un
jūnijā šo komiteju 65. un 92. sesijā.
(3)       SJO MSC 91 ir
apstiprinājusi grozījumus 1966. gada Starptautiskajā
konvencijā par kravas zīmi (turpmāk — „Konvencija par kravas
zīmi”), 1972. gada Starptautiskajos kuģu sadursmju
novēršanas noteikumos, 1969. gada Starptautiskajā
konvencijā par kuģu tilpības mērīšanu, lai
padarītu saistošu gan III kodeksu, gan saistītās
karoga valsts revīzijas sistēmu, un tos plāno izskatīt un
pieņemt SJO 28. Asamblejā.
(4)       SJO MEPC 64 ir
apstiprinājusi grozījumus 1973. gada Starptautiskās
konvencijas par kuģu izraisītā piesārņojuma
novēršanu (turpmāk — „MARPOL konvencija”) 1978. un 1997. gada
protokolā, lai padarītu saistošu III kodeksu un
saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. Komiteja
plāno pieņemt minētos grozījumus 2014. gadā
savā 66. sesijā.
(5)       SJO MSC 91 ir
apstiprinājusi grozījumus 1974. gada Starptautiskajā
konvencijā par cilvēku dzīvības aizsardzību uz
jūras (turpmāk — „SOLAS konvencija”) un tās 1988. gada
protokolā, kā arī 1966. gada Starptautiskās
konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā, lai
padarītu saistošu III kodeksu un saistītās karoga
valsts revīzijas sistēmu. Šajā pašā nolūkā
komiteja savā 92. sesijā, kas notiks 2013. gada
jūnijā, plāno apstiprināt grozījumus 1978. gada
Starptautiskajā konvencijā par jūrnieku sagatavošanas,
sertificēšanas un sardzes pildīšanas standartiem (turpmāk
tekstā — STCW konvencija). Komiteja plāno pieņemt
šajā punktā minētos grozījumus 2014. gadā
savā 93. sesijā.
(6)       SJO MEPC 64
apstiprināja grozījumus MARPOL
konvencijas 1978. gada
protokolā nolūkā padarīt
AO kodeksu saistošu. Komiteja plāno
pieņemt minētos grozījumus savā 65. sesijā.
(7)       SJO MSC 91 apstiprināja grozījumus SOLAS
konvencijā un Konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā nolūkā padarīt AO kodeksu saistošu.
Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus savā 92. sesijā.
(8)       Tiklīdz
ir pieņemti grozījumi iepriekš minētajās
konvencijās, SJO
ģenerālsekretārs tos iesniedz attiecīgajām līgumslēdzējām
pusēm, lai tās tieši vai netieši sniegtu piekrišanu ievērot minētos
grozījumus atbilstīgi katras konvencijas attiecīgajiem
noteikumiem.
(9)       Neviena no
iepriekš minētajām konvencijām
neietver klauzulas, kas izslēgtu atrunu formulēšanu attiecībā uz
grozījumiem.
(10)     Ar III kodeksa
projektu ir paredzēts aizstāt Rezolūciju A.973 (24), kas
ietver spēkā esošo kodeksu
par SJO obligāto instrumentu
īstenošanu, kurš savukārt aizstāj Asamblejas Rezolūciju A.847 (20), kas dalībvalstīm
bija jāpiemēro saskaņā ar Eiropas
Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/15/EK par
kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz
organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu inspekcijas un
apskates, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts
administrācijas jūras lietu jomā[15], 3. panta 1. punktu.
(11)     AO kodeksa
jomu pilnībā reglamentē
iepriekš minētā direktīva un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK)
Nr. 391/2009 par kopīgiem noteikumiem un
standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas
veikt kuģu inspekcijas un apskates[16], tieši vai ar atsauci uz vairākām SJO rezolūcijām.
(12)     Turklāt saskaņā
ar Direktīvas 2009/15/EK 7. panta 2. punkta pirmo daļu
pēc jaunu aktu vai protokolu pieņemšanas starptautiskajām
konvencijām, kas minētas 2. panta d) apakšpunktā,
Padome pēc Komisijas priekšlikuma, ņemot vērā
dalībvalstu parlamentārās procedūras, kā arī
attiecīgās SJO procedūras, pieņem lēmumu par šo jauno
aktu vai protokolu sīki izstrādātu ratificēšanas
kārtību, nodrošinot, ka dalībvalstīs tos piemēro
vienādi un vienlaicīgi. Termins „starptautiskās konvencijas” ir definēts Direktīvā 2009/15/EK un Regulā (EK) Nr. 391/2009, lai
iekļautu SOLAS konvenciju, MARPOL
konvenciju un Konvenciju par kravas
zīmi, kā arī to protokolus un
grozījumus un saistošo obligāti
piemērojamo kodeksu jaunākās redakcijas.
(13)     Pienākumi, kas ir
saistoši karoga valstīm saskaņā ar STCW konvenciju,
ir ietverti Direktīvā 2008/106/EK par jūrnieku minimālo
sagatavotības līmeni[17],
kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2012/35/ES[18].
(14)     Jānodrošina konsekvence
starp ES tiesību aktiem un dalībvalstu saistībām, kas
izriet no III kodeksa un AO kodeksa piemērošanas
saskaņā ar iepriekšējos punktos minētajām
konvencijām un citām konvencijām, kuras padara šos kodeksus
saistošus līgumslēdzējām pusēm.
(15)     Direktīvā 2009/21/EK
par karoga valstij noteikto prasību ievērošanu[19] ir
paredzēti vairāki noteikumi dalībvalstīm kā karoga
valstīm. Tie jo īpaši ietver dalībvalstu pienākumu veikt pasākumus,
kas vajadzīgi, lai SJO varētu veikt to administrācijas
revīziju vismaz vienu reizi septiņos gados. Tomēr šis noteikums
zaudē spēku ne vēlāk kā 2017. gada 17. jūnijā
vai agrākā datumā, ko nosaka Komisija, ja ir stājusies
spēkā obligātā SJO revīzijas sistēma.
(16)     Iepriekš minēto iemeslu dēļ III kodeksa
un AO kodeksa, kā arī iepriekš
minēto konvenciju attiecīgo grozījumu
pieņemšana ir ES ekskluzīvā kompetence, kas Savienībai piešķirta saskaņā ar
LESD 3. panta 2. punktu, ja starptautisko instrumentu pieņemšana var ietekmēt kopējos noteikumus vai mainīt to
darbības jomu.
(17)     Vairāki III kodeksa
projekta noteikumi ir pretrunā iepriekš minētajiem ES tiesību
aktiem, jo īpaši: a) kodeksa attiecināšana uz karoga valsts
administratīvajām norādēm attiecībā uz
klasificēšanas uzdevumiem un apliecībām, kas rada risku, ka
Regulā (EK) Nr. 391/2009 ietvertās prasības
saistībā ar minētajiem uzdevumiem un apliecībām vai
pasākumiem, kuri veikti, lai nodrošinātu šo prasību
īstenošanu, var nesamērīgi apstrīdēt; b) ierobežojums
attiecībā uz karoga valsts spēju regulēt atzīto
organizāciju darbību tikai attiecībā uz kuģiem, kas
kuģo ar tās karogu, ir pretrunā minētajā regulā
noteiktajiem kritērijiem un saistībām, kuras attiecas uz
visām atzīto organizāciju darbībām neatkarīgi no
kuģa karoga; c) aizliegums karoga valstij pilnvarot tās
atzītās organizācijas piemērot kuģiem, izņemot
tos, kuriem ir tiesības kuģot ar tās karogu, klasifikācijas
vai tiesību aktos noteiktās prasības, kas nav ietvertas
konvencijas prasībās un obligātajos SJO instrumentos,
atšķirībā no iepriekš minētajiem konkrētajiem
kritērijiem un saistībām.
(18)     Vairāki AO kodeksa
projekta noteikumi ir pretrunā iepriekš minētajiem ES tiesību
aktiem, jo īpaši: a) definīcija „tiesību aktos noteiktā
sertifikācija un pakalpojumi”, kas ietver pakalpojumus un
sertifikācijas uzdevumus, kuri Regulā (EK) Nr. 391/2009 un
Direktīvā 2009/15/EK ir uzskatīti par atzīto
organizāciju veikto klasifikācijas darbību un
tādējādi — pēc būtības privātu darbību;
b) ierobežojums sadarbībai atzīto organizāciju starpā tikai
karoga valsts noteiktā regulējuma ietvaros — pretēji Regulas
(EK) Nr. 391/2009 10. panta noteikumiem; c) iepriekš minētā
klasifikācijas noteikumu piemērošana. Turklāt AO kodeksa
projektā ietvertais aizliegums izvirzīt atzītajām
organizācijām jebkādas prasības, kas var apdraudēt citas karoga valsts tiesības, lasot to saistībā ar kodeksā
ietverto tiesību aktos noteiktās sertifikācijas
un pakalpojumu definīciju, ļauj nepareizi interpretēt kodeksu un tādējādi rada nepamatotus ierobežojumus
to prasību īstenošanā, kas Regulā (EK) Nr. 391/2009 noteiktas
attiecībā uz atzīto organizāciju veiktām klasifikācijas darbībām.
(19)     III kodeksa
projektā minētās jomas, kurās
līgumslēdzējas puses var iejaukties atzīto organizāciju
darbībā, un AO kodeksa projektā ietvertās
prasības attiecībā uz atzītām
organizācijām neaptver visus minimālos
kritērijus un pienākumus, kas
noteikti Regulā (EK) Nr. 391/2009 vai kas
izriet no dalībvalstu pienākumiem
saskaņā ar Direktīvu 2009/15/EK; tomēr šie nosacījumi ir
jāuzskata, ja vien nav skaidri
noteikts aizliegums, par tādu obligāto
standartu noteikšanu, kurus līgumslēdzējas
puses var pilnveidot un uzlabot.
(20)     III kodeksa
projektā vai AO kodeksa projektā
nevar noteikt nekādus ierobežojumus Savienības
spējai saskaņā ar līgumiem
un starptautiskajiem tiesību aktiem
noteikt atbilstošus noteikumus par atzīšanas
piešķiršanu organizācijām, kas vēlas, lai dalībvalstis
tās pilnvaro veikt kuģu
inspekcijas un sertifikācijas darbības šo
dalībvalstu vārdā, lai
sasniegtu Savienības
mērķus un jo īpaši lai pastiprinātu kuģošanas
drošību un vides aizsardzību.
(21)     Abi
kodeksu projekti, izņemot iepriekš
minētās jomas, kas, iespējams,
ir pretrunā Savienības tiesību aktiem,
kopumā ir uzskatāmi par
pozitīvu attīstību, ja tie ievieš augstus vispārējus
standartus karoga valstu un atzīto organizāciju
darbībai; šo iemeslu dēļ SJO
AO kodeksa izstrāde tika
skaidri paredzēta Regulas (EK) Nr. 391/2009 4. apsvērumā.
Tādēļ Savienībai jāatbalsta abu kodeksu kā SJO
obligāto instrumentu pieņemšana.
(22)     Savienība nav ne SJO
locekle, ne iepriekš minēto konvenciju līgumslēdzēja puse. Tādēļ Padome pilnvaro dalībvalstis
dot savu piekrišanu
Savienības interesēs ievērot minēto
konvenciju grozījumus, kas padarīs saistošu III kodeksu
un AO kodeksu, un saistīto karoga valsts revīzijas sistēmu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1.           Savienība SJO 28. Asamblejā
pauž nostāju, ka tā piekrīt SJO Jūras drošības
komitejas 91. sesijā apstiprinātajam un SJO MSC 91/22 dokumenta
16. pielikumā ietvertajam SJO instrumentu īstenošanas kodeksa
projektam.
2.           Savienības nostāja
SJO 28. Asamblejā ir apstiprinoša attiecībā uz:
(a)
SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 10. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem 1966. gada Starptautiskajā konvencijā
par kravas zīmi, lai padarītu saistošu SJO instrumentu
īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas
sistēmu;
(b)
SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 12. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem 1969. gada Starptautiskajā
konvencijā par kuģu tilpības mērīšanu, lai
padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un
saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu;
(c)
SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 11. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem 1972. gada Starptautiskajos kuģu
sadursmju novēršanas noteikumos, lai padarītu saistošu SJO
instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts
revīzijas sistēmu.
2. pants
1.           Savienība SJO Jūras
vides aizsardzības komitejas 65. sesijā pauž nostāju, ka
tā piekrīt minētās komitejas 64. sesijā un SJO
Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajam un
SJO MSC 91/22 dokumenta 19. pielikumā ietvertajam
SJO atzīto organizāciju kodeksa projektam.
2.           Savienība SJO Jūras
vides aizsardzības komitejas 65. sesijā pauž nostāju, ka
tā piekrīt SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 64. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MEPC 64/23 dokumenta 23. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem 1973. gada Starptautiskās konvencijas
par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu 1978. gada
protokolā, lai padarītu saistošu SJO apstiprināto
organizāciju kodeksu.
3.           Savienība SJO Jūras
vides aizsardzības komitejas 66. sesijā pauž nostāju, ka
tā piekrīt SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 64. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MEPC 64/23 dokumenta 20. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem 1973. gada Starptautiskās konvencijas
par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu 1978. gada
un 1997. gada protokolā, lai padarītu saistošu SJO instrumentu
īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas
sistēmu.
3. pants
1.           Savienība SJO Jūras
drošības komitejas 92. sesijā pauž nostāju, ka tā
piekrīt minētās komitejas 91. sesijā un SJO Jūras
vides aizsardzības komitejas 64. sesijā apstiprinātajam un
SJO MSC 91/22 dokumenta 19. pielikumā ietvertajam
SJO atzīto organizāciju kodeksa projektam.
2.           Savienības nostāja
SJO Jūras drošības komitejas 92. sesijā ir apstiprinoša
attiecībā uz:
(a)
SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 20. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem grozītajā 1974. gada
Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības
aizsardzību uz jūras (SOLAS 1974);
(b)
SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 21. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem 1966. gada Starptautiskās konvencijas
par kravas zīmi 1988. gada protokolā, lai padarītu saistošu
SJO atzīto organizāciju kodeksu.
3.           Savienības nostāja
SJO Jūras drošības komitejas 93. sesijā ir apstiprinoša
attiecībā uz:
(a)
SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 17. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem grozītajā 1974. gada
Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības
aizsardzību uz jūras (SOLAS 1974), lai padarītu
saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga
valsts revīzijas sistēmu;
(b)
SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā
apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 18. pielikumā
ietvertajiem grozījumiem 1966. gada Starptautiskās konvencijas
par kravas zīmi 1988. gada protokolā, lai padarītu saistošu
SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts
revīzijas sistēmu.
4.           Savienība SJO Jūras
drošības komitejas 92. un 93. sesijā pauž nostāju, ka
piekrīt apstiprināt un pēc tam pieņemt attiecīgos
grozījumus 1978. gada Starptautiskajā konvencijā par
jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes pildīšanas
standartiem, lai padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas
kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu.
4. pants
1.           Dalībvalstis, kas ir SJO
dalībnieces, pauž 1.–3. pantā noteikto Savienības
nostāju, kopīgi darbojoties Savienības interesēs un
ievērojot šā lēmuma pielikumā ietverto atrunu.
2.           Saskaņā ar 1.–3. pantu
par formālām un nelielām izmaiņām Savienības
nostājā var vienoties, neveicot grozījumus minētajā
nostājā.
5. pants
Dalībvalstis ir pilnvarotas dot savu piekrišanu Savienības
interesēs un saskaņā ar atrunu, kas iekļauta šā lēmuma
pielikumā, ievērot grozījumus,
kuri minēti 1. panta 2. punktā, 2. panta
2. un 3. punktā un
3. panta 2.– 4. punktā.
6. pants
Šis lēmums ir adresēts
dalībvalstīm.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
PIELIKUMS
[Līgumslēdzēja
dalībvalsts] atruna
Attiecībā uz [attiecīgā kodeksa nosaukums] [līgumslēdzēja
dalībvalsts] vēlas
precizēt, ka neko minētajā kodeksā neinterpretē tā, lai jebkādā
veidā ierobežotu tās saistību izpildi
saskaņā ar ES tiesību
aktiem. [Līgumslēdzēja dalībvalsts] plāno arī
turpmāk ievērot attiecīgos Savienības tiesību aktus par
kopīgiem noteikumiem un standartiem
attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu
inspekcijas un apskates, jo īpaši attiecībā uz:
-           „konvencionālo
apliecību” un „klasifikācijas apliecību” definīciju;
-           atzītajām
organizācijām noteikto pienākumu un kritēriju darbības
jomu;
-           Eiropas Komisijas
pienākumiem, veicot atzīšanu, novērtēšanu un, vajadzības
gadījumā, korektīvu pasākumu vai sankciju piemērošanu
atzītajām organizācijām.
Turklāt [līgumslēdzēja dalībvalsts] uzskata, ka [attiecīgā kodeksa nosaukums]
ietver minimālo prasību kopumu, ko valstis var
atbilstīgi pilnveidot un uzlabot, lai veicinātu
jūras drošību un vides
aizsardzību.
Visās SJO revīzijās tiek pārbaudīta atbilstība
tikai tiem starptautisko
konvenciju noteikumiem, kurus apstiprinājusi [līgumslēdzēja
dalībvalsts], tostarp saistībā ar šo atrunu.
[1]               SJO
Jūras vides aizsardzības komiteja.
[2]               SJO
Jūras drošības komiteja.
[3]               Vai 12 mēnešus
pēc pietiekami skaidras piekrišanas saņemšanas.
[4]               Vai 12 mēnešus
pēc pietiekami skaidras piekrišanas saņemšanas.
[5]               Piekrišanas
sniegšanas termiņu var pagarināt līdz 1/7/2015, lai
saskaņotu ar līdztekus veiktajiem grozījumiem SOLAS
konvencijā, Konvencijā par kravas zīmi un STCW
konvencijā.
[6]               Stāšanos
spēkā var atlikt līdz 1/1/2016, lai saskaņotu ar
līdztekus veiktajiem grozījumiem SOLAS konvencijā,
Konvencijā par kravas zīmi un STCW konvencijā.
[7]               OV
L 131, 28.5.2009., 47. lpp.
[8]               OV
L 319,12.12.1994., 20. lpp.
[9]               OV
L 131, 28.5.2009., 11. lpp.
[10]             3. panta
1. punkts.
[11]             13. apsvērums.
[12]             OV L 131,
28.5.2009., 132. lpp.
[13]             OV L 323,
3.12.2008., 33. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar
Direktīvu 2012/35/ES.
[14]             Sk.
turpmāk 1.7.1.4. iedaļu.
[15]             OV L 131,
28.5.2009., 47. lpp.
[16]             OV L 131, 28.5.2009.,
11. lpp.
[17]             OV L 323, 3.12.2008.,
33. lpp.
[18]             OV L 343,
14.12.2012., 78. lpp.
[19]             OV L 131,
28.5.2009., 132. lpp.