				|

		52013PC0554

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās /* COM/2013/0554 final - 2013/0268 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
1.1. Vispārīgais konteksts
Padomes Regula (EK) Nr. 44/2001 par
jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un
komerclietās (regula "Brisele I") paredz noteikumus, ar ko
nosaka tiesu starptautisko jurisdikciju un noteikumus paralēlu
tiesvedību novēršanai dažādu dalībvalstu tiesās.
Tajā arī pieņemti noteikumi par valstu tiesu spriedumu
atzīšanu un izpildi citās dalībvalstīs. Tā attiecas
arī uz tiesvedību intelektuālā īpašuma jomā,
tostarp patentu lietās. 2012. gada 12. decembrī tika
pieņemta Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 par
jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un
komerclietās[1]
("pārstrādātā regula "Brisele I""), ar
ko pārstrādāja Regulu (EK) Nr. 44/2001. Regula (ES)
Nr. 1215/2012 stāsies spēkā 2015. gada
10. janvārī.
2012. gada decembrī tika
panākta vienošanās par tā saukto patentu tiesību aktu
paketi – likumdošanas iniciatīvu, kas sastāv no divām
regulām[2]
(„Vienotā patenta regulas“) un starptautiska nolīguma („Vienotās
patentu tiesas izveides nolīgums“ jeb „VPT nolīgums“), kas kalpoja
par pamatu vienotas patentaizsardzības izveidei Eiropas
Savienībā.
Vienotās patentu regulas tika
pieņemtas, īstenojot ciešāku sadarbību starp
25 dalībvalstīm (visām dalībvalstīm, izņemot
Itāliju un Spāniju). VPT nolīgumu 2013. gada
19. februārī parakstīja lielākā daļa
dalībvalstu. Pēc regulu stāšanās spēkā būs
iespējams saņemt vienota spēka Eiropas patentu – kā
tiesisku pamatu, kas nodrošina izgudrojumam vienotu aizsardzību visās
25 dalībvalstīs –, izmantojot vienu kontaktpunktu un
tādējādi samazinot izmaksas un administratīvo slogu.
VPT nolīguma 89. panta
1. punktā paredzēts, ka nolīgums nevar stāties
spēkā, pirms nav stājušies spēkā grozījumi
pārstrādātajā regulā "Brisele I", kas
reglamentē attiecības starp abiem instrumentiem. Šo grozījumu
mērķis ir divējāds. Pirmkārt, grozījumu
mērķis ir nodrošināt atbilstību starp VPT nolīgumu un
pārstrādāto regulu "Brisele I", un otrkārt,
risināt konkrēto jautājumu par jurisdikcijas noteikumiem
attiecībā uz atbildētajiem trešajās valstīs.
Trīs dalībvalstis, kas ir
līgumslēdzējas puses 1965. gada 31. marta
Nolīgumam par Beniluksa valstu tiesas izveidi un tās statūtiem
("Beniluksa nolīgums"), 2012. gada 15. oktobrī
parakstīja protokolu, ar kuru groza minēto nolīgumu. Beniluksa
valstu tiesa ir Beļģijai, Luksemburgai un Nīderlandei
kopīga tiesa, kuras uzdevums ir nodrošināt vienotu to noteikumu
piemērošanu, kas ir kopīgi Beniluksa valstīm un attiecas uz
dažādiem jautājumiem, piemēram, intelektuālo īpašumu
(jo īpaši daži tiesību veidi attiecībā uz preču
zīmēm, paraugiem un modeļiem). Līdz šim brīdim
Beniluksa valstu tiesas uzdevums galvenokārt bija pieņemt prejudiciālus
nolēmumus par šo noteikumu interpretāciju. Tomēr 2012. gada
protokols dod iespēju paplašināt Beniluksa valstu tiesas jurisdikciju
attiecībā uz konkrētiem jautājumiem, kas ietilpst regulas
„Briseles I“ darbības jomā. Šo iespēju var īstenot,
pārskatot atsevišķos nolīgumus starp Beniluksa
dalībvalstīm par konkrētiem jautājumiem; šī
pārskatīšana efektīvi nodos attiecīgo jurisdikciju no
valstu tiesām Beniluksa valstu tiesai. Tā rezultātā,
līdzīgi kā VPT nolīguma gadījumā, Beniluksa
nolīguma protokols paredz grozījumus
pārstrādātajā regulā "Brisele I", lai,
pirmkārt, nodrošinātu atbilstību starp pārskatīto
nolīgumu un pārstrādāto regulu "Brisele I", un,
otrkārt, novērstu vienotu jurisdikcijas noteikumu trūkumu
attiecībā uz atbildētājiem trešajās valstīs.
1.2. Priekšlikuma pamatojums un
mērķi
Šā priekšlikuma mērķis ir,
pirmkārt, radīt apstākļus, lai stātos spēkā
VPT nolīgums. VPT nolīguma 89. panta 1. punktā
noteikts, ka nolīguma stāšanās spēkā ir atkarīga
no grozījumiem Regulā (EK) Nr. 1215/2012. Turklāt
priekšlikuma mērķis ir nodrošināt atbilstību starp regulu
„Brisele I“ un minēto nolīgumu, kā arī protokolu
1965. gada Beniluksa nolīgumam.
Vienotā patentu tiesa būs
kopīga tiesa konkrētām dalībvalstīm, un uz to
attieksies tie paši pienākumi, kādi saskaņā ar
Savienības tiesību aktiem attiecas uz jebkuru valsts tiesu.
Vienotajai patentu tiesai būs ekskluzīva kompetence,
tādējādi aizstājot valstu tiesas, attiecībā uz
jautājumiem, ko reglamentē VPT nolīgums. VPT nolīgums
reglamentē iekšējo kompetenču sadali starp vienotās patentu
tiesas dažādām nodaļām un vienotās patentu tiesas
spriedumu izpildi līgumslēdzējās dalībvalstīs.
Beniluksa valstu tiesa arī ir tiesa, kas kopīga vairākām
dalībvalstīm, un tai būs jurisdikcija attiecībā uz
jautājumiem, ko noteiks attiecīgās līgumslēdzējas
dalībvalstis.
Lai nodrošinātu apvienotu un
saskaņotu šā nolīguma, protokola un
pārstrādātās regulas "Brisele I"
piemērošanu, nepieciešams risināt šādus jautājumus
pārstrādātajā regulā "Brisele I".
1.           Regulas tekstā
precizēt, ka Vienotā patentu tiesa un Beniluksa valstu tiesa ir
“tiesas” regulas "Brisele I" nozīmē.
2.           Precizēt noteikumu par
jurisdikciju darbību attiecībā uz Vienoto patentu tiesu un
Beniluksa valstu tiesu, ja iesaistīti atbildētāji, kuru domicils
atrodas kādā no dalībvalstīm. Izveidot vienotus noteikumus
par starptautisko jurisdikciju attiecībā uz trešo valstu
atbildētājiem tiesvedībā, kas notiek pret šādiem
atbildētājiem Vienotajā patentu tiesā un Beniluksa valstu
tiesā situācijās, kad regula "Brisele I" neparedz
šādus noteikumus, bet atsaucas uz valsts tiesību aktiem.
3.           Noteikt, kā piemēro
noteikumus par lis pendens un saistītām prasībām
attiecībā uz Vienoto patentu tiesu un Beniluksa valstu tiesu, no
vienas puses, un to dalībvalstu tiesām, kas nav attiecīgo
starptautisko nolīgumu līgumslēdzējas puses, no otras
puses. Noteikt arī šo noteikumu piemērošanu VPT nolīguma
83. panta 1. punktā minētajā pārejas
periodā, un
4.           precizēt atzīšanas
un izpildes noteikumu piemērošanu attiecībās starp
dalībvalstīm, kuras ir attiecīgo starptautisko nolīgumu
līgumslēdzējas puses, un dalībvalstīm, kas nav attiecīgo
starptautisko nolīgumu līgumslēdzējas puses.
Sīki izklāstīts paskaidrojums
par jautājumiem, kas jārisina, ir sniegts turpmāk
3. punktā ("Priekšlikuma juridiskie aspekti").
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
REZULTĀTI
Patentu tiesību aktu pakete pirms tā
pieņemšanas tika plaši apspriesta. Šī apspriešana apliecināja
plašu atbalstu ne tikai vienota patenta izveidei, bet arī vienota
jurisdikcijas režīma izveidei. Šis priekšlikums ļauj VPT
nolīgumam stāties spēkā, kā tas paredzēts
minētā nolīguma 89. panta 1. punktā. Tā
kā protokols, ar ko groza 1965. gada Nolīgumu par Beniluksa
valstu tiesu, risina līdzīgus jautājumus kā VPT
nolīgums, abi grozījumi būtu jāizdara vienlaikus.
Ciktāl tas skar jurisdikcijas noteikumus attiecībā uz trešo
valstu atbildētājiem, Komisija plaši izvērtēja šo
jautājumu ietekmes novērtējumā, kurš pievienots
tiesību akta priekšlikumam, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 44/2001 par
jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un
komerclietās (regula "Brisele I")[3].
Šis novērtējums attiecās uz jurisdikcijas saskaņošana
attiecībā uz trešo valstu atbildētājiem kopumā;
minētā novērtējuma secinājumi ir a fortiori būtiski,
lai nodrošinātu šajā priekšlikumā paredzēto ierobežoto
saskaņošanu.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
Ierosinātie grozījumi
pārstrādātajā regulā "Brisele I" ir
šādi.
·
Noteikumi, kas risina attiecības starp VPT
nolīgumu un protokolu 1965. gada Nolīgumam par Beniluksa valstu
tiesu, no vienas puses, un regulu „Brisele I”, no otras puses.
·
Noteikumi, kas papildina vienotos jurisdikcijas
noteikumus attiecībā uz trešo valstu atbildētājiem
civillietās un komerclietās, kas tiek skatītas Vienotajā
patentu tiesā un Beniluksa valstu tiesā, par jautājumiem, uz
kuriem attiecas VPT nolīgums vai protokols 1965. gada Nolīgumam
par Beniluksa valstu tiesu.
Šie grozījumi ir apvienoti četros
jaunos noteikumos – attiecīgi regulas "Brisele I"
71.a – 71.d pantā.
3.1. Vienotās patentu tiesas un
Beniluksa valstu tiesas kā "tiesas" viennozīmīga
iekļaušana pārstrādātās regulas "Brisele I"
nozīmē
Sakarā ar iekšējo kompetences
dalījumu Vienotajā patentu tiesā atbildētājs
varētu konstatēt, ka viņam jāierodas nodaļā
dalībvalstī, kas nebūtu piekritības valsts saskaņā
ar regulas "Brisele I" noteikumiem. Piemēram, pret
atbildētāju no Nīderlandes, kas rēķinās ar to, ka
pret viņu prasība tiks celta viņa domicila vietā
(pamatojoties uz 4. panta 1. punktu pārstrādātajā
regulā "Brisele I"), prasību var celt kompetentajā
centrālajā, reģionālajā vai vietējā
nodaļā, kas var atrasties Francijā, Vācijā vai
Apvienotajā Karalistē (vai jebkurā citā
dalībvalstī – atkarībā no tā, kur būs izveidota
reģionālā vai vietējā nodaļa). Tas ir
būtiski arī gadījumos, kad atbildētāja domicils vai
parastā dzīvesvieta atrodas dalībvalstī, kas nav VPT
nolīguma līgumslēdzēja puse (piemēram, licences
turētājam, kura domicils atrodas Spānijā, saskaņā
ar licences līgumu bija jāizpilda saistības
Nīderlandē, un tiesvedība tiek sākta centrālā
nodaļā Vācijā, nevis Nīderlandē, kas ir
saistību izpildes vieta). Tāpat, kad kompetence būs nodota
Beniluksa valstu tiesai, atbildētājs (tostarp no dalībvalsts,
kas nav līgumslēdzēja puse) varētu konstatēt, ka
viņam jāierodas tiesā dalībvalstī, kas nebūtu piekritības
valsts saskaņā ar regulas "Brisele I" noteikumiem. Lai
arī regulas "Brisele I" 71. pants ļauj piemērot
jau pastāvošas konvencijas par konkrētiem jautājumiem, tas
neļauj slēgt šādas jaunas konvencijas. Tādēļ ir
nepieciešams precizēt, ka gan Vienotā patentu tiesa, gan Beniluksa
valstu tiesa ir uzskatāmas par dalībvalstu tiesām regulas
„Brisele I“ nozīmē, tādējādi nodrošinot, ka regulu
pilnībā piemēro arī šīm tiesām.
Pārstrādātā
regula "Brisele I" neparedz jēdziena „tiesa“ definīciju.
Vienīgi 3. pantā tā jēdzienā „tiesa” norāda
dažas konkrētas iestādes regulas „Brisele I“ darbības
mērķiem. Tomēr 11. apsvērumā ir precizēts,
ka jēdziens „tiesa“ ietver arī tiesas vai tribunālus, kas ir
kopīgi vairākām dalībvalstīm. 11. apsvērums
nepārprotami atsaucas uz Beniluksa valstu tiesu, ja tā īsteno
jurisdikciju jautājumos, uz kuriem attiecas regulas „Brisele I“
darbības joma. 11. apsvērumā precizēts, ka šādu
kopīgu tiesu taisīti spriedumi būtu jāatzīst un
jāizpilda saskaņā ar regulu „Brisele I“. Tomēr apsvērums
nav saistošs un ar pietiekamu juridisko noteiktību nevar nodrošināt
attiecīgo starptautisko nolīgumu atbilstību
pārstrādātajai regulai "Brisele I", jo īpaši
tās 71. pantam. Tādēļ ir nepieciešams īpašs
tiesību aktu grozījums. Šis grozījums veicams pēc
analoģijas ar regulas 3. pantā minētajiem Ungārijas
notāriem un Zviedrijas izpildes iestādi, ar grozījumu
jēdzienā „tiesa” nepārprotami ietverot Vienoto patentu tiesu un
Beniluksa valstu tiesu. Lasāmības labad visas nepieciešamās
izmaiņas, kas attiecas uz nolīgumiem par VPT un Beniluksa valstu
tiesu, ir apvienotas četros jaunos noteikumos (jaunie panti no
71.a panta līdz 71.d pantam).
Precizējot, ka gan
Vienoto patentu tiesu, gan Beniluksa valstu tiesu vajadzētu uzskatīt
par „tiesu“ pārstrādātās regulas "Brisele I"
nozīmē, tiks nodrošināts, ka šo tiesu starptautisko jurisdikciju
noteiks ar regulu "Brisele I"; jo īpaši tiks nodrošināts,
ka pret atbildētājiem, kas rēķinātos ar to, ka pret
viņiem prasība tiks celta konkrētā dalībvalstī,
pamatojoties uz regulas "Brisele I" noteikumiem, prasību
varētu celt vai nu Vienotās patentu tiesas nodaļā vai
Beniluksa valstu tiesā, kas atrodas citā dalībvalstī, nevis
tajā, kuras tiesa ir norādīta kā piekritības tiesa
saskaņā ar regulas "Brisele I" noteikumiem. Lai
atbildētājiem nodrošinātu juridisko noteiktību un
paredzamību, šīm izmaiņām teritoriālajā jurisdikcijā
ir jābūt precīzi noteiktām regulas „Brisele I“ tekstā.
3.2. Noteikumu par jurisdikciju
piemērošana attiecībā uz Vienoto patentu tiesu un Beniluksa
valstu tiesu, no vienas puses, un to dalībvalstu tiesām, kas nav VPT
nolīguma vai protokola 1965. gada Nolīgumam par Beniluksa valstu
tiesu līgumslēdzējas puses
Lai nodrošinātu
pilnīgu pārredzamību pār attiecīgo starptautisko
nolīgumu un pārstrādātās regulas "Brisele I"
apvienotu un saskaņotu piemērošanu, regulā būtu jānosaka,
kā pārstrādātās regulas "Brisele I"
noteikumi par jurisdikciju ir piemērojami Vienotajai patentu tiesai un
Beniluksa valstu tiesai, tāpat kā pārstrādātās
regulas "Brisele I" 71. pants to nosaka attiecībā uz
citām starptautiskām konvencijām par konkrētiem
jautājumiem. Līdzīgi precizējumi ir atrodami,
piemēram, 64. un 67. pantā 2007. gada Lugāno
konvencijā par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi
civillietās un komerclietās.
Tālab jaunais
noteikums 71.b panta 1. punktā paredz, ka Vienotajai patentu
tiesai un Beniluksa valstu tiesai būs jurisdikcija visos gadījumos,
kad kādas attiecīgās līgumslēdzējas
dalībvalsts valsts tiesai būtu jurisdikcija, pamatojoties uz regulas
"Brisele I" noteikumiem. Turpretī Vienotajai patentu tiesai un
Beniluksa valstu tiesai nebūs jurisdikcijas, ja saskaņā ar
regulu "Brisele I" jurisdikcija nebūtu nevienai
līgumslēdzējas dalībvalsts tiesai (piemēram, ja
saskaņā ar regulu "Brisele I" jurisdikcija būtu
tādas valsts tiesai, kura nav līgumslēdzēja
dalībvalsts).
3.3. Jurisdikcijas noteikumu
papildināšana attiecībā uz trešo valstu atbildētājiem
VPT nolīguma 31. pantā
noteikts, ka Vienotās patentu tiesas starptautisko jurisdikciju nosaka
saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1215/2012 vai, attiecīgā
gadījumā, pamatojoties uz Konvenciju par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu
un izpildi civillietās un komerclietās (Lugāno konvencija).
Tomēr, lai arī pārstrādātajā regulā
"Brisele I" un Lugāno 2007. gada konvencijā ir
noteikta jurisdikcija, atsaucoties uz valstu tiesību aktiem (skatīt
minētās regulas 6. pantā un Lugāno konvencijas 4. pantu),
nav paredzēts, kādi noteikumi būtu jāpiemēro, lai
noteiktu to tiesu jurisdikciju, kas ir kopīgas vairākām
dalībvalstīm, piemēram, Vienotā patentu tiesa un Beniluksa
valstu tiesa. Turklāt, vairākām Vienotās patentu tiesas
nodaļām atsaucoties uz vienas vai otras valsts tiesību aktiem,
rastos nevienlīdzība piekļuvē tiesai vienotā
jurisdikcijas sistēmā, ko nevarētu pamatot ar jebkādiem
objektīviem iemesliem.
Līdzīga problēma jau ir
risināta pastāvošajā Preču zīmju regulā (Padomes
Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi) un
Dizainparaugu regulā (Padomes Regula (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas
dizainparaugiem) – katrā no tām ir pilnīgs vienotu noteikumu
kopums par jurisdikciju attiecībā uz trešo valstu atbildētājiem.
Tādēļ ir nepieciešams pilnveidot pārstrādātās
regulas "Brisele I" noteikumus attiecībā uz jurisdikciju
jautājumos, kas būs Vienotās patentu tiesas un Beniluksa valstu
tiesas kompetencē gadījumos, kad atbildētāju domicils
atrodas trešajās valstīs. Vienoti jurisdikcijas noteikumi jau
pastāv dažās situācijās (piemēram, ekskluzīva
jurisdikcija attiecībā uz patentu reģistrāciju un
spēkā esību, vienošanās par tiesas izvēli),
savukārt citās ne (piemēram, tiesvedība par
pārkāpumiem attiecībā uz patentiem, licences līgumi,
ja nav veikta tiesas izvēle).
Jaunā priekšlikuma 71.b panta
2. punktā tādēļ ir paplašināti regulas noteikumi
par jurisdikciju strīdos, ja atbildētāju domicils atrodas
trešās valstīs. Turklāt Vienotās patentu tiesas un
Beniluksa valstu tiesas jurisdikcija pieņemt pagaidu, tostarp aizsardzības,
pasākumus, ir nodrošināta pat tad, ja jurisdikcija izlemt lietu
pēc būtības ir trešo valstu tiesām. Šo paplašinājumu
piemēros, neskarot 2005. gada Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un
Dānijas Karalisti par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi
civillietās un komerclietās, kurā jau ir reglamentētas
situācijas, kurās iesaistīti atbildētāji no
Dānijas, un 2007. gada Lugāno Konvenciju par šo pašu tēmu,
kas jau reglamentē situācijas, kurās iesaistīti
atbildētāji no Šveices, Norvēģijas un Islandes.
Šā paplašinājuma rezultātā
piekļuve Vienotajai patentu tiesai un Beniluksa valstu tiesai būs
nodrošināta arī gadījumos, kad atbildētāja domicils
neatrodas kādā ES dalībvalstī, jo piekļuve ir
nodrošināta situācijās, kad atbildētāja domicils
atrodas vienā no ES dalībvalstīm. Turklāt šāda
piekļuve ir nodrošināta neatkarīgi no tā, kurā
Vienotās patentu tiesas instancē vai nodaļā ir iesniegta
prasība.
Turklāt jaunā priekšlikuma
71.b panta 3. punktā noteikta viena papildu iespēja
strīdu izskatīšanai gadījumos, ja atbildētāju domicils
atrodas ārpus ES. Priekšlikumā noteikts, ka atbildētāju no
trešās valsts var iesūdzēt tiesā vietā, kur atrodas
viņam piederoša kustama manta, ar nosacījumu, ka mantas
vērtība nav nenozīmīga ar prasības vērtību
un strīdam ir pietiekama saikne ar dalībvalsti, kuras tiesā
iesniegta prasība. Pirmkārt, tiesas piekritība pēc mantas
atrašanās vietas līdzsvaro to, ka atbildētājs neatrodas
Savienībā. Šāds noteikums pastāv ievērojamā
daļā dalībvalstu, un tam ir priekšrocība, ka tiek nodrošināta
sprieduma izpilde tā pieņemšanas valstī. Tas ir noteikums, kas
labāk iederas pārstrādātās regulas "Brisele
I" vispārējā koncepcijā salīdzinājumā
ar citiem noteikumiem par papildu jurisdikciju, piemēram tiem, kuri
noteikti iepriekš minētajās Preču zīmju un Dizainparaugu
regulās, kas ļauj tiesvedību pret atbildētājiem no
trešajām valstīm īstenot tās dalībvalsts tiesā,
kurā atrodas prasītāja domicils (forum actoris).
Piekritība pēc mantas atrašanās vietas var nodrošināt
Vienotās patentu tiesas un Beniluksa valstu tiesas jurisdikciju
gadījumos, kad regulas noteikumi par papildu jurisdikciju nenoteiktu
jurisdikciju, bet šāda jurisdikcija būtu vēlama. Piemēram,
Vienotās patentu tiesas gadījumā piekritība pēc mantas
atrašanās vietas nodrošinātu, ka tiesai būtu jurisdikcija
situācijā, kurā atbildētājs ir no Turcijas un ir
izdarījis pārkāpumu attiecībā uz Eiropas patentu, kas
ir spēkā vairākās dalībvalstīs un Turcijā.
3.4. Noteikumu par lis pendens un
saistītām prasībām piemērošana attiecībā uz
Vienoto patentu tiesu un Beniluksa valstu tiesu, no vienas puses, un to
dalībvalstu tiesām, kas nav VPT nolīguma vai protokola
1965. gada Beniluksa nolīgumam līgumslēdzējas puses
Papildus iepriekš minētajam jauns
noteikums 71.c pantā nosaka, ka pārstrādātās
regulas "Brisele I" noteikumus par lis pendens un
saistītām prasībām piemēro starp Vienoto patentu tiesu
vai Beniluksa valstu tiesu, no vienas puses, un to trešo valstu tiesām,
kas nav noslēgušas nolīgumu vai protokolu, no otras puses.
Visbeidzot, šis pants arī paredz, ka pārstrādātās
regulas "Brisele I" noteikumus piemēro gadījumos, kad VPT
nolīguma 83. panta 1. punktā minētajā
pārejas periodā ir celta prasība Vienotajā patentu tiesā,
no vienas puses, un līgumslēdzēju valstu tiesās, no otras
puses.
3.5. Noteikumu par spriedumu
atzīšanu un izpildi piemērošana attiecībās starp
dalībvalstīm, kas ir ratificējušas VPT nolīgumu, un
dalībvalstīm, kuras nav ratificējušas VPT nolīgumu
Lai attiecīgo starptautisko nolīgumu
un pārstrādātās regulas "Brisele I"
kombinēto un saskaņoto piemērošanu padarītu
pilnībā pārredzamu, regulā būtu jānosaka, kā
pārstrādātās regulas "Brisele I" noteikumus par
spriedumu atzīšanu un izpildi piemēros attiecībās starp
dalībvalstīm, kas ir attiecīgo starptautisko nolīgumu
līgumslēdzējas puses, un dalībvalstīm, kas nav šo
nolīgumu līgumslēdzējas puses. Līdzīgi noteikumi
ir atrodami pārstrādātās regulas "Brisele I"
71. pantā attiecībā uz citām starptautiskām konvencijām
par konkrētiem jautājumiem un 2007. gada Lugāno konvencijas
par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un
komerclietās 64. un 67. pantā.
Tādējādi jaunais
71.d pants reglamentē Vienotās patentu tiesas un Beniluksa
valstu tiesas spriedumu atzīšanu un izpildi dalībvalstīs, kas
nav attiecīgo starptautisko nolīgumu līgumslēdzējas
puses, kā arī šādu dalībvalstu tiesu spriedumu
atzīšanu un izpildi jautājumos, kurus reglamentē minētie
nolīgumi, ja šādi spriedumi ir jāatzīst un jāizpilda
dalībvalstīs, kas ir starptautisko nolīgumu
līgumslēdzējas puses.
2013/0268 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1215/2012
par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un
komerclietās
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 67. panta
4. punktu un 81. panta 2. punkta a), c) un e) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[4],

saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Dažas dalībvalstis
2013. gada 19. februārī parakstīja Vienotās
patentu tiesas izveides nolīgumu. Šajā nolīgumā
paredzēts, ka tas nestājas spēkā pirms ceturtā
mēneša pirmās dienas, kurš seko dienai, kad stājušies
spēkā grozījumi Regulā (ES) Nr. 1215/2012, kuri
attiecas uz regulas saistību ar šo nolīgumu.
(2)       Trīs dalībvalstis,
kas ir līgumslēdzējas puses 1965. gada 31. marta
Nolīgumam par Beniluksa valstu tiesas izveidi un tās statūtiem,
2012. gada 15. oktobrī parakstīja protokolu, ar kuru groza
minēto nolīgumu, radot iespēju piešķirt Beniluksa valstu
tiesai jurisdikciju konkrētos jautājumos, uz kuriem attiecas Regula
(ES) Nr. 1215/2012.
(3)       Ir jāreglamentē
attiecības starp iepriekšminētajiem starptautiskajiem nolīgumiem
un Regulu (ES) Nr. 1215/2012.
(4)       Vienotā patentu tiesa un
Beniluksa valstu tiesa būtu jāuzskata par tiesām šīs
regulas nozīmē, lai nodrošinātu juridisko noteiktību un
paredzamību atbildētājiem, pret kuriem varētu celt prasību
minētajās tiesās dalībvalstī, kas nebūtu
piekritības valsts saskaņā ar šīs regulas noteikumiem.
(5)       Vienotajai patentu tiesai un
Beniluksa valstu tiesai vajadzētu spēt īstenot jurisdikciju
attiecībā uz atbildētājiem, kuru domicils neatrodas
nevienā dalībvalstī. Ciktāl tas attiecas uz
jautājumiem, kas ir Vienotās patentu tiesas un Beniluksa valstu
tiesas jurisdikcijā, šīs regulas noteikumi būtu
jāpiemēro attiecībā uz atbildētājiem, kuru
domicils atrodas trešajās valstīs. Esošie noteikumi par jurisdikciju
nodrošina ciešu saikni starp tiesvedību, kurai piemēro šo regulu, un
dalībvalstu teritoriju, tādējādi pamatojot šo noteikumu
piemērošanas jomas paplašināšanu, attiecinot tos uz
atbildētājiem neatkarīgi no viņu domicila. Turklāt ar
šo regulu būtu jānosaka gadījumi, kad Vienotā patentu tiesa
un Beniluksa valstu tiesa var īstenot papildu jurisdikciju.
(6)       Šīs regulas noteikumi
par lis pendens un saistītām prasībām, kuru
mērķis ir novērst paralēlas tiesvedības un
pretrunīgus spriedumus, būtu jāpiemēro, kad tiesvedība
notiek to dalībvalstu tiesās, kurās piemēro
iepriekšminētos starptautiskos nolīgumus, un to dalībvalstu
tiesās, kurās šos nolīgumus nepiemēro.
(7)       Šīs regulas noteikumi
par lis pendens un saistītām prasībām būtu
piemērojami arī tad, ja Vienotās patentu tiesas izveides
nolīguma 83. panta 1. punktā minētajā
pārejas laikā prasība noteiktu veidu strīdos
saistībā ar Eiropas patentiem, kā definēts
minētajā noteikumā, tiek celta Vienotajā patentu
tiesā, no vienas puses, un VPT nolīguma līgumslēdzējas
dalībvalsts tiesā, no otras puses.
(8)       Vienotās patentu tiesas
vai Beniluksa valstu tiesas taisītie spriedumi dalībvalstīs,
kuras nav attiecīgo starptautisko nolīgumu
līgumslēdzējas puses, būtu jāatzīst un
jāizpilda saskaņā ar šo regulu.
(9)       To dalībvalstu, kuras
nav attiecīgo starptautisko nolīgumu līgumslēdzējas
puses, tiesu taisītie spriedumi pārējās
dalībvalstīs arī turpmāk būtu jāatzīst un
jāizpilda saskaņā ar šo regulu.
(10)     Šo regulu būtu
jāsāk piemērot vienlaikus ar Regulu (ES) Nr. 1215/2012, lai
nodrošinātu VPT nolīguma atbilstošu stāšanos spēkā un
kompetenču efektīvu nodošanu Beniluksa valstu tiesai.
(11)     Tāpēc būtu
attiecīgi jāgroza Regula (ES) Nr. 1215/2012,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
1.         Regulas (ES) Nr. 1215/2012
14. apsvēruma beigās pievieno šādu jaunu teikumu:
"Vienoti noteikumi par jurisdikciju būtu
jāpiemēro neatkarīgi no atbildētāja domicila
gadījumos, kad tiesas, kas ir kopīgas vairākām
dalībvalstīm, īsteno jurisdikciju jautājumos, kas ietilpst
šīs regulas piemērošanas jomā."
2.         Regulā (ES) Nr. 1215/2012
iekļauj šādu 71.a, 71.b, 71.c un 71.d pantu:
"71.a
pants
1.       Šīs regulas nolūkiem tiesa, kas
ir kopīga vairākām dalībvalstīm ("kopīga
tiesa") ir dalībvalsts tiesa, kura saskaņā ar tās
izveides nolīgumu īsteno jurisdikciju civillietās un
komerclietās šīs regulas nozīmē.
2.       Šīs regulas nolūkiem
kopīgas tiesas ir šādas tiesas:
a)       Vienotā patentu tiesa, kas izveidota
ar 2013. gada 19. februārī parakstīto Vienotās
patentu tiesas izveides nolīgumu ("VPT nolīgums");
b)       Beniluksa valstu tiesa, kas izveidota ar
1965. gada 31. marta Nolīgumu par Beniluksa valstu tiesas
izveidi un tās statūtiem ("Beniluksa nolīgums").
71.b pants
Kopīgas tiesas jurisdikciju nosaka šādi.

1.       Kopīgai tiesai ir jurisdikcija
gadījumos, kad saskaņā ar šo regulu tādas dalībvalsts,
kura ir kopīgo tiesu izveidojošā nolīguma
līgumslēdzēja puse, tiesai ir jurisdikcija attiecībā
uz jautājumu, ko reglamentē minētais nolīgums.
2.       Ja atbildētāja domicils
neatrodas kādā dalībvalstī, un šī regula citādi
nenosaka jurisdikciju attiecībā uz viņu, piemēro II nodaļas
noteikumus tāpat kā gadījumos, kad atbildētāja
domicils atrodas kādā no dalībvalstīm. Regulas
35. pantu piemēro pat tad, ja jurisdikcija izlemt lietu pēc
būtības ir trešo valstu tiesām.
3.       Ja atbildētāja domicils
neatrodas kādā no dalībvalstīm, un nevienai
dalībvalsts tiesai nav jurisdikcijas saskaņā ar šo regulu, pret
atbildētāju var celt prasību kopīgā tiesā
šādos gadījumos:
a)       atbildētājam piederošs
īpašums atrodas dalībvalstī, kas ir kopīgo tiesu
izveidojošā nolīguma līgumslēdzēja puse;
b)       īpašuma vērtība nav
nenozīmīga salīdzinājumā ar prasības
vērtību;
c)       strīdam ir pietiekama saikne ar
jebkuru dalībvalsti, kas ir kopīgo tiesu izveidojošā
nolīguma līgumslēdzēja puse.
71.c pants
1.       Regulas 29. līdz 32. pantu
piemēro, ja prasība ir celta kopīgā tiesā un
tādas dalībvalsts tiesā, kas nav kopīgo tiesu
izveidojošā nolīguma līgumslēdzēja puse.
2.       Regulas 29. līdz 32. pantu
piemēro, ja VPT nolīguma 83. panta 1. punktā
minētajā pārejas laikā tiek celta prasība
Vienotajā patentu tiesā un tādas dalībvalsts tiesā,
kas ir VPT nolīguma līgumslēdzēja puse.
71.d pants
Lietās par spriedumu atzīšanu un izpildi
šī regula attiecas uz šādu spriedumu atzīšanu un izpildi:
a)       Vienotās patentu tiesas vai
Beniluksa valstu tiesas taisītie spriedumi, kas jāatzīst un
jāizpilda dalībvalstīs, kuras nav VPT nolīguma vai
Beniluksa nolīguma līgumslēdzējas puses un
b)       to dalībvalstu, kuras nav VPT
nolīguma vai Beniluksa nolīguma līgumslēdzējas puses,
tiesu taisīti spriedumi, kas ir jāatzīst un jāizpilda
dalībvalstīs, kuras ir šādu nolīgumu
līgumslēdzējas puses."
2. pants
Šī regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada
10. janvāra.
Šī
regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama
dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā –                         Padomes
vārdā –
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
[1]               OV L 351, 20. 12.2012., 1. lpp.
[2]               Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES)
Nr. 1257/2012, ar ko īsteno ciešāku sadarbību
attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi, OV L X;
Padomes Regula (ES) Nr. 1260/2012, ar ko īsteno ciešāku
sadarbību attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi,
ciktāl tas attiecas uz piemērojamo tulkošanas kārtību, OV L
...
[3]               SEC(2010) 1547 galīgā redakcija,
14.12.2010.
[4]               OV C [..], [..], [..]. lpp.


Avis juridique important

|

52004PC0652

Priekslikums Padomes regulai ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1257/1999 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF)  /* COM/2004/0652 galīgā redakcija - CNS 2004/0234 */

Priekslikums PADOMES REGULAI ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1257/1999 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF)(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSCette proposition de rčglement du Conseil modifie l'article 47 bis du rčglement (CE) n° 1257/1999 du Conseil afin d'éviter une différence de traitement entre les Etats membres de la Communauté dans sa composition au 30 avril 2004 et les Etats membres qui ont adhéré au 1er mai 2004 en ce qui concerne le taux de participation par la mesures agro-environnementales financičre applicable pour ces derniers Etats membres. Le taux sera aligné, ā partir de la date d'adhésion (1er mai 2004), sur celui applicable pour les Etats membres de la Communauté dans sa composition au 30 avril 2004.La mesure proposée n'entraîne pas de dépenses supplémentaires pour le budget de la Communauté.2004/0234(CNS)Priekslikums PADOMES REGULAI ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1257/1999 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināsanas līgumu, un jo īpasi tā 36. un 37. pantu,ņemot vērā Komisijas priekslikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,tā kā:(1) Padomes Regulas (EK) Nr. 1257/1999  [1], kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1783/2003  [2], 47. panta 2. punkta otrās daļas tresajā ievilkumā paredzēts, ka Kopienas finansiālā līdzdalība agrovides pasākumos var sasniegt 85 % tajos apgabalos, kas saistās ar 1. mērķi, un 60 % - pārējos apgabalos.[1]  OV L 160, 26.6.1999, 80. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 583/2004 (OV L 91, 30.3.2004, 1. lpp.).[2]  OV L 270, 21.10.2003, 70. lpp.(2) Regulas (EK) Nr. 1257/1999 47.a panta 3. punktā, kur izstrādāti finansu noteikumi attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm, kuras pievienojās 2004. gada 1. maijā, norādīts, ka minētās regulas 47. pants neattiecas uz finansējumu 47.a panta 1. punktā minētajiem pasākumiem, kur ietilpst agrovides pasākumi. Attiecībā uz siem pasākumiem Kopienas finansiālā līdzdalība var būt 80 % 1. mērķa apgabalos saskaņā ar 47.b panta 1. punkta noteikumiem.(3) Lai attiecībā uz agrovides pasākumu finansēsanu 1. mērķa zonās izvairītos no atsķirīgas attieksmes pret Kopienas dalībvalstīm, kas tādas bijusas 2004. gada 30. aprīlī, un tām dalībvalstīm, kuras pievienojās 2004. gada 1. maijā, sākot ar minēto pievienosanās datumu, finansiālās līdzdalības likme, ko piemēro sīm pēdējām dalībvalstīm, jāpielāgo tai likmei, kuru piemēro pirmajām minētajām dalībvalstīm saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1257/1999 47. panta 2. punkta otrās daļas treso ievilkumu.(4) Tādēļ jāgroza Regula (EK) Nr. 1257/1999,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.1. pantsRegulas (EK) Nr. 1257/1999 47.a panta 3. punkta b) apakspunktu aizstāj ar sādu punktu:,b) sīs regulas 35. panta 1. punkts, 35. panta 2. punkta otrais ievilkums, 36. panta 2. punkts un 47. pants, izņemot 2. punkta otrās daļas treso ievilkumu."2. pantsŠī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēsanas ,Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī".To piemēro no 2004. gada 1. maija.Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tiesi piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē,Padomes vārdā -priekssēdētājs