title: Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu attiecībā uz dažiem noteikumiem par finanšu pārvaldību dalībvalstīs, kurām ir vai kuras apdraud lielas grūtības, kas saistītas ar to finansiālo stabilitāti

text:
|

52011PC0484

	PASKAIDROJUMA RAKSTS1. Priekšlikuma saturs-  Priekšlikuma pamatojums un mērķiIeilgusī finanšu un ekonomikas krīze palielina spiedienu uz valstu finanšu resursiem, un dalībvalstis ierobežo savu budžetu. Šajā kontekstā raita kohēzijas programmu īstenošana ir īpaši svarīgs instruments, lai iepludinātu līdzekļus ekonomikā.Tomēr šo programmu īstenošanu bieži apgrūtina budžeta ierobežojumu izraisītās likviditātes problēmas. Tas jo īpaši ir vērojams tajās dalībvalstīs, kuras krīze skārusi visvairāk un kuras saņēmušas atbalstu no Eiropas Finanšu stabilizācijas mehānisma (EFSM) programmām, kas adresētas eurozonas dalībvalstīm, vai no maksājumu bilances (MB) mehānisma programmām, kas paredzētas valstīm, kuras nav eurozonā. Līdz šim sešas valstis (tostarp Grieķija, kura saņēmusi atbalstu pirms EFSM izveides) ir lūgušas palīdzību šo mehānismu ietvaros un ir vienojušās ar Komisiju par makroekonomikas korekciju programmu. Šīs valstis ir Ungārija, Rumānija, Latvija, Portugāle, Grieķija un Īrija, turpmāk tekstā "programmas valstis". Jāpiebilst, ka Ungārijai MB mehānismu piemēroja tikai no 2008. līdz 2010. gadam.Lai nodrošinātu, ka šīs dalībvalstis turpina Eiropas Zivsaimniecības fonda programmu īstenošanu vietējā līmenī un izsniedz līdzekļus projektiem, šajā priekšlikumā ietverti noteikumi, kas ļaus Komisijai veikt palielinātus maksājumus šīm valstīm tik ilgi, kamēr tām piemēro atbalsta mehānismus. Tas šīm dalībvalstīm nodrošinās papildu finanšu resursus un sekmēs turpmāku programmu īstenošanu vietējā līmenī.-  Vispārīgais kontekstsParāda apjoma un valdības nespējas aizņemties tirgos izraisītā finanšu krīzes padziļināšanās dažās no minētajām dalībvalstīm neapšaubāmi būtiski ietekmē reālo ekonomiku.Reaģējot uz krīzi un tās sociālekonomiskajām sekām, 2008. gadā Padome pieņēma regulu, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu. Šīs paketes kontekstā minētajā regulā paredzētas vairākas normatīvas izmaiņas, kuru mērķis ir nodrošināt papildu priekšfinansējumu, izmantojot EZF programmu avansa maksājumus. Dalībvalstīm izmaksātie papildu avansa maksājumi nodrošināja tūlītēju skaidras naudas ieguldījumu EUR 293 miljonu apmērā, atbilstoši finanšu paketei, kas 2007.–2013. gada periodam saskaņota ar katru dalībvalsti. Kopējais priekšfinansējuma apjoms ir EUR 586,4 miljoni.-  Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā76. pants Padomes Regulā (EK) Nr. 1198/2006 paredz divas starpposma maksājumu aprēķināšanas iespējas. 1. punktā noteikts, ka parasti starpposma maksājumus aprēķina, spēkā esošo līdzfinansējuma likmi, kas pašreizējā finansēšanas plānā noteikta šim prioritārajam virzienam un mērķim, piemērojot valsts izdevumiem, kas katram prioritārajam virzienam un katram konverģences mērķim/ mērķim, kas nav konverģences mērķis, norādīti izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde. Saskaņā ar 2. punktu, pamatojoties uz konkrētu un atbilstīgi pamatotu dalībvalsts lūgumu, starpposma maksājumus var aprēķināt kā Savienības atbalsta summu, kas samaksāta vai maksājama atbalsta saņēmējiem saistībā ar prioritāro virzienu un mērķiem.Padomes Regulas (EK) Nr. 1198/2006 77. pantā noteikts, ka noslēguma maksājums ir mazākā no šīm summām: a) summa, kuru aprēķina, Savienības līdzfinansējuma likmi, kas pašreizējā finansēšanas plānā noteikta šim prioritārajam virzienam un mērķim, piemērojot valsts izdevumiem, kas katram prioritārajam virzienam un katram konverģences mērķim/ mērķim, kas nav konverģences mērķis, norādīti noslēguma izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde, vai b) Savienības atbalsta summa, kas samaksāta vai maksājama atbalsta saņēmējiem saistībā ar katru prioritāru virzienu un katru mērķi. Pēdējo minēto summu dalībvalsts attiecībā uz katru prioritāru virzienu un katru mērķi norāda noslēguma izdevumu deklarācijā, kuru apstiprinājusi sertifikācijas iestāde.-  Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiemŠis priekšlikums saskan ar citiem priekšlikumiem un iniciatīvām, kuras Eiropas Komisija pieņēmusi, reaģējot uz finanšu krīzi.2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un Ietekmes novērtējums-  Apspriešanās ar ieinteresētajām personāmApspriešanās ar ārējām ieinteresētajām personām nav notikusi.-  Ekspertu pakalpojumu iepirkums un izmantošanaĀrējo ekspertu atzinums nebija vajadzīgs.-  Ietekmes analīzeŠis priekšlikums ļautu Komisijai palielināt maksājumus attiecīgajām valstīm laikā, kamēr uz tām attiecas atbalsta mehānismi. Maksājumu pieaugums tiks aprēķināts, piemērojot palielinājumu desmit procentpunktu apmērā tām līdzfinansējuma likmēm, kas attiecas uz programmu prioritārajiem virzieniem jaunapstiprinātajos izdevumos, kas iesniegti attiecīgajā periodā. Piemērojot palielinājumu, programmas līdzfinansējuma likme nevar pārsniegt EZF regulas 53. panta 3. punktā noteiktās maksimāli pieļaujamās vērtības par vairāk nekā 10 procentpunktiem. Jebkurā gadījumā ES izdevumi attiecīgajām darbības programmām un prioritārajiem virzieniem nevar pārsniegt Komisijas lēmumā noteikto summu.Tādējādi kopējā budžetā netiks radītas papildu finansiālās vajadzības, jo nemainīsies kopējā finansējuma sadalījums, ko no EZF piešķir attiecīgajām valstīm un programmām.3. priekšlikuma juridiskie aspekti-  Ierosināto pasākumu kopsavilkumsTiek ierosināts grozīt EZF regulas 76. un 77. pantu, lai dotu iespēju Komisijai atmaksāt nesen deklarētos izdevumus attiecīgajai valstij atbilstošajā periodā ar palielinātu maksājumu, ko aprēķina, prioritārajos virzienos spēkā esošajām līdzfinansējuma likmēm piemērojot palielinājumu 10 procentpunktu apmērā.Piemērojot palielinājumu, programmas līdzfinansējuma likme nevar pārsniegt EZF regulas 53. panta 3. punktā noteiktās maksimāli pieļaujamās vērtības par vairāk nekā 10 procentpunktiem. Jebkurā gadījumā fondu izdevumi attiecīgajiem prioritārajiem virzieniem nevar pārsniegt Komisijas lēmumā noteiktās summas.Pēc Padomes lēmuma pieņemšanas par palīdzības piešķiršanu dalībvalstīm no atbalsta mehānismiem Komisija minēto aprēķinu piemēros visiem saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts darbības programmu nesen deklarētajiem izdevumiem.Tas būs pagaidu pasākums, kuru izbeigs, tiklīdz uz dalībvalsti vairs neattieksies atbalsta mehānisms.-  Juridiskais pamatsPadomes 2006. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 1198/2006, kurā ietverti vispārīgi noteikumi par Eiropas Zivsaimniecības fondu, nosaka Savienības atbalsta sistēmu zivsaimniecības nozares, zvejas apgabalu un iekšzemes zvejas ilgtspējīgai attīstībai. Pamatojoties uz dalītas vadības principu, ko īsteno Eiropas Komisija un dalībvalstis, ar šo regulu nosaka plānošanas procesu, kā arī jaunus projektu vadības noteikumus, tostarp finanšu pārvaldībai, uzraudzībai, finanšu kontrolei un izvērtēšanai.-  Subsidiaritātes principsŠis priekšlikums atbilst subsidiaritātes principam, ciktāl tā mērķis ir ar Eiropas Zivsaimniecības fonda starpniecību nodrošināt papildu atbalstu atsevišķām dalībvalstīm, kurām ir nopietnas grūtības (vai kurām draud nopietnas grūtības), jo īpaši saistībā ar ekonomisko izaugsmi, finansiālo stabilitāti un budžeta deficīta un parāda situācijas pasliktināšanos, tostarp starptautiskās ekonomikas un finanšu vides ietekmes dēļ. Šajā sakarībā ir nepieciešams Eiropas Savienības līmenī izveidot pagaidu mehānismu, kas ļautu Eiropas Komisijai palielināt atmaksas, pamatojoties uz Eiropas Zivsaimniecības fonda programmās apstiprinātajiem izdevumiem.-  Proporcionalitātes principsPriekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu.Šis priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tas ir nozīmīgs solis palielināta atbalsta piešķiršanā no Eiropas Zivsaimniecības fonda tām dalībvalstīm, kurām ir grūtības vai kuras apdraud lielas grūtības, ko izraisījuši ārkārtēji notikumi, kurus tās nevar ietekmēt, atbilstoši nosacījumiem Padomes Regulā (ES) Nr. 407/2010 (ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu), vai valstīm, kurām radušās grūtības vai draud nopietnas grūtības attiecībā uz maksājumu bilanci, atbilstoši nosacījumiem Padomes Regulā (EK) Nr. 332/2002, kā arī Grieķijai, kurai adresēts Padomes Lēmums 2010/320/ES, ar ko Grieķijai pieprasa pastiprināt un paplašināt fiskālo uzraudzību un veikt pasākumus, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu.-  Juridisko instrumentu izvēleIerosinātais juridiskais instruments: regula.Citi instrumenti nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ.Komisija ir apsvērusi tiesiskā regulējuma piedāvātās iespējas un, ņemot vērā līdzšinējo pieredzi, uzskata par vajadzīgu ierosināt izmaiņas vispārējā regulā. Šīs pārskatīšanas mērķis ir atvieglot projektu līdzfinansēšanu, tādējādi paātrinot šo projektu īstenošanu un šo ieguldījumu ietekmi uz reālo ekonomiku.4. Ietekme uz budžetuSaistību apropriācijas netiek ietekmētas, jo nav ierosināti grozījumi attiecībā uz Eiropas Zivsaimniecības fonda finansējuma maksimālo summu, kas paredzēta darbības programmām plānošanas periodā no 2007. līdz 2013. gadam.Priekšlikums demonstrē Komisijas vēlmi palīdzēt dalībvalstīm pārvarēt finanšu krīzi. Šis grozījums nodrošinās attiecīgajām dalībvalstīm vajadzīgos līdzekļus projektu atbalstam un ekonomikas atveseļošanai.Attiecībā uz 2012. gada maksājumu apropriācijām priekšlikums var radīt lielākas atmaksas attiecīgajām dalībvalstīm. Papildmaksājumu apropriācijas šā priekšlikuma mērķiem ietvers maksājumu apropriāciju palielinājumu (aptuveni EUR 20 miljonu apmērā 2012. gadā), ko kompensēs līdz plānošanas perioda beigām. Tādējādi kopējās maksājumu apropriācijas visam plānošanas periodam paliek nemainīgas.Ņemot vērā dalībvalstu lūgumu par labuma gūšanu no šādas rīcības un ņemot vērā progresu attiecībā uz starpposma maksājumu pieteikumiem, Komisija 2012. gadā pārskatīs papildu maksājumu apropriāciju vajadzību un atbilstošā gadījumā budžeta iestādei ierosinās piemērotas darbības.2011/0212 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULAar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu attiecībā uz dažiem noteikumiem par finanšu pārvaldību dalībvalstīs, kurām ir vai kuras apdraud lielas grūtības, kas saistītas ar to finansiālo stabilitātiEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu,ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[1],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[2],saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,tā kā:1.  Vēl nepieredzēta pasaules finanšu krīze un ekonomikas lejupslīde ir būtiski iedragājusi ekonomisko izaugsmi un finansiālo stabilitāti, kā arī izraisījusi ievērojamu finansiālās un ekonomiskās situācijas pasliktināšanos vairākās dalībvalstīs. Konkrētāk, vairākās dalībvalstīs ir nopietnas grūtības vai tām draud nopietnas grūtības, jo īpaši saistībā ar ekonomisko izaugsmi, finansiālo stabilitāti un budžeta deficīta un parāda situācijas pasliktināšanos, tostarp starptautiskās ekonomikas un finanšu vides ietekmes dēļ.2.  Kaut arī jau ir veikti nozīmīgi pasākumi krīzes negatīvās ietekmes mazināšanai, tostarp grozījumi tiesību aktos, finanšu krīzes ietekme uz reālo ekonomiku, darba tirgu un iedzīvotājiem ir plaši jūtama. Palielinās spiediens uz valstu finanšu resursiem, un būtu jāveic turpmāki pasākumi tā mazināšanai, maksimāli un optimāli izmantojot Eiropas Zivsaimniecības fonda finansējumu.3.  Pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 122. panta 2. punktu, kurā paredzēta iespēja piešķirt Savienības finansiālu atbalstu dalībvalstij, kurai ir grūtības vai kuru nopietni apdraud lielas grūtības, ko izraisījuši ārkārtēji notikumi, kurus tā nevar ietekmēt, ar Padomes 2010. gada 11. maija Regulu (ES) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu[3], ir izveidots šāds mehānisms ar nolūku saglabāt Savienības finansiālo stabilitāti.4.  Ar Padomes 2010. gada 7. decembra Īstenošanas lēmumu 2011/77/ES[4] un 2011. gada 30. maija Īstenošanas lēmumu 2011/344/ES[5] Īrijai un Portugālei piešķīra šādu Savienības finansiālo atbalstu.5.  Grieķija saskārās ar nopietnām grūtībām saistībā ar finansiālo stabilitāti jau pirms Regulas (ES) Nr. 407/2010 stāšanās spēkā. Tādēļ finansiālo atbalstu Grieķijai nevarēja balstīt uz minēto regulu.6.  Ar Grieķiju 2011. gada 8. maijā noslēgtais Kreditoru līgums un Aizdevuma līgums stājās spēkā 2010. gada 11. maijā. Tajā paredzēts, ka Kreditoru līgums ir pilnā spēkā uz trīs gadu programmas laiku, kamēr vien saskaņā ar Aizdevuma līgumu ir palikušas nenomaksātas summas.7.  Ar Padomes 2002. gada 18. februāra Regulu (EK) Nr. 332/2002, ar ko izveido vidēja termiņa finansiālās palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm[6], ir izveidots instruments, kurš nodrošina, ka Padome sniegs savstarpējo palīdzību gadījumos, kad dalībvalsts, kurā nav ieviests euro, ir nonākusi grūtībās vai arī to apdraud nopietnas grūtības attiecībā uz maksājumu bilanci.8.  Ar Padomes 2009. gada 4. novembra Lēmumu 2009/102/EK[7], 2009. gada 20. janvāra Lēmumu 2009/290/ES[8] un 2009. gada 26. jūnija Lēmumu 2009/459/EK[9] Ungārijai, Latvijai un Rumānijai piešķīra šādu Savienības finansiālo atbalstu.9.  Laikposms, kurā ir pieejams atbalsts saskaņā ar Regulu 407/2010 un Regulu 332/2002, ir noteikts attiecīgajos Padomes īstenošanas lēmumos. Padomes lēmums, ar ko tiek piešķirts atbalsts Ungārijai, zaudēja spēku 2010. gada 4. novembrī.10.  2011. gada 11. jūlijā 17 eurozonas dalībvalstu finanšu ministri parakstīja līgumu par Eiropas Stabilitātes mehānisma (ESM) izveidi. Paredzēts, ka līdz 2013. gadam ESM pārņems uzdevumus, kurus pašlaik izpilda Eiropas finanšu stabilitātes instruments (EFSI) un Eiropas finanšu stabilitātes mehānisms (EFSM).11.  Lai sekmētu Savienības finansējuma pārvaldību, paātrinātu ieguldījumus dalībvalstīs un reģionos un uzlabotu finansējuma pieejamību ekonomikā, ir nepieciešams atļaut starpposma maksājumu palielinājumu no Eiropas Zivsaimniecības fonda par summu, kas atbilst desmit procentpunktiem virs esošās līdzfinansējuma likmes katram prioritātes virzienam dalībvalstīs, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām saistībā ar finansiālo stabilitāti.12.  Atbilstoši būtu jāgroza noteikumi par starpposma maksājumu un darbības programmu noslēguma maksājumu aprēķināšanu laikposmā, kurā dalībvalstis saņem finansiālo atbalstu, lai novērstu grūtības, kas saistītas ar finansiālo stabilitāti.13.  Pēc tā laikposma beigām, kurā ir bijis pieejams finansiālais atbalsts, saskaņā ar 18. panta 2. punktu veikto novērtējumu iznākums var norādīt uz vajadzību inter alia novērtēt, vai valsts līdzfinansējuma samazinājums neizraisa ievērojamu nobīdi no sākotnēji noteiktajiem mērķiem. Šāds novērtējums var izraisīt darbības programmas pārskatīšanu.14.  Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Padomes 2006. gada 27. jūlija Regula Nr. 1198/2006, kurā ietverti vispārīgi noteikumi par Eiropas Zivsaimniecības fondu[10].15.  Tā kā vēl nepieredzētā krīze, kas ietekmējusi starptautiskos finanšu tirgus un izraisījusi ekonomikas lejupslīdi, kuras rezultātā būtiski iedragāta vairāku dalībvalstu finansiālā stabilitāte, prasa steidzamu rīcību, lai cīnītos ar sekām ekonomikā kopumā, šai regulai būtu jāstājas spēkā iespējami ātrāk, un tā būtu jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku attiecībā uz tiem laikposmiem, kuros dalībvalstis saņēmušas finansiālo atbalstu no Savienības vai citām eurozonas dalībvalstīm, lai novērstu lielas grūtības, kas saistītas ar finansiālo stabilitāti,IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.1. pants1. Regulas (EK) Nr. 1198/2006 76. un 77. pantu aizstāj ar šādiem:“76. pantsStarpposma maksājumu aprēķināšanas noteikumi1. Starpposma maksājumus aprēķina, līdzfinansējuma likmi, kas pašreizējā finansēšanas plānā noteikta šim prioritārajam virzienam un mērķim, piemērojot valsts izdevumiem, kas katram prioritārajam virzienam un katram konverģences mērķim/ mērķim, kas nav konverģences mērķis, norādīti izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde.2. Atkāpjoties no 1. punkta, pamatojoties uz konkrētu un atbilstīgi pamatotu dalībvalsts lūgumu, starpposma maksājums ir Savienības atbalsta summa, kas samaksāta vai maksājama atbalsta saņēmējiem saistībā ar prioritāro virzienu un mērķi. Šī summa dalībvalstij jānorāda izdevumu deklarācijā.3. Atkāpjoties no 53. panta 3. punkta noteikumiem un balstoties uz dalībvalsts lūgumu, starpposma maksājumus var palielināt par summu, kas atbilst desmit procentpunktiem virs tās esošās līdzfinansējuma likmes katram dalībvalstu prioritātes virzienam, ko piemēro valsts attaisnotajiem izdevumiem, kas nesen deklarēti apstiprinātajā izdevumu deklarācijā, kas iesniegta laikposmā, kad dalībvalsts atbilst vienam no šiem nosacījumiem:16.  tai ir pieejams finansiālais atbalsts saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu* vai pirms minētās regulas stāšanās spēkā tai ir pieejams citu eurozonas dalībvalstu atbalsts;17.  tai ir pieejams vidēja termiņa finansiālais atbalsts saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002**;18.  tai ir pieejams finansiālais atbalsts saskaņā ar līgumu par Eiropas Stabilitātes mehānisma izveidi, ko parakstīja 2011. gada 11. jūlijā.4. Lai aprēķinātu starpposma maksājumus, kas iesniegti pēc tam, kad dalībvalsts vairs nesaņem 3. punktā minēto finansiālo atbalstu, Komisija neņem vērā palielinātās summas, kas izmaksātas saskaņā ar minēto punktu.Taču šīs summas ņem vērā 79. panta 1. punktā minētajiem nolūkiem.* OV L 118, 12.5.2010., 1. lpp.** OV L 53, 23.2.2002., 1. lpp.77. pantsNoslēguma maksājumu aprēķināšanas noteikumi1. Noslēguma maksājums ir mazākā no turpmāk norādītajām divām summām:19.  summa, kuru aprēķina, līdzfinansējuma likmi, kas pašreizējā finansēšanas plānā noteikta šim prioritārajam virzienam un mērķim, piemērojot valsts izdevumiem, kas katram prioritārajam virzienam un katram konverģences mērķim/ mērķim, kas nav konverģences mērķis, norādīti noslēguma izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde;20.  Savienības atbalsta summa, kas samaksāta vai maksājama atbalsta saņēmējiem saistībā ar katru prioritāro virzienu un katru mērķi. Pēdējo minēto summu dalībvalsts attiecībā uz katru prioritāru virzienu un katru mērķi norāda noslēguma izdevumu deklarācijā, kuru apstiprinājusi sertifikācijas iestāde.2. Atkāpjoties no 53. panta 3. punkta noteikumiem un balstoties uz dalībvalsts lūgumu, noslēguma maksājumus var palielināt par summu, kas atbilst desmit procentpunktiem virs tās esošās līdzfinansējuma likmes katram dalībvalstu prioritātes virzienam, ko piemēro valsts attaisnotajiem izdevumiem, kas nesen deklarēti apstiprinātajā izdevumu deklarācijā, kas iesniegta laikposmā, kad dalībvalsts atbilst vienam no šiem nosacījumiem:21.  tai ir pieejams finansiālais atbalsts saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu*, vai pirms minētās regulas stāšanās spēkā tai ir pieejams citu eurozonas dalībvalstu atbalsts;22.  tai ir pieejams vidēja termiņa finansiālais atbalsts saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002**;23.  tai ir pieejams finansiālais atbalsts saskaņā ar līgumu par Eiropas Stabilitātes mehānisma izveidi, ko parakstīja 2011. gada 11. jūlijā.3. Lai aprēķinātu noslēguma maksājumus, kas iesniegti pēc tam, kad dalībvalsts vairs nesaņem 76. panta 3. punktā minēto Savienības finansiālo atbalstu, Komisija neņem vērā palielinātās summas, kas izmaksātas saskaņā ar minēto punktu.”2. Iekļauj 77.a pantu:“77.a pantsIerobežojums Savienības finansējumam, ko veido starpposma maksājumi un noslēguma maksājumiNeatkarīgi no 76. panta 3. punkta un 77. panta 2. punkta Savienības finansējums, ko veido starpposma maksājumi un noslēguma maksājumi, nepārsniedz valsts finansējumu un fondu atbalsta maksimālo apjomu katram prioritārajam virzienam, kā noteikts Komisijas lēmumā, ar ko apstiprina darbības programmu.”2. pantsŠī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Taču šīm dalībvalstīm to piemēro ar atpakaļejošu spēku, sākot no dienas, kad tām ir pieejams finansiālais atbalsts:(a) Īrijai no 2010. gada 10. decembra;(b) Grieķijai no 2010. gada 11. maija;(c) Latvijai no 2009. gada 23. janvāra;(d) Ungārijai no 2008. gada 5. novembra;(e) Portugālei no 2011. gada 24. maija;(f) Rumānijai no 2009. gada 11. maija;Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē,Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā —priekšsēdētājs priekšsēdētājsTIESĪBU AKTA FINANŠU PĀRSKATS1. PRIEKŠLIKUMA NOSAUKUMS:EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULAS (ES) Nr. …/2011 priekšlikums, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1198/2006 attiecībā uz dažiem noteikumiem par finanšu pārvaldību dalībvalstīs, kurām ir vai kuras apdraud lielas grūtības, kas saistītas ar to finansiālo stabilitāti.2. ABM/ABB STRUKTŪRAAttiecīgā(s) politikas joma(s) un saistītā(s) darbība(s):Eiropas Zivsaimniecības fonds; ABB darbība 11.06.3. BUDŽETA POZĪCIJAS3.1. Budžeta pozīcijas (darbības pozīcijas un atbilstīgās tehniskā un administratīvā atbalsta pozīcijas (kādreizējās BA pozīcijas)):Jaunās ierosinātās darbības tiks īstenotas, pamatojoties uz šādām budžeta pozīcijām:-  11.0612 Ar konverģenci saistīti izdevumi (EZF)-  11.0613 Ar konverģenci nesaistīti izdevumi (EZF)3.2. Darbības un finansiālās ietekmes ilgums3.3. Budžeta informācijaBudžeta pozīcija | Izdevumu veids | Jauns | EBTA ieguldījums | Kandidātvalstu iemaksas | Finanšu plāna pozīcija |11.0612 | Fakult. | Dif. | NĒ | NĒ | NĒ | Nr. 2 |11.0613 | Fakult. | Dif. | NĒ | NĒ | NĒ | Nr. 2 |4. RESURSU KOPSAVILKUMS4.1. Finanšu resursi4.1.1. Saistību apropriāciju (SA) un maksājumu apropriāciju (MA) kopsavilkumsŠīs tabulas parāda ierosināto pasākumu paredzamo ietekmi no 2011. līdz 2013. gadam. Tā kā nav ierosināts piešķirt vairāk finanšu resursu, tabulā nav iekļauti skaitļi, tikai norādes "nav".Attiecībā uz 2012. gada maksājumu apropriācijām priekšlikums var radīt lielākas atmaksas attiecīgajām dalībvalstīm. Papildmaksājumu apropriācijas šā priekšlikuma mērķiem ietvers maksājumu apropriāciju palielinājumu (aptuveni EUR 20 miljonu apmērā 2012. gadā), ko kompensēs līdz plānošanas perioda beigām. Tādējādi kopējās maksājumu apropriācijas visam plānošanas periodam paliek nemainīgas.Ņemot vērā dalībvalstu lūgumu par labuma gūšanu no šādas rīcības un ņemot vērā progresu attiecībā uz starpposma maksājumu pieteikumiem, Komisija 2012. gadā pārskatīs vajadzību pēc papildu maksājumu apropriācijām un vajadzības gadījumā budžeta iestādei ierosinās piemērotas darbības.miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Izdevumu veids | Iedaļa Nr. | Gads n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 un turpmākie gadi | Kopā |Ekspluatācijas izdevumi[11] |Saistību apropriācijas (SA) | 8.1 | a | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Maksājumu apropriācijas (MA) | b | nav | 20 | nav | nav | -20 | nav | nav |Pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi[12] |Tehniskais un administratīvais atbalsts (nedif.) | 8.2.4 | c | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |PAMATSUMMAS KOPAPJOMS |Saistību apropriācijas | a+c | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Maksājumu apropriācijas | b+c | nav | nav | nav | nav | nav | nav | 0000 |Pamatsummā neietvertie administratīvie izdevumi[13] |Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (nedif.) | 8.2.5 | d | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Pamatsummā neietvertās administratīvās izmaksas, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (nedif.) | 8.2.6 | e | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Kopējās orientējošās izmaksasKOPĀ — SA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | a+c+d+e | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |KOPĀ — MA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | b+c+d+e | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Ziņas par līdzfinansējumumiljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Līdzfinansētājs | Gads n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 un turpmākie gadi | Kopā |…………………… | f | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |KOPĀ – SA, tostarp līdzfinansējums | a+c+d+e+f | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |4.1.2. Saderība ar finanšu plānojumu( Priekšlikums ir saderīgs ar pašreizējo finanšu plānojumu.( Pieņemot priekšlikumu, jāpārplāno attiecīgā pozīcija finanšu plānā.( Pieņemot priekšlikumu, var būt jāpiemēro Iestāžu nolīguma noteikumi[14] (par elastības fondu vai finanšu plāna pārskatīšanu).4.1.3. Finansiālā ietekme uz ieņēmumiem( Priekšlikums finansiāli neietekmē ieņēmumus( Priekšlikumam ir finansiāla ietekme uz ieņēmumiem, un tā ir šāda:miljonos EUR (viena zīme aiz komata)Pirms darbības [Gads n-1] | Stāvoklis pēc darbības |Kopā — cilvēkresursi | nav | nav | nav | nav | nav | nav |5. RAKSTUROJUMS UN MĒRĶI5.1. Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzībasIeilgusī finanšu un ekonomikas krīze palielina spiedienu uz valstu finanšu resursiem, un dalībvalstis ierobežo savu budžetu. Šajā situācijā priekšlikums ļautu šīm dalībvalstīm turpināt programmu īstenošanu, ļaujot izmantot augstāku līdzfinansējuma likmi līdzekļiem no Eiropas Zivsaimniecības fonda, bet mazāku — valstu resursiem.5.2. Pievienotā vērtība, ko rada Savienības iesaistīšanās, priekšlikuma saskanība ar citiem finanšu instrumentiem un iespējamā sinerģijaŠis priekšlikums dos iespēju turpināt programmu īstenošanu, iepludinot naudu ekonomikā, vienlaicīgi palīdzot samazināt publiskā sektora izdevumus.5.3. Priekšlikuma mērķi, sagaidāmie rezultāti un atbilstīgie ABM rādītājiPriekšlikumā mērķis ir palīdzēt finanšu krīzes visvairāk skartajām dalībvalstīm turpināt programmu īstenošanu vietējā līmenī, tādēļ iepludinot līdzekļus ekonomikā.5.4. Īstenošanas metode (orientējoši)Norādīt darbības īstenošanai izvēlēto(-ās) metodi(-es).-  Kopā ar dalībvalstīm6. UZRAUDZĪBA UN NOVĒRTĒŠANA6.1. Uzraudzības sistēmaNav vajadzīga, jo uz to attiecas pašreizējā Eiropas Zivsaimniecības fonda uzraudzības sistēma.6.2. Novērtēšana6.2.1. Provizoriskais novērtējumsŠis priekšlikums ir sagatavots, pamatojoties uz Komisijas priekšsēdētāja kabineta lūgumu.6.2.2. Pasākumi, kas veikti pēc starpposma novērtējuma vai retrospektīvā (ex post ) novērtējuma (ņemot vērā līdzšinējo pieredzi)Nav6.2.3. Turpmākās vērtēšanas noteikumi un periodiskumsNav7. KRĀPŠANAS APKAROŠANAS PASĀKUMINav8. ZIŅAS PAR RESURSIEM8.1. Priekšlikuma mērķi un to sasniegšanas izmaksasSaistību apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Gads n | Gads n+1 | Gads n+2 | Gads n+3 | Gads n+4 | Gads n+5 |Ierēdņi vai pagaidu darbinieki (11 01 01) | A*/AD | nav | nav | nav | nav | nav | nav |B*, C*/AST | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Personāls, ko finansē atbilstoši 11 01 02. pantam | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Pārējais personāls, ko finansē atbilstoši 11 01 04/05. pantam | nav | nav | nav | nav | nav | nav |KOPĀ | nav | nav | nav | nav | nav | nav |8.2.2. No darbības izrietošie uzdevumiNav8.2.3. Cilvēkresursu plānošana (štatā)(Ja izvēlas vairākas iespējas, jānorāda amata vietu skaits saistībā ar katru no tām.)( Amata vietas, kas patlaban iedalītas programmas pārvaldības vajadzībām, jāaizstāj ar citām vai jāpagarina termiņš, uz kādu tās iedalītas( Amata vietas iedalītas saskaņā ar gada stratēģiskās plānošanas (GSP) un provizoriskā budžeta projekta (PBP) procedūru gadam n( Amata vietas jāpieprasa nākamajā GSP/PBP procedūras ciklā( Amata vietas jāiedala, pārgrupējot resursus attiecīgajā dienestā (iekšējā pārgrupēšana)( Amata vietas, kas nepieciešamas gadā n, bet nav paredzētas saskaņā ar GSP/PBP procedūru attiecīgajam gadam8.2.4. Pārējie pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi (11 01 04/05 — izdevumi administratīvai vadībai)miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Budžeta pozīcija (numurs un nosaukums) | Gads n | Gads n+1 | Gads n+2 | Gads n+3 | Gads n+4 | Gads n+5 un turpmākie gadi | KOPĀ |Cita veida tehniskais un administratīvais atbalsts | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |iekšējais (intra muros) | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |ārējais (extra muros) | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Tehniskais un administratīvais atbalsts (kopā) | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |8.2.5. Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummāmiljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Cilvēkresursu veids | Gads n | Gads n+1 | Gads n+2 | Gads n+3 | Gads n+4 | Gads n+5 un turpmākie gadi |Ierēdņi vai pagaidu darbinieki (11 01 01) | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Personāls, ko finansē atbilstīgi 11 01 02. pantam (palīgdarbinieki, valstu norīkotie eksperti, līgumdarbinieki, u.c.) (norādīt budžeta pozīciju) | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Kopā — cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (NAV ietverti pamatsummā) | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Aprēķins — Ierēdņi un pagaidu darbiniekiVajadzības gadījumā skatīt 8.2.1. punktu.navAprēķins – Personāls, ko finansē saskaņā ar 11 01 02. pantuVajadzības gadījumā skatīt 8.2.1. punktu.nav8.2.6. Citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummāmiljonos EUR (3 zīmes aiz komata) |Gads n | Gads n+1 | Gads n+2 | Gads n+3 | Gads n+4 | Gads n+5 un turpmākie gadi | KOPĀ |11 01 02 11 01 — Komandējumi | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |11 01 02 11 02 — Sanāksmes un konferences | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |11 01 02 11 03 — Komitejas | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |11 01 02 11 04 — Pētījumi un apspriešanās | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |11 01 02 11 05 — Informācijas sistēmas | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |2 Citi pārvaldības izdevumi (kopā) (11 01 02 11) | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |3 Citi administratīvie izdevumi (precizēt, norādot budžeta pozīciju) | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Kopā — administratīvie izdevumi, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (NAV ietverti pamatsummā) | nav | nav | nav | nav | nav | nav | nav |Aprēķins — Citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummānav[1] OV L , , . lpp.[2] OV L , , . lpp.[3] OV L 118, 12.5.2010., 1. lpp.[4] OV L 30, 4.2.2011., 34. lpp.[5] OV L 159, 17.6.2011., 88. lpp.[6] OV L 53, 23.2.2002., 1. lpp.[7] OV L 37, 6.2.2009., 5. lpp.[8] OV L 79, 25.3.2009., 39. lpp.[9] OV L 150, 13.6.2009., 8. lpp.[10] OV L 223, 15.8.2006., 1. lpp.[11] Izdevumi, kas nav iekļauti 11. sadaļas 11 01. nodaļā.[12] Izdevumi, kas ietverti 11. sadaļas 11 01 04. pantā.[13] Izdevumi 11 01. nodaļā, izņemot 11 01 04. vai 11 01 05. pantu.[14] Skatīt Iestāžu nolīguma 19. un 24. punktu.[15] Vajadzības gadījumā, t.i., ja darbības ilgums pārsniedz 6 gadus, jāpievieno papildu ailes.


				|

		52012PC0576

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par ģenētisko resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali Savienībā /* COM/2012/0576 final - 2012/0278 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
·
Priekšlikuma pamatojums un mērķi
Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes
Regulai par ģenētisko resursu pieejamību un to izmantošanā
iegūto labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali sagatavots ar
šādu galveno mērķi: īstenot Nagojas protokolu
Savienībā un dot iespēju Savienībai ratificēt šo
līgumu.
·
Vispārīgais konteksts
Ģenētiskajiem resursiem — dabisku un
kultivētu krājumu genofondam — ir būtiska un aizvien
nozīmīgāka loma daudzās ekonomikas nozarēs: 26 %
no visām pēdējos 30 gados apstiprinātajām
zālēm ir vai nu dabas produkti, vai iegūti no dabas produktiem[1].
Savienībā plašas
ieinteresētās aprindas, tostarp akadēmiskie pētnieki un
dažādu nozaru uzņēmumi (piemēram, tādās
nozarēs kā augu un dzīvnieku audzēšana,
bioloģiskā kontrole, kosmētika, pārtika un dzērieni,
dārzkopība, rūpnieciskās biotehnoloģijas,
farmācija), izmanto ģenētiskos resursus pētniecības un
izstrādes vajadzībām, un daudzi izmanto ar
ģenētiskajiem resursiem saistītās tradicionālās
zināšanas.
Eiropas
Savienība un visas tās 27 dalībvalstis ir
pievienojušās Konvencijai par bioloģisko daudzveidību[2] (KBD). Konvencija atzīst,
ka valstīm ir suverēnas tiesības uz to jurisdikcijā
esošajiem dabas resursiem un tiesības regulēt pieeju saviem
ģenētiskajiem resursiem. Konvencija visām pusēm uzliek
pienākumu atvieglot pieeju ģenētiskajiem resursiem, uz kuriem
tām ir suverēnas tiesības. Konvencija arīdzan nosaka, ka
visām pusēm ir obligāti jāveic pasākumi, lai
pētniecības un izstrādes rezultātus, kā arī
labumus, ko dod komerciāla un citāda to izmantošana, taisnīgi un
vienlīdzīgi dalītu ar pusi, kura piegādā
ģenētiskos resursus.
KBD aplūkots arī tas, kādas
tiesības ir pamatiedzīvotājiem un vietējām
kopienām, kas glabā ar ģenētiskajiem resursiem
saistītas tradicionālās zināšanas, kuras var sniegt
svarīgu uzvedinošu informāciju, lai nonāktu pie
zinātniskiem atklājumiem par interesantām
ģenētiskajām vai bioķīmiskajām
īpašībām.
Tomēr pašlaik KBD nav sīki
iztirzāts, kā praksē risināt ģenētisko resursu un
ar tiem saistīto tradicionālo zināšanu pieejamības un
labumu sadales (PLS) jautājumus. Tiem, kas Savienībā ir
ģenētisko resursu vērtības ķēdes sākumā
(lielākoties kolekcijām un akadēmiskajiem pētniekiem), ir
tieša saskare ar piegādātājvalstu tiesību aktiem un
iestādēm. Šie ķēdes pirmie locekļi nodod
ģenētisko resursu paraugus un pirmos pētniecības
rezultātus citiem lietotājiem, kas nodarbojas ar
fundamentālajiem vai lietišķajiem pētījumiem. Savukārt
tie, kas ir ģenētisko resursu vērtību ķēdes
pēdējos posmos, nodarbojas ar bieži vien ilgstošu izstrādi, kam
nepieciešamas lielas investīcijas, taču rezultāti ir
neparedzami. Tie lielā mērā ir atkarīgi no materiāliem
un informācijas, ko tiem nodevuši lietotāji iepriekšējos
ķēdes posmos, tostarp attiecībā uz PLS. Tā kā
vairumā piegādātājvalstu nav skaidru noteikumu vai arī
noteikumi ir ļoti apgrūtinoši, Eiropas pētniekus un
uzņēmumus "biopirātismā" vairākkārt ir
apsūdzējušas valstis, kas apgalvo, ka ir pārkāptas to
suverēnās tiesības. Skaidrs regulējums par visu
ģenētisko resursu lietotāju pienākumiem visā
vērtību ķēdē ir ārkārtīgi nepieciešams,
jo tas ļaus radīt apstākļus, kad kvalitatīviem
ģenētisko resursu paraugiem var piekļūt vieglāk un ar
lielāku tiesisko noteiktību.
Nagojas protokols par ģenētisko
resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto labumu taisnīgu
un vienlīdzīgu sadali, kas pievienots Konvencijai par bioloģisko
daudzveidību (Nagojas protokols), ir jauns starptautisks līgums, ko
193 Konvencijas puses vienprātīgi pieņēma 2010. gada
29. oktobrī. Tas ir juridiski saistošs līgums, kas
ievērojami paplašina KBD vispārīgo PLS regulējumu.
Paredzams, ka Nagojas protokols stāsies spēkā
2014. gadā. Kad Nagojas protokols sāks funkcionēt, tas dos
vērā ņemamu labumu bioloģiskās daudzveidības
saglabāšanai valstīs, kas dara pieejamus ģenētiskos
resursus, uz kuriem tām ir suverēnas tiesības.
Konkrētāk, ar protokolu:
–
tiks izveidoti paredzamāki nosacījumi par
ģenētisko resursu pieejamību,
–
tiks nodrošināta labumu sadale starp
ģenētisko resursu lietotājiem un piegādātājiem,
–
tiks nodrošināts, ka tiek izmantoti tikai
likumīgi iegūti ģenētiskie resursi.
Protokols balstās uz diviem galvenajiem
pīlāriem: pieejamības pasākumiem un izpildes
nodrošināšanas pasākumiem.
Pieejamības pīlārs paredz, ka
pušu ziņā ir, vai tās vēlas regulēt pieeju un pieprasa
iepriekšēju informētu piekrišanu un labumu sadali attiecībā
uz to ģenētisko resursu izmantošanu. Tomēr, ja puse
nolemj, ka tā vēlas pieeju regulēt, tad tai ir
jāīsteno ļoti konkrēti "starptautiski pieejas
standarti", kas izklāstīti līgumā, un
jāpiemēro tie ar saistošiem tiesību aktiem. Protokolā
arī norādīts, ka valstīm ir jāiesaista
pamatiedzīvotāji un vietējās kopienas, ja tiek prasīta
pieeja šo kopienu tradicionālajām zināšanām vai
ģenētiskajiem resursiem. Galvenie protokola principi
saistībā ar pieeju ir šādi: i) valsts pārvaldes
iestādēm vai pamatiedzīvotāju pārstāvjiem pirms
piekļuves ir jādod iepriekšēja informēta piekrišana, ii)
privāttiesiskos līgumos starp piegādātāju un
lietotāju ir jānosaka konkrēti labumu sadales pienākumi,
iii) pieejas regulējumam jābūt skaidram un pārredzamam,
jābalstās uz nepatvaļīgiem noteikumiem un jādod
iespēja rentabli pieņemt ticamus un laicīgus lēmumus.
Savukārt protokola izpildes
nodrošināšanas pīlārs nosaka, ka visām protokola pusēm
ir jāveic pasākumi, kas paredz, ka to jurisdikcijā tiek
izmantoti tikai likumīgi iegūti ģenētiskie resursi un
saistītās tradicionālās zināšanas. Pusēm ir
jāuzrauga, ka lietotāji to jurisdikcijā pilda protokola prasības,
un šā uzdevuma veikšanai jāizveido viens vai vairāki
kontaktpunkti. Tām arī jāveic atbilstīgi, efektīvi un
proporcionāli pasākumi gadījumos, kad konstatēts, ka
lietotāji to jurisdikcijā nepilda PLS saistības. Tāpat
pusēm jānodrošina, ka strīdus par konkrētiem labumu sadales
līgumiem var risināt tiesā. Tomēr —
atšķirībā no pieejamības jautājumiem — Nagojas
protokola noteikumi par izpildi dod pusēm zināmu rīcības
brīvību izvēlēto īstenošanas pasākumu veida un
kombinācijas ziņā.
Protokola pusēm būs arī
jālemj par īstenošanas pasākumu piemērošanas laiku un par
esošajiem specifiskajiem normatīvajiem aktiem saistībā ar PLS[3], kā arī
jāņem vērā īpaši apsvērumi attiecībā uz
nekomerciālu pētniecību, tādu ģenētisko resursu
apmaiņu, kam ir patogēnas īpašības, un pārtikas un lauksaimniecības
ģenētiskajiem resursiem. Tāpat būs jārisina jautājums
par attiecībām ar valstīm, kas nav protokola puses. Turklāt
visām protokola pusēm ir jāizveido valsts koordinācijas
centrs PLS lietās, kas uztur sakarus ar starptautisko sekretariātu un
atbild uz interesentu informācijas pieprasījumiem. Pusēm
arīdzan jāizvirza viena vai vairākas valsts kompetentās
iestādes, kuru uzdevums ir piešķirt pieeju un konsultēt par
piemērojamām procedūrām: kā pieprasīt
iepriekšēju informētu piekrišanu un vienoties par savstarpēji
saskaņotiem noteikumiem. Puse var norādīt vienu
institūciju, kas pildītu gan koordinācijas centra, gan
attiecīgās valsts kompetentās iestādes funkcijas.
Savienība un vairums dalībvalstu[4] ir parakstījušas Nagojas
protokolu un tādējādi apņēmušās strādāt
pie protokola īstenošanas un ratifikācijas. Kad Savienība
būs īstenojusi un ratificējusi protokolu, tas pavērs jaunas
iespējas dabas materiālu pētniecībā un sekmēs
bioekonomikas attīstību[5].
·
Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma
jomā
Savienības tiesību aktos pašlaik nav
aplūkoti jautājumi saistībā ar protokola pieejamības
un izpildes pīlāru.
·
Atbilstība pārējiem ES politikas
virzieniem un mērķiem
ES un tās dalībvalstis ir paudušas
politisku apņemšanos kļūt par protokola pusēm, lai
nodrošinātu, ka ES pētniekiem un uzņēmumiem ir pieejami
kvalitatīvi ģenētisko resursu paraugi, pamatojoties uz
uzticamiem lēmumiem par pieejamību par pieejamu maksu[6].
Priekšlikums ir saskanīgs gan ar faktu,
ka ES ir parakstījusi protokolu, gan ar 16. mērķi KBD
Stratēģiskajā plānā, kas paredz, ka līdz
2015. gadam Nagojas protokols ir stājies spēkā un
sācis darboties, atbilstīgi valstu tiesību aktiem.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMA
REZULTĀTI
Šī ierosme ir tapusi plašās
apspriedēs ar sabiedrību kopumā un ieinteresētajām
aprindām. Turklāt Komisija veica ierosināto politikas variantu
ietekmes novērtējumu, kā rezultātā tika publicēts
ziņojums.
·
Sabiedriskā apspriešana
No 2011. gada 24. oktobrim līdz
30. decembrim Komisija organizēja sabiedrisko apspriešanu
internetā, kur vēlējās saņemt atbildes uz virkni jautājumu,
kas veltīti Nagojas protokola īstenošanas
nozīmīgākajiem aspektiem. Tika saņemtas 43 atbildes,
taču tās atspoguļoja daudz plašāka respondentu loka
viedokli, jo vairumu atbilžu sniedza Eiropas vai starptautiskas
asociācijas, kam ir simtiem un tūkstošiem biedru. Respondenti bija no
gandrīz visām nozarēm, ko potenciāli varētu skart
īstenošanas pasākumi saskaņā ar Nagojas protokolu.
Jautājumu saraksts un interneta sabiedriskās apspriešanas rezultāti
ir publicēti Eiropas Komisijas tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/environment/consultations/abs_en.htm.
·
Ad hoc apspriešana
Vides ĢD 2012. gada
26. janvārī rīkoja tehnisku sanāksmi, kurā
piedalījās visi sabiedriskās apspriešanas respondenti,
Briselē esošie ieinteresēto aprindu pārstāvji un
dalībvalstu izvirzīti eksperti. Sanāksmē Komisija sniedza
sabiedriskās apspriešanas rezultātu kopsavilkumu, savukārt
konsultantu grupas locekļi iepazīstināja ar sava darba
provizoriskajiem rezultātiem. Dalībnieki izmantoja izdevību
iebilst pret dažiem konsultantu grupas konstatējumiem.
Vides ĢD darbinieki rīkoja daudzas
apspriedes ar botānisko dārzu, kultūru kolekciju, nozares
federāciju vai atsevišķu uzņēmumu pārstāvjiem un
piedalījās dažādās Nagojas protokolam veltītās
ekspertu konferencēs. Konsultantu grupa rīkoja daļēji
strukturētas intervijas ar ieinteresēto aprindu un uzņēmumu
pārstāvjiem.
·
Apspriešanās ar trešām valstīm
2011. gadā Vides ĢD lūdza
vairākām ES delegācijām trešās valstīs iegūt
informāciju no nozīmīgākajām partnervalstīm par
to, kāds ir stāvoklis un kādas ir konkrētas idejas Nagojas
protokola īstenošanas sfērā. Saņemto informāciju
papildināja detalizētākas divpusējas sarunas ar
Austrāliju, Brazīliju, Indiju, Japānu, Meksiku un Šveici.
·
Ietekmes novērtējuma ziņojums
Saskaņā ar "labāka
regulējuma" politiku Komisija ir izvērtējusi, kāda
būtu dažādu Nagojas protokola īstenošanas variantu
ekonomiskā, sociālā un vidiskā ietekme. Ziņojums ir
pieejams Eiropas Komisijas Vides ģenerāldirektorāta
tīmekļa vietnē. Komisija arīdzan uzdeva konsultāciju
uzņēmumam veikt pētījumu, kurš tika izmantots par pamatu
ziņojuma sagatavošanā. Arī šis ziņojums pieejams
minētajā tīmekļa vietnē.
Komisijas ietekmes novērtējumā
aplūkoti visdažādākie varianti, kā īstenot Nagojas
protokolu. Padziļināti analizēti divi varianti
attiecībā uz pieejamības pasākumiem un četri varianti
attiecībā uz izpildes nodrošināšanas pasākumiem. Visi
varianti tika analizēti, par atsauces punktu ņemot status quo
scenāriju, kad ES vai dalībvalstu līmenī pasākumi
netiktu īstenoti. Tika analizēti arī divi varianti
attiecībā uz ES līmeņa pasākumu piemērošanas
laiku, kā arī par dažādiem papildpasākumiem.
Analīzē konstatēts, ka
attiecībā uz pieejamību priekšroka dodama ES platformas
izveidei, kur apspriestu pieeju ģenētiskajiem resursiem un
apmainītos ar paraugpraksi, bet attiecībā uz izpildes nodrošināšanu
ieteicamākais variants ir noteikt, ka ES lietotājiem ir
pienākums veikt pienācīgu pārbaudi, kā arī
izveidot sistēmu, lai atzītu kolekcijas par ģenētisko
resursu „uzticamiem avotiem”. Pienācīgas pārbaudes pienākums
attiektos tikai uz tiem ģenētiskajiem resursiem un ar tiem
saistītajām tradicionālajām zināšanām, ko
iegūst pēc tam, kad ES stājies spēkā Nagojas
protokols. Lai samazinātu izmaksas un kāpinātu
efektivitāti, līdztekus šiem pasākumiem jārīko izpratnes
veidošanas un mācību pasākumi, jāstrādā pie
standartlīgumu paraugiem, ģenētisko resursu plūsmas
uzraudzības un izsekošanas tehniskajiem rīkiem un —
attiecīgā gadījumā — divpusēji jāsadarbojas
ar citām valstīm un reģioniem.
Pienācīgas pārbaudes
pienākums nodrošinātu, ka visos ģenētisko resursu
vērtību ķēdes posmos Savienībā ir pieejams informācijas
minimums par PLS. Tādējādi ikviens lietotājs varētu
noskaidrot un ievērot attiecīgās tiesības un
pienākumus. Tajā pašā laikā pienācīgas
pārbaudes pieeja neparedz, ka visiem lietotājiem būtu
jāpiemēro viena veida pasākumi — lietotājiem ir
zināma rīcības brīvība veikt to situācijai
vispiemērotākos pasākumus, kā arī izstrādāt
nozares paraugpraksi. Savienības uzticamo avotu sistēma
ievērojami mazinātu risku, ka Savienībā tiek izmantoti
nelikumīgi iegūti ģenētiskie resursi. Paraugu iegūšana
no uzticamiem avotiem būtu sevišķi noderīga gan
akadēmiskajiem pētniekiem, gan mazajiem un vidējiem
uzņēmumiem.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
·
Ierosināto pasākumu kopsavilkums
Priekšlikumā izklāstīti
ģenētisko resursu un ar ģenētiskajiem resursiem
saistīto tradicionālo zināšanu lietotāju pienākumi.
Tas paredz, ka lietotājiem jāveic pienācīga pārbaude,
lai pārliecinātos, ka izmantotajiem ģenētiskajiem resursiem
un ar tiem saistītajām tradicionālajām zināšanām
piekļūts saskaņā ar piemērojamām
juridiskajām prasībām un ka attiecīgā
gadījumā labumu sadale ir taisnīga un vienlīdzīga
saskaņā ar savstarpēji saskaņotiem noteikumiem. Tālab
lietotājiem būtu jānoskaidro, jāglabā un jānodod
tālākiem lietotājiem konkrēta informācija par pieeju
un labumu sadali. Priekšlikumā izklāstīts pienācīgas
pārbaudes pasākumu minimums.
Lai noteikumus izpildītu, lietotāji
varētu balstīties uz ētikas kodeksiem, kas izstrādāti
akadēmisko aprindu un dažādu nozaru vajadzībām.
Lietotāju apvienības var prasīt, lai apvienības
pārraudzītu specifisku procedūru, rīku vai mehānismu
kombināciju Komisija atzīst par paraugpraksi. Dalībvalstu
kompetentajām iestādēm vajadzētu ņemt
vērā — ja lietotājs izmanto atzītu paraugpraksi, tas
mazina risku, ka lietotājs varētu neizpildīt prasības, un
uz tā pamata varētu samazināt izpildes pārbaudes.
Priekšlikumā paredzēta
Savienības uzticamo kolekciju sistēma, kas ievērojami
mazinātu risku, ka Savienībā tiktu izmantoti nelikumīgi
iegūti ģenētiskie resursi. Kolekcijas, kas pretendē uz iekļaušanu
uzticamo kolekciju Savienības reģistrā, apņemtos
piegādāt trešām personām lietošanai tikai pilnībā
dokumentētus ģenētisko resursu paraugus. Dalībvalstu
kompetentajām iestādēm būs jāpārbauda, vai
kolekcija atbilst prasībām, lai to varētu atzīt par
Savienības uzticamo kolekciju. Varētu uzskatīt, ka
lietotāji, kas ģenētisko resursu ieguvuši no Savienības
reģistrā iekļautas kolekcijas, ir veikuši pienācīgu
pārbaudi, proti, centušies iegūt visu vajadzīgo informāciju.
Uzticamo kolekciju Savienības sistēma būtu sevišķi
noderīga gan akadēmiskajiem pētniekiem, gan mazajiem un
vidējiem uzņēmumiem.
Lietotājiem konkrētos darbību
virknes posmos būtu jādeklarē, ka ir veikta pienācīga
pārbaude. Dalībvalstu kompetentajām iestādēm,
izmantojot riska analīzes pieeju, būtu jāpārbauda, vai
lietotāji pilda savus pienākumus saskaņā ar šo regulu.
Dalībvalstīm būtu arī jānodrošina, ka tad, ja
lietotāji pārkāpj šo regulu, tiek piemērotas
iedarbīgas, samērīgas un atturošas sankcijas.
Visbeidzot, ierosinātā regula paredz
Savienības pieejamības platformas izveidi.
·
Juridiskais pamats
Priekšlikuma pamatā ir Līguma par
Eiropas Savienības darbību 192. panta 1. punktā
paredzētā Savienības kompetence vides politikas jomā, jo
tā mērķis ir īstenot Nagojas protokolu — starptautisku
vides nolīgumu par labu bioloģiskās daudzveidības
saglabāšanai un ilgtspējīgai izmantošanai visā
pasaulē.
·
Juridiskā instrumenta izvēle
Ierosinātais instruments ir regula, jo
tā nodrošina saskaņošanu augstākajā līmenī un
novērš dažādu standartu līdzāspastāvēšanu
dalībvalstīs.
·
Subsidiaritātes un proporcionalitātes
principi
Ar priekšlikumu tiktu visaptveroši
īstenots Nagojas protokola izpildes nodrošināšanas pīlārs.
Dalībvalstu ziņā būtu izlemt, vai prasīt
iepriekšēju informētu piekrišanu un labumu sadali attiecībā
uz tām piederošajiem ģenētiskajiem resursiem. Dalībvalstu
lēmumi šajā jautājumā nebūtu priekšnosacījums,
lai Savienība varētu ratificēt Nagojas protokolu.
Tikai divas Savienības dalībvalstis
jau ir izstrādājušas tiesību aktus par pieeju
ģenētiskajiem resursiem, uz kuriem tām ir suverēnas
tiesības, savukārt citas dalībvalstis ir nolēmušas
piešķirt brīvu pieeju to ģenētiskajiem resursiem. Pašlaik
nav vajadzīgi ES līmenī saskaņoti pieejas pasākumi. Ja
dalībvalsts nolemj prasīt iepriekšēju informētu piekrišanu
un labumu sadali, tai būtu jāīsteno Nagojas protokola noteikumi
par pieejamību. Ierosinātā Savienības pieejamības
platforma būtu nesaistoša pieeja, kā optimizēt pieejas
nosacījumus dalībvalstīs, balstoties uz atklātas koordinācijas
metodi.
Juridiski saistoši ES līmeņa
pasākumi jautājumos par izpildi ir pamatoti, jo tā var
izvairīties no negatīvas ietekmes uz dabas produktu un pakalpojumu
iekšējo tirgu, kas rastos, ja dalībvalstīs būtu
sadrumstalotas izpildes sistēmas; turklāt tas ir arī
labākais variants, lai radītu auglīgu vidi pētniecībai
un izstrādei par ģenētiskajiem resursiem, kas nāk par labu
bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai un
ilgtspējīgai izmantošanai visā pasaulē.
Ierosinātais pienācīgas
pārbaudes pienākums, kas uzlikts ģenētisko resursu un ar
ģenētiskajiem resursiem saistīto tradicionālo zināšanu
lietotājiem, ir samērīgs, jo tādējādi tiktu rasts
līdzsvars starp mērķi samazināt risku, ka
Savienībā tiek izmantoti nelikumīgi iegūti ģenētiskie
resursi, un atbalstīt ģenētisko resursu un ar
ģenētiskajiem resursiem saistīto tradicionālo zināšanu
izmantošanā gūto labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali
saskaņā ar savstarpēji saskaņotiem noteikumiem, no vienas
puses, un tiesisko noteiktību, zemām darījumu izmaksām un
pienācīgas pārbaudes jēdzienam raksturīgo
elastību, lai veiktu tādus īstenošanas pasākumus, kas
vislabāk piemēroti attiecīgajiem apstākļiem, no otras
puses.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Priekšlikumam nav nozīmīgas
finansiālas ietekmes uz Kopienas budžetu.
5.           EIROPAS EKONOMIKAS ZONA
(EEZ)
Priekšlikums attiecas uz jautājumiem, kas
skar EEZ, tāpēc tas attiecas uz Eiropas Ekonomikas zonu.
2012/0278 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
par ģenētisko resursu
pieejamību un to izmantošanā iegūto labumu taisnīgu un
vienlīdzīgu sadali Savienībā
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1.
punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā projekta
nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[7],
ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[8],
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Savienībā plašas
ieinteresētās aprindas, tostarp akadēmiskie pētnieki un
dažādu nozaru uzņēmumi, izmanto ģenētiskos resursus
pētniecības, izstrādes un komercializācijas
vajadzībām; daži izmanto arī ar ģenētiskajiem
resursiem saistītās tradicionālās zināšanas.
(2)       Ģenētiskie resursi
ir dabisku un kultivētu vai domesticētu krājumu genofonds, un
tiem ir būtiska un aizvien nozīmīgāka loma daudzās
ekonomikas nozarēs, tostarp pārtikas ražošanā,
mežsaimniecībā, zāļu izstrādē vai
atjaunojamās enerģijas bioavotu attīstīšanā.
(3)       Pamatiedzīvotāju un
vietējo kopienu tradicionālās zināšanas var sniegt
svarīgu uzvedinošu informāciju, lai nonāktu pie
zinātniskiem atklājumiem par interesantām ģenētisko
resursu ģenētiskajām vai bioķīmiskajām
īpašībām.
(4)       Galvenais starptautiskais
tiesību akts, kas reglamentē piekļuvi ģenētiskajiem
resursiem un to izmantošanu, ir Konvencija par bioloģisko
daudzveidību ("Konvencija"). Ar Padomes 1993. gada
25. oktobra Lēmumu 93/626/EEK par Konvenciju par bioloģisko
daudzveidību[9]
Konvencija tika apstiprināta Savienības vārdā.
(5)       Konvencija atzīst, ka
valstīm ir suverēnas tiesības uz to jurisdikcijā esošajiem
dabas resursiem un tiesības regulēt pieeju saviem
ģenētiskajiem resursiem. Konvencija visām pusēm uzliek
pienākumu atvieglot pieeju ģenētiskajiem resursiem, uz kuriem
tām ir suverēnas tiesības. Konvencija arīdzan nosaka, ka
visām pusēm ir obligāti jāveic pasākumi, lai
pētniecības un izstrādes rezultātus, kā arī
labumus, ko dod komerciāla un citāda to izmantošana, taisnīgi un
vienlīdzīgi dalītu ar pusi, kura piegādā ģenētiskos
resursus Šāda sadale notiek atbilstīgi savstarpēji
saskaņotiem noteikumiem. Konvencijā apskatīti arī pieejas
un labumu sadales jautājumi saistībā ar
pamatiedzīvotāju un vietējo kopienu uzkrātajām
zināšanām, jauninājumiem un praktisko pieredzi bioloģiskās
daudzveidības saglabāšanā un ilgtspējīgā
izmantošanā.
(6)       Nagojas protokols par
ģenētisko resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto
labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali, kas pievienots
Konvencijai par bioloģisko daudzveidību (Nagojas protokols), ir
starptautisks līgums, ko Konvencijas puses pieņēma
2010. gada 29. oktobrī[10].
Nagojas protokols ievērojami paplašina Konvencijas vispārīgos
noteikumus par ģenētisko resursu un ar ģenētiskajiem
resursiem saistīto tradicionālo zināšanu pieejamību un to
izmantošanā iegūto labumu sadali.
(7)       Ar Padomes [datums]
Lēmumu xxxx/xx/ES par to, lai noslēgtu Nagojas protokolu par
ģenētisko resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto
labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali, kas pievienots
Konvencijai par bioloģisko daudzveidību[11], Nagojas protokols tika
apstiprināts Savienības vārdā.
(8)       Ir svarīgi izveidot
skaidru un pareizu Nagojas protokola īstenošanas satvaru, kas
palielinātu iespējas nodoties uz dabas materiāliem
balstītai pētniecībai un izstrādei Savienībā.
Tāpat ļoti būtiski ir nepieļaut nelikumīgi iegūtu
ģenētisko resursu vai ar ģenētiskajiem resursiem
saistīto tradicionālo zināšanu izmantošanu Savienībā
un sekmēt labumu sadales saistību pildīšanu, kas
izklāstītas piegādātāju un lietotāju
savstarpēji saskaņotos noteikumos.
(9)       Lai nodrošinātu tiesisko
noteiktību, ir svarīgi, lai Nagojas protokola īstenošanas
noteikumi attiektos tikai uz ģenētiskajiem resursiem un ar
ģenētiskajiem resursiem saistītajām
tradicionālajām zināšanām, kam piekļūst tikai
pēc tam, kad Nagojas protokols ir stājies spēkā
Savienībā.
(10)     Ar Padomes 2004. gada
24. februāra Lēmumu 2004/869/EK par to, ka Eiropas Kopienas
vārdā noslēgts Starptautiskais Līgums par augu
ģenētiskajiem resursiem pārtikai un lauksaimniecībai[12], minētais līgums
tika apstiprināts Savienības vārdā. Minētais
līgums ir specifisks starptautisks dokuments par pieeju un labumu sadali,
kuru Nagojas protokola īstenošanas noteikumiem nevajadzētu
ietekmēt.
(11)     Ir svarīgi
saskaņā ar Nagojas protokolu noteikt, ka ģenētisko resursu
izmantošana attiecas uz pētniecību un izstrādi par
ģenētiskā materiāla paraugu ģenētisko vai
bioķīmisko sastāvu, tostarp pētniecību un
izstrādi, kas balstās uz savienojumiem, kas izolēti no
ģenētiskā materiāla, kam piekļūts Nagojas
protokola puses jurisdikcijā.
(12)     Ir būtiski pieminēt
KBD Lēmuma II/11 2. punktu — kā arī KBD Lēmuma
X/1 5. punktu —, kurā atkārtoti apliecināts, ka
Konvencija neattiecas uz cilvēka ģenētiskajiem resursiem.
(13)     Pašlaik nav starptautiski
vispārpieņemtas definīcijas par "ar ģenētiskajiem
resursiem saistītajām tradicionālajām
zināšanām" vai par to, kā šādas zināšanas
"glabā" pamatiedzīvotāji un vietējās
kopienas. Pašlaik Pasaules Intelektuālā īpašuma
organizācijas Starpvaldību komitejā notiek sarunas par šo
terminu definēšanu starptautiskā līmenī. Tāpēc,
lai piegādātājiem un lietotājiem nodrošinātu
elastību un tiesisku noteiktību, šajā regulā "ar
ģenētiskajiem resursiem saistītās zināšanas"
būtu jāsaprot tā, kā tās definētas labumu sadales
nolīgumos.
(14)     Lai nodrošinātu Nagojas
protokola faktisku īstenošanu, visiem ģenētisko resursu un ar
tiem saistīto tradicionālo zināšanu lietotājiem būtu
jāveic pienācīga pārbaude, lai pārliecinātos, ka
izmantotajiem ģenētiskajiem resursiem un ar tiem
saistītajām tradicionālajām zināšanām piekļūts
saskaņā ar piemērojamām juridiskajām
prasībām, un attiecīgā gadījumā jānodrošina
labumu sadale. Tomēr ņemot vērā, ka lietotāji
Savienībā var būt ļoti dažādi, nav lietderīgi
noteikt par pienākumu visiem lietotājiem veikt tos pašus
pienācīgas pārbaudes pasākumus. Tāpēc būtu
jānosaka tikai pienācīgas pārbaudes prasību minimums.
Lai lietotāji varētu izvēlēties konkrētus rīkus
un pasākumus pienācīgas pārbaudes izdarīšanai,
būtu vajadzīga atzīta paraugprakse un papildpasākumi,
kā nozares ētikas kodeksi, standartlīgumu paraugi un
vadlīnijas, lai vairotu tiesisko noteiktību un samazinātu
izmaksas. Lietotājiem uzliktajam pienākumam glabāt
informāciju par pieeju un labumu sadali vajadzētu būt
ierobežotam laikā un samērīgam ar potenciālās
inovācijas radīšanai nepieciešamo laiku.
(15)     Pienācīgas
pārbaudes pienākums būtu jāpilda visiem lietotājiem
neatkarīgi no lieluma, tostarp mikrouzņēmumiem un maziem un
vidējiem uzņēmumiem. Ja šādi uzņēmumi netiktu
iekļauti sistēmā, sistēma kļūtu pilnīgi
neefektīva. Tas arīdzan būtu pretrunā Savienības
starptautiskajām saistībām saskaņā ar Nagojas
protokolu. Tomēr regulā būtu jāparedz dažādi
pasākumi un rīki, lai mikrouzņēmumi un mazie un
vidējie uzņēmumi varētu izpildīt savus pienākumus
ar nelielām izmaksām un ievērojamu tiesisko noteiktību.
(16)     Būtu jāizmanto
lietotāju izveidota paraugprakse, lai apzinātu pienācīgas pārbaudes
pasākumus, kas ir sevišķi piemēroti, lai izpildītu Nagojas
protokola īstenošanas sistēmas prasības ar ievērojamu
tiesisko noteiktību un nelielām izmaksām. Lietotājiem
vajadzētu dot iespējas izmantot jau pieņemtos ētikas
kodeksus pieejas un labumu sadales jomā, kas izstrādāti
akadēmisko aprindu un dažādu nozaru vajadzībām. Būtu
jānodrošina, ka lietotāju apvienības var prasīt, lai
Komisija nosaka, vai apvienības pārraudzītu specifisku
procedūru, rīku vai mehānismu kombināciju var atzīt
par paraugpraksi. Dalībvalstu kompetentajām iestādēm
vajadzētu ņemt vērā — ja lietotājs izmanto
atzītu paraugpraksi, tas mazina risku, ka lietotājs varētu
neizpildīt prasības, un uz tā pamata varētu samazināt
izpildes pārbaudes. Tas pats būtu jāattiecina uz paraugpraksi,
ko pieņēmis Nagojas protokola pušu kolektīvs.
(17)     Lietotājiem tādu
darbību virknes konkrētos posmos, kas uzskatāmas par
izmantošanu, būtu jādeklarē, ka ir veikta pienācīga
pārbaude. Piemēroti darbības posmi šādai deklarēšanai
ir šādi: kad tiek saņemts publiskais finansējums
pētniecībai, kad tiek pieprasīta tirdzniecības atļauja
produktam, kas izstrādāts no ģenētiskajiem resursiem,
vai — ja tirdzniecības atļauja nav nepieciešama — kad
produkts tiek laists tirgū. Jāatzīmē, ka deklarēšana
tirdzniecības atļaujas pieprasīšanas posmā nebūtu
daļa no apstiprināšanas procedūras kā tādas, un
deklarācija būtu adresējama kompetentajām
iestādēm, kas izveidotas saskaņā ar šo regulu.
(18)     Ģenētiskos resursus
savvaļā vāc augstskolu pētnieki vai kolekcionāri
lielākoties nekomerciāliem mērķiem. Vairumā
gadījumu un gandrīz visās nozarēs jaunievāktiem
ģenētiskajiem resursiem piekļūst, izmantojot starpniekus,
kolekcijas vai aģentus, kas ģenētiskos resursus iegūst
trešās valstīs.
(19)     Kolekcijas ir lielākais
Savienībā izmantoto ģenētisko resursu un ar tiem
saistīto tradicionālo zināšanu avots. Būtu jāizveido
Savienības uzticamo kolekciju sistēma. Tā nodrošinātu, ka
kolekcijas, kas iekļautas Savienības uzticamo kolekciju
reģistrā, patiešām piemēro pasākumus, lai
ģenētisko resursu paraugus trešām personām
piegādātu tikai kopā ar pavaddokumentiem, kas apliecina, ka
resursi iegūti likumīgi un — vajadzības
gadījumā — ka ir pieņemti savstarpēji saskaņoti
noteikumi. Savienības uzticamo kolekciju sistēma ievērojami
mazinātu risku, ka Savienībā tiek izmantoti nelikumīgi
iegūti ģenētiskie resursi. Dalībvalstu kompetentās
iestādes pārbaudītu, vai kolekcija atbilst prasībām,
lai to varētu atzīt par Savienības uzticamo kolekciju.
Vajadzētu uzskatīt, ka lietotāji, kas ģenētisko
resursu ieguvuši no Savienības reģistrā iekļautas
kolekcijas, ir veikuši pienācīgu pārbaudi, proti, noskaidrojuši
visu vajadzīgo informāciju. Tas būtu sevišķi noderīgi
gan akadēmiskajiem pētniekiem, gan mazajiem un vidējiem
uzņēmumiem.
(20)     Dalībvalstu
kompetentajām iestādēm būtu jāpārbauda, vai
lietotāji pilda savus pienākumus. Šajā sakarībā
kompetentajām iestādēm vajadzētu akceptēt
starptautiski atzītus atbilstības sertifikātus kā
pierādījumu, ka attiecīgie ģenētiskie resursi ir
iegūti likumīgi un ka ir pieņemti savstarpēji saskaņoti
noteikumi. Kompetentajām iestādēm būtu jāglabā
pārbaužu dati un jādara pieejama svarīgākā
informācija saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes
2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides
informācijas pieejamību sabiedrībai[13].
(21)     Dalībvalstīm
būtu jānodrošina, ka gadījumos, ja lietotāji
pārkāpj noteikumus, kas veido Nagojas protokola īstenošanas
sistēmu, tiem tiek piemēroti iedarbīgi, samērīgi un
atturoši sodi.
(22)     Ņemot vērā
pieejas un labumu sadales darījumu starptautisko raksturu,
dalībvalstu kompetentajām iestādēm būtu
jāsadarbojas savā starpā, ar Komisiju un ar trešo valstu
iestādēm, lai izpildītu savus pienākumus atbilstīgi
Nagojas protokola īstenošanas sistēmai.
(23)     Savienības
pieejamības platforma dotu iespēju apspriest un sekmēt pieejas
noteikumu optimizēšanu dalībvalstīs, pieejas režīmu
koncepciju un funkcionēšanu, vienkāršotu pieeju nekomerciālas
pētniecības vajadzībām, pieejas režīmu kolekcijām
Savienībā, Savienības ieinteresēto personu pieeju
trešās valstīs un paraugprakses apmaiņu.
(24)     Komisijai un
dalībvalstīm vajadzētu veikt attiecīgus
papildpasākumus, lai uzlabotu šīs regulas īstenošanas
efektivitāti un samazinātu izmaksas, jo īpaši gadījumos,
kad tas nāktu par labu akadēmiskajiem pētniekiem un mazajiem un
vidējiem uzņēmumiem.
(25)     Lai ņemtu vērā
pieejas un labumu sadales darbību starptautisko raksturu, Komisijai
vajadzētu apsvērt, vai sadarbība ar trešām valstīm un
reģioniem palīdzētu efektīvāk piemērot Nagojas
protokola īstenošanas sistēmu.
(26)     Šīs regulas
spēkā stāšanās dienai vajadzētu tieši korelēt ar
Nagojas protokola stāšanos spēkā, lai nodrošinātu, ka
Savienībā un visā pasaulē darbības, kas saistītas
ar pieeju ģenētiskajiem resursiem un labumu sadali, notiek ar
vienlīdzīgiem nosacījumiem. Nagojas protokols stāsies
spēkā deviņdesmitajā dienā pēc tam, kad ir
deponēts piecdesmitais valstu vai reģionālo ekonomikas
integrācijas organizāciju, kas ir Konvencijas puses,
ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai
pievienošanās dokuments.
(27)     Lai nodrošinātu
vienveidīgus šīs regulas īstenošanas nosacījumus,
īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai.
Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar
Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra
Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus
principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz
Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[14].
(28)     Šīs regulas
mērķi ir mazināt risku, ka Savienībā tiek izmantoti
nelikumīgi iegūti ģenētiskie resursi vai ar
ģenētiskajiem resursiem saistītās tradicionālās
zināšanas, un atbalstīt taisnīgu un vienlīdzīgu to
labumu sadali, kas iegūti no ģenētisko resursu vai ar tiem
saistīto tradicionālo zināšanu izmantošanas atbilstīgi
savstarpēji saskaņotiem noteikumiem. Šos mērķus nevar
sasniegt katra dalībvalsts atsevišķi, taču rīcības
mēroga dēļ un lai nodrošinātu iekšējā tirgus
darbību, tos var labāk sasniegt Savienības līmenī.
Tāpēc Savienība var pieņemt pasākumus
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā
noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā
pantā noteikto proporcionalitātes principu šī regula
nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs tās mērķu
sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets
Ar šo regulu paredz noteikumus, kas
reglamentē ģenētisko resursu un ar ģenētiskiem
resursiem saistīto zināšanu pieejamību un labumu sadali
saskaņā ar noteikumiem Nagojas protokolā par ģenētisko
resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto labumu taisnīgu
un vienlīdzīgu sadali, kurš pievienots Konvencijai par
bioloģisko daudzveidību (Nagojas protokols).
2. pants
Darbības joma
Šo regulu piemēro ģenētiskajiem
resursiem, uz kuriem valstīm ir suverēnas tiesības, un ar
ģenētiskajiem resursiem saistītām tradicionālajām
zināšanām, kam piekļūst pēc Nagojas protokola
spēkā stāšanās Savienībā. Tā attiecas
arī uz to labumu sadali, kas iegūti, izmantojot šādus
ģenētiskos resursus un ar ģenētiskajiem resursiem
saistītās tradicionālās zināšanas.
Šī regula neattiecas uz
ģenētiskajiem resursiem, kuru pieejamību un labumu sadali
reglamentē kāds īpašs starptautisks dokuments, kura puse ir
Savienība.
3. pants
Definīcijas
Šajā regulā lieto šādas
definīcijas:
(1)
„Nagojas protokols” ir Nagojas protokols par
ģenētisko resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto
labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali, kas pievienots
Konvencijai par bioloģisko daudzveidību;
(2)
„ģenētiskais materiāls” ir jebkurš
augu, dzīvnieku, mikroorganismu vai citas izcelsmes materiāls, kas
satur iedzimtības funkcionālās vienības;
(3)
„ģenētiskie resursi” ir
ģenētiskais materiāls ar esošu vai potenciālu
vērtību;
(4)
„pieeja” ir ģenētisko resursu vai ar
ģenētiskajiem resursiem saistīto tradicionālo zināšanu
ieguve Nagojas protokola puses teritorijā saskaņā ar
attiecīgās puses piemērojamiem tiesību aktiem par
pieejamību un labumu sadali vai saskaņā ar attiecīgās
puses regulatīvajām prasībām;
(5)
„lietotājs” ir fiziska vai juridiska persona,
kas izmanto ģenētiskos resursus vai ar ģenētiskajiem
resursiem saistītās tradicionālās zināšanas;
(6)
„ģenētisko resursu izmantošana” ir
pētniecība un izstrāde par ģenētisko resursu
ģenētisko vai bioķīmisko sastāvu;
(7)
„savstarpēji saskaņoti noteikumi” ir
līgumattiecības starp ģenētisko resursu vai ar
ģenētiskajiem resursiem saistīto tradicionālo zināšanu
piegādātāju un šādu resursu vai zināšanu
lietotāju, kas paredz konkrētus nosacījumus par šādā
izmantošanā iegūto labumu taisnīgu un vienlīdzīgu
sadali un kas var ietvert arī citus nosacījumus un noteikumus par
šādu resursu vai zināšanu izmantošanu;
(8)
„ar ģenētiskajiem resursiem
saistītās tradicionālās zināšanas” ir
tradicionālās zināšanas, ko glabā
pamatiedzīvotāji vai vietējā kopiena un kas ir
nozīmīgas ģenētisko resursu izmantošanā, un kas kā
tādas ir aprakstītas savstarpēji saskaņotajos noteikumos,
kurus piemēro ģenētisko resursu izmantošanai;
(9)
„kolekcija” ir savākto ģenētisko
resursu paraugu un saistītās informācijas kopums, kas ir
uzkrāts, glabāts un taksonomiski identificēts un var piederēt
publiskām vai privātām struktūrām;
(10)
„lietotāju apvienība” ir juridiska
persona, kas pārstāv to lietotāju intereses, kuri ir
iesaistīti paraugprakses izstrādē un pārraudzībā
saskaņā ar šīs regulas 8. pantu;
(11)
„starptautiski atzīts atbilstības
sertifikāts” ir pieejas atļauja vai līdzvērtīgs
dokuments, ko valsts kompetentā iestāde izdevusi saskaņā ar
Nagojas protokola 6. panta 3. punkta e) apakšpunktu un kas
darīts pieejams Pieejamības un labumu sadales starpniecības
centram;
(12)
„Pieejamības un labumu sadales starpniecības
centrs” ir globāls informācijas apmaiņas portāls, kas
izveidots saskaņā ar Nagojas protokola 14. panta 1. punktu.
4. pants
Lietotāju pienākumi
1.           Lietotāji veic
pienācīgu pārbaudi, lai pārliecinātos, ka
izmantotajiem ģenētiskajiem resursiem un ar ģenētiskajiem
resursiem saistītajām tradicionālajām zināšanām
piekļūts saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem
par pieejamību un labumu sadali un ka attiecīgā gadījumā
labumu sadale ir taisnīga un vienlīdzīga saskaņā ar
savstarpēji saskaņotiem noteikumiem. Lietotāji noskaidro,
glabā un nodod turpmākiem lietotājiem informāciju par
pieeju un labumu sadali.
2.           Lietotāji:
(a)
noskaidro, glabā un tālākiem
lietotājiem nodod šādu informāciju:
(1)
datums un vieta, kad piekļūts
ģenētiskajiem resursiem vai ar šādiem resursiem
saistītajām tradicionālajām zināšanām,
(2)
apraksts par izmantotajiem ģenētiskajiem
resursiem vai ar šādiem resursiem saistītajām
tradicionālajām zināšanām, tostarp pieejamie unikālie
identifikatori,
(3)
avots, no kura resursi vai zināšanas tieši
iegūti, kā arī ģenētisko resursu vai ar
ģenētiskajiem resursiem saistīto tradicionālo zināšanu
tālākie lietotāji,
(4)
vai pastāv vai nepastāv tiesības un
pienākumi saistībā ar pieeju un labumu sadali,
(5)
attiecīgā gadījumā —
lēmumi par pieeju un savstarpēji saskaņotie noteikumi;
(b)
iegūst papildu informāciju vai
pierādījumus, ja pastāv neskaidrības par pieejas un
izmantošanas likumību; un
(c)
iegūst pienācīgu pieejas
atļauju, nosaka savstarpēji saskaņotus noteikumus vai
pārtrauc izmantošanu, ja šķiet, ka pieeja nav notikusi
saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem par pieeju un
labumu sadali vai regulatīvajām prasībām.
3.           Lietotāji glabā ar
pieeju un labumu sadali saistīto informāciju divdesmit gadus pēc
izmantošanas perioda beigām.
4.           Lietotājus, kas
iegūst ģenētisko resursu no kolekcijas, kas iekļauta
5. panta 1. punktā minētajā uzticamo kolekciju
Savienības reģistrā, uzskata par tādiem, kas ir veikuši
pienācīgu pārbaudi, proti, noskaidrojuši informāciju par
pieeju un labumu sadali attiecībā uz ģenētiskajiem
resursiem un ar ģenētiskajiem resursiem saistītajām
tradicionālajām zināšanām.
5. pants
Savienības uzticamās kolekcijas
1.           Komisija izveido un uztur
uzticamo kolekciju Savienības reģistru. Reģistrs ir izvietots
internetā, ir viegli pieejams lietotājiem un tajā ir
iekļautas tās ģenētisko resursu kolekcijas, kuras
identificētas kā Savienības uzticamās kolekcijas
kritērijiem atbilstošas.
2.           Katra dalībvalsts
pēc tās jurisdikcijā esošas kolekcijas pieprasījuma apsver,
vai šo kolekciju iekļaut uzticamo kolekciju Savienības
reģistrā. Kad verificēta kolekcijas atbilstība
3. punktā izklāstītajiem kritērijiem, dalībvalsts
nekavējoties paziņo Komisijai kolekcijas nosaukumu,
kontaktinformāciju un tipu. Komisija šādi saņemto informāciju
nekavējoties iekļauj uzticamo kolekciju Savienības reģistrā.
3.           Lai kolekciju varētu
iekļaut uzticamo kolekciju Savienības reģistrā, kolekcijas
īpašniekam jāpierāda savas iespējas:
(a)
izmantot standartizētas procedūras, lai
ar ģenētisko resursu paraugiem un saistīto informāciju
apmainītos ar citām kolekcijām un lai piegādātu
ģenētisko resursu paraugus un saistīto informāciju
trešām personām izmantošanai;
(b)
ģenētiskos resursus un saistīto
informāciju trešām personām izmantošanai piegādāt
tikai ar dokumentāciju, kas pierāda, ka resursiem un
informācijai piekļūts saskaņā ar
piemērojamām juridiskajām prasībām un —
attiecīgā gadījumā — savstarpēji saskaņotiem
noteikumiem par taisnīgu un vienlīdzīgu labumu sadali;
(c)
vest uzskaiti par visiem ģenētisko
resursu paraugiem un saistīto informāciju, kas piegādāta
trešām personām izmantošanai;
(d)
ieviest vai izmantot trešām personām
piegādāto ģenētisko resursu paraugu unikālus
identifikatorus;
(e)
izmantot attiecīgus izsekošanas un
uzraudzības rīkus attiecībā uz ģenētisko resursu
paraugu un saistītās informācijas apmaiņu ar citām
kolekcijām.
4.           Dalībvalsts
regulāri verificē, ka katra tās jurisdikcijā esošā
kolekcija, kas iekļauta uzticamo kolekciju Savienības
reģistrā, patiešām piemēro 3. punktā
izklāstītos pasākumus.
Dalībvalsts nekavējoties informē
Komisiju, ja kāda tās jurisdikcijā esoša kolekcija, kas
iekļauta Savienības reģistrā, vairs neatbilst
3. punktam.
5.           Ja ir pierādījumi,
ka uzticamo kolekciju Savienības reģistrā iekļauta
kolekcija nepiemēro 3. punktā izklāstītos
pasākumus, attiecīgā dalībvalsts bez kavēšanās
dialogā ar attiecīgās kolekcijas īpašnieku noskaidro,
kā stāvokli labot.
Komisija izslēdz kolekciju no uzticamo
kolekciju Savienības reģistra, ja, pamatojoties uz informāciju,
kas sniegta saskaņā ar 4. punktu, tā konstatējusi, ka
uzticamo kolekciju Savienības reģistrā iekļautajai
kolekcijai ir ievērojamas vai pastāvīgas grūtības
izpildīt 3. punktu.
6.           Komisija ir pilnvarota
pieņemt īstenošanas aktus, lai izveidotu šā panta
1. līdz 5. punkta īstenošanas procedūras. Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 15. panta
2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru.
6. pants
Kompetentās iestādes un
koordinācijas centrs
1.           Katra dalībvalsts
izraugās vienu vai vairākas kompetentās iestādes, kas ir
atbildīgas par šīs regulas piemērošanu. Dalībvalstis
paziņo Komisijai kompetento iestāžu nosaukumus un adreses laikā,
kad šī regula stājas spēkā. Dalībvalstis
nekavējoties informē Komisiju par visām kompetento iestāžu
nosaukumu un adrešu maiņām.
2.           Komisija publisko, tostarp
internetā, kompetento iestāžu sarakstu. Komisija šo sarakstu
pastāvīgi atjaunina.
3.           Komisija ieceļ
koordinācijas centru pieejamības un labumu sadales jautājumos,
kura uzdevums ir sniegt informāciju pieteicējiem, kas vēlas
piekļūt ģenētiskajiem resursiem un ar šādiem resursiem
saistītajai informācijai Savienībā, un uzturēt sakarus
ar Konvencijas par bioloģisko daudzveidību sekretariātu.
7. pants
Uzraudzība pār to, kā
lietotāji pilda prasības
1.           Dalībvalstis un Komisija
nosaka, ka ikvienam, kas saņem publisko finansējumu
pētniecībai, kura ietver ģenētisko resursu un ar
ģenētiskajiem resursiem saistīto tradicionālo zināšanu
izmantošanu, ir jādeklarē, ka tiks veiktā pienācīga
pārbaude saskaņā ar 4. pantu.
2.           Lietotāji
kompetentajām iestādēm, kas izveidotas saskaņā ar
6. panta 1. punktu, deklarāciju par to, ka ir veiktas
pienācīgas pārbaudes saskaņā ar 4. pantu,
iesniedz vai nu tad, kad tiek pieprasīta tirdzniecības atļauja
produktam, kas izstrādāts uz ģenētisko resursu vai ar
šādiem resursiem saistītu tradicionālo zināšanu bāzes,
vai — ja tirdzniecības atļauja nav nepieciešama — kad
produkts tiek laists tirgū.
3.           Kompetentās
iestādes reizi divos gados pārsūta Komisijai informāciju,
kas saņemta, pamatojoties uz 1. un 2. punktu. Komisija apkopo saņemto
informāciju un dara to pieejamu Pieejamības un labumu sadales starpniecības
centram.
4.           Komisija ir pilnvarota
pieņemt īstenošanas aktus, lai izveidotu šā panta 1., 2. un
3. punkta īstenošanas procedūras. Šos īstenošanas aktus
pieņem saskaņā ar 15. panta 2. punktā paredzēto
pārbaudes procedūru.
8. pants
Paraugprakse
1.           Ikviena lietotāju
apvienība var Komisijai iesniegt pieteikumu, lai apvienības
izstrādātu vai pārraudzītu procedūru, rīku vai
mehānismu kombināciju Komisija atzītu par paraugpraksi.
Pieteikumu pamato ar pierādījumiem un informāciju.
2.           Ja, pamatojoties uz
lietotāju apvienības sniegto informāciju un
pierādījumiem, Komisija nosaka, ka konkrētā procedūru,
rīku vai mehānismu kombinācija, ja to lietotājs
patiešām izmanto, ļauj lietotājam izpildīt 4. un
7. pantā minētos pienākumus, tā šo kombināciju
atzīst par paraugpraksi.
3.           Lietotāju apvienība
informē Komisiju par visām izmaiņām un atjauninājumiem
atzītajā paraugpraksē, kas par tādu atzīta
saskaņā ar 2. punktu.
4.           Ja no dalībvalstu
kompetentajām iestādēm vai citiem avotiem iegūti
pierādījumi liecina, ka ir atkārtoti gadījumi, kad lietotāji,
kas izmanto paraugpraksi, nepilda savus pienākumus saskaņā ar šo
regulu, Komisija sarunās ar attiecīgo lietotāju apvienību
izvērtē, vai atkārtotie neievērošanas gadījumi liecina
par iespējamām paraugprakses nepilnībām.
5.           Komisija atsauc paraugprakses
atzīšanu, ja tā ir konstatējusi, ka izmaiņas
paraugpraksē laupa lietotājam iespēju izpildīt 4. un
7. pantā minētos pienākumus, vai ja lietotāju
atkārtota prasību neievērošana ir saistīta ar prakses
nepilnībām.
6.           Komisija izveido un
pastāvīgi atjaunina atzīto paraugprakšu reģistru
internetā. Vienā reģistra sadaļā iekļauj
paraugprakses, kuras Komisija atzinusi saskaņā ar šā panta
2. punktu, bet citā sadaļā — paraugprakses, kas
pieņemtas, pamatojoties uz Nagojas protokola 20. panta
2. punktu.
7.           Komisija ir pilnvarota
pieņemt īstenošanas aktus, lai izveidotu šā panta
1. līdz 5. punkta īstenošanas procedūras. Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 15. panta
2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru.
9. pants
Pārbaudes par to, kā
lietotāji pilda noteikumus
1.           Kompetentās
iestādes veic pārbaudes, lai pārliecinātos par to, vai
lietotāji pilda 4. un 7. pantā izklāstītās
prasības.
2.           Šā panta 1. punktā
minētās pārbaudes veic saskaņā ar regulāri
pārskatītu plānu, kura pamatā ir pieeja, kas balstīta
riska analīzē. Izstrādājot šo riska analīzē
balstīto pieeju, dalībvalstis pieņem, ka, ja lietotājs
ievēro paraugpraksi, kas atzīta saskaņā ar šīs regulas
8. panta 2. punktu vai Nagojas protokola 20. panta
2. punktu, tas samazina risku, ka šis lietotājs varētu
neievērot noteikumus.
3.           Pārbaudes var veikt, ja
kompetentās iestādes rīcībā ir attiecīga
informācija, tostarp trešo personu pamatotas bažas, ka lietotājs
neievēro šīs regulas prasības.
4.           Šā panta
1. punktā minētajās pārbaudēs vismaz:
(a)
izvērtē pienācīgas
pārbaudes pasākumus, ko lietotājs veicis saskaņā ar
4. pantu,
(b)
izvērtē dokumentāciju un ierakstus,
kas pierāda, ka ir veiktas pienācīgas pārbaudes
saskaņā ar 4. pantu attiecībā uz konkrētām
izmantošanas darbībām,
(c)
veic pārbaudes uz vietas, tostarp
revīzijas uz vietas,
(d)
izvērtē gadījumus, kad
lietotājam bija jāsniedz deklarācija saskaņā ar
7. pantu.
5.           Kompetentās
iestādes akceptē starptautiski atzītu atbilstības
sertifikātu kā pierādījumu tam, ka pieeja
ģenētiskajiem resursiem, uz kuriem tas attiecas, ir notikusi
saskaņā ar iepriekšēju informētu piekrišanu, un tam, ka ir
pieņemti savstarpēji saskaņoti noteikumi, kā paredzēts
šo piekrišanu devušās Nagojas protokola puses tiesību aktos vai
regulatīvajās prasībās par pieejamību un labumu
sadali.
6.           Lietotāji sniedz visu
vajadzīgo palīdzību, lai atvieglotu 1. punktā
minētās pārbaudes, jo īpaši attiecībā uz
piekļuvi telpām un iepazīstināšanu ar dokumentiem vai
uzskaiti.
7.           Neskarot 11. pantu, ja
šā panta 1. punktā minēto pārbaužu laikā
konstatē trūkumus, kompetentā iestāde izsniedz
paziņojumu, ka lietotājam ir jāveic korektīvas
darbības, un norāda, kādas tā ir.
Bez tam atkarībā no konstatēto
trūkumu rakstura dalībvalstis var veikt tūlītējus
pagaidu pasākumus, tostarp aizturēt nelikumīgi iegūtos
ģenētiskos resursus un apturēt konkrētās izmantošanas
darbības.
8.           Komisija ir pilnvarota
pieņemt īstenošanas aktus, lai izveidotu šā panta
1. līdz 7. punkta īstenošanas procedūras. Šos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 15. panta
2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru.
10. pants
Pārbaužu dokumentēšana
1.           Kompetentās
iestādes glabā dokumentāciju par 9. panta 1. punktā
minētajām pārbaudēm līdz ar konkrētām
norādēm par to būtību un rezultātiem, kā arī
par visām korektīvajām darbībām un pasākumiem
saskaņā ar 9. panta 7. punktu.
Visu pārbaužu dokumentāciju glabā
vismaz piecus gadus.
2.           Šā panta 1. punktā
minēto informāciju dara pieejamu saskaņā ar Direktīvu
2003/4/EK.
11. pants
Sankcijas
1.           Dalībvalstis nosaka
noteikumus par sankcijām, kas piemērojamas par šīs regulas
4. panta 7. punkta noteikumu pārkāpumiem, un veic visus
vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to īstenošanu.
2.           Paredzētajām
sankcijām jābūt iedarbīgām, samērīgām
un atturošām. Sankcijas cita starpā var būt:
(a)
soda nauda;
(b)
konkrētu izmantošanas darbību
tūlītēja apturēšana;
(c)
nelikumīgi iegūto ģenētisko
resursu konfiskācija.
3.           Par 1. punktā
minētajiem noteikumiem dalībvalstis informē Komisiju
vēlākais līdz [datums] un nekavējoties informē
Komisiju par jebkuriem turpmākiem grozījumiem, kas šos noteikumus
ietekmē.
12. pants
Sadarbība
1.           Lai nodrošinātu, ka
lietotāji ievēro šo regulu, kompetentās iestādes sadarbojas
savā starpā, ar trešo valstu administratīvajām
iestādēm un ar Komisiju.
2.           Kompetentās
iestādes ar citu valstu kompetentajām iestādēm un ar
Komisiju apmainās ar informāciju par nopietniem trūkumiem, kas
konstatēti 9. panta 1. punktā minētajās
pārbaudēs, un par to, kāda veida sankcijas piemērotas
saskaņā ar 11. pantu.
13. pants
Savienības pieejamības
platforma
1.           Ar šo izveido Savienības
platformu jautājumos par ģenētisko resursu un ar
ģenētiskajiem resursiem saistīto tradicionālo zināšanu
pieejamību.
2.           Savienības platforma
sekmē pieejas nosacījumu optimizēšanu Savienības
līmenī, proti, diskusijas par attiecīgiem jautājumiem,
tostarp par dalībvalstīs izveidoto pieejas režīmu koncepciju un
funkcionēšanu, vienkāršotu pieeju nekomerciālas
pētniecības vajadzībām, pieejas režīmu kolekcijām
Savienībā, Savienības ieinteresēto personu pieeju
trešās valstīs un paraugprakses apmaiņu.
3.           Savienības platforma var
sniegt nesaistošas konsultācijas, norādes vai atzinumus par
jautājumiem, kas ir tās kompetencē.
4.           Katra dalībvalsts un
Komisija var iecelt vienu pastāvīgu Savienības platformas
locekli. Pēc vajadzības var pieaicināt ieinteresētās
personas un citus ekspertus šajā regulā aplūkotajos jautājumos.

5.           Savienības
platformā lēmumus vienprātīgi pieņem tās
pastāvīgie locekļi, kas piedalās sanāksmē.
Lēmumus par procedūru var pieņemt ar divu trešdaļu balsu
vairākumu; balsstiesīgi ir pastāvīgie locekļi, kas
piedalās sanāksmē. Savienības platformas pirmajā
sanāksmē vienprātīgi pieņem tās reglamentu.
Komisija sagatavo, sasauc un vada platformas sanāksmes.
14. pants
Papildpasākumi
Komisija un dalībvalstis pēc
vajadzības:
(a)
atbalsta informēšanas, izpratnes veidošanas un
mācību pasākumus, lai palīdzētu ieinteresētajām
personām izprast to pienākumus saskaņā ar šo regulu;
(b)
atbalsta nozaru ētikas kodeksu,
standartlīgumu paraugu, norāžu un paraugprakses izstrādi,
īpaši gadījumos, kad tas nāktu par labu akadēmiskajiem
pētniekiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem;
(c)
atbalsta rentablu saziņas rīku un
sistēmu izstrādi un izmantošanu, lai kolekcijām un
lietotājiem atvieglinātu ģenētisko resursu un ar
ģenētiskajiem resursiem saistīto tradicionālo zināšanu
izmantošanas pārraudzību un izsekošanu;
(d)
sniedz tehniskas un cita veida norādes
lietotājiem, ņemot vērā akadēmisko pētnieku un
mazo un vidējo uzņēmumu situāciju, lai atvieglinātu
šīs regulas prasību izpildi.
15. pants
Īstenošanas akti
1.           Komisijai palīdz
komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2.           Ja ir atsauce uz šo punktu,
piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
3.           Kad komitejas atzinums
jāsaņem rakstiskā procedūrā, minēto
procedūru izbeidz, nepanākot rezultātu, ja atzinuma sniegšanas
termiņā tā nolemj komitejas priekšsēdētājs vai to
pieprasa komitejas locekļi ar divu trešdaļu balsu vairākumu.
4.           Ja komiteja nesniedz
atzinumu, Komisija nepieņem īstenošanas akta projektu un tiek
piemērota Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. panta 4. punkta trešā
daļa.
16. pants
Ziņošana un pārskatīšana
1.           Trīs gadu laikā
pēc šīs regulas stāšanās spēkā un pēc tam ik
pēc pieciem gadiem dalībvalstis Komisijai iesniedz ziņojumu par
šīs regulas piemērošanu.
2.           Ne vēlāk kā
viena gada laikā pēc valstu ziņojumu iesniegšanas termiņa
Komisija sagatavo ziņojumu, kas iesniedzams Eiropas Parlamentam un
Padomei. Komisijas ziņojums satur pirmo novērtējumu par šīs
regulas lietderību.
3.           Ik pēc desmit gadiem
pēc pirmā ziņojuma Komisija, pamatojoties uz ziņojumiem un
šīs regulas īstenošanā gūto pieredzi, izvērtē
šīs regulas darbību un lietderību. Ziņojumos Komisija
īpašu uzmanību pievērš administratīvajām sekām,
kas rodas publiskām pētniecības iestādēm, maziem vai
vidējiem uzņēmumiem un mikrouzņēmumiem. Tā
arī apsver, vai nepieciešami vēl citi Savienības pasākumi
saistībā ar piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un ar
ģenētiskajiem resursiem saistītajām
tradicionālajām zināšanām.
4.           Komisija par pasākumiem,
ko Savienība un tās dalībvalstis veikušas, lai īstenotu
Nagojas protokolu, ziņo pušu konferencei, kas pilda Nagojas protokola pušu
sanāksmes funkciju.
17. pants
Stāšanās spēkā un
piemērošana
1.           Komisija Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē
paziņojumu par to, ka Nagojas protokols ir stājies spēkā.
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā
pēc šī paziņojuma publicēšanas.
2.           Šīs regulas 4.,
7. un 9. pantu sāk piemērot, kad no tās
stāšanās spēkā pagājis viens gads.
3.           Šī regula uzliek
saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās
dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā –                         Padomes
vārdā –
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
[1]               Newman and Cragg (2012), "Natural Products as
Sources of New Drugs over the 30 Years from 1981 to 2010". Journal of Natural Products, 75(3), 311.–335. lpp.
[2]               Konvencija par bioloģisko daudzveidību
(Riodežaneiro, 1992. gada 5. jūnijs, spēkā no
1993. gada 29. decembra), pieejama
<http://www.cbd.int/convention/text/>.
[3]               Piemēram, Starptautiskais Līgums par augu
ģenētiskajiem resursiem pārtikai un lauksaimniecībai, kas
noslēgts 2001. gadā ANO Pārtikas un lauksaimniecības
organizācijas ietvaros un kam ES ir pievienojusies. Sīkāku
informāciju sk. 1. pielikumā.
[4]               Latvija, Malta un Slovākija protokolu vēl nav
parakstījušas.
[5]               Sk. Komisijas paziņojumu par Eiropas bioekonomiku
(COM (2012) 60 final).
[6]               Sk. Padomes 2010. gada 20. decembra
secinājumus (1. un 21. punkts) un 2011. gada
23. jūnija secinājumus (14. punkts), Eiropas Parlamenta
2012. gada 20. aprīļa rezolūciju (101. punkts),
Komisijas paziņojumu par ES bioloģiskās daudzveidības stratēģiju
līdz 2020. gadam (COM (2011) 244) (20. darbība).
[7]               OV C , , … lpp.
[8]               OV C , , … lpp.
[9]               OV L 309, 13.12.1993., 1. lpp.
[10]             I pielikums dokumentam UNEP/CBD/COP/DEC/X/1,
2010. gada 29. oktobris.
[11]             OV
[12]             OV L 378, 23.12.2004., 1. lpp.
[13]             OV L 41, 14.2.2003., 26. lpp.
[14]             OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.