               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 15.4.2021
            COM(2021) 178 final
            2021/0095(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) Tehnisko ekspertu komitejas 13. sanāksmē, kurā paredzēts pieņemt grozījumus UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu, UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem un UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kā arī pieņemt UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, un UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai, un pieņemt priekšlikumu atjaunināt atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem, kas norādītas TAF UTP I papildinājumā, un priekšlikumu pārskatīt ATMF attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) Tehnisko ekspertu komitejas (CTE) 13. sesija notiks 2021. gada 22. jūnijā Bernē. Sanāksmes darba kārtība ietver:

               –priekšlikumu izdarīt grozījumus vienotajos tehniskajos priekšrakstos (UTP) par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu,

               –priekšlikumu izdarīt grozījumus UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem,

               –priekšlikumu izdarīt grozījumus UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām,

               –priekšlikumu pieņemt UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm,

               –priekšlikumu pieņemt UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai,

               –priekšlikumu pārskatīt ATMF attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM),

               –priekšlikumu atjaunināt atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem, kas norādītas TAF UTP I papildinājumā.

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz iepriekšminētajiem lēmumiem, kurus paredzēts pieņemt CTE, ir jānosaka ar Padomes lēmumu, pamatojoties uz LESD 218. panta 9. punktu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Konvencija par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF)

               1980. gada 9. maija Konvencija par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem, kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (COTIF), ir starptautisks nolīgums, kura līgumslēdzējas puses ir Savienība un 25 dalībvalstis (tikai Kipra un Malta nav).

               Eiropas Savienība pievienojās COTIF 2011. gada 16. jūnijā saskaņā ar Padomes Lēmumu 2013/103/ES
                  1
               . Minētā lēmuma III pielikumā ir izklāstīti Padomes, dalībvalstu un Komisijas iekšējie noteikumi procedūrās saistībā ar OTIF. Minētā III pielikuma 3.1. punktā noteikts: ja darba kārtības punkts attiecas uz ekskluzīviem Savienības kompetences jautājumiem, Komisija balso Savienības vārdā.

               Saskaņā ar COTIF 2. panta 1. punktu OTIF mērķis ir visos aspektos veicināt, uzlabot un atvieglot starptautisko dzelzceļa satiksmi, jo īpaši, izveidojot vienotu tiesību sistēmu dažādās tiesību jomās, kas attiecas uz starptautisko dzelzceļa satiksmi. COTIF arī reglamentē organizācijas vadību, tās mērķus, pilnvaras, attiecības ar līgumslēdzējām valstīm, kā arī darbību kopumā.

               Tāpēc COTIF aptver dzelzceļa nozares tiesību aktus vairākos atšķirīgos juridiskajos un tehniskajos dzelzceļa jomas jautājumos, kas sadalīti divās daļās, proti, pati konvencija, kas reglamentē OTIF darbību, un astoņi papildinājumi, kuros noteiktas vienotas dzelzceļa tiesības:

               –A papildinājums — Pasažieru starptautisko dzelzceļa pārvadājumu līgums (CIV),

               –B papildinājums — Kravu starptautisko dzelzceļa pārvadājumu līgums (CIM),

               –C papildinājums — Bīstamo kravu starptautiskie dzelzceļa pārvadājumi (RID),

               –D papildinājums — Līgums par ritekļu izmantošanu starptautiskajā dzelzceļa satiksmē (CUV),

               –E papildinājums — Līgums par infrastruktūras izmantošanu starptautiskajā dzelzceļa satiksmē (CUI),

               –F papildinājums — Vienoti noteikumi tādu tehnisko standartu apstiprināšanai un vienotu tehnisko priekšrakstu pieņemšanai, kas piemērojami izmantošanai starptautiskajā satiksmē paredzētiem dzelzceļa materiāliem (APTU UR),

               –G papildinājums — Vienoti noteikumi attiecībā uz starptautiskajā satiksmē izmantojamo dzelzceļa materiālu tehnisko atzīšanu (ATMF UR),

               –H papildinājums — Vienoti noteikumi par vilcienu drošu ekspluatāciju starptautiskajā satiksmē (EST UR).

               Uz COTIF F un G papildinājumu ir balstīti 12 vienotie tehniskie priekšraksti (UTP), kuri attiecas uz tehnisko savstarpējo izmantojamību. COTIF satvarā UTP ir tāds pats nolūks kā ES savstarpējas izmantojamības tehniskajām specifikācijām (SITS) saistībā ar atzīšanu dalībai starptautiskajā satiksmē.

               F un G papildinājumu piemēro 42 no 47 valstīm, kas ir COTIF līgumslēdzējas puses, ieskaitot jau minētās 25 ES dalībvalstis.

               2.2.OTIF Tehnisko ekspertu komiteja (CTE)

               CTE ir izveidota ar COTIF 13. panta 1. punkta f) apakšpunktu. To veido OTIF dalībvalstis, kas piemēro COTIF F un G papildinājumu (APTU, ATMF).

               CTE ir kompetence savstarpējas izmantojamības un tehniskās harmonizācijas jautājumos dzelzceļa jomā un tehniskās apstiprināšanas procedūrās. Tā izstrādā APTU un ATMF papildinājumus un to vienotos noteikumus, kas piemērojami izmantošanai starptautiskajā satiksmē paredzētiem dzelzceļa materiāliem un kas jo īpaši attiecas uz:

               ·tehnisko priekšrakstu pieņemšanu attiecībā uz ritekļiem un infrastruktūru, kā arī standartu apstiprināšanu,

               ·procedūrām ritekļu atbilstības novērtēšanai,

               ·noteikumiem par ritekļu tehnisko apkopi,

               ·atbildību par vilciena sastāva veidošanu un ritekļu drošu izmantošanu,

               ·noteikumiem par riska izvērtējumu un novērtēšanu,

               ·reģistru specifikācijām.

               CTE satvarā pašlaik darbojas pastāvīga darba grupa (WG TECH), kuras pienākums ir sagatavot komitejas lēmumus.

               Saskaņā ar COTIF 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu un atbilstoši F papildinājuma (APTU) 6. pantam CTE kompetencē ir pieņemt vai grozīt UTP. Saskaņā ar ATMF 15. panta 2. punktu CTE kompetencē ir ierosināt ATMF grozījumus attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM).

               2.3.Aktu pieņemšana CTE

               Saskaņā ar APTU 6. pantu CTE lemj, vai pieņemt UTP vai noteikumu, kas tos groza, saskaņā ar konvencijas 16. un 20. pantā un 33. panta 6. punktā paredzēto procedūru. Parastais UTP pieņemšanas process var ilgt aptuveni pusotru gadu.

               2.4.Akti, kurus paredzēts pieņemt CTE 2021. gada 22. jūnija sesijā

               2.4.1.Grozījumi UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu, UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem un UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām

               OTIF vienotie tehniskie priekšraksti (UTP) ir no COTIF principiem, mērķiem un procedūrām izrietošs tehnisko specifikāciju kopums dzelzceļa materiālu konstrukcijai un ekspluatācijai, kura galvenais mērķis ir panākt maksimālu savstarpēju izmantojamību. Tādējādi OTIF UTP ir tāds pats nolūks kā ES savstarpējās izmantojamības tehniskajām specifikācijām (SITS).

               Lai nodrošinātu līdzvērtību starp ritekļiem, kuriem atļauja piešķirta saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem, un ritekļiem, kuriem atļauts piedalīties starptautiskajā satiksmē saskaņā ar ATMF 3.a pantu, arī turpmāk ir jānodrošina Eiropas Savienības SITS un COTIF UTP saskaņotība.

               Grozījumi, kurus ierosināts pieņemt CTE, nodrošinās Eiropas Savienības un COTIF noteikumu pastāvīgu un pilnīgu līdzvērtību, kā noteikts ATMF.

               ·UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu (LOC&PAS)

               Šie UTP ir specifikācija, kas attiecas uz konkrētu apakšsistēmu nolūkā izpildīt pamatprasības un nodrošināt starptautiskajā dzelzceļa satiksmē nepieciešamo tehnisko sistēmu un komponentu savstarpēju izmantojamību. Pašreizējie LOC&PAS UTP tika izstrādāti, pamatojoties uz Eiropas Savienības Komisijas Regulu (ES) Nr. 1302/2014 (LOC&PAS SITS)
                  2
               .

               Šā LOC&PAS UTP grozījumu priekšlikuma mērķis ir iekļaut jaunos elementus, kas izriet no APTU 2019. gada 1. marta vienoto noteikumu pārskatīšanas, un arī turpmāk nodrošināt UTP saskaņotību ar Eiropas Savienības LOC&PAS SITS, kurā ES izdarīja grozījumus 2019. gada 16. maijā ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/776
                  3
                un 2020. gada 9. martā ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/387
                  4
               .

               Lai nodrošinātu, ka ritekļiem, kuriem atļauja piešķirta saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem, un ritekļiem, kuriem atļauts piedalīties starptautiskajā satiksmē saskaņā ar ATMF 3.a pantu, arī turpmāk tiek piemērota savstarpējā atzīšana, ir jāturpina gādāt par Eiropas Savienības SITS un COTIF UTP saskaņotību.

               Turklāt pēc Apvienotās Karalistes izstāšanās no ES īpašie gadījumi, kas attiecas uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes dzelzceļa tīkla Lielbritānijas daļu, pēc to svītrošanas no SITS būtu jānorāda UTP.

               Secinājums: Eiropas Savienība var balsojot atbalstīt OTIF ierosinātos grozījumus UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu.

               ·UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem (WAG UTP)

               UTP par kravas vagoniem ir noteiktas prasības ritekļiem, ar kuriem paredzēts pārvadāt kravas automobiļus. Tās šobrīd ir līdzvērtīgas prasībām, kas noteiktas WAG SITS, kurā Eiropas Savienība izdarīja grozījumus ar 2019. gada 16. maija Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/776.

               Šā priekšlikuma mērķis ir grozīt WAG UTP, lai iekļautu jaunos elementus, kas izriet no APTU 2019. gada 1. marta vienoto noteikumu pārskatīšanas, un arī turpmāk nodrošinātu saskaņotību ar juridiskajām norisēm Eiropas Savienībā.

               Eiropas Savienība ir publicējusi Komisijas 2020. gada 9. marta Īstenošanas regulu (ES) 2020/387, ar kuru tika izdarīti jauni WAG SITS grozījumi. Tā rezultātā WAG UTP atkal ir jāgroza, lai nodrošinātu UTP un SITS pastāvīgu līdzvērtību.

               Turklāt pēc Apvienotās Karalistes izstāšanās no ES īpašie gadījumi, kas attiecas uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes dzelzceļa tīkla Lielbritānijas daļu, pēc to svītrošanas no SITS būtu jānorāda UTP.

               Secinājums: Eiropas Savienība var balsojot atbalstīt OTIF ierosinātos grozījumus UTP par kravas vagoniem.

               ·UTP attiecībā uz personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām (PRM UTP)

               PRM UTP ir noteiktas starptautiskajā satiksmē izmantojamiem ritekļiem piemērojamas saskaņotas prasības par piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām. Pašreizējie PRM UTP tika izstrādāti, pamatojoties uz Eiropas Savienības 2014. gada PRM SITS.

               Šī ES SITS ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/772
                  5
                ir grozīta attiecībā uz aktīvu reģistru nolūkā apzināt šķēršļus piekļūstamībai, sniegt informāciju lietotājiem un uzraudzīt un novērtēt progresu piekļūstamības jomā.

               Lai nodrošinātu, ka ritekļiem, kuriem atļauja piešķirta saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem, un ritekļiem, kuriem atļauts piedalīties starptautiskajā satiksmē saskaņā ar ATMF 3.a pantu, arī turpmāk tiek piemērota savstarpējā atzīšana, ir jāturpina gādāt par Eiropas Savienības SITS un COTIF UTP saskaņotību.

               Ierosinātie grozījumi PRM UTP saskaņos ar SITS jaunāko redakciju un nodrošinās starptautiskajā dzelzceļa satiksmē izmantojamiem ritekļiem piemērojamo PRM noteikumu pastāvīgu un pilnīgu līdzvērtību ATMF nozīmē.

               Turklāt pēc Apvienotās Karalistes izstāšanās no ES īpašie gadījumi, kas attiecas uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes dzelzceļa tīkla Lielbritānijas daļu, pēc to svītrošanas no SITS būtu jānorāda UTP.

               Secinājums: Eiropas Savienība var balsojot atbalstīt OTIF ierosinātos PRM UTP grozījumus.

               2.4.2.Tādu UTP pieņemšana, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, un apakšsistēmas infrastruktūrai

               ·UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm (TCRC UTP)

               Šie UTP paredz sīki izstrādātus noteikumus par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu atbildību par starptautiskajā satiksmē izmantojamo vilcienu sastāva veidošanu un infrastruktūras pārvaldītāju atbildību par vilcienu un maršrutu, kuros tos paredzēts izmantot, savietojamības pārbaudi.

               Ierosinātajos TCRC UTP ir apvienoti vairāki parametri, kuri atlasīti no diviem dažādiem ES tiesību aktiem, proti, savstarpējas izmantojamības tehniskajām specifikācijām, kas attiecas uz satiksmes nodrošināšanu un vadību (OPE SITS), un infrastruktūras reģistra (RINF) specifikācijām.

               WAG UTP un LOC&PAS UTP ietver atsauces uz maršruta savietojamības pārbaudēm, kurās dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi pārbauda visus attiecīgos ritekļu vai vilcienu parametrus, lai nodrošinātu to savietojamību ar maršrutu, kurā tie tiks izmantoti. Ar ierosināto TCRC UTP noteikumiem paredzēts aizstāt gan WAG UTP I papildinājumu, gan LOC&PAS UTP K papildinājumu.

               Tāpēc WAG UTP I papildinājums redakcijā, ko Tehnisko ekspertu komiteja pieņēma 2020. gada 30. septembrī un kas stājas spēkā 2021. gada 1. aprīlī, un 2015. gada 1. janvāra LOC&PAS UTP K papildinājums būtu jāatceļ, kad stājas spēkā TCRC UTP.

               Secinājums: Eiropas Savienība var balsojot atbalstīt OTIF ierosināto TCRC UTP pieņemšanu.

               ·UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai (INF UTP)

               Šie UTP nosaka dzelzceļa infrastruktūras parametrus, kas ir būtiski savietojamībai ar ritekļiem, un īpašas metodes šo parametru pārbaudei.

               Tehnisko ekspertu komiteja sīki analizēja juridisko pamatu un noformulēja INF UTP izstrādes pamatprincipus un mērķus.

               INF UTP tika izstrādāti, ņemot vērā WG TECH viedokli, un to pamatā ir INF SITS, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/776.

               Secinājums: Eiropas Savienība var balsojot atbalstīt OTIF ierosināto INF UTP pieņemšanu.

               2.4.3.ATMF pārskatīšana attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM)

               Lai nodrošinātu ATMF 3.a panta 5. punktā noteikto pastāvīgo līdzvērtību starp Eiropas Savienības noteikumiem un COTIF noteikumiem, COTIF noteikumi būtu jāgroza.

               Jaunā teksta galvenais mērķis ir paplašināt sertifikācijas tvērumu, attiecinot to uz visu veidu ritekļiem, jo iepriekš sertifikāciju ECM piemēroja tikai attiecībā uz kravas vagoniem.

               Tāpēc un neatkarīgi no tā, vai konkrētajai ECM sertifikācija ir obligāta, visām ECM, ieskaitot tās, kuras nav sertificējusi neatkarīga sertifikācijas struktūra, ir jāatbilst UTP priekšlikuma II pielikumā noteiktajām vispārīgajām prasībām un kritērijiem, ar ko nodrošina tehniskās apkopes minimumu.

               ATMF vienotajos noteikumos (COTIF G papildinājums, turpmāk “ATMF”) ir izklāstīti vispārīgi noteikumi par struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM).

               Kopumā pašreizējo tekstu grozīšanai ir divi iemesli.

               –ECM sertifikācijas tvērums jaunajā ATMF A pielikumā ir plašāks un attiecas ne tikai uz kravas vagoniem. Tas būtu konkrēti jāatspoguļo ATMF 15. pantā, kurā pašlaik ir noteikta prasība sertificēt ECM tikai attiecībā uz kravas vagoniem.

               –ATMF 3.a pantā ir atsauce uz ES tiesību aktu, kas vairs nav spēkā (Direktīva 2004/49/EK
                  6
                ir atcelta un aizstāta ar Direktīvu (ES) 2016/798
                  7
               ).

               Secinājums: Eiropas Savienība var balsojot atbalstīt OTIF priekšlikumu pilnībā pārskatīt specifikācijas attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM).

               2.4.4.TAF UTP I papildinājumā norādīto atsauču uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem atjaunināšana

               TAF UTP norādītas atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem
                  8
               , kas tiek publicēti un regulāri atjaunināti ES Dzelzceļa aģentūras (ERA) tīmekļvietnē. Šādas atsauces iekļautas UTP, lai IT noteikumus iestrādātu COTIF, bet to pārvaldība būtu ERA pārziņā. Tā kā šo atsauču grozīšana formāli ir TAF UTP grozījums, par to jāpieņem Tehnisko ekspertu komitejas lēmums saskaņā ar COTIF 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu un APTU 6. un 8.a pantu.

               Tāpēc TAF UTP I papildinājumā minētie tehniskie dokumenti ir jāgroza, lai labotu kļūdas, ņemtu vērā atgriezenisko saiti, sekotu tehnikas attīstībai un saglabātu līdzvērtību ES piemērotajām specifikācijām.

               Secinājums: Eiropas Savienība var balsojot atbalstīt OTIF priekšlikumu atjaunināt atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem.

               2.5.Savienības kompetence un balsstiesības

               Saskaņā ar 6. pantu Nolīgumā starp Eiropas Savienību un Starptautisko Dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizāciju par Eiropas Savienības pievienošanos COTIF, kas apstiprināts ar Padomes 2011. gada 16. jūnija lēmumu:

               “1. Pieņemot lēmumus jautājumos, kuros Savienībai ir ekskluzīva kompetence, Savienība īsteno tās dalībvalstu balsošanas tiesības saskaņā ar konvenciju.

               2. Pieņemot lēmumus jautājumos, kuros Savienībai un tās dalībvalstīm ir dalīta kompetence, balso vai nu Savienība, vai tās dalībvalstis.

               3. Savienības balsu skaits ir līdzvērtīgs to Savienības dalībvalstu balsu skaitam, kuras vienlaikus ir konvencijas līgumslēdzējas puses, ievērojot konvencijas 26. panta 7. punktu. Ja balso Savienība, tās dalībvalstis nebalso.”

               Saskaņā ar Savienības tiesībām Savienībai ir piešķirta ekskluzīva kompetence ar dzelzceļa transportu saistītos jautājumos, ja COTIF vai saskaņā ar šo konvenciju pieņemti tiesību akti var ietekmēt šos spēkā esošos Savienības noteikumus vai mainīt to darbības jomu.

               Ierosināto lēmumu mērķis ir:

               ·UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu un UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem saskaņot ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/387
                  9
               ,

               ·UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām saskaņot ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/772
                  10
               ,

               ·pieņemt jaunus UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, atbilstīgi Komisijas Īstenošanas regulai (ES) 2019/773
                  11
               ,

               ·pieņemt jaunus UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai, atbilstīgi Komisijas Regulai (ES) Nr. 1299/2014
                  12
               , kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/776
                  13
               ,

               ·ierosināt OTIF pārskatīšanas komitejai pārskatīt ATMF attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM), lai tos saskaņotu ar Direktīvu (ES) 2016/798
                  14
               ,

               ·saskaņot atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem, kas norādītas TAF UTP I papildinājumā
                  15
               .

               Šo lēmumu pieņemšana nepārprotami ietekmēs Savienības noteikumus.

               Savienībai, ko pārstāv Komisija, jāīsteno balsstiesības attiecībā uz šo lēmumu pieņemšanu.

               3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā

               Visu iepriekšminēto iemeslu dēļ Savienībai balsojot būtu jāatbalsta ierosinātie priekšlikumi.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               LESD 218. panta 9. punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai Savienība ir attiecīgās struktūras locekle vai nolīguma puse
                  16
               .

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  17
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Akti, kurus CTE ir tiesīga pieņemt, ir akti ar juridiskām sekām. Paredzētajiem aktiem ir juridiskas sekas, jo tie groza OTIF tiesisko regulējumu, COTIF UTP saskaņojot ar ES SITS, savukārt ECM regulējumu un ritekļu reģistra specifikācijas saskaņojot ar attiecīgajām ES īstenošanas regulām, un tie Savienībai ir saistoši.

               Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemama lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no mērķa un satura, kāds ir paredzētajam aktam, par kuru Savienības vārdā jāpieņem nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti, no kuriem viens ir klasificējams kā galvenais, bet otrs ir pakārtots, lēmums saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, kas nepieciešams galvenajam vai dominējošajam mērķim vai komponentam.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz dzelzceļa transportu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 91. pants.

               4.3.Secinājums

               Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu būtu jānosaka LESD 91. pants sasaistē ar LESD 218. panta 9. punktu.

               2021/0095 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) Tehnisko ekspertu komitejas 13. sanāksmē, kurā paredzēts pieņemt grozījumus UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu, UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem un UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kā arī pieņemt UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, un UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai, un pieņemt priekšlikumu atjaunināt atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem, kas norādītas TAF UTP I papildinājumā, un priekšlikumu pārskatīt ATMF attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. pantu sasaistē ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Savienība pievienojās 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem, kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (“COTIF”), saskaņā ar Padomes Lēmumu 2013/103/ES
                  18
               .

               (2)Visas dalībvalstis, izņemot Kipru un Maltu, ir COTIF līgumslēdzējas puses.

               (3)Saskaņā ar COTIF 13. panta 1. punkta f) apakšpunktu tika izveidota Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) Tehnisko ekspertu komiteja (“CTE”).

               (4)Saskaņā ar COTIF 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu un saskaņā ar F papildinājuma (APTU) 6. pantu CTE kompetencē ir pieņemt vai grozīt, cita starpā, vienotos tehniskos priekšrakstus (UTP) par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu (Loc&Pas UTP), kravas vagoniem (Vagonu UTP), dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām (PRM UTP), tehniskajiem dokumentiem, uz kuriem dotas atsauces kravu pārvadājumu telemātikas lietojumu UTP (TAF UTP) I papildinājumā, kā arī pieņemt UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, un UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai.

               (5)Visbeidzot, saskaņā ar ATMF 15. panta 2. punktu CTE kompetencē ir ierosināt pārskatīt ATMF attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM).

               (6)2021. gada 22. jūnijā paredzētās CTE 13. sesijas darba kārtībā iekļauts priekšlikums pieņemt lēmumus, ar ko izdara grozījumus UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu, UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem un UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kā arī pieņem UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, un UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai, atjaunina atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem, kas norādītas TAF UTP I papildinājumā, un pārskata ATMF attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM).

               (7)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem CTE un — attiecībā uz ATMF pārskatīšanu — OTIF pārskatīšanas komitejā, jo ierosinātie lēmumi Savienībai būs saistoši.

               (8)Minēto lēmumu mērķi ir UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu, UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem un UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām saskaņot attiecīgi ar Komisijas Īstenošanas Regulu (ES) 2020/387
                  19
                un Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/772
                  20
               , kā arī pieņemt jaunus UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, un jaunus UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai, atbilstīgi Komisijas Īstenošanas regulai (ES) 2019/773
                  21
                un Komisijas Regulai (ES) Nr. 1299/2014
                  22
               , kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/776
                  23
               , un ierosināt OTIF pārskatīšanas komitejā pārskatīt ATMF attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM), lai tos saskaņotu ar Direktīvu (ES) 2016/798
                  24
               .

               (9)Ierosinātie lēmumi, kas veicina OTIF tiesību aktu saskaņošanu ar līdzvērtīgiem Savienības tiesību aktu noteikumiem, ir saskaņā ar Savienības tiesībām un stratēģiskajiem mērķiem, un tāpēc Savienībai tie būtu jāatbalsta,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem 1980. gada 9. maija Konvencijas par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem Tehnisko ekspertu komitejas 13. sesijā, kurā paredzēts pieņemt grozījumus UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu, UTP par kravas vagoniem un UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kā arī pieņemt UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, un UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai, un pieņemt priekšlikumu atjaunināt atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem, kas norādītas TAF UTP I papildinājumā, un priekšlikumu pārskatīt ATMF attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM), ir šāda:

               (1)balsojot atbalstīt CTE ierosinātos grozījumus UTP par lokomotīvēm un pasažieru ritošo sastāvu, kas izklāstīti CTE darba dokumentā “TECH-20041-CTE13-UTP LOC PAS pielikums” un “TECH-20041 LOC PAS lēmums”;

               (2)balsojot atbalstīt CTE ierosinātos grozījumus UTP par ritošo sastāvu — kravas vagoniem, kas izklāstīti CTE darba dokumentā “TECH-20042-CTE13 WAG grozījumu projekts” un “TECH-20042 WAG lēmums”;

               (3)balsojot atbalstīt CTE ierosinātos grozījumus UTP par dzelzceļa sistēmas piekļūstamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kas izklāstīti CTE darba dokumentā “TECH-20043-CTE UTP PRM grozījumu projekts” un “TECH-20043 PRM lēmums”;

               (4)balsojot atbalstīt CTE priekšlikumu pieņemt UTP, kas piemērojami vilciena sastāva veidošanai un maršruta savietojamības pārbaudēm, kā izklāstīts CTE darba dokumentā “TECH-20039 UTP TCRC” un “TECH-20039 TCRC lēmums”;

               (5)balsojot atbalstīt CTE priekšlikumu pieņemt UTP, kas piemērojami infrastruktūras apakšsistēmai, kā izklāstīts CTE darba dokumentā “TECH-20040-UTP INF projekts” un “TECH-20040 INF lēmums”;

               (6)balsojot atbalstīt CTE priekšlikumu atjaunināt atsauces uz TAF SITS tehniskajiem dokumentiem, kas norādītas TAF UTP I papildinājumā, kā izklāstīts CTE darba dokumentā “TECH-21009-CTE UTP TAF lēmums”;

               (7)balsojot atbalstīt ATMF pārskatīšanu attiecībā uz struktūrvienībām, kas atbild par tehnisko apkopi (ECM), kā izklāstīts CTE darba dokumentā “TECH-20045 ATMF lēmums”.

               2. pants

               Pēc Tehnisko ekspertu komitejas lēmumu pieņemšanas tos publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, norādot to spēkā stāšanās datumu.

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums 2013/103/ES (2011. gada 16. jūnijs) par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Starptautisko Dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizāciju par Eiropas Savienības pievienošanos 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (OV L 51, 23.2.2013., 1. lpp.).

                     (2)

                        Komisijas Regula (ES) Nr. 1302/2014 (2014. gada 18. novembris) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju attiecībā uz Eiropas Savienības dzelzceļu sistēmas ritošā sastāva apakšsistēmu “Lokomotīves un pasažieru ritošais sastāvs” (OV L 356, 12.12.2014., 228. lpp.).

                     (3)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/776 (2019. gada 16. maijs), ar ko groza Komisijas Regulas (ES) Nr. 321/2013, (ES) Nr. 1299/2014, (ES) Nr. 1301/2014, (ES) Nr. 1302/2014, (ES) Nr. 1303/2014 un (ES) 2016/919 un Komisijas Īstenošanas lēmumu 2011/665/ES saskaņošanai ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/797 un Komisijas Deleģētajā lēmumā (ES) 2017/1474 noteikto īpašo mērķu īstenošanai (OV L 139I, 27.5.2019., 108. lpp.).

                     (4)

                        Komisijas Īstenošanas Regula (ES) 2020/387 (2020. gada 9. marts), ar ko Regulas (ES) Nr. 321/2013, (ES) Nr. 1302/2014 un (ES) 2016/919 groza attiecībā uz izmantošanas telpas paplašināšanu un pārejas periodu pagarināšanu (OV L 73, 10.3.2020., 6. lpp.).

                     (5)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/772 (2019. gada 16. maijs), ar ko Regulu (ES) Nr. 1300/2014 groza attiecībā uz aktīvu reģistru nolūkā apzināt šķēršļus piekļūstamībai, sniegt informāciju lietotājiem un uzraudzīt un novērtēt progresu piekļūstamības jomā (OV L 139I, 27.5.2019., 1. lpp.).

                     (6)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/49/EK (2004. gada 29. aprīlis) par drošību Kopienas dzelzceļos un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva).

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/798 (2016. gada 11. maijs) par dzelzceļa drošību (OV L 138, 26.5.2016., 102. lpp.).

                     (8)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/778 (2019. gada 16. maijs), ar ko Regulu (ES) Nr. 1305/2014 groza attiecībā uz izmaiņu kontroles pārvaldību (OV L 139I, 27.5.2019., 356. lpp.)

                     (9)

                        Komisijas Īstenošanas Regula (ES) 2020/387 (2020. gada 9. marts), ar ko Regulas (ES) Nr. 321/2013, (ES) Nr. 1302/2014 un (ES) 2016/919 groza attiecībā uz izmantošanas telpas paplašināšanu un pārejas periodu pagarināšanu (OV L 73, 10.3.2020., 6. lpp.).

                     (10)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/772 (2019. gada 16. maijs), ar ko Regulu (ES) Nr. 1300/2014 groza attiecībā uz aktīvu reģistru nolūkā apzināt šķēršļus piekļūstamībai, sniegt informāciju lietotājiem un uzraudzīt un novērtēt progresu piekļūstamības jomā (OV L 139I, 27.5.2019., 1. lpp.).

                     (11)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/773 (2019. gada 16. maijs) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju, kas attiecas uz Eiropas Savienības dzelzceļa sistēmas satiksmes nodrošināšanas un vadības apakšsistēmu, un Lēmuma 2012/757/ES atcelšanu (OV L 139I, 27.5.2019., 5. lpp.).

                     (12)

                        Komisijas Regula (ES) Nr. 1299/2014 (2014. gada 18. novembris) par savstarpējas izmantojamības tehniskajām specifikācijām Eiropas Savienības dzelzceļu sistēmas infrastruktūras apakšsistēmai (OV L 356, 12.12.2014., 1. lpp.).

                     (13)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/776 (2019. gada 16. maijs), ar ko groza Komisijas Regulas (ES) Nr. 321/2013, (ES) Nr. 1299/2014, (ES) Nr. 1301/2014, (ES) Nr. 1302/2014, (ES) Nr. 1303/2014 un (ES) 2016/919 un Komisijas Īstenošanas lēmumu 2011/665/ES saskaņošanai ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/797 un Komisijas Deleģētajā lēmumā (ES) 2017/1474 noteikto īpašo mērķu īstenošanai (OV L 139I, 27.5.2019., 108. lpp.).

                     (14)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/798 (2016. gada 11. maijs) par dzelzceļa drošību (OV L 138, 26.5.2016., 102. lpp.).

                     (15)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/778 (2019. gada 16. maijs), ar ko Regulu (ES) Nr. 1305/2014 groza attiecībā uz izmaiņu kontroles pārvaldību (OV L 139I, 27.5.2019., 356. lpp.)

                     (16)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64. punkts.

                     (17)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (18)

                        Padomes Lēmums 2013/103/ES (2011. gada 16. jūnijs) par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Starptautisko Dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizāciju par Eiropas Savienības pievienošanos 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (OV L 51, 23.2.2013., 1. lpp.).

                     (19)

                        Komisijas Īstenošanas Regula (ES) 2020/387 (2020. gada 9. marts), ar ko Regulas (ES) Nr. 321/2013, (ES) Nr. 1302/2014 un (ES) 2016/919 groza attiecībā uz izmantošanas telpas paplašināšanu un pārejas periodu pagarināšanu (OV L 73, 10.3.2020., 6. lpp.).

                     (20)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/772 (2019. gada 16. maijs), ar ko Regulu (ES) Nr. 1300/2014 groza attiecībā uz aktīvu reģistru nolūkā apzināt šķēršļus piekļūstamībai, sniegt informāciju lietotājiem un uzraudzīt un novērtēt progresu piekļūstamības jomā (OV L 139I, 27.5.2019., 1. lpp.).

                     (21)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/773 (2019. gada 16. maijs) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju, kas attiecas uz Eiropas Savienības dzelzceļa sistēmas satiksmes nodrošināšanas un vadības apakšsistēmu, un Lēmuma 2012/757/ES atcelšanu (OV L 139I, 27.5.2019., 5. lpp.).

                     (22)

                        Komisijas Regula (ES) Nr. 1299/2014 (2014. gada 18. novembris) par savstarpējas izmantojamības tehniskajām specifikācijām Eiropas Savienības dzelzceļu sistēmas infrastruktūras apakšsistēmai (OV L 356, 12.12.2014., 1. lpp.).

                     (23)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/776 (2019. gada 16. maijs), ar ko groza Komisijas Regulas (ES) Nr. 321/2013, (ES) Nr. 1299/2014, (ES) Nr. 1301/2014, (ES) Nr. 1302/2014, (ES) Nr. 1303/2014 un (ES) 2016/919 un Komisijas Īstenošanas lēmumu 2011/665/ES saskaņošanai ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/797 un Komisijas Deleģētajā lēmumā (ES) 2017/1474 noteikto īpašo mērķu īstenošanai (OV L 139I, 27.5.2019., 108. lpp.).

                     (24)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/798 (2016. gada 11. maijs) par dzelzceļa drošību (OV L 138, 26.5.2016., 102. lpp.).


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.4.2021
            COM(2021) 194 final
            2021/0100(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Pušu konferencē attiecībā uz grozījumiem Roterdamas konvencijas par procedūru, saskaņā ar kuru starptautiskajā tirdzniecībā dodama iepriekš norunāta piekrišana attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem, III pielikumā

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Roterdamas konvencija par procedūru, saskaņā ar kuru starptautiskajā tirdzniecībā dodama iepriekš norunāta piekrišana attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem (“konvencija”) stājās spēkā 2004. gada 24. februārī. Tā tika apstiprināta ar Padomes lēmumu par to, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Roterdamas Konvenciju par iepriekš norunātas piekrišanas procedūru attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem starptautiskajā tirdzniecībā (2006/730/EK ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 19. decembra)
                     1
                  , un tā Eiropas Kopienā stājās spēkā 2004. gada 24. februārī. Konvencijas mērķis ir veicināt tās Pušu kopīgu atbildību un sadarbību dažu bīstamo ķīmisko vielu starptautiskajā tirdzniecībā, lai pasargātu cilvēku veselību un vidi no potenciāla kaitējuma un veicinātu šo ķīmisko vielu lietošanu vidi saudzējošā veidā. Konvencija nodrošina sistēmu, kurā apmainīties ar informāciju par dažu ķīmisko vielu īpašībām, valsts lēmumu pieņemšanas procesam par to importu un eksportu un šo lēmumu izplatīšanai Pusēm.

                  Konvencijā noteiktās saistības Savienības tiesību aktos ieviestas ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Regulu (ES) Nr. 649/2012
                     2
                  .

                  Pušu konference, kas izveidota ar konvencijas 18. pantu, ir Roterdamas konvencijas pārvaldības struktūra. Šī struktūra parasti tiekas reizi divos gados, lai pārraudzītu konvencijas ieviešanu. Tā arī izskata ķīmiskās vielas, kuras apsvērt ierosinājusi Ķīmisko vielu pārbaudes komiteja (CRC).

                  Saskaņā ar konvencijas 5. panta 1. punktu Pusēm ir pienākums iesniegt paziņojumus par galīgo reglamentējošu darbību, kas veikta, lai valsts līmenī aizliegtu vai ievērojami ierobežotu ķīmiskas vielas lietošanu. Pēc tam, kad Sekretariāts ir saņēmis divus šādus paziņojumus par to pašu ķīmisko vielu no divām Pusēm, kas ir no diviem dažādiem PIC reģioniem, minētos paziņojumus iesniedz CRC. CRC šos paziņojumus pārskata, izvērtējot to atbilstību konvencijas II pielikumā noteiktajiem kritērijiem. Pamatojoties uz minētās pārskatīšanas rezultātu, CRC ir ieteikusi konvencijas III pielikuma sarakstā iekļaut acetohloru, karbosulfānu, krizotilazbestu, dekabromdifenilēteri, fentionu (īpaši mazā apjomā lietojamiem jeb ULV preparātiem, kuros aktīvās vielas saturs ir 640 g/l vai vairāk), šķidros preparātus (emulģējamos koncentrātus un šķīstošos koncentrātus), kuros parakvāta dihlorīda saturs ir 276 g/l vai vairāk, kas atbilst parakvāta jonu koncentrācijai 200 g/l vai vairāk, un perfluoroktānskābi (PFOA), tās sāļus un ar PFOA saistītos savienojumus, jo ir konstatēts, ka visi kritēriji ir izpildīti. Pielikumu grozījumu pieņemšanas procedūru reglamentē konvencijas 22. pants.

                  Saskaņā ar konvencijas 23. pantu katrai Pusei ir viena balss. Taču tādas reģionālas ekonomiskās integrācijas organizācijas kā ES savas tiesības balsot izmanto par tik balsīm, cik no tās dalībvalstīm ir konvencijas Puses.

                  Desmitajā kārtējā sanāksmē Pušu konference izvērtēs vajadzību pieņemt lēmumus par acetohlora, karbosulfāna, krizotilazbesta, dekabromdifenilētera, fentiona (īpaši mazā apjomā lietojamiem jeb ULV preparātiem, kuros aktīvās vielas saturs ir 640 g/l vai vairāk), šķidro preparātu (emulģējamo koncentrātu un šķīstošo koncentrātu), kuros parakvāta dihlorīda saturs ir 276 g/l vai vairāk, kas atbilst parakvāta jonu koncentrācijai 200 g/l vai vairāk, un perfluoroktānskābes (PFOA), tās sāļu un ar PFOA saistīto savienojumu iekļaušanu konvencijas III pielikuma sarakstā.

                  Iekļaušana III pielikuma sarakstā nozīmē, ka uz ķīmiskajām vielām attieksies procedūra, saskaņā ar kuru starptautiskajā tirdzniecībā dodama iepriekš norunāta piekrišana. Tādējādi Pusēm būs jāiesniedz Sekretariātam atbildes par importu, lai Sekretariāts varētu šīs atbildes darīt pieejamas visām Pusēm. Eksportētājām Pusēm, eksportējot minētās ķīmiskās vielas, būs pienākums ievērot atbildes par importu.

                  Paredzētais akts Pusēm kļūs saistošs saskaņā ar konvencijas 22. panta 5. punkta c) apakšpunktu, kas nosaka, ka: “Lēmumu par III pielikuma grozīšanu depozitārs tūlīt dara zināmu pusēm. Grozījums stājas spēkā attiecībā uz visām pusēm dienā, ko precizē lēmumā.”

                  Acetohlora, karbosulfāna, krizotilazbesta, fentiona (īpaši mazā apjomā lietojamiem jeb ULV preparātiem, kuros aktīvās vielas saturs ir 640 g/l vai vairāk) un šķidro preparātu (emulģējamo koncentrātu un šķīstošo koncentrātu), kuros parakvāta dihlorīda saturs ir 276 g/l vai vairāk, kas atbilst parakvāta jonu koncentrācijai 200 g/l vai vairāk, lietošana Savienībā ir aizliegta ar attiecīgajiem tiesību aktiem. Dekabromdifenilētera un perfluoroktānskābes (PFOA), tās sāļu un ar PFOA saistīto savienojumu lietošana ir aizliegta ar Regulu (ES) 2019/1021 par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem
                     3
                  , jo uz abām ķīmiskajām vielām attiecas Stokholmas konvencija par noturīgajiem organiskajiem piesārņotājiem.

                  Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar kuru nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Roterdamas konvencijas Pušu konferencē, kurā paredzēts pieņemt lēmumus III pielikuma grozīšanu, proti, par acetohlora, karbosulfāna, krizotilazbesta, dekabromdifenilētera, fentiona (īpaši mazā apjomā lietojamiem jeb ULV preparātiem, kuros aktīvās vielas saturs ir 640 g/l vai vairāk), šķidro preparātu (emulģējamo koncentrātu un šķīstošo koncentrātu), kuros parakvāta dihlorīda saturs ir 276 g/l vai vairāk, kas atbilst parakvāta jonu koncentrācijai 200 g/l vai vairāk, un perfluoroktānskābes (PFOA), tās sāļu un ar PFOA saistīto savienojumu iekļaušanu attiecīgajā sarakstā.

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Priekšlikums saskan ar Regulu (ES) Nr. 649/2012, ar ko Savienībā īsteno Roterdamas konvenciju, un papildina minēto regulu. Tas pilnībā saskan ar konvencijas mērķi, kas ir veicināt tās Pušu kopīgu atbildību un sadarbību dažu bīstamo ķīmisko vielu starptautiskajā tirdzniecībā, lai pasargātu cilvēku veselību un vidi no potenciāla kaitējuma un veicinātu šo ķīmisko vielu lietošanu vidi saudzējošā veidā.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Priekšlikums saskan ar Regulu (EK) Nr. 1107/2009, Regulu (ES) Nr. 528/2012 un Regulu (EK) Nr. 1907/2006, jo tas neskar lēmumus par ķīmisko vielu laišanu tirgū Eiropas Savienībā.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Ierosinātā Padomes lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts, kas ir atbilstošais pamats aktam, ar kuru nosaka Eiropas Savienības nostāju saistībā ar starptautisku nolīgumu, šajā gadījumā Roterdamas konvenciju.

                  Ņemot vērā, ka pasākumiem, par kuriem panākta vienošanās saskaņā ar Roterdamas konvenciju, galvenokārt ir vidisks mērķis (t. i., cilvēku veselības un vides aizsardzība, kontrolējot starptautisko tirdzniecību ar dažām bīstamām ķīmiskajām vielām un pesticīdiem), materiālais juridiskais pamats ir LESD 192. panta 1. punkts.

                  Tādējādi ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 192. panta 1. punktam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Cilvēku veselības un vides aizsargāšana no dažu bīstamu ķīmisko vielu potenciālā kaitējuma un pasākumi, kas veicina šo ķīmisko vielu lietošanu vidi saudzējošā veidā, ir vajadzīgi visā pasaulē, un Roterdamas konvencija Savienībā ir ieviesta ar Regulu (ES) Nr. 649/2012. Tā kā Savienība ir konvencijas puse, ir lietderīgi, ka Savienība piedalās lēmumu pieņemšanā Pušu konferencē.

               •Proporcionalitāte

                  Cilvēku veselības un vides aizsargāšana no dažu bīstamu ķīmisko vielu potenciālā kaitējuma un pasākumi, kas veicina šo ķīmisko vielu lietošanu vidi saudzējošā veidā, ir vajadzīgi visā pasaulē. Konvencijas Ķīmisko vielu pārbaudes komiteja ir ieteikusi III pielikuma sarakstā iekļaut acetohloru, karbosulfānu, krizotilazbestu, dekabromdifenilēteri, fentionu (īpaši mazā apjomā lietojamiem jeb ULV preparātiem, kuros aktīvās vielas saturs ir 640 g/l vai vairāk), šķidros preparātus (emulģējamos koncentrātus un šķīstošos koncentrātus), kuros parakvāta dihlorīda saturs ir 276 g/l vai vairāk, kas atbilst parakvāta jonu koncentrācijai 200 g/l vai vairāk, un perfluoroktānskābi (PFOA), tās sāļus un ar PFOA saistītos savienojumus, jo ir konstatēts, ka ķīmiskās vielas atbilst konvencijas II pielikuma kritērijiem. Tāpēc, lai nodrošinātu, ka pasaules līmenī tiek veikti atbilstoši pasākumi, ir samērīgi atbalstīt minēto ķīmisko vielu iekļaušanu konvencijas III pielikuma sarakstā.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Sistemātiska apspriešanās ar ieinteresētajām personām nav notikusi, jo šis lēmums neietekmēs ieinteresētās personas Eiropas Savienībā, izņemot to, ka, eksportējot minētās ķīmiskās vielas, būs jāievēro konkrēti noteikumi. Tomēr apspriešanās ar ieinteresētajām personām notika, kad konvencijas Ķīmisko vielu pārbaudes komiteja pārskatīja paziņojumus par minētajām ķīmiskajām vielām, un to piezīmes tika ņemtas vērā.

               •Ietekmes novērtējums

                  Ietekmes novērtējums nav veikts, jo lēmumi, ko var pieņemt saskaņā ar Konvenciju, neietekmēs šo ķīmisko vielu lietošanu Eiropas Savienībā.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Priekšlikumam var būt neliela ietekme uz komercdarbību, jo šīs ķīmiskās vielas Savienībā komerciāli netiek izmantotas, bet tās drīkst ražot eksportam, un tāpēc tajā nav noteikts atbrīvojums mikrouzņēmumiem un nav īpašu noteikumu attiecībā uz MVU. Priekšlikumam var būt neliela ietekme uz ES nozaru konkurētspēju vai tirdzniecību starp Savienību un trešām valstīm, jo, tirgojot šīs ķīmiskās vielas starptautiskā mērogā, būtu jāievēro daži noteikumi.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Priekšlikums budžetu neietekmē.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Īstenošanas plāns, uzraudzīšana, izvērtēšana un ziņošana netiek uzskatīta par nepieciešamu.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

                  Ar šo priekšlikumu Komisijai tiek piešķirtas pilnvaras Eiropas Savienības vārdā Roterdamas konvencijas Pušu konferencē atbalstīt to, ka konvencijas III pielikuma sarakstā iekļauj acetohloru, karbosulfānu, krizotilazbestu, dekabromdifenilēteri, fentionu (īpaši mazā apjomā lietojamiem jeb ULV preparātiem, kuros aktīvās vielas saturs ir 640 g/l vai vairāk), šķidros preparātus (emulģējamos koncentrātus un šķīstošos koncentrātus), kuros parakvāta dihlorīda saturs ir 276 g/l vai vairāk, kas atbilst parakvāta jonu koncentrācijai 200 g/l vai vairāk, un perfluoroktānskābi (PFOA), tās sāļus un ar PFOA saistītos savienojumus.

               2021/0100 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Pušu konferencē attiecībā uz grozījumiem Roterdamas konvencijas par procedūru, saskaņā ar kuru starptautiskajā tirdzniecībā dodama iepriekš norunāta piekrišana attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem, III pielikumā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Roterdamas konvencija par procedūru, saskaņā ar kuru starptautiskajā tirdzniecībā dodama iepriekš norunāta piekrišana attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem, (“konvencija”) stājās spēkā 2004. gada 24. februārī, un Savienības vārdā to noslēdza ar Padomes Lēmumu 2006/730/EK
                  4
               .

               (2)Roterdamas konvenciju Savienībā īsteno ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Regulu (ES) Nr. 649/2012
                  5
               .

               (3)Atbilstīgi konvencijas 7. pantam Pušu konference lemj par ķīmisko vielu iekļaušanu III pielikumā.

               (4)Paredzams, ka Roterdamas konvencijas Pušu konferences desmitajā sanāksmē tiks pieņemti lēmumi par jaunu ķīmisko vielu iekļaušanu III pielikumā.

               (5)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Pušu konferencē, jo lēmumi būs Savienībai saistoši.

               (6)Lai nodrošinātu to, ka importētājas valstis saņem Roterdamas konvencijas sniegto aizsardzību, un tā kā ir izpildīti visi attiecīgie konvencijas kritēriji, ir nepieciešams un ir lietderīgi atbalstīt Ķīmisko vielu pārskatīšanas komitejas (Roterdamas konvencijas palīgstruktūra) ieteikumu Roterdamas konvencijas III pielikumā iekļaut acetohloru, karbosulfānu, krizotilazbestu, dekabromdifenilēteri, fentionu (īpaši mazā apjomā lietojamiem jeb ULV preparātiem, kuros aktīvās vielas saturs ir 640 g/l vai vairāk) un šķidros preparātus (emulģējamos koncentrātus un šķīstošos koncentrātus), kuros parakvāta dihlorīda saturs ir 276 g/l vai vairāk, kas atbilst parakvāta jonu koncentrācijai 200 g/l vai vairāk, un perfluoroktānskābi (PFOA), tās sāļus un ar PFOA saistītos savienojumus. Minēto vielu lietošana Savienībā jau ir aizliegta vai stingri ierobežota, un uz vairumu no tām attiecas eksporta prasības, kas atbilstīgi Regulai (ES) Nr. 649/2012 ir stingrākas par Roterdamas konvencijā noteiktajām,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Roterdamas konvencijas Pušu konferences desmitajā sanāksmē, ir tāda, ka Savienība atbalsta Roterdamas konvencijas par procedūru, saskaņā ar kuru starptautiskajā tirdzniecībā dodama iepriekš norunāta piekrišana attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem, III pielikuma grozījumu pieņemšanu attiecībā uz to, ka tajā iekļauj acetohloru, karbosulfānu, krizotilazbestu, dekabromdifenilēteri, fentionu (īpaši mazā apjomā lietojamiem jeb ULV preparātiem, kuros aktīvās vielas saturs ir 640 g/l vai vairāk) un šķidros preparātus (emulģējamos koncentrātus un šķīstošos koncentrātus), kuros parakvāta dihlorīda saturs ir 276 g/l vai vairāk, kas atbilst parakvāta jonu koncentrācijai 200 g/l vai vairāk, un perfluoroktānskābi (PFOA), tās sāļus un ar PFOA saistītos savienojumus.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums 2006/730/EK (2006. gada 25. septembris), lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Roterdamas Konvenciju par iepriekš norunātas piekrišanas procedūru attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem starptautiskajā tirdzniecībā (OV L 299, 28.10.2006., 23. lpp.).

                     (2)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 649/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par bīstamo ķīmisko vielu eksportu un importu (OV L 201, 27.7.2012., 60. lpp.).

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1021 (2019. gada 20. jūnijs) par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem (OV L 169, 25.6.2019., 45. lpp.).

                     (4)

                        Padomes Lēmums 2006/730/EK (2006. gada 25. septembris), lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Roterdamas Konvenciju par iepriekš norunātas piekrišanas procedūru attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem starptautiskajā tirdzniecībā (OV L 299, 28.10.2006., 23. lpp.).

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 649/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par bīstamo ķīmisko vielu eksportu un importu (OV L 201, 27.7.2012., 60. lpp.).


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 30.6.2021
            COM(2021) 352 final
            2021/0173(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Konvencijā par jūras vides aizsardzību Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā Eiropas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz lēmumu par robežu noteikšanu un ieteikumu par Ziemeļatlantijas straumes un Jevlanova jūras pacēluma aizsargājamās jūras teritorijas (NACES MPA) pārvaldību

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis ir priekšlikums lēmumam, ar ko nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļas jūras vides aizsardzības komisijā saistībā ar to, ka paredzēts pieņemt lēmumu par robežu noteikšanu un ieteikumu par Ziemeļatlantijas straumes un Jevlanova jūras pacēluma aizsargājamās jūras teritorijas (NACES MPA) pārvaldību atbilstoši Konvencijai par jūras vides aizsardzību Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā (“OSPAR konvencija”).

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.OSPAR konvencija

               OSPAR konvencijas mērķis ir Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļas jūras teritoriju aizsargāt no cilvēka darbību nelabvēlīgās ietekmes, lai pasargātu cilvēka veselību, saglabātu jūras ekosistēmas un, ja iespējams, atjaunotu nelabvēlīgi ietekmētas jūras teritorijas. Konvencijai ir 16 līgumslēdzējas puses: Beļģija, Dānija, ES
                  1
               , Somija, Francija, Vācija, Islande, Īrija, Nīderlande, Norvēģija, Portugāle, Spānija, Zviedrija, Apvienotā Karaliste, Luksemburga un Šveice. Konvencija bija pieejama parakstīšanai Oslo un Parīzes komisijas ministru sanāksmē Parīzē 1992. gada 22. septembrī, un tā stājās spēkā 1998. gada 25. martā.

               2.2.OSPAR komisija

               OSPAR komisijas (kas izveidota saskaņā ar konvencijas 10. pantu) sastāvā ir katras līgumslēdzējas puses pārstāvji; tā tiekas regulāri un jebkurā laikā, kad to prasa īpaši apstākļi. Tās pienākumi ir šādi: pārraudzīt konvencijas īstenošanu un pārskatīt jūras teritorijas stāvokli, pieņemto pasākumu efektivitāti, prioritātes un jebkādu papildu vai atšķirīgu pasākumu nepieciešamību.

               Saskaņā ar konvencijas 20. pantu katrai līgumslēdzējai pusei komisijā ir viena balss. ES ir tiesības uz tādu balsu skaitu, kas ir vienāds ar to ES dalībvalstu skaitu, kuras ir konvencijas līgumslēdzējas puses. ES neizmanto savas balsstiesības, kad savas balsstiesības izmanto tās dalībvalstis, un otrādi.

               Saskaņā ar konvencijas 15. panta 3. punktu komisija konvencijas grozījumus pieņem ar līgumslēdzēju pušu vienprātīgu balsojumu.

               2.3.Paredzētais OSPAR komisijas akts

               OSPAR komisijai ikgadējā ministru sanāksmē 2021. gada 1. oktobrī jāpieņem lēmums par robežu noteikšanu un ieteikums par NACES MPA pārvaldību (“paredzētie akti”).

               Ar paredzēto OSPAR lēmumu par robežu noteikšanu tiks izveidota NACES MPA, proti, tiks norādītas tās robežu ģeogrāfiskās koordinātas (ģeogrāfiskais platums/garums). Paredzētā OSPAR ieteikuma par NACES MPA pārvaldību mērķis ir palīdzēt OSPAR līgumslēdzējām pusēm pieņemt pasākumus nolūkā aizsargāt un saglabāt jūrasputnus un ekosistēmas, t. sk. to biodaudzveidību un procesus, kas atbalsta šīs populācijas saskaņā ar vispārējiem un konkrētiem saglabāšanas mērķiem, kuri izklāstīti minētā ieteikuma pielikumā.

               Apliecinošās zinātniskās analīzes, kas tika veiktas, lai noteiktu, cik nozīmīga šī teritorija ir kā barošanās vieta jūrasputniem, ir izklāstītas visaptverošā dokumentā, kurš publicēts 2020. gada decembrī
                  2
               . Ja tā tiks noteikta, ierosinātā MPA, kas aptver gandrīz 600 000 km² (Francijas izmēram atbilstoša teritorija), OSPAR tīklā būtu lielākā MPA un kļūtu par astoto kopīgi noteikto MPA OSPAR jūras teritorijas apgabalā, kas atrodas ārpus valstu jurisdikcijas.

               3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā

               Atkārtoti ir atzīta nepieciešamība aizsargāt jūras biodaudzveidību un ekosistēmas, arī jūras teritorijās, kas ir ārpus valstu jurisdikcijas. Padomes 2020. gada oktobrī pieņemtajos secinājumos par Komisijas paziņojumu “ES Biodaudzveidības stratēģija 2030. gadam. Atgriezīsim savā dzīvē dabu” aicināts Biodaudzveidības konvencijas pušu 15. konferencē izvirzīt vērienīgus mērķus un pausts atbalsts mērķim aizsargāt vismaz 30 % ES jūras teritorijas, no kuras viena trešdaļa, proti, 10 % ES jūras teritorijas, ir jāaizsargā stingri. Tajos arī uzsvērts, ka tas ir mērķis, kas dalībvalstīm jāsasniedz kopīgi, un atzīts, ka steidzami jāpastiprina centieni, lai nodrošinātu visu aizsargājamo teritoriju efektīvu apsaimniekošanu, noteiktu skaidrus saglabāšanas mērķus un pasākumus, kā arī tos pienācīgi uzraudzītu un stiprinātu. Turklāt tajos uzsvērts, cik svarīgi ir meklēt sinerģiju un papildu ieguvumus ar daudzpusējiem vides nolīgumiem, kas saistīti ar biodaudzveidību, piemēram, OSPAR, un integrēt biodaudzveidības apsvērumus un mērķus attiecīgajos starptautiskajos un reģionālajos procesos. Šajā sakarā tie apstiprina ES atbalstu tam, lai 2021. gadā saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvenciju (UNCLOS) tiktu noslēgts vērienīgs juridiski saistošs starptautisks nolīgums par jūras biodaudzveidību teritorijās, kas ir ārpus valstu jurisdikcijas (BBNJ). Visbeidzot, tajos atkārtoti pausts ES atbalsts tam, lai Antarktikas jūras dzīvo resursu saglabāšanas komisijā tiktu noteiktas trīs plašas aizsargājamās jūras teritorijas Dienvidu okeānā.

               Saistībā ar oktobrī plānoto OSPAR ministru sanāksmi ir vajadzīga Savienības nostāja, jo paredzētais OSPAR lēmums par robežu noteikšanu, kas jāpieņem kopā ar ieteikumu par MPA pārvaldību, ir juridiski saistošs teksts. Lai arī ieteikums nav juridiski saistošs, tiek ierosināts ar Savienības nostāju aptvert abus “paredzētos aktus”, jo tie ir cieši saistīti. Tā kā tie atvieglos ES starptautisko saistību un mērķu īstenošanu un uzlabos vides aizsardzību, tiek ierosināts Savienībai atbalstīt lēmuma un ieteikuma pieņemšanu.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru.

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               OSPAR komisija ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, OSPAR konvenciju.

               Lēmums, ko OSPAR komisija ir aicināta pieņemt, ir akts ar juridiskām sekām, jo saskaņā ar OSPAR konvenciju (13. panta 2. punkts) visi OSPAR lēmumi līgumslēdzējām pusēm ir juridiski saistoši. Lai gan ieteikumi nav juridiski saistoši, šajā gadījumā OSPAR ieteikums par NACES MPA pārvaldību ir cieši saistīts ar OSPAR lēmumu par robežu noteikšanu, un tāpēc ir lietderīgi uz tiem attiecināt vienu Savienības nostāju.

               Paredzētie akti nepapildina un negroza OSPAR konvencijā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Lēmuma, kas pieņemams saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no paredzētā akta, par kuru nostāja Savienības vārdā jāieņem, mērķa un satura. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens no tiem ir atzīstams par galveno, bet otram ir pakārtota nozīme, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz vides aizsardzību.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 192. panta 1. punkts.

               4.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 192. panta 1. punktam saistībā ar 218. panta 9. punktu.

               2021/0173 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Konvencijā par jūras vides aizsardzību Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā Eiropas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz lēmumu par robežu noteikšanu un ieteikumu par Ziemeļatlantijas straumes un Jevlanova jūras pacēluma aizsargājamās jūras teritorijas (NACES MPA) pārvaldību

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Konvencija par jūras vides aizsardzību Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā
                  3
                (“konvencija”), kuras līgumslēdzēja puse ir Savienība, stājās spēkā 1998. gada 25. martā.

               (2)Saskaņā ar konvencijas 10. panta 3. punktu komisija, kas izveidota ar konvencijas 10. panta 1. punktu (“OSPAR komisija”), var pieņemt lēmumus un ieteikumus saskaņā ar konvencijas 13. pantu.

               (3)OSPAR komisijai 24. sesijā/sanāksmē 2021. gada 1. oktobrī jāpieņem lēmums par robežu noteikšanu un ieteikums par Ziemeļatlantijas straumes un Jevlanova jūras pacēluma aizsargājamās jūras teritorijas (“NACES MPA”) pārvaldību.

               (4)Paredzētais OSPAR komisijas lēmums izveido NACES MPA, proti, norāda tās robežas.

               (5)OSPAR komisijas paredzētā ieteikuma mērķis ir palīdzēt līgumslēdzējām pusēm īstenot darbības un pieņemt pasākumus nolūkā sasniegt ieteikuma pielikumā izklāstītos saglabāšanas mērķus.

               (6)Abi paredzētie OSPAR komisijas akti ir cieši saistīti, un tāpēc ir lietderīgi uz tiem attiecināt vienu Savienības nostāju.

               (7)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem OSPAR komisijā, jo minētās komisijas pieņemtais lēmums būs Savienībai saistošs,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem OSPAR komisijas 24. sesijā/sanāksmē, ir atbalstīt lēmuma par robežu noteikšanu un ieteikuma par Ziemeļatlantijas straumes un Jevlanova jūras pacēluma aizsargājamās jūras teritorijas (NACES MPA) pārvaldību pieņemšanu.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums 98/249/EK (1997. gada 7. oktobris) attiecībā uz Konvencijas par Ziemeļaustrumatlantijas jūras vides aizsardzību noslēgšanu (OV L 104, 3.4.1998., 1. lpp.).

                     (2)

                  https://www.ospar.org/documents?v=43885
                  .

                     (3)

                        OV L 104, 3.4.1998., 2. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 6.7.2021
            COM(2021) 363 final
            2021/0179(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko dalībvalstis pilnvaro Eiropas Savienības interesēs akceptēt Jamaikas pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijas par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Hāgas konvencija”), kuru līdz šim ir ratificējusi 101 valsts, tostarp visas ES dalībvalstis, mērķis ir atjaunot iepriekšējo stāvokli, nodrošinot nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanu, kas panākams, izmantojot sistēmu sadarbībai starp centrālajām iestādēm, kuras norīkojušas līgumslēdzējas puses.

                  Tā kā bērnu nolaupīšanas novēršana ir būtiska ES bērna tiesību sekmēšanas politikas sastāvdaļa, Eiropas Savienība aktīvi darbojas starptautiskajā līmenī, lai uzlabotu 1980. gada Hāgas konvencijas piemērošanu, un mudina trešās valstis tai pievienoties.

                  Jamaika savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada Hāgas konvenciju deponēja 2017. gada 24. februārī. Konvencija Jamaikā stājās spēkā 2017. gada 5. maijā.

                  1980. gada Hāgas konvencijas 38. panta ceturtajā daļā ir noteikts, ka konvencija ir piemērojama attiecībās starp valsti, kas ir pievienojusies konvencijai, un tām līgumslēdzējām valstīm, kuras ir deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

                  Eiropas Savienības Tiesa, ar kuru notika apspriešanās pēc Komisijas ierosmes, apstiprināja, ka akcepts par kādas trešās valsts pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē.

                  Eiropas Savienības Tiesa savā 2014. gada 14. oktobra Atzinumā 1/13 norādīja, ka akcepts par kādas trešās valsts pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvajā kompetencē.

                  Tiesa uzstāja uz nepieciešamību šajā jomā nodrošināt vienotu ES mēroga pieeju, tādējādi izvairoties no pieeju dažādības dalībvalstu vidū.

                  Tā kā starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājums ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē, lēmums par to, vai akceptējama Jamaikas pievienošanās, ir jāpieņem ES mērogā Padomes lēmuma veidā. Tādējādi Eiropas Savienības dalībvalstīm būtu jādeponē deklarācija par to, ka tās Eiropas Savienības interesēs akceptē Jamaikas pievienošanos.

                  Līdz ar Eiropas Savienības dalībvalstu akceptu 1980. gada Hāgas konvencija kļūtu piemērojama starp Jamaiku un ES dalībvalstīm, izņemot Dāniju.

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Attiecībā uz vecāku veiktu bērnu nolaupīšanu 1980. gada Hāgas konvencija ir starptautiskais ekvivalents Padomes Regulai Nr. 2201/2003 (pazīstama kā regula “Brisele IIa”), kas ir ES tiesu iestāžu sadarbības stūrakmens laulības lietās un lietās par vecāku atbildību.

                  Viens no regulas galvenajiem mērķiem ir novērst bērnu nolaupīšanu dalībvalstīs, ieviešot procedūras, ar kurām nodrošina bērnu ātru atpakaļatdošanu viņu parastās dzīvesvietas valstī. Šajā nolūkā 1980. gada Hāgas konvencijā noteiktā procedūra ir iestrādāta regulas “Brisele IIa” 11. pantā un ir papildināta, precizējot dažus tās aspektus, jo īpaši bērna uzklausīšanu, termiņus lēmuma pieņemšanai pēc atpakaļatdošanas pieteikuma iesniegšanas un bērna atpakaļneatdošanas pamatojumu. Tajā ir ietverti arī noteikumi, kas reglamentē situācijas, kad dažādās dalībvalstīs izdoti atšķirīgi rīkojumi – par atpakaļatdošanu un atpakaļneatdošanu.

                  Starptautiskā mērogā Eiropas Savienība atbalsta trešo valstu pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, lai ES dalībvalstis, risinot starptautiskas bērnu nolaupīšanas lietas, varētu paļauties uz kopēju tiesisko regulējumu.

                  Laikā no 2015. gada jūnija līdz 2019. gada februārim jau ir pieņemti 18 Padomes lēmumi, ar kuriem akceptēta 26 trešo valstu (Marokas, Singapūras, Krievijas Federācijas, Albānijas, Andoras, Seišelu, Armēnijas, Korejas Republikas, Kazahstānas, Peru, Gruzijas, Dienvidāfrikas, Čīles, Islandes, Bahamu Salu, Panamas, Urugvajas, Kolumbijas, Salvadoras, Sanmarīno, Dominikānas Republikas, Baltkrievijas, Uzbekistānas, Hondurasas, Ekvadoras un Ukrainas) pievienošanās 1980. gada Hāgas konvencijai par starptautisko bērnu nolaupīšanu
                     1
                  .

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Šis priekšlikums ir acīmredzami saistīts ar vispārīgo mērķi, kas nostiprināts Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā, proti, aizsargāt bērna tiesības. 1980. gada Hāgas konvencijas sistēmas nolūks ir aizsargāt bērnus no vecāku veiktas nolaupīšanas nelabvēlīgās ietekmes un nodrošināt, ka bērni var uzturēt sakarus ar abiem vecākiem, piemēram, nodrošinot saskarsmes tiesību efektīvu īstenošanu.

                  Jāmin arī tas, ka pastāv saikne ar mediācijas izmantojuma veicināšanu pārrobežu ģimenes strīdu izšķiršanā. Kopējā Eiropas tiesiskajā telpā direktīva par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās
                     2
                   attiecas arī uz ģimenes tiesībām. Arī Hāgas 1980. gada konvencija mudina ģimenes strīdus risināt miermīlīgi. Viena no labas prakses rokasgrāmatām attiecībā uz 1980. gada Hāgas konvenciju, ko publicējusi Hāgas Starptautisko privāttiesību konference, ir veltīta mediācijas izmantošanai konvencijas darbības jomā ietilpstošu starptautisko ģimenes strīdu izšķiršanā attiecībā uz bērniem. Lai atbalstītu dialogu ar valstīm, kuras konvenciju vēl nav ratificējušas/nav tai pievienojušās, un lai palīdzētu rast konkrētus veidus, kā risināt problēmas, ko rada starptautiskā bērnu nolaupīšana, pēc Eiropas Komisijas ierosmes šī rokasgrāmata papildus angļu un franču valodai ir pārtulkota visās ES valodās, kā arī arābu valodā
                     3
                  .

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  1980. gada Hāgas konvencijas 38. pantā paredzēts, ka “[valstu, kuras pievienojas,] pievienošanās ir spēkā tikai attiecībās starp valsti, kas pievienojas, un tām Līgumslēdzējām Pusēm, kas ir deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos”. Tā kā lēmums attiecas uz to, ka dalībvalstis Savienības interesēs skaidri akceptē to, ka valsts, kura pievienojas, pievienojas 1980. gada Hāgas konvencijai, piemērojamais juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta 6. punkts. Materiālais juridiskais pamats ir LESD 81. panta 3. punkts, tādēļ Padome pieņem vienprātīgu lēmumu pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu.

                  Regula (EK) Nr. 2201/2003 ir saistoša Īrijai, un tādēļ tā piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

                  Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               •Proporcionalitāte

                  Šis priekšlikums ir izstrādāts, balstoties uz jau pieņemtajiem Padomes lēmumiem par šo pašu jautājumu, un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai panāktu saskaņotu ES rīcību starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājumā, nodrošinot, ka Eiropas Savienības dalībvalstis noteiktā termiņā akceptē Jamaikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Eiropas Savienības dalībvalstis, ar kurām Komisija apspriedās par to vēlmi akceptēt Jamaikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, sniedza labvēlīgu atzinumu.

                  Diskusijās ekspertu 2019. gada 2. jūlija sanāksmē noskaidrojās, ka dalībvalstīm nav iebildumu pret to, ka tiek akceptēta Jamaikas pievienošanās 1980. gada konvencijai.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Gatavojoties ekspertu sanāksmei 2019. gada 2. jūlijā un turpmākiem pasākumiem, Komisija uzturēja ciešu kontaktu ar Hāgas Starptautisko privāttiesību konferenci un ES delegāciju Jamaikā.

               •Ietekmes novērtējums

                  Tāpat kā attiecībā uz jau 2015.–2019. gadā pieņemtajiem 18 Padomes lēmumiem, ar kuriem akceptēta vairāku trešo valstu pievienošanās 1980. gada Hāgas konvencijai, atsevišķs ietekmes novērtējums nav veikts, ņemot vērā šā leģislatīvā akta būtību. Tomēr tas, cik lielā mērā Jamaika īsteno konvenciju, tika izskatīts ekspertu sanāksmē 2019. gada 2. jūlijā, kurā bija pārstāvētas visas ES dalībvalstis.

                  Jamaika ir pilnībā apņēmusies īstenot konvenciju un ir pieņēmusi atbilstīgus valsts tiesību aktus, kas ietver jurisdikcijas koncentrēšanu. Jamaika ir iecēlusi Hāgas tīkla tiesnesi darbam ar centrālo iestādi īstenošanas pasākumu jomā. Saistībā ar apmācību jau ir notikušas dažas darbības, piemēram, tikšanās un diskusijas ar ASV centrālās iestādes tiesnesi par tiesas lomu Hāgas nolaupīšanas lietās, tīmekļsemināru diskusijas ar ASV centrālo iestādi, mācību vizīte ASV un konference Gajānā. 2018. gada oktobrī Jamaika piedalījās pasākumā “Caribbean Meeting on International Child Protection – Implementing and Operation of Hague Child Protections”, ko rīkoja Hāgas Starptautisko privāttiesību konference. Darbiniekiem, kas nodarbojas ar nolaupīšanas lietām, ir nodrošinātas mācības par mediāciju.

                  Jamaikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai ir akceptējušas 13 Līgumslēdzējas Puses, ieskaitot Šveici, Japānu un ASV.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Ierosinātais lēmums neietekmē ES budžetu.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Tā kā priekšlikums attiecas tikai uz dalībvalstu pilnvarošanu akceptēt Jamaikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, tā īstenošanas uzraudzība paredz tikai to, ka dalībvalstis ievēro deklarācijas formulējumu, paredzētajā termiņā deponē deklarāciju un informē Komisiju par tās deponēšanu, kā noteikts Padomes lēmumā.

               2021/0179 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko dalībvalstis pilnvaro Eiropas Savienības interesēs akceptēt Jamaikas pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. panta 3. punktu saistībā ar 218. panta 6. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu
                  4
               ,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienība bērna tiesību aizsardzības sekmēšanu ir izvirzījusi par vienu no saviem mērķiem, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā. Pasākumi bērnu aizsardzībai pret nelikumīgu aizvešanu vai aizturēšanu ir minētās politikas būtiska sastāvdaļa.

               (2)Padome ir pieņēmusi Regulu (EK) Nr. 2201/2003
                  5
                (“regula “Brisele IIa””), kuras mērķis ir aizsargāt bērnus no nelabvēlīgās ietekmes, ko rada nelikumīga aizvešana vai aizturēšana, un ieviest procedūras, ar kurām nodrošina bērnu ātru atpakaļatdošanu viņu parastās dzīvesvietas valstī, kā arī nodrošināt saskarsmes tiesību un aizgādības tiesību aizsardzību.

               (3)Regula “Brisele IIa” papildina un pastiprina 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvenciju par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (“1980. gada Hāgas konvencija”), ar kuru starptautiskā mērogā izveidota saistību un sadarbības sistēma attiecībās starp līgumslēdzējām valstīm un starp centrālajām iestādēm un kuras mērķis ir nodrošināt nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanu.

               (4)Visas Savienības dalībvalstis ir 1980. gada Hāgas konvencijas dalībnieces.

               (5)Savienība mudina trešās valstis pievienoties 1980. gada Hāgas konvencijai un atbalsta 1980. gada Hāgas konvencijas pareizu īstenošanu, kopā ar dalībvalstīm cita starpā piedaloties speciālajās komisijās, kuras regulāri organizē Hāgas Starptautisko privāttiesību konference.

               (6)Delikātos starptautiskās bērnu nolaupīšanas gadījumos vislabākais risinājums varētu būt kopējs tiesiskais regulējums, kas piemērojams attiecībās starp Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm.

               (7)1980. gada Hāgas konvencijā ir noteikts, ka to piemēro attiecībās starp valsti, kas pievienojas, un tām konvencijas dalībvalstīm, kuras ir deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

               (8)1980. gada Hāgas konvencija liedz par tās dalībnieci kļūt tādām reģionālām ekonomiskās integrācijas organizācijām, kāda ir Savienība. Tādēļ Savienība konvencijai nevar pievienoties un nevar arī deponēt deklarāciju, ar ko tā akceptē kādas valsts, kura pievienojas, pievienošanos.

               (9)Kā norādīts Eiropas Savienības Tiesas Atzinumā 1/13, 1980. gada Hāgas konvencijā paredzētās pievienošanās akcepta deklarācijas ietilpst Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē.

               (10)Jamaika savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada Hāgas konvenciju deponēja 2017. gada 24. februārī. Nolīgums Jamaikā stājās spēkā 2017. gada 5. maijā.

               (11)Pēc Jamaikā esošā stāvokļa izvērtējuma tika secināts, ka Eiropas Savienības dalībvalstis var Savienības interesēs akceptēt Jamaikas pievienošanos saskaņā ar 1980. gada Hāgas konvencijas noteikumiem.

               (12)Tādēļ Eiropas Savienības dalībvalstīm vajadzētu tikt pilnvarotām saskaņā ar šajā lēmumā izklāstītajiem noteikumiem deponēt savas deklarācijas, ar ko tās Savienības interesēs akceptē Jamaikas pievienošanos.

               (13)Regula “Brisele IIa” ir saistoša Īrijai, un tādēļ tā piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

               (14)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Eiropas Savienības dalībvalstis ar šo tiek pilnvarotas Savienības interesēs akceptēt Jamaikas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (“1980. gada Hāgas konvencija”).

               Eiropas Savienības dalībvalstis ne vēlāk kā … [divpadsmit mēneši no šā lēmuma pieņemšanas dienas] deponē deklarāciju, ar ko Savienības interesēs akceptē Jamaikas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencijai un kas formulēta šādi:

               “[Pilns DALĪBVALSTS nosaukums] deklarē, ka tā saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2021/.. akceptē Jamaikas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem.”

               Eiropas Savienības dalībvalstis divu mēnešu laikā no dienas, kad deponēta attiecīgā deklarācija, ar ko akceptēta Jamaikas pievienošanās, informē Padomi un Komisiju par šādu deponēšanu un dara zināmu Komisijai deklarācijas tekstu.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā […] dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Jau ir pieņemti 18 Padomes lēmumi, ar kuriem dalībvalstis pilnvarotas akceptēt to, ka 1980. gada Hāgas konvencijai pievienojas Andora (Padomes Lēmums 2015/1023, pieņemts 2015. gada 15. jūnijā); Seišelas (Padomes Lēmums 2015/2354, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Krievija (Padomes Lēmums 2015/2355, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Albānija (Padomes Lēmums 2015/2356, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Singapūra (Padomes Lēmums 2015/1024, pieņemts 2015. gada 15. jūnijā); Maroka (Padomes Lēmums 2015/2357, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Armēnija (Padomes Lēmums 2015/2358, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Korejas Republika (Padomes Lēmums (ES) 2016/2313, pieņemts 2016. gada 8. decembrī); Kazahstāna (Padomes Lēmums (ES) 2016/2311, pieņemts 2016. gada 8. decembrī); Peru (Padomes Lēmums (ES) 2016/2312, pieņemts 2016. gada 8. decembrī); Gruzija un Dienvidāfrika (Padomes Lēmums (ES) 2017/2462, pieņemts 2017. gada 18. decembrī); Čīle, Islande un Bahamu Salas (Padomes Lēmums (ES) 2017/2424, pieņemts 2017. gada 18. decembrī); Panama, Urugvaja, Kolumbija un Salvadora (Padomes Lēmums (ES) 2017/2464, pieņemts 2017. gada 18. decembrī); Sanmarīno (Padomes Lēmums (ES) 2017/2463, pieņemts 2017. gada 18. decembrī); Dominikānas Republika (Padomes Lēmums (ES) 2019/305, pieņemts 2019. gada 18. februārī); Ekvadora un Ukraina (Padomes Lēmums (ES) 2019/306, pieņemts 2019. gada 18. februārī); Hondurasa (Padomes Lēmums (ES) 2019/307, pieņemts 2019. gada 18. februārī); Baltkrievija un Uzbekistāna (Padomes Lēmums (ES) 2019/308, pieņemts 2019. gada 18. februārī).

                     (2)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/52/EK (2008. gada 21. maijs) par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās (OV L 136, 24.5.2008., 3. lpp.).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        OV C , , . lpp.

                     (5)

                        Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 23.12.2003., 1. lpp.).