				|

		52013PC0534

			Priekšlikums PADOMES REGULA par Eiropas Prokuratūras izveidi /* COM/2013/0534 final - 2013/0255 (APP) */

			   	PASKAIDROJUMA
RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Kriminālvajāšana par noziedzīgiem nodarījumiem pret
ES budžetu šobrīd ir tikai un vienīgi
dalībvalstu kompetencē, un šajā jomā nav izveidota neviena Savienības iestāde.
Lai arī šo noziedzīgo nodarījumu iespējamais kaitējums ir ļoti nozīmīgs,
attiecīgo valstu iestādes ne vienmēr tos izmeklē un uzsāk
kriminālvajāšanu, jo to tiesībaizsardzības resursi ir ierobežoti. Tā rezultātā attiecīgo
valstu tiesībaizsardzības centieni
šajā jomā joprojām bieži vien ir sadrumstaloti, kā arī šo noziedzīgo nodarījumu pārrobežu
dimensiju attiecīgās iestādes parasti
neievēro.
Lietās par
pārrobežu krāpšanu
būtu nepieciešama ciešāk koordinēta
un efektīva Eiropas līmeņa izmeklēšana un
kriminālvajāšana, tomēr pašreizējais informācijas apmaiņas un koordinācijas līmenis šī mērķa sasniegšanā nav pietiekams,
neskatoties uz pastiprinātajiem Savienības struktūru,
piemēram, Eurojust, Eiropola un Eiropas biroja
krāpšanas apkarošanai (OLAF) centieniem. Koordinācijā, sadarbībā un informācijas apmaiņā
pastāv daudzas problēmas un ierobežojumi sakarā ar dalīto atbildību starp
iestādēm, kuras pieder pie dažādām teritoriālajām un funkcionālajām
piekritībām. Nepilnības tiesas iestāžu
rīcībā, vēršoties pret krāpšanu, ir novērojamas katru dienu dažādos līmeņos un
starp dažādām iestādēm, kā arī ir galvenais šķērslis efektīvai
izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par noziedzīgiem nodarījumiem, kas apdraud Savienības
finansiālās intereses.
Eurojust
un Eiropolam ir dotas vispārējas
pilnvaras veicināt informācijas apmaiņu un koordinēt valstu krimināllietu izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, tomēr nav dotas
pilnvaras veikt izmeklēšanas darbības vai
kriminālvajāšanu. Eiropas birojs krāpšanas apkarošanai
(OLAF) ir pilnvarots izmeklēt
krāpšanu un nelikumīgas darbības,
kas apdraud ES, tomēr tā pilnvaras ir ierobežotas administratīvās izmeklēšanas līmenī. Valsts tiesu iestāžu darbība joprojām bieži vien ir lēna, vidējie vajāšanas rādītāji ir zemi, kā arī rezultāti, kas
iegūti dažādās dalībvalstīs visā Savienībā, kopumā ir nevienlīdzīgi.
Pamatojoties uz šo statistiku, tiesu
iestāžu darbības, kuras pret krāpšanu
veic dalībvalstis, šobrīd nevar uzskatīt par efektīvām, līdzvērtīgām un preventīvām,
kā noteikts saskaņā ar Līgumu.
Tā kā dalībvalstu kriminālizmeklēšanas
un kriminālvajāšanas iestādes šobrīd
nespēj sasniegt līdzvērtīgu aizsardzības
un tiesībaizsardzības līmeni, Savienībai
ir ne tikai kompetence, bet arī pienākums rīkoties.
Līguma 325. pants
to pieprasa no juridiskā viedokļa,
tomēr, ņemot vērā konkrētus Savienības noteikumus, kas piemērojami šajā jomā, Savienībai
arī ir vislabākie nosacījumi, lai
aizsargātu savas finansiālās
intereses, tostarp veicot noziedzīgu
nodarījumu pret šīm interesēm kriminālvajāšanu. Līguma 86. pants sniedz vajadzīgo juridisko
pamatu šādai jaunai ES līmeņa kriminālvajāšanas
sistēmai, kuras mērķis ir novērst trūkumus pašreizējā
tiesībaizsardzības režīmā, kā pamatā ir
tikai un vienīgi uz atsevišķo valstu centieni, un
papildus saskaņot un koordinēt šos
centienus.
Šā priekšlikuma mērķis ir izveidot Eiropas Prokuratūru
un noteikt tās kompetences
un procedūras. Tas papildina agrākus tiesību
aktu priekšlikumus[1],
kuri definē noziedzīgus nodarījumus,
kā arī piemērojamos sodus.
Šis priekšlikums ir daļa no leģislatīvo aktu paketes, kam tiks pievienots priekšlikums par Eurojust reformu.
2.           APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM
PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMA
REZULTĀTI
Lai
sagatavotu šo
regulu, Komisija ir vairākkārt plaši apspriedusies
ar ieinteresētajām personām, kā arī
balstījusies uz iepriekšējām diskusijām,
kas saistītas ar Eiropas Prokuratūru un
turpinās jau vairāk nekā desmit gadus.[2] Sagatavošanas
konsultācijas, ņemot vērā doto
priekšlikumu, aptvēra galvenos
jautājumus, kas risināti šajā regulā,
tostarp dažādas iespējas attiecībā uz
Eiropas sistēmas attiecīgo
noziedzīgo nodarījumu izmeklēšanai un kriminālvajāšanai
izveides institucionālajiem, juridiskajiem, organizatoriskajiem un darbības
aspektiem.
Divas
anketas tika publicētas un tiešsaistē izplatītas 2012. gada sākumā: viena no tām tika
nosūtīta tieslietu speciālistiem, bet
otra — sabiedrības pārstāvjiem. Kopumā atbildes
bija pozitīvas attiecībā uz jaunu pasākumu ieviešanu,
lai stiprinātu materiālo un procesuālo ietvaru
cīņai pret pārkāpumiem, kas apdraud
ES finansiālās intereses; lielākā daļa arī pauda
atbalstu idejai izveidot Eiropas Prokuratūru. Tika izteikti arī
vairāki detalizētāki ieteikumi, bažas
un jautājumi jo īpaši
par attiecībām starp šādu Eiropas Prokuratūru un valstu kriminālvajāšanas
iestādēm, Eiropas Prokuratūras kompetenci vadīt un koordinēt
izmeklēšanu valstu līmenī, kā arī iespējamajām grūtībām
ar Eiropas procedūras
noteikumu harmonizāciju Eiropas Prokuratūras tiesvedībā. Paralēli kā
daļa no ārējā pētījuma šā ziņojuma
atbalstam ir veikti pētījumi
vairākās dalībvalstīs. Papildus
visa 2012. gada laikā un 2013. gada
sākumā Eiropas līmenī tika organizētas vairākas pārrunas un tikšanās, kas
minētas turpmāk.
·
Valsts prokuroru vai līdzvērtīgu
iestāžu dalībvalstu Augstākajā tiesās tīkls, Budapešta, 2012. gada 25.–26. maijs.
·
Konference: Eiropas Prokuratūras
projekts? Luksemburga, 2012. gada 13.–15. jūnijs. Konferencē pulcējās
eksperti un augsta līmeņa akadēmisko aprindu, ES iestāžu un dalībvalstu
pārstāvji.
·
Viceprezidentes Redingas
konsultatīva tikšanās ar Ģenerālprokuroru un dalībvalstu valsts prokuratūru direktoriem
Briselē 2012. gada 26. jūnijā. Sapulces formāts atļāva atklātas
diskusijas par konkrētiem jautājumiem saistībā ar Savienības finansiālo
interešu aizsardzību.
·
Komisija 2012. gada
18. oktobrī organizēja konsultatīvu sapulci par jautājumiem,
kas saistīti ar iespējamo Eurojust reformu,
kurā ar dalībvalstu
pārstāvjiem tika apspriesti arī ar
Eiropas Prokuratūras izveidošanu saistītie jautājumi. Sapulce kopumā
atbalstīja ciešas saiknes
izveidošanu starp Eurojust un Eiropas Prokuratūru.
·
Desmitā OLAF konference par prokuroru
lomu krāpšanas novēršanā Berlīnē 2012. gada
8.–9. novembrī bija izdevība izpētīt
veidus, kādos valsts prokurori varētu sadarboties
ar Eiropas Prokuratūru, ja tāda tiktu izveidota.
·
Neformāla apspriede ar aizstāvības advokātiem (CCBE un ECBA) 2012. gada
26. novembrī, kuras laikā tika
apskatīta procesuālā aizsardzība aizdomās turētajiem un
sniegti ar to saistīti noderīgi ieteikumi.
·
ERA seminārs „Ceļā uz Eiropas Prokuratūru (EPPO)”,
2013. gada 17. un 18. janvāris.
·
Komisijas ekspertu grupas tikšanās par Eiropas
kriminālo politiku, Brisele, 2013. gada
23. janvāris.
·
Turpmākā
konsultatīvā tikšanās ar ECBA un CCBE
pārstāvjiem, Brisele, 2013. gada 9. aprīlis.
Tāpat arī
2012. gada otrajā pusē un 2013. gada sākumā ir notikušas vairākas divpusējas sanāksmes ar dalībvalstu iestādēm.
Komisija veica politikas alternatīvu ietekmes novērtējumu, ņemot vērā cita
starpā neatkarīgu pētījumu (Īpašais
līgums Nr. JUST/2011/JPEN/FW/0030.A4),
kurā apskatītas dažādas iespējas Eiropas Prokuratūras izveidošanai. Saskaņā ar ietekmes
novērtējuma analīzi Eiropas Prokuratūras
kā tāda decentralizēta integrēta Savienības
biroja izveidošana, kurš balstās uz dalībvalstu tiesu
sistēmām, sniedz vislielāko
labumu un rada viszemākās izmaksas.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
3.1.        Juridiskais pamats
Priekšlikuma
juridiskais pamats
ir Līguma 86. pants. Saskaņā
ar regulējuma pirmo daļu, „[l]ai apkarotu noziegumus,
kas skar Savienības finansiālās intereses, Padome, pieņemot regulas saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru, var
no Eurojust izveidot Eiropas Prokuratūru. Saņēmusi Eiropas Parlamenta piekrišanu, Padome
pieņem vienprātīgu lēmumu.” Otrā šī regulējuma daļa nosaka Eiropas Prokuratūras
atbildību šādi: „Eiropas Prokuratūra ir atbildīga par izmeklēšanu, kriminālvajāšanu un
tiesāšanu, vajadzības gadījumā sadarbībā ar Eiropolu, attiecībā uz tiem, kuri
izdarījuši noziedzīgus nodarījumus pret Savienības finansiālajām interesēm, kā
noteikts 1. punktā paredzētajā regulā, kā arī attiecībā uz šo noziegumu līdzdalībniekiem.
Tā veic prokurora funkcijas dalībvalstu kompetentās tiesās saistībā ar šādiem
nodarījumiem.” Visbeidzot,
Līguma 86. panta trešais punkts nosaka regulējuma pamata jomu, kas pieņemta saskaņā
ar to: „[r]egulā, kas minēta 1.
punktā, nosaka vispārējos noteikumus, kas piemērojami Eiropas Prokuratūrai, tās
darbības nosacījumus, reglamentu, pierādījumu pieņemamības noteikumus, kā arī
noteikumus, kas jāpiemēro, pārskatot tiesā procesuālos pasākumus, ko tā veikusi
saskaņā ar savām funkcijām.”
3.2.        Subsidiaritāte un proporcionalitāte
Eiropas
Savienībai jārīkojas,
jo paredzētā darbība ir būtiska Savienības dimensijā. Tas nozīmē Savienības līmeņa
vadību un koordināciju izmeklēšanā un kriminālvajāšanā attiecībā uz noziedzīgiem
nodarījumiem, kas apdraud tās
finansiālās intereses, kuru aizsardzība saskaņā ar LESD 310. panta 6. punktu un 325. pantu ir nepieciešama gan no Savienības, gan dalībvalstīm. Saskaņā ar subsidiaritātes principu šo mērķi var sasniegt tikai Savienības līmenī, ņemot
vērā tā mērogu un ietekmi. Kā
norādīts iepriekš, pašreizējā situācija,
kurā kriminālvajāšana par noziedzīgiem nodarījumiem pret Savienības finansiālajām interesēm ir tikai dalībvalstu iestāžu
rokās, nav apmierinoša un nav
pietiekama mērķa sasniegšanai — efektīvai cīņai pret noziedzīgiem nodarījumiem, kas
apdraud Savienības budžetu.
Saskaņā ar proporcionalitātes
principu šī regula nepārsniedz šī
mērķa sasniegšanai nepieciešamo. Visā
ierosinātajā tekstā izvēlētās
iespējas vismazāk iejaucas dalībvalstu
tiesību sistēmās un institucionālajās
struktūrās. Galvenās priekšlikuma iezīmes,
piemēram, to tiesību aktu noteikšana, kas attiecināmi uz izmeklēšanas
pasākumiem, pilnvaroto prokuroru
skaits, Eiropas Prokuratūras
decentralizētais raksturs un tiesu kontroles
sistēma, tika izstrādātas tā, lai
tās nepārsniegtu priekšlikuma galveno mērķu sasniegšanai
nepieciešamo.
Savienības kompetence cīņā pret krāpšanu un citiem pārkāpumiem,
kas ietekmē tās finansiālās intereses, ir nepārprotami noteikta Līguma
86. un 325. pantā.
Tā kā šī Savienības kompetence nav dalībvalstu kompetence, kā arī tās īstenošana ir kļuvusi nepieciešama Savienības finansiālo interešu efektīvākai aizsardzībai, piedāvātais tiesību aktu kopums atbilst
subsidiaritātes prasībai.
3.3.        Priekšlikuma skaidrojums pa nodaļām
Priekšlikuma galvenie
mērķi ir:
·
veicināt Savienības finansiālo interešu aizsardzības stiprināšanu un turpmāku
attīstību tieslietu jomā, veicināt
uzticību ES uzņēmumiem un Eiropas Savienības iestāžu darbiniekiem,
vienlaicīgi ievērojot visas Eiropas
Savienības Pamattiesību hartā nostiprinātās pamattiesības;
·
izveidot
saskaņotu Eiropas
sistēmu noziedzīgo nodarījumu, kas apdraud Savienības finansiālās intereses, izmeklēšanai un kriminālvajāšanai;
·
nodrošināt efektīvāku un
iedarbīgāku izmeklēšanu un kriminālvajāšanu par noziedzīgajiem nodarījumiem,
kas apdraud ES finansiālās intereses;
·
palielināt kriminālvajāšanu
skaitu, kā rezultātā būtu
vairāk notiesājošu lēmumu un tiktu nodrošināta nelikumīgi iegūto Savienības
līdzekļu atgūšana;
·
nodrošināt
ciešu sadarbību
un efektīvu informācijas apmaiņu
starp Eiropas un valstu kompetentajām iestādēm;
·
uzlabot
preventīvos pasākumus attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem, kas apdraud Savienības finansiālās
intereses.
3.3.1.     I daļa. Priekšmets
un definīcijas
Šajā daļā izklāstīts
regulas priekšmets, kas ir Eiropas
Prokuratūras izveide. Papildus tas nosaka vairākus tekstā izmantotos terminus,
piemēram, „Eiropas Savienības finansiālās intereses”.
3.3.2.     II daļa. Vispārīgie
noteikumi
Šajā daļā regulē svarīgākās
Eiropas Prokuratūras iezīmes, tās statusu un struktūru
kā jaunam Savienības birojam ar izmeklēšanas un kriminālvajāšanas funkcijām. Šim nolūkam šajā daļā sniegti īpaši noteikumi attiecībā uz Eiropas prokurora un
viņa vietnieku un Eiropas pilnvaroto prokuroru iecelšanu un
atbrīvošanu no amata. Tajā ir arī izklāstīti
tās darbības pamatprincipi.
Šīs daļas 1. nodaļā
(Eiropas Prokuratūras
statuss, organizācija un struktūra)
skaidrots, kā izveidota Eiropas Prokuratūra, kā arī kādas funkcijas tai tiks uzticētas.
Tekstā sniegts tās kā jaunas Savienības
struktūras (juridiskas personas) izveides izklāsts un aprakstītas attiecības ar Eurojust. Starp galvenajām Eiropas
Prokuratūras iezīmēm tekstā minēta
atsauce uz neatkarību un atbildību, kas garantē, ka tā ir
spējīga pildīt savas funkcijas
un izmantot pilnvaras, būdama pasargāta no jebkādas neatbilstošas ietekmes. Tekstā arī aprakstītas galvenās
Eiropas Prokuratūras struktūras iezīmes.
2. nodaļā (Eiropas
Prokuratūras locekļu iecelšana un
atbrīvošana no amata) aprakstīti
noteikumi, kas piemērojami Eiropas prokurora, viņa vietnieku un personāla iecelšanas un atbrīvošanas kārtībai. Eiropas
prokurora iecelšanas procedūra ir izstrādāta tādā veidā, kas garantē tā neatkarību un atbildību attiecībā uz Savienības iestādēm,
turpretim viņa atbrīvošanas procedūra ir atkarīga no Eiropas Savienības Tiesas. Attiecībā uz Eiropas pilnvarotajiem
prokuroriem, kurus Eiropas prokurors
iecels un atbrīvos no amata, procedūra
nodrošina to integrāciju valstu
kriminālvajāšanas sistēmās.
3. nodaļā (Pamatprincipi) aprakstīti
galvenie tiesību principi, kas reglamentē
Eiropas Prokuratūras darbību, tostarp atbilstību Eiropas Savienības Pamattiesību hartai,
proporcionalitātei, valsts tiesību aktiem, ko piemēro šīs regulas
īstenošanai, procesuālai neitralitātei, likumībai un izmeklēšanas ātrumam, dalībvalstu pienākumam palīdzēt Eiropas
prokuratūras izmeklēšanā un kriminālvajāšanā.
4. nodaļā
(Eiropas Prokuratūras kompetence) skaidroti noziedzīgi nodarījumi, kas ietilpst Eiropas Prokuratūras pamatkompetencē. Šie pārkāpumi jānosaka saskaņā ar valstu tiesību
aktiem, ar kuru palīdzību īsteno Savienības tiesību aktus
(Direktīva 2013/xx/ES). Tekstā
izdalītas divu noziedzīgo nodarījumu kategorijas, no kurām pirmā automātiski ir Eiropas Prokuratūras kompetencē
(12. pants), bet otrai (13. pants)
nepieciešams noteikt kompetenci, ja pastāv
zināmas saites ar pirmās kategorijas nodarījumiem.
Nodaļā arī aprakstīts, kā Eiropas Prokuratūra īsteno savu kompetence
šo nodarījumu gadījumos.
3.3.3.     III daļa. Izmeklēšanas, kriminālvajāšanas
un tiesvedības procedūras noteikumi
Šajā nodaļā
apskatītas būtiskas Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas un kriminālvajāšanas iezīmes, tostarp
noteikumus par valstu tiesu kontroli, kādus lēmumus Eiropas prokuratūra
varētu pieņemt, pabeidzot izmeklēšanu, kā
tā varētu īstenot savas kriminālvajāšanas funkcijas un kā savāktie
pierādījumi tiktu izmantoti tiesās.
1. nodaļā (Izmeklēšanas
norise) sniegti vispārīgi noteikumi, kas attiecas uz Eiropas Prokuratūras
izmeklēšanas darbībām, tostarp izmantotajiem
informācijas avotiem, noteikumi par to, kā uzsāk
un veic izmeklēšanu un kā Eiropas Prokuratūra var
iegūt papildu informāciju no
datubāzēm vai datiem,
kas savākti pēc tās lūguma.
2. nodaļā (Informācijas apstrāde) skaidrota Lietu pārvaldības sistēmas
funkcionēšana.
3. nodaļā (Izmeklēšanas pasākumi) izklāsti atsevišķi
izmeklēšanas pasākumu veidi un
nosacījumi, kurus varēs izmantot
Eiropas Prokuratūra. Tekstā nav detalizēti
reglamentēts katrs no šiem
pasākumiem, bet noteikta prasība piemērot attiecīgo valstu tiesību aktus.
4. nodaļā
(Izmeklēšanas izbeigšana un kriminālvajāšanas
pilnvaras) noteikti dažāda veida
lēmumi, kādus Eiropas Prokuratūra
var pieņemt izmeklēšanas
beigās, tostarp apsūdzības celšanu un atsaukšanu.
5. nodaļā
(Pierādījumu pieņemamība) reglamentēta Eiropas Prokuratūras savākto un iesniegto pierādījumu pieņemamība
pirmās instances tiesās.
6. nodaļā
(Konfiskācija) reglamentētas darbības ar aktīviem, ko konfiscējušas attiecīgo valstu tiesas Eiropas Prokuratūras
kriminālvajāšanas rezultātā.
3.3.4.     IV daļa. Procesuālās
garantijas
Šīs daļas noteikumi
paredz aizdomās turētajiem un
citām personām, kas iesaistītas Eiropas Prokuratūras tiesvedībā, garantijas, kurām
būs jāatbilst attiecīgajiem
standartiem, jo īpaši
Eiropas Savienības Pamattiesību hartai.
Šie noteikumi attiecas uz Savienības tiesību aktiem (direktīvām
par dažādām procesuālajām tiesībām kriminālprocesos) attiecībā uz konkrētām
tiesībām, tomēr arī autonomi definē citas tiesības, kas vēl nav reglamentētas Savienības
tiesību aktos. Šie noteikumi nodrošina papildu aizsardzības līmeni
salīdzinājumā ar atsevišķo valstu tiesību aktiem, lai aizdomās
turētais un citas personas varētu tieši gūt labumu no Savienības līmeņa aizsardzības.
3.3.5.     V daļa. Pārskatīšana tiesā
Līguma 86. panta 3. punkts
nosaka, ka Savienības
likumdevējam jāparedz noteikumi, kas
jāpiemēro, pārskatot tiesā procesuālos pasākumus, kurus Eiropas Prokuratūra veikusi saskaņā ar savām funkcijām. Šī iespēja atspoguļo Eiropas
Prokuratūras īpašo statusu, kas atšķiras no visām citām
Savienības struktūrām un aģentūrām un paredz prasa īpašus noteikumus attiecībā uz pārskatīšanu tiesā.
Līguma 86. panta 2. punkts nosaka, ka Eiropas prokuratūra veic prokurora
funkcijas dalībvalstu kompetentās tiesās. Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas
darbības arī ir cieši saistītas ar
iespējamu kriminālvajāšanu, un galvenokārt tās īstenos dalībvalstu tiesiskā
regulējuma ietvaros. Vairumā gadījumu
tās veiks attiecīgo valstu tiesībaizsardzības iestādes, rīkojoties
saskaņā ar Eiropas Prokuratūras norādījumiem, dažreiz arī saņemot attiecīgās
valsts tiesas atļauju. Eiropas Prokuratūra tādējādi ir Savienības struktūra,
kuras darbība galvenokārt būs saistīta ar attiecīgo valstu tiesību sistēmām. Tādēļ ir lietderīgi uzskatīt Eiropas Prokuratūru par valsts iestādi, lai īstenotu pārskatīšanu
tiesā attiecībā uz tās veiktajām izmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbībām.
Tā rezultātā valsts tiesām būtu jāuztic veikt pārskatīšanu tiesā attiecībā uz visām apstrīdamajām Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas
un kriminālvajāšanas darbībām, un Savienības
tiesai nevajadzētu būt tieši kompetentai
attiecībā uz šīm darbībām saskaņā ar Līguma
263., 265. un
268. pantu, jo
šādas darbības nebūtu jāuzskata par
Savienības darbībām pārskatīšanas tiesā
nolūkā.
Saskaņā ar Līguma 267. pantu valstu tiesām ir
iespēja vai atsevišķos gadījumos ir jāatsaucas uz Eiropas Savienības Tiesu prejudiciālu
nolēmumu jautājumos par tādu Savienības
tiesību aktu noteikumu interpretāciju vai spēkā esamību,
kas attiecas uz Eiropas Prokuratūras
izmeklēšanas un kriminālvajāšanas
darbību pārskatīšanu tiesā. Tie var būt arī jautājumi par šīs regulas
interpretāciju. Tā kā Eiropas Prokuratūra pārskatīšanas tiesā nolūkos tiks
uzskatīta par valsts iestādi,
valsts tiesas ar jautājumiem par tās darbības interpretāciju varēs vērsties tikai
Eiropas Savienības Tiesā. Prejudiciālā nolēmuma procedūra
tādējādi nodrošinās, ka šo regulu piemēro vienādi visā
Savienībā, savukārt Eiropas
Prokuratūras darbību spēkā esamību var
apstrīdēt valsts tiesās saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
3.3.6.     VI daļa. Datu aizsardzība
Šajā daļā paredzēti noteikumi
datu aizsardzības režīma reglamentēšanai,
kas konkrētajā Eiropas Prokuratūras kontekstā konkretizē
un papildina Savienības
tiesību aktus, kurus piemēro personas datu apstrādei ES struktūrās (jo
īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes
2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu
aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās
un par šādu datu brīvu apriti). Visu personas datu apstrādes pārraudzība saistībā ar Eiropas Prokuratūras
darbību ir uzticēta Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam (EDAU).
3.3.7.     VII daļa. Finanšu un personāla noteikumi
Šīs daļas noteikumi
reglamentē, kā Eiropas prokuratūra rīkojas ar savu
budžetu un personālu. To pamatā ir piemērojamie
Savienības tiesību akti, t. i., budžeta
jautājumos ‑ Eiropas Parlamenta
un Padomes 2012. gada
25. oktobra Regula Nr. 966/2012
(ES, Euratom) par finanšu
noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par
Padomes Regulas 1605/2002 (EK, Euratom)
atcelšanu, un personāla jautājumos ‑
Regula Nr. 31 (EEK) ar grozījumiem.
3.3.8.     VIII daļa. Noteikumi par
Eiropas Prokuratūras attiecībām ar citām iestādēm
Šajā daļā tiek reglamentētas Eiropas Prokuratūras attiecības
ar Savienības iestādēm
vai citām struktūrām, kā arī dalībniekiem
ārpus Savienības. Īpaši noteikumi
attiecas uz Eiropas Prokuratūras
attiecībām ar Eurojust, ņemot vērā īpašo saikni, kas tos vieno operatīvo darbību, administrācijas un pārvaldības jomās.
3.3.9.     IX daļa. Vispārīgie noteikumi
Šie noteikumi paredz institucionālos
jautājumus, kas rodas, izveidojot jebkuru jaunu Savienības biroju vai
aģentūru. To pamatā lielā mērā ir
„Vienotā pieeja decentralizētajām
aģentūrām”, tomēr ņemta vērā arī Eiropas
Prokuratūras konkrētā (tieslietu)
būtība. Noteikumi aptver tādus jautājumus kā juridisko statusu un darbības noteikumus, valodu
lietojumu, pārredzamības prasības,
noteikumus par krāpšanas
novēršanu, klasificētas informācijas apstrādi, administratīvajām uzziņas un atbildības procedūrām.
3.3.10.   X daļa. Nobeiguma
noteikumi
Šie
noteikumi paredz
regulas īstenošanu un nodrošina īstenošanas noteikumu
pieņemšanu, pārejas noteikumus,
administratīvās normas un stāšanos spēkā.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Priekšlikuma mērķis ir būt efektīvam izmaksu ziņā ES budžetā: daļa no OLAF
pašreizējiem resursiem tiks izmantota,
lai izveidotu Eiropas Prokuratūras
centrālo mītni, kas, savukārt,
paļausies uz Eurojust administratīvo
atbalstu.
Nelielas
papildu izmaksas radīsies saistībā ar Eiropas
pilnvarotajiem prokuroriem, kas
atradīsies dalībvalstīs un būs neatņemama Eiropas Prokuratūras
daļa. Ņemot vērā to divējādo
statusu kā Savienības un dalībvalstu prokuroriem, viņi saņems atlīdzību no ES budžeta, kā arī viņiem piemēros Civildienesta noteikumus.
Tā kā Eiropas Prokuratūras
izveidošanas posms, iespējams, ilgs
vairākus gadus, darbinieki pakāpeniski
tiks pārcelti no OLAF uz
Eiropas Prokuratūru. Līdzīgs pārcelto darbinieku skaits un atbilstošais šī personāla
finansējums tiks samazināts OLAF
štatu sarakstā un budžetā. Eiropas Prokuratūra
sāks darboties pilnā apmērā, kad būs pilnībā nokomplektēti
štati. (tieslietu) stati pilnībā tiks nokomplektēti 2023. gadā ar 235
darbiniekiem, no kuriem 180 būs štata sarakstā un 55 būs ārštata darbinieki. Ar šo darbinieku skaitu paredzamās izmaksas 2023. gadā ir aptuveni EUR 35 miljoni.
2013/0255 (APP)
Priekšlikums
PADOMES REGULA
par Eiropas Prokuratūras izveidi
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību
un jo īpaši tā 86. pantu,
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta
nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,
pēc apspriešanās ar Eiropas Datu
aizsardzības uzraudzītāju,
saskaņā ar
īpašu likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Gan Savienībai, gan tās
dalībvalstīm ir pienākums aizsargāt Eiropas Savienības finansiālās intereses pret noziedzīgiem nodarījumiem, kas katru gadu rada ievērojamus finansiālus zaudējumus. Tomēr pašlaik attiecīgās valsts iestādes šos noziedzīgos
nodarījumus pienācīgi neizmeklē un neuzsāk kriminālvajāšanu.
(2)       Eiropas Prokuratūras izveide ir paredzēta Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD) saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu.
(3)       Līgumā ir skaidri noteikts, ka Eiropas Prokuratūru izveido no Eurojust, kas nozīmē, ka šai regulai jāizveido starp tām saikne.
(4)       Līgumā ir noteikts, ka Eiropas Prokuratūras uzdevums ir cīnīties pret noziedzību, kas ietekmē Savienības finansiālās intereses.
(5)       Saskaņā ar subsidiaritātes principu noziegumu, kas apdraud Eiropas Savienības finansiālās intereses,
apkarošanu tās vēriena un seku dēļ labāk var veikt Savienības līmenī. Pašreizējā situācija, kurā par noziedzīgiem
nodarījumiem pret Savienības
finansiālajām interesēm
apsūdzība ir tikai dalībvalstu iestāžu
rokās, nav
atbilstoša šā mērķa sasniegšanai. Ņemot
vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, izveidot izveidot Eiropas Prokuratūru, nevar [pietiekami labi] sasniegt
atsevišķās dalībvalstīs, ņemot vērā
sadrumstalotību valstu kriminālvajāšanas par noziedzīgiem
nodarījumiem pret Savienības finansiālajām interesēm jomā, un tādēļ, ka Eiropas Prokuratūrai ir ekskluzīva
kompetence veikt
kriminālvajāšanu par šādiem
nodarījumiem, minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var
pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto
subsidiaritātes principu.
(6)       Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto
proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir
vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai, un tā nodrošina, ka tās ietekme uz dalībvalstu tiesību sistēmām un institucionālajām struktūrām ir pēc iespējas
mazāk traucējoša.
(7)       Eiropas Prokuratūras uzdevums būtu veikt izmeklēšanu un kriminālvajāšanu
par noziedzīgiem nodarījumiem pret
Savienības finansiālajām
interesēm un saukt pie atbildības vainīgos. Tam nepieciešamas autonomas izmeklēšanas un
kriminālvajāšanas pilnvaras,
tostarp spēja veikt izmeklēšanas darbības pārrobežu vai sarežģītos gadījumos.
(8)       Eiropas Prokuratūras organizatoriskajai struktūrai būtu jānodrošina arī ātra un efektīva lēmumu pieņemšana, veicot kriminālizmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbības,
neatkarīgi no tā, vai tajās iesaistīta
viena vai vairākas dalībvalstis.
(9)       Parasti
Eiropas Prokuratūras izmeklēšana būtu jāveic Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem
dalībvalstīs. Gadījumos, kur iesaistītas vairākas dalībvalstis, vai īpaši sarežģītos
gadījumos efektīvai izmeklēšanai un kriminālvajāšanai varētu būt nepieciešams,
lai Eiropas prokurors īstenotu savas pilnvaras, arī dodot norādījumus valstu
tiesībaizsardzības iestādēm.
(10)     Tā kā Eiropas prokuratūrai
nepieciešams piešķirt izmeklēšanas un kriminālvajāšanas pilnvaras, būtu
jāievieš institucionālās
aizsardzības pasākumi,
lai nodrošinātu tās neatkarību, kā arī atbildību pret Savienības iestādēm.
(11)     Stingra atbildība papildina neatkarību un pilnvaras, kas tai piešķirtas saskaņā ar šo regulu. Eiropas prokurors ir pilnībā
atbildīgs par savu kā
Eiropas Prokuratūras vadītāja pienākumu veikšanu, un šādā statusā viņš uzņemas kopējo institucionālo atbildību pret Savienības iestādēm par Eiropas
Prokuratūras vispārējo darbību. Tā rezultātā jebkura Savienības iestāde konkrētos apstākļos, tostarp nopietnu pārkāpumu gadījumos, var vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar mērķi prasīt viņa atbrīvošanu no amata. Šī atbildība būtu jāapvieno ar stingru pārskatīšanas tiesā režīmu, sakarā ar ko Eiropas Prokuratūra var izmantot
tikai piespiedu
izmeklēšanas pilnvaras, kurām iepriekš
nepieciešams saņemt tiesas
atļauju, un pierādījumi, kas iesniegti izskatīšanai pirmās instances tiesā,
būtu jāpakļauj šīs tiesas pārbaudei attiecībā uz to atbilstību Eiropas
Savienības Pamattiesību
hartai.
(12)     Lai nodrošinātu savas darbības konsekvenci un tādējādi Savienības finansiālo interešu līdzvērtīgu aizsardzību, Eiropas Prokuratūras organizatoriskajai struktūrai būtu jānodrošina visu izmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbību centralizēta
koordinācija un vadība tās kompetences ietvaros.
Eiropas Prokuratūrai tādējādi vajadzētu būt centrālai struktūrai, kurā lēmumus pieņem Eiropas prokurors.
(13)     Lai palielinātu efektivitāti un samazinātu izmaksas, Eiropas Prokuratūrai būtu jārespektē decentralizācijas princips, sakarā ar ko tai principā būtu jāvēršas pie Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem, kuri atrodas dalībvalstīs, lai veiktu izmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbības.
Eiropas Prokuratūrai būtu jāpaļaujas uz attiecīgo valstu iestādēm, to skaitā policijas iestādēm, jo īpaši piespiedu līdzekļu piemērošanā. Saskaņā ar lojālas sadarbības principu visām attiecīgo valstu iestādēm un attiecīgajām Savienības iestādēm, tostarp Eiropolam, Eurojust un OLAF, ir pienākums aktīvi atbalstīt Eiropas Prokuratūras veikto izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, kā arī
iespējami plaši sadarboties
ar to.
(14)     Eiropas Prokuratūras operatīvās darbības būtu jāveic izraudzītiem Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem vai attiecīgo
valstu darbiniekiem
dalībvalstīs saskaņā ar
Eiropas prokurora instrukcijām un viņa vārdā. Eiropas prokuroram un viņa vietniekiem
vajadzētu būt personālam, kas
nepieciešams, lai pildītu savas funkcijas saskaņā ar šo regulu. Eiropas Prokuratūra būtu jāuzskata par nedalāmu.
(15)     Eiropas prokurora iecelšanas
procedūrai būtu jānodrošina viņa neatkarību, un viņa leģitimitātei būtu jāizriet
no Savienības iestādēm. Eiropas prokurora vietnieki būtu jāieceļ, izmantojot
tādu pašu procedūru.
(16)     Eiropas pilnvaroto prokuroru iecelšanas procedūrai būtu jānodrošina, ka tie ir Eiropas prokuratūras neatņemama daļa, kā arī gan darbības,
gan funkcionālā līmenī ir integrēti valstu tiesību sistēmās un kriminālvajāšanas struktūrās.
(17)     Eiropas Savienības Pamattiesību harta veido kopīgu pamatu aizdomās
turēto personu tiesību
aizsardzībai kriminālvajāšanas laikā pirmstiesas un
tiesas posmā.
Eiropas Prokuratūras darbības visās instancēs būtu jāveic, pilnībā
ievērojot minētās tiesības.
(18)     Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbībās būtu
jāvadās pēc proporcionalitātes,
objektivitātes un godīguma principiem
attiecībā uz aizdomās turētajiem. Tas ietver pienākumu meklēt visu veidu pierādījumus, kā apsūdzošos, tā arī attaisnojošos.
(19)     Nepieciešams reglamentēt procesuālos noteikumus, ko piemēro Eiropas Prokuratūras darbībām. Tā kā paredzēt detalizētus noteikumus izmeklēšanas un kriminālvajāšanas
darbībām būtu nesamērīgi, šajā regulā būtu tikai jāuzskaita izmeklēšanas pasākumi, kurus varētu izmantot Eiropas Prokuratūra, atstājot citus jautājumus, jo īpaši ar to izpildi saistītos noteikumus, valstu likumdošanas kompetencē.
(20)     Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību un neiecietību pret noziedzīgiem
nodarījumiem, kas apdraud Savienības finansiālās intereses, Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbības būtu jābalsta uz obligātas kriminālvajāšanas principa, sakarā ar ko par katru noziedzīgu nodarījumu tās kompetencē tai būtu jāuzsāk izmeklēšana un,
ievērojot turpmākos nosacījumus,
jāveic kriminālvajāšana.
(21)     Eiropas Prokuratūras kompetences materiālā darbības joma būtu jāattiecina tikai
uz noziedzīgiem
nodarījumiem, kas apdraud Savienības finansiālās
intereses. Jebkurai šādas kompetences paplašināšanai, iekļaujot smagus noziegumus ar pārrobežu aspektu, būtu nepieciešams
vienprātīgs Eiropadomes
lēmums.
(22)     Noziedzīgi nodarījumi pret Savienības finansiālajām interesēm bieži vien ir cieši saistīti ar citiem noziedzīgiem nodarījumiem. Lai nodrošinātu procesuālo efektivitāti un novērstu iespējamu principa ne bis in idem (dubultās sodīšanas aizlieguma principa) pārkāpumu,
Eiropas Prokuratūras kompetencei būtu jāaptver arī tādi noziedzīgi nodarījumi, kuri valstu tiesību aktos nav tehniski noteikti kā noziedzīgi nodarījumi, kas apdraud
Savienības finansiālās intereses, ja fakti
to pamatā ir identiski un nesaraujami
saistīti ar noziedzīgiem nodarījumiem,
kas apdraud Savienības finansiālās intereses.
Šādos jauktos gadījumos, ja noziedzīgais nodarījums, kas apdraud Savienības finansiālās intereses,
ir dominējošs, Eiropas Prokuratūras kompetence būtu jāīsteno pēc konsultācijām ar kompetentajām iestādēm attiecīgajā dalībvalstī. Dominance būtu jānosaka, pamatojoties uz tādiem kritērijiem
kā noziedzīgo nodarījumu finansiālā ietekme uz Savienību, valstu budžetiem, cietušo skaits vai citiem apstākļiem, kas saistīti ar noziedzīgo nodarījumu smagumu
vai piemērojamo sodu.
(23)     Eiropas Prokuratūras kompetencei attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem, kas apdraud Savienības finansiālās intereses,
vajadzētu būt prioritātei pār
valsts prasību par jurisdikciju,
lai tā varētu nodrošināt saskaņotību un vadību izmeklēšanas un kriminālvajāšanas
darbībām Savienības līmenī.
Attiecībā uz šiem pārkāpumiem dalībvalstu iestādēm būtu jārīkojas tikai pēc Eiropas Prokuratūras pieprasījuma, ja vien nav jāveic steidzami pasākumi.
(24)     Tā kā Eiropas Prokuratūrai
būtu jāceļ apsūdzība attiecīgo valstu tiesās, tās kompetence būtu jānosaka, atsaucoties uz krimināltiesībām dalībvalstīs, kas paredz kriminālatbildību par
darbību vai bezdarbību,
kura apdraud Savienības
finansiālās intereses,
un nosaka piemērojamos sodus, valstu tiesību sistēmās īstenojot attiecīgos Savienības tiesību aktus,
jo īpaši [Direktīvu 2013/xx/EU[3]].

(25)     Eiropas Prokuratūrai būtu jāīsteno sava kompetence pēc iespējas plašāk, lai tās izmeklēšanas
un kriminālvajāšanas darbības varētu attiecināt uz noziedzīgiem nodarījumiem, kas izdarīti ārpus dalībvalstu teritorijas. Tās kompetences īstenošana tādējādi būtu jāsaskaņo ar noteikumiem [Direktīvā
2013/xx/EU].
(26)     Tā kā Eiropas Prokuratūrai
ir ekskluzīva kompetence attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem,
kas apdraud Savienības finansiālās intereses,
izmeklēšana, kuru tā veic dalībvalstu teritorijā, kompetentajām attiecīgo valstu
iestādēm un Savienības struktūrām,
tostarp Eurojust,
Eiropolam un OLAF, būtu jāatbalsta no brīža, kad par iespējamo
noziedzīgo nodarījumu ziņo Eiropas Prokuratūrai, līdz tā nosaka, vai jāuzsāk kriminālvajāšana vai nepieciešama cita rīcība.
(27)     Lai pilnībā
ievērotu savu pienākumu
informēt Eiropas Prokuratūru, ja tiek identificēts noziedzīgs nodarījums tās kompetences
ietvaros, dalībvalstu
valsts iestādēm,
kā arī visām Savienības iestādēm, struktūrām,
birojiem un aģentūrām būtu
jāievēro spēkā esošās ziņošanas procedūras un jāievieš efektīvi mehānismi tām paziņoto apgalvojumu iepriekšējai izvērtēšanai.
Savienības iestādes, struktūras,
biroji un aģentūras šajā sakarā var izmantot OLAF.
(28)     Efektīvai izmeklēšanai un kriminālvajāšanai
par noziedzīgiem nodarījumiem,
kas apdraud Savienības finansiālās intereses, ir svarīgi,
ka Eiropas Prokuratūra var savākt pierādījumus visā Savienībā, izmantojot visaptverošu izmeklēšanas pasākumu kopumu, vienlaikus paturot prātā proporcionalitātes principu un nepieciešamību
saņemt tiesas atļaujas konkrētiem izmeklēšanas pasākumiem. Šiem pasākumiem vajadzētu būt
pieejamiem attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem, kas ir Eiropas Prokuratūras kompetencē izmeklēšanas un kriminālvajāšanas nolūkos.
Kad Eiropas Prokuratūra vai kompetentā tiesu iestāde tos ir
pieprasījusi, tie ir īstenojami
saskaņā ar valstu tiesību aktiem. Turklāt Eiropas Prokuratūrai vajadzētu būt piekļuvei visiem attiecīgajiem datu avotiem, tostarp valsts un privātos reģistriem.
(29)     Šajā regulā paredzētie izmeklēšanas pasākumi būtu
jāīsteno saskaņā ar tajā
izklāstītajiem nosacījumiem,
tostarp nepieciešamību saņemt tiesas atļauju konkrētiem piespiedu izmeklēšanas līdzekļiem. Citi izmeklēšanas pasākumi var būt veicami tikai ar tiesas atļauju, ja to pieprasa valsts tiesību akti dalībvalstī, kurā jāveic izmeklēšanas pasākums. Eiropas Prokuratūras pasākumu pasūtīšanai un apstiprināšanai
kompetentā valsts tiesu iestādē būtu jāpiemēro
vispārīgās proporcionalitātes un
nepieciešamības prasības
saskaņā ar šo regulu.
(30)     Līguma 86. pants paredz, ka Eiropas Prokuratūrai jāveic prokurora funkcijas, kas ietver lēmumu pieņemšanu attiecībā uz aizdomās turētā apsūdzību un jurisdikcijas izvēli. Lai veidotu kopīgu kriminālvajāšanas politiku, lēmums par to, vai izvirzīt apsūdzību pret aizdomās turēto, būtu jāpieņem Eiropas prokuroram. Tiesas jurisdikcija būtu jānosaka Eiropas Prokuratūrai, pamatojoties uz pārredzamu kritēriju kopumu.
(31)     Ņemot vērā obligātas kriminālvajāšanas principu, Eiropas Prokuratūras izmeklēšanai parasti būtu jānoslēdzas ar apsūdzības
celšanu kompetentā valsts
tiesā gadījumos, kad pastāv nopietni pierādījumi un nepastāv juridiski šķēršļi kriminālvajāšanai.
Ja šādu pierādījumu nav
un nav lielu izredžu, ka pieprasītos pierādījumus varētu iesniegt tiesa, lietu var izbeigt. Turklāt Eiropas Prokuratūrai vajadzētu būt iespējai izbeigt lietu, ja noziedzīgais nodarījums ir maznozīmīgs. Ja lieta
netiek izbeigta uz
iepriekš minētā pamata,
bet kriminālvajāšana tomēr nav
pamatota, Eiropas
Prokuratūrai vajadzētu būt iespējai ierosināt vienošanos ar aizdomās turēto, ja tas ir pareizas tiesvedības interesēs. Noteikumi, kas attiecas uz vienošanos, un tie, ko piemēro uzliktā naudas soda aprēķināšanai, būtu jāprecizē Eiropas Prokuratūras administratīvajos noteikumos. Lietas slēgšanai, izmantojot vienošanos
saskaņā ar šo regulu, nevajadzētu ietekmēt administratīvo pasākumu piemērošanu no kompetento iestāžu
puses, ciktāl
šie pasākumi neattiecas uz sodiem, kurus varētu pielīdzināt kriminālsodiem.
(32)     Eiropas Prokuratūras sniegtie pierādījumi izskatīšanai pirmās instances tiesā
būtu jāatzīst par pieņemamiem pierādījumiem un tādējādi
uzskatāmiem par
atbilstošiem jebkurām attiecināmām prasībām par pierādījumiem saskaņā ar dalībvalsts,
kurā atrodas attiecīgā
tiesa, tiesību
aktiem ar noteikumu, ka
tiesa uzskata, ka tiek nodrošināts procedūras godīgums un ievērotas aizdomās turētās personas tiesības uz aizstāvību saskaņā ar Eiropas
Savienības Pamattiesību hartu. Pirmās
instances tiesa nevar
izslēgt Eiropas
Prokuratūras iesniegtos
pierādījumus kā nepieņemamus, pamatojoties
uz to, ka saskaņā ar attiecīgās
valsts tiesību
aktiem šāda veida
pierādījumu vākšanai piemērojamie nosacījumi un noteikumi ir atšķirīgi.
(33)     Šajā regulā ir ievērotas
pamattiesības un respektēti principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Tas prasa Eiropas Prokuratūrai jo īpaši ievērot tiesības uz taisnīgu
tiesu, tiesības uz
aizstāvību un
nevainīguma prezumpciju, kā noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā. Hartas 50. pants, kas aizsargā tiesības netikt divreiz tiesātam vai sodītam krimināllietā par to pašu noziedzīgo nodarījumu (ne bis in idem), nodrošina, ka Eiropas Prokuratūras uzsāktās kriminālvajāšanas rezultātā neradīsies
dubults risks. Eiropas Prokuratūras darbības tādējādi īsteno pilnīgā saskaņā ar šīm tiesībām,
un regulu piemēro
un interpretē atbilstīgi.
(34)     Līguma 82. panta 2. punkts ļauj Savienībai noteikt minimālos noteikumus par privātpersonu
tiesībām kriminālprocesā,
lai nodrošinātu tiesību uz aizstāvību un tiesvedības taisnīguma ievērošanu. Lai gan Savienība jau ir izveidojusi ievērojamu Kopienas tiesību kopumu, dažas no šīm tiesībām vēl nav saskaņotas ar Savienības
tiesību aktiem.
Attiecībā uz minētajām tiesībām šajā regulā būtu jāparedz noteikumi, kas būtu
piemērojami tikai šīs regulas mērķiem.
(35)     Eiropas Prokuratūras darbībām būtu jāpiemēro tiesības uz aizstāvību, kuras
jau ir paredzēts attiecīgajos Savienības tiesību aktos, piemēram, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2010/64/ES (2010. gada 20. oktobris) par tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā[4],
Eiropas Parlamenta un Padomes
Direktīvā 2012/13/ES (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā[5]
un 2013. gada Eiropas Parlamenta un Padomes
Direktīvā 2013/xx/ES par advokāta
tiesībām uz piekļuvi kriminālprocesā
un tiesībām sazināties pēc aizturēšanas], kas īstenoti
valstu tiesību aktos. Jebkurai aizdomās turētajai personai, pret kuru Eiropas Prokuratūra sāk izmeklēšanu, būtu jāgūst no tiem labums.
(36)     Līguma 86. panta 3. punkts ļauj Savienības likumdevējam paredzēt noteikumus, kas piemērojami, pārskatot tiesā procesuālos pasākumus, kurus veic Eiropas Prokuratūra, pildot savas funkcijas. Šī likumdevējam piešķirtā kompetence atspoguļo Eiropas Prokuratūras īpašo statusu, kas atšķiras
no visām citām Savienības struktūrām un aģentūrām un paredz īpašus noteikumus attiecībā uz pārskatīšanu tiesā.
(37)     Līguma 86. panta 2. punkts nosaka, ka Eiropas Prokuratūra pilda savas prokurora funkcijas dalībvalstu kompetentajās tiesās. Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas laikā veiktās darbības
ir cieši saistītas ar no tām izrietošo iespējamo
kriminālvajāšanu un var ietekmēt dalībvalstu tiesisko regulējumu. Vairumā gadījumu tās veiks valsts tiesībaizsardzības iestādes, rīkojoties saskaņā ar Eiropas Prokuratūras norādījumiem, dažkārt iepriekš saņemot valsts tiesas atļauju. Tādēļ izmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbības pārskatīšanas
tiesā nolūkos ir lietderīgi uzskatīt Eiropas Prokuratūru par valsts iestādi. Tā rezultātā valstu tiesām būtu jāuztic veikt pārskatīšanu tiesā par visām Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbībām, kuras varētu apstrīdēt, un Eiropas Savienības Tiesai nevajadzētu būt tieši kompetentai attiecībā uz minētajām darbībām saskaņā ar Līguma 263., 265. un
268. pantu, jo šādas darbības nebūtu jāuzskata par Savienības struktūras darbībām pārskatīšanas tiesā nolūkos.
(38)     Saskaņā ar Līguma 267. pantu attiecīgo valstu tiesām ir iespēja vai konkrētos gadījumos pienākums vērsties Eiropas Savienības Tiesā, lai tā
pieņemtu prejudiciālus nolēmumus par Savienības
tiesību aktu, tostarp šīs regulas, noteikumu
interpretāciju vai spēkā esību, kas attiecas uz Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas un kriminālvajāšanas
darbību pārskatīšanu tiesā. Valstu tiesām nedrīkstētu būt iespēja vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar jautājumiem par Eiropas
Prokuratūras darbību likumību, jo šīs darbības nevar uzskatīt par Eiropas Savienības struktūras darbībām pārskatīšanu tiesā nolūkos.
(39)     Būtu arī
jāprecizē, ka saskaņā
ar šo regulu piemērojamos
jautājumus par valstu tiesību aktu noteikumu interpretāciju varētu
izskatīt tikai attiecīgās valstu tiesas.
Līdz ar to minētās tiesas nevar vērsties ar jautājumu Eiropas Savienības Tiesā attiecībā uz to valsts tiesību aktu interpretāciju, uz kuriem šī regula attiecas.
(40)     Tā kā Līgums paredz,
ka Eiropas
Prokuratūra jāizveido no Eurojust,
tiem organiski, operatīvi un administratīvi
būtu jāpastāv līdzās,
jāsadarbojas un jāpapildina vienam otrs.
(41)     Eiropas Prokuratūrai būtu arī cieši jāsadarbojas ar citām Savienības iestādēm un aģentūrām, lai atvieglotu to funkciju izpildi saskaņā ar šo regulu, kā arī vajadzības gadījumā izstrādātu oficiālas vienošanās par sīki izstrādātiem noteikumiem,
kas attiecas uz informācijas apmaiņu un sadarbību. Sadarbībai ar Eiropolu un OLAF vajadzētu būt īpaši svarīgai, lai novērstu dublēšanos un ļautu Eiropas Prokuratūrai iegūt savā rīcībā attiecīgo informāciju, kā arī izmantot to īpašās izmeklēšanas analīzei.
(42)     Eiropas Parlamenta un Padomes
Regula (EK) 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās
un par brīvu
šādu datu brīvu apriti[6]
attiecas uz Eiropas Prokuratūras veikto personas datu apstrādi. Tā attiecas uz personas datu apstrādi saistībā ar Eiropas Prokuratūras mērķiem un uzdevumiem, personas datiem, kas saistīti ar darbiniekiem,
kā arī tās rīcībā esošajiem administratīvajiem personas datiem. Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam jāuzrauga
Eiropas Prokuratūras personas datu apstrāde.
Ja nepieciešams, (EK) Regulā Nr. 45/2001 izklāstītajiem principiem vajadzētu būt precizētiem un papildinātiem attiecībā uz Eiropas Prokuratūras operatīvo personas datu apstrādi. Eiropas Prokuratūrai saskaņā ar savām pilnvarām vai arī
uz starptautiska nolīguma,
kas noslēgts saskaņā ar Līguma 218. pantu, pamata, nododot operatīvos personas datus kādas trešās valsts iestādei, starptautiskai organizācijai vai Interpolam,
šajā regulā minēto datu aizsardzības
noteikumu ievērošana būtu jānodrošina ar atbilstošiem personas privātās dzīves un pamattiesību un brīvību
aizsardzības drošības pasākumiem.
(43)     [Direktīva 2013/xx/EU par personu
aizsardzību attiecībā
uz personas datu
apstrādi un šādu datu
brīvu apriti]
attiecas uz personas datu apstrādi, ko veic dalībvalstu kompetentās iestādes ar nolūku novērst, izmeklēt, atklāt vai veikt kriminālvajāšanu par noziedzīgiem nodarījumiem
vai izpildīt kriminālsodus.
(44)     Eiropas Prokuratūras datu apstrādes
sistēmai vajadzētu būt balstītai
uz Eurojust Lietu pārvaldības sistēmu, savukārt pagaidu darba datnes būtu jāuzskata par lietas
materiāliem no izmeklēšana
uzsākšanas brīža.
(45)     Eiropas Prokuratūras finanšu, budžeta un personāla
režīmam būtu jāievēro attiecīgie Savienības standarti, kas piemērojami Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, EURATOM) Nr. 966/2012[7] 208. pantā minētajām struktūrām,
tomēr pienācīgi ņemot vērā to, ka Eiropas Prokuratūras kompetence veikt izmeklēšanu un kriminālvajāšanu Savienības līmenī ir unikāla.
Eiropas Prokuratūrai būtu pienākums
sniegt ikgadēju ziņojumu.
(46)     Vispārīgie noteikumi par pārredzamību, kurus
piemēro Savienības aģentūrām, būtu jāattiecina
arī uz Eiropas
Prokuratūru, tomēr
tikai attiecībā uz tās administratīvajiem uzdevumiem,
lai nekādā veidā netiktu apdraudētas konfidencialitātes prasības tās operatīvajā darbā. Tādā pašā veidā administratīvajā izmeklēšanā, ko veic Eiropas Ombuds, būtu jāievēro Eiropas Prokuratūras konfidencialitātes prasības.
(47)     Saskaņā ar 3. pantu Protokolā (Nr. 21) par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar
brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, minētās dalībvalstis ir paziņojušas, ka tās vēlas [atteikties] piedalīties šīs
regulas pieņemšanā un piemērošanā.
(48)     Saskaņā ar 1. un 2. pantu
Protokolā (Nr. 22) par Dānijas nostāju, kas
pievienots Līgumam par
Eiropas
Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību,
Dānija nepiedalās
šīs regulas pieņemšanā un šī regula tai nav saistoša un nav
jāpiemēro.
(49)     Dalībvalstu pārstāvji, tiekoties valstu vadītāju vai valdību līmenī Briselē 2003. gada 13. decembrī, ir noteikuši Eiropas Prokuratūras mītni,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I DAĻA
PRIEKŠMETS UN DEFINĪCIJAS
1. pants
Priekšmets
Šī regula izveido Eiropas Prokuratūru un
izklāsta noteikumus par tās darbību.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)           „persona”
ir jebkura fiziska vai juridiska persona;
b)           „noziedzīgi
nodarījumi, kas apdraud Savienības finansiālās intereses”
apzīmē noziedzīgos nodarījumus, kas
paredzēti Direktīvā 2013/xx/EU,
kuru īsteno valsts tiesību aktos;
c)           „Savienības finansiālās
intereses” apzīmē visus ieņēmumus, izdevumus un
aktīvus, kas paredzēti, iekļauti vai maksājami Savienības
budžetā un to iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru budžetā, kuras izveidotas
saskaņā ar Līgumiem, un budžetā, ko iepriekšminētās struktūras pārvalda vai
uzrauga;
d)           „administratīvie
personas dati” ir visi personas dati, ko
apstrādā Eiropas Prokuratūra,
izņemot operatīvos personas datus;
e)           „operatīvie personas dati” ir visi personas dati, ko apstrādā Eiropas Prokuratūra, lai sasniegtu 37. pantā noteiktos
mērķus.
II DAĻA
VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI
1. nodaļa
Eiropas Prokuratūras statuss, organizācija un struktūra
3. pants
Izveide
1.           Eiropas Prokuratūra
ir izveidota kā decentralizēta Savienības struktūra.
2.           Eiropas
Prokuratūra ir juridiska persona.
3.           Eiropas
prokuratūra sadarbojas ar Eurojust un paļaujas uz tā administratīvo
atbalstu saskaņā ar 57. pantu.
4. pants
Uzdevumi
1.           Eiropas
Prokuratūras uzdevums ir cīnīties pret noziedzīgiem nodarījumiem, kas apdraud
Savienības finansiālās intereses.
2.           Eiropas
Prokuratūra ir atbildīga par izmeklēšanu, kriminālvajāšanu un vainīgo un to līdzdalībnieku
tiesāšanu par 1. punktā minētajiem noziedzīgajiem nodarījumiem. Šajā
sakarā Eiropas Prokuratūra vada un uzrauga izmeklēšanu un veic kriminālvajāšanas
darbības, tostarp lietas izbeigšanu.
3.           Eiropas
Prokuratūra pilda prokurora funkcijas kompetentajās dalībvalstu tiesās attiecībā
uz 1. punktā minētajiem noziedzīgajiem nodarījumiem, tostarp apsūdzības celšanu
un pārsūdzību līdz brīdim, kad lieta ir pilnībā pabeigta.
5. pants
Neatkarība
un atbildība
1.           Eiropas
Prokuratūra
ir neatkarīga.
2.           Eiropas
Prokuratūra, tostarp Eiropas prokurors, viņa vietnieki un darbinieki, Eiropas pilnvarotie
prokurori un darbinieki viņu valstīs, pildot savus pienākumus, nelūdz un
nepieņem noradījumus no kādas personas, dalībvalsts, vai Savienības iestādes,
struktūras, biroja vai aģentūras. Savienības iestādes, struktūras, biroji vai
aģentūras un dalībvalstis respektē Eiropas Prokuratūras neatkarību un necenšas
ietekmēt tās uzdevumu izpildi.
3.           Eiropas prokurors
ir atbildīgs Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Komisijai par Eiropas
Prokuratūras vispārējām darbībām, jo īpaši sniedzot gada pārskatu saskaņā ar
70. pantu.
6. pants
Eiropas Prokuratūras
struktūra un organizācija
1.           Eiropas
Prokuratūras struktūra iekļauj Eiropas prokuroru, viņa vietniekus, personālu
atbalstam uzdevumu izpildē saskaņā ar šo regulu, kā arī Eiropas pilnvarotos
prokurorus dalībvalstīs.
2.           Eiropas
Prokuratūru vada Eiropas prokurors, kurš vada tās darbības un organizē tās
darbu. Eiropas prokuroram palīdz 4 vietnieki.
3.           Vietnieki palīdz
Eiropas prokuroram visos viņa pienākumos un saskaņā ar 72. panta
d) apakšpunktā minētajiem noteikumiem darbojas kā aizvietotāji viņa prombūtnē
vai ja viņš nespēj pildīt savus pienākumus. Viens no vietniekiem ir atbildīgs
par budžeta izpildi.
4.           Eiropas
Prokuratūras izmeklēšanu un kriminālvajāšanu veic Eiropas pilnvarotie prokurori
Eiropas prokurora vadībā un uzraudzībā. Ja tas nepieciešams izmeklēšanas vai
kriminālvajāšanas interesēs, Eiropas prokurors var arī tieši izmantot savas
pilnvaras saskaņā ar 18. panta 5. punktu.
5.           Katrā dalībvalstī
ir vismaz viens Eiropas pilnvarotais prokurors, kurš ir Eiropas Prokuratūras
neatņemama daļa. Eiropas pilnvarotie prokurori, veicot tiem uzdotās izmeklēšanas un kriminālvajāšanas darbības,
rīkojas tikai un vienīgi Eiropas prokurora ekskluzīvo pilnvaru
ietvaros un seko tikai viņa norādījumiem, ieteikumiem un lēmumiem. Darbojoties
saskaņā ar šajā regulā noteiktajām pilnvarām, viņi ir pilnīgi neatkarīgi no attiecīgās
valsts kriminālvajāšanas iestādēm un viņiem nav nekādu saistību pret šīm valstīm.
6.           Eiropas pilnvarotie
prokurori var veikt savas funkcijas arī kā valsts prokurori. Konfliktējošu
uzdevumu gadījumā Eiropas pilnvarotie prokurori informē par to Eiropas
prokuroru, kurš pēc apspriešanās ar kompetentajām valsts kriminālvajāšanas
iestādēm, dod norādījumus Eiropas Prokuratūras izmeklēšanas un kriminālprocesa
interesēs, prevalējot tām viņu funkcijām, kuras izriet no šīs regulas. Tādos gadījumos Eiropas prokurors
nekavējoties informē par to kompetentās valsts kriminālvajāšanas iestādes.
7.           Eiropas
prokurora, Eiropas pilnvaroto prokuroru, ikviena Eiropas Prokuratūras
darbinieka vai jebkuras citas personas, kura darbojas tās uzdevumā, pildot
savus pienākumus, darbības attiecina uz Eiropas Prokuratūru. Eiropas
prokurors pārstāv Eiropas Prokuratūru Savienības iestādēs, dalībvalstīs un
attiecībās ar trešajām personām.
8.           Ja nepieciešams izmeklēšanas vai kriminālvajāšanas nolūkos,
Eiropas prokurors var uz laiku piešķirt resursus un personālu Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem.
7. pants
Eiropas Prokuratūras iekšējās
kartības noteikumi
1.           Eiropas
Prokuratūras iekšējās kartības noteikumus pieņem ar Eiropas prokurora, viņa četru
vietnieku un piecu Eiropas pilnvaroto prokuroru,
ko izraugās Eiropas prokurors, pamatojoties uz vienlīdzīgas rotācijas sistēmu
un atspoguļojot dalībvalstu demogrāfisko un ģeogrāfisko diapazonu, lēmumu.
Lēmumu pieņem ar vienkāršu balsu vairākumu, kur katram dalībniekam ir viena
balss. Ja balsis sadalās vienādi, Eiropas prokuroram ir izšķirošā balss.
2.           Iekšējās
kartības noteikumi nosaka Eiropas Prokuratūras darba organizāciju un ietver
vispārīgus noteikumus par lietu sadali.
2. nodaļa
Eiropas Prokuratūras locekļu iecelšana un atbrīvošana no amata
8. pants
Eiropas prokurora
iecelšana un atbrīvošana no amata
1.           Eiropas
prokuroru ieceļ Padome ar Eiropas Parlamenta piekrišanu uz astoņu gadu termiņu, kas nav pagarināms. Padome lēmumus pieņem ar
vienkāršu balsu vairākumu.
2.           Eiropas
prokuroru izraugās no tādu personu loka,
kuru neatkarība nav apšaubāma un
kuru kvalifikācija atbilst prasībām attiecībā uz augstiem amatiem tiesā un atbilstošu prokurora pieredzi.
3.           Atlases pamatā
ir atklāts kandidātu konkurss, paziņojumu
par to publicē Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī, pēc
konkursa Komisija sagatavo un iesniedz kandidātu sarakstu Eiropas Parlamentam un Padomei. Pirms kandidātu sarakstu iesniegšanas Komisija lūdz kolēģijas viedokli, kuru tā ir izveidojusi un
kura sastāv no septiņām personām,
izraudzītām no Eiropas Savienības Tiesas
bijušajiem locekļiem, valstu
augstāko tiesu locekļiem, valsts
prokuratūru locekļiem un/vai juristiem ar atzītu kompetenci,
no tiem pa vienam kandidātam kā
novērotāju ir ierosinājis Eiropas Parlaments, kā arī Eurojust
priekšsēdētājs.
4.           Ja Eiropas prokurors
vairs neatbilst nosacījumiem, lai pildītu
savus pienākumus, vai arī viņš atzīts
par vainīgu smaga pārkāpuma izdarīšanā, Eiropas Savienības Tiesa, pamatojoties uz Eiropas
Parlamenta, Padomes vai Komisijas
lūgumu, var viņu atbrīvot no amata.
9. pants
Eiropas prokurora
vietnieku iecelšana un atbrīvošana no amata
1.           Eiropas
prokurora vietniekus ieceļ saskaņā ar noteikumiem,
kas izklāstīti 8. panta 1. punktā.
2.           Eiropas
prokurora vietniekus izraugās no tādu personu loka, kuru neatkarība
nav apšaubāma un kuru kvalifikācija
atbilst prasībām attiecībā uz augstiem
amatiem tiesā un atbilstošu prokurora
pieredzi.
3.           Atlases pamatā
ir atklāts kandidātu konkurss,
paziņojumu par to publicē Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī, pēc konkursa Komisija, vienojoties ar Eiropas
prokuroru, sagatavo un iesniedz kandidātu sarakstu Eiropas Parlamentam un Padomei, atspoguļojot dalībvalstu demogrāfisko līdzsvaru un
ģeogrāfisko diapazonu.
4.           Eiropas prokurora
vietniekus var atbrīvot no amata pēc Eiropas prokurora iniciatīvas saskaņā 8. panta
4. punktā izklāstītajiem noteikumiem.
10. pants
Eiropas pilnvaroto
prokuroru iecelšana un atbrīvošana no amata
1.           Eiropas
pilnvarotos prokurorus ieceļ Eiropas prokurors
no saraksta, kurā ir vismaz trīs kandidāti, kuri
atbilst 2. punktā noteiktajām prasībām un
kurus iesniedz attiecīgās dalībvalstis. Prokurorus
ieceļ uz pieciem gadiem; šis termiņš ir pagarināms.
2.           Eiropas
pilnvarotie prokurori ir personas ar
kvalifikāciju, kas ļauj ieņemt augstus amatus
tiesā, un attiecīga prokurora pieredzei. Viņu
neatkarībai vajadzētu būt neapšaubāmai.
Dalībvalstis ieceļ Eiropas pilnvarotos
prokurorus kā prokurorus saskaņā ar
attiecīgās valsts tiesību aktiem, ja brīdī, kad viņu ieceļ
par Eiropas pilnvaroto prokuroru, viņam jau nav bijis šis statuss.
3.           Eiropas
pilnvarotos prokurorus var atbrīvot no amata Eiropas prokurors,
ja viņi vairs neatbilst 2. punktā noteiktajām prasībām vai kritērijiem, kas piemērojami to pienākumu
veikšanai, vai arī ja viņi ir atzīti
par vainīgiem smaga pārkāpuma izdarīšanā. Viņu funkciju pildīšanas laikā Eiropas Prokuratūrā Eiropas
pilnvarotos prokurorus valsts kompetentās iestādes nevar atcelt no
valsts prokurora amata bez Eiropas
prokurora piekrišanas.
3. nodaļa
Pamatprincipi
11. pants
Eiropas
Prokuratūras darbības pamatprincipi
1.           Eiropas
Prokuratūra nodrošina, ka tās darbībās ievēro Eiropas Savienības Pamattiesību hartā nostiprinātās
tiesības.
2.           Eiropas
Prokuratūra savā darbībā ievēro 26. panta 3. punktā minēto proporcionalitātes principu.
3.           Eiropas
Prokuratūras izmeklēšanu un kriminālvajāšanu reglamentē šī regula. Valsts tiesību
aktus piemēro, ciktāl jautājums netiek reglamentēts ar šo regulu.
Piemērojamie valsts tiesību akti ir tās dalībvalsts tiesību akti, kurā veic izmeklēšanu
vai kriminālvajāšanu. Gadījumos, ja jautājumu reglamentē valsts tiesību akti un šī regula, noteicošā ir regula.
4.           Eiropas
Prokuratūrai ir ekskluzīva kompetence veic izmeklēšanu vai kriminālvajāšanu par noziedzīgiem nodarījumiem pret Savienības finansiālajām interesēm.
5.           Eiropas
Prokuratūra veic izmeklēšanu objektīvi un meklē
visus nepieciešamos pierādījumus, gan apsūdzošos, gan
attaisnojošos.
6.           Eiropas
Prokuratūra bez liekas kavēšanās uzsāk izmeklēšanu un nodrošina to, ka izmeklēšanu un kriminālvajāšanu veic ātri.
7.           Dalībvalstu kompetentās iestādes aktīvi palīdz un
atbalsta Eiropas Prokuratūras
izmeklēšanu un kriminālvajāšanu pēc tās
pieprasījuma, kā arī atturas no
jebkuras rīcības, politikas vai procedūras, kas var kavēt vai apgrūtināt šo
darbību virzību.
4. nodaļa
Eiropas Prokuratūras kompetence
12. pants
Noziedzīgie nodarījumi
Eiropas Prokuratūras kompetencē
Eiropas Prokuratūrai ir kompetence attiecībā
uz noziedzīgiem nodarījumiem, kas
apdraud Savienības finansiālās intereses, kā paredzēts
Direktīvā 2013/xx/EU un īstenots valsts tiesību aktos.
13. pants
Papildu
kompetence
1.           Gadījumos,
kad 12. pantā minētie noziedzīgie nodarījumi
ir cieši saistīti ar noziedzīgiem nodarījumiem, kas nav minēti 12. pantā, un
to kopējā izmeklēšana un kriminālvajāšana ir labas
tiesvedības administrācijas interesēs, Eiropas Prokuratūra ir kompetenta arī attiecībā uz
minētajiem citiem noziedzīgajiem nodarījumiem ar nosacījumu,
ka 12. pantā minētie noziedzīgie nodarījumi
ir dominējoši un ka pārējo noziedzīgo nodarījumu pamatā ir identiski
fakti.
Ja minētie nosacījumi nav izpildīti, dalībvalsts, kas ir kompetenta attiecībā uz pārējiem noziedzīgajiem
nodarījumiem, ir kompetenta arī attiecībā
uz 12. pantā minētajiem noziedzīgajiem nodarījumiem.
2.           Eiropas
Prokuratūra un valstu kriminālvajāšanas iestādes savstarpēji apspriežas,
lai noteiktu, kura
iestāde ir kompetenta saskaņā ar
1. punktu. Lai atvieglotu šādas
kompetences noteikšanu, saskaņā
ar 57. pantu pēc vajadzības var iesaistīt Eurojust.
3.           Ja starp Eiropas Prokuratūru
un valstu kriminālvajāšanas iestādēm
pastāv domstarpības par kompetenci
saskaņā ar 1. punktu, attiecīgās
valsts tiesu iestāde, kas ir kompetenta
lemt par kompetences sadalījumu attiecībā uz kriminālvajāšanu valsts līmenī,
lemj par papildu
kompetenci.
4.           Kompetences noteikšana saskaņā ar šo
pantu nedrīkst tikt pārskatīta.
14. pants
Eiropas Prokuratūras kompetences īstenošana
Eiropas Prokuratūra īsteno savu ekskluzīvo kompetenci veikt
izmeklēšanu un kriminālvajāšanu par jebkuru 12. un 13. pantā minētu noziedzīgu nodarījumu, ja:
a)           tas ir pilnībā vai daļēji
izdarīts vienas vai vairāku dalībvalstu
teritorijā vai
b)           to ir pilnībā vai
daļēji izdarījis kāds no dalībvalsts(-u) pilsoņiem,
Savienības darbinieks vai iestādes loceklis.
III DAĻA
IZMEKLĒŠANAS, KRIMINĀLVAJĀŠANAS UN TIESVEDĪBAS
PROCEDŪRAS NOTEIKUMI
1. nodaļa
Izmeklēšanas veikšana
15. pants
Izmeklēšanas
avoti
1.           Visas
dalībvalstu valsts iestādes un visas Savienības iestādes, struktūras, biroji un aģentūras nekavējoties informē Eiropas Prokuratūru par jebkādu
rīcību, ko varētu uzskatīt par tās kompetencē esošu noziedzīgu nodarījumu.
2.           Ja
Eiropas pilnvarotie prokurori
uzzina par jebkādu rīcību, ko
varētu uzskatīt par noziedzīgu nodarījumu Eiropas Prokuratūras kompetences ietvaros,
viņi nekavējoties informē Eiropas
Prokuratūru.
3.           Eiropas
Prokuratūra var apkopot
vai saņemt informāciju no jebkuras
personas attiecībā uz rīcību, ko varētu uzskatīt par tās
kompetencē esošu noziedzīgu nodarījumu.
4.           Jebkuru
informāciju, kas darīta zināma Eiropas
Prokuratūrai, reģistrē un pārbauda
Eiropas prokurors vai Eiropas pilnvarotie prokurori. Ja viņi pēc
pārbaudes izlemj neuzsākt izmeklēšanu,
viņi lietu izbeidz
un atzīmē iemeslus Lietu pārvaldības sistēmā. Viņi par to arī
informē attiecīgās valsts iestādes, Savienības iestādes, struktūras, birojus vai aģentūras, kas attiecīgi ir sniegušas
informāciju, un pēc to pieprasījuma
vajadzības gadījumā arī personas, kuras ir sniegušas
informāciju.
16. pants
Izmeklēšanas
uzsākšana
1.           Eiropas
prokurors vai Eiropas pilnvarotie
prokurori viņa vārdā uzsāk izmeklēšanu,
sagatavojot rakstisku lēmumu, ja ir pamats uzskatīt, ka tiek
vai ir ticis izdarīts Eiropas Prokuratūras
kompetencē esošs noziedzīgs nodarījums.
2.           Gadījumos,
kad izmeklēšanu ir uzsācis
Eiropas prokurors, viņš nodod lietu Eiropas
pilnvarotajam prokuroram, ja vien
viņš nevēlas vadīt izmeklēšanu pats
saskaņā ar kritērijiem,
kas noteikti 18. panta 5. punktā. Gadījumos, kad izmeklēšanu uzsāk Eiropas pilnvarotais prokurors, viņš nekavējoties informē Eiropas prokuroru.
Pēc šāda paziņojuma saņemšanas Eiropas prokurors pārbauda, vai izmeklēšanu jau nav uzsācis
viņā pats vai cits Eiropas pilnvarotais prokurors. Lai nodrošinātu izmeklēšanas efektivitāti, Eiropas prokurors var nodot lietu citam Eiropas pilnvarotajam
prokuroram vai pieņemt lēmumu pašam
pārņemt lietu saskaņā
ar 18. panta 5. punktā noteiktajiem kritērijiem.
17. pants
Steidzami
pasākumi un lietu nodošana
1.           Ja
nepieciešama tūlītēja rīcība saistībā
ar noziedzīgu nodarījumu Eiropas
Prokuratūras kompetences ietvaros,
attiecīgās valsts iestādes veic visus steidzamos pasākumus,
kas nepieciešami, lai nodrošinātu efektīvu izmeklēšanu un kriminālvajāšanu.
Pēc tam valsts iestādes nekavējoties nodod lietu Eiropas Prokuratūrai. Tādā
gadījumā, ja iespējams, 48 stundu laikā no izmeklēšanas
uzsākšanas Eiropas Prokuratūra apstiprina valsts iestāžu veiktu pasākumus pat
tad, ja šādi pasākumi ir veikti
un izpildīti saskaņā ar noteikumiem, kas nav ietverti šajā regulā.
2.           Jebkurā
izmeklēšanas posmā, ja rodas šaubas par kompetenci, Eiropas
Prokuratūra var apspriesties ar valsts kriminālvajāšanas iestādēm,
lai noteiktu, kura iestāde ir kompetenta.
Gaidot lēmumu par kompetenci, Eiropas Prokuratūra
veic visus steidzamos
pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu
lietas efektīvu izmeklēšanu un kriminālvajāšanu.
Ja valsts iestādes
kompetence ir noteikta,
valsts iestāde 48 stundu laikā no izmeklēšanas uzsākšanas valsts līmenī
apstiprina steidzamos pasākumus, kurus veikusi Eiropas Prokuratūra.
3.           Gadījumos,
kad Eiropas Prokuratūras uzsāktā
izmeklēšanā atklāj, ka izmeklētās personas rīcība ir saistīta ar noziedzīgu nodarījumu,
kas nav tās kompetencē, Eiropas Prokuratūra lietu
nekavējoties nosūta kompetentajai attiecīgās
valsts tiesībaizsardzības un tiesu
iestādei.
4.           Gadījumos,
kad valsts iestādes uzsāktās izmeklēšanas
gaitā vēlāk tiek atklāts, ka
rīcība ir saistīta ar Eiropas Prokuratūras kompetencē esošu noziedzīgu nodarījumu, valsts iestādes nekavējoties nodod lietu Eiropas Prokuratūrai.
Tādā gadījumā Eiropas Prokuratūra, ja iespējams, 48 stundu laikā no
izmeklēšanas uzsākšanas apstiprina
valsts iestāžu veiktos pasākumus pat tad, ja šādi pasākumi ir veikti un izpildīti saskaņā ar noteikumiem, kas nav ietverti šajā regulā.

18. pants
Izmeklēšanas
veikšana
1.           Izraudzītais Eiropas pilnvarotais prokurors vada izmeklēšanu Eiropas
prokurora uzdevumā un saskaņā ar
viņa norādījumiem. Izraudzītais Eiropas
pilnvarotais prokurors var vai nu veikt izmeklēšanas
pasākumus pats, vai uzdot tos
kompetentām tiesībaizsardzības iestādēm tajā
dalībvalstī, kurā viņš atrodas. Šīs iestādes ievēro Eiropas pilnvarotā prokurora
norādījumus un veic uzdotos izmeklēšanas
pasākumus.
2.           Pārrobežu
gadījumos, kad izmeklēšanas pasākumi jāveic kādā citā dalībvalstī, nevis
tajā, kur izmeklēšana tika uzsākta, Eiropas pilnvarotais
prokurors, kurš uzsāka izmeklēšanu vai
kuram lietu nodevis Eiropas
prokurors, rīkojas ciešā sadarbībā ar Eiropas
pilnvaroto prokuroru valstī, kurā jāveic izmeklēšanas pasākumi. Minētais Eiropas pilnvarotais
prokurors veic izmeklēšanas
pasākumus pats vai uzdod tos veikt kompetentajām valsts iestādēm.
3.           Pārrobežu
lietās Eiropas prokurors var iesaistīt izmeklēšanā vairākus Eiropas
pilnvarotos prokurorus un veidot kopīgu komandu. Viņš
var uzdot jebkuram Eiropas pilnvarotajam prokuroram savākt saistīto informāciju vai veikt īpašus izmeklēšanas pasākumus viņa uzdevumā.
4.           Eiropas prokurors
uzrauga izmeklēšanu, ko veic Eiropas pilnvarotie prokurori,
un nodrošina to koordināciju. Viņš
sniedz norādījumus, kur tas nepieciešams.
5.           Eiropas
prokurors var nodot lietu citam Eiropas pilnvarotajam prokuroram
vai pats vadīt
izmeklēšanu, ja tas šķiet nepieciešami izmeklēšanas vai kriminālvajāšanas efektivitātes nodrošināšanai, pamatojoties uz vienu vai vairākiem šādiem kritērijiem:
a) noziedzīga nodarījuma smagums;
b) īpaši apstākļi, kas saistīti
ar iespējamā likumpārkāpēja statusu;
c) īpaši apstākļi, kas saistīti
ar izmeklēšanas pārrobežu dimensiju;
d) valstu izmeklēšanas iestāžu nepieejamība vai
e) attiecīgās dalībvalsts kompetento
iestāžu lūgums.
6.           Gadījumos,
kad izmeklēšanu tieši veic
Eiropas prokurors, viņš informē Eiropas pilnvaroto prokuroru tajā dalībvalstī, kurā jāveic
izmeklēšanas pasākumi. Visi Eiropas
prokurora izmeklēšanas pasākumi ir
veicami, koordinējot tos ar tās dalībvalsts iestādēm, uz kuras teritoriju
attiecas pasākumi. Piespiedu pasākumus veic attiecīgās valsts kompetentās iestādes.
7.           Izmeklēšanas,
ko veic saskaņā ar iestādes
Eiropas Prokuratūras pilnvarojumu,
aizsargā ar noteikumiem par dienesta
noslēpumu saskaņā ar piemērojamajiem
Savienības tiesību aktiem. Iestādēm,
kas piedalās Eiropas Prokuratūras
izmeklēšanā, arī ir
pienākums ievērot dienesta noslēpumu, kā tas paredzēts piemērojamajos
valsts tiesību aktos.
19. pants
Privilēģiju un
imunitātes atcelšana
1.           Ja Eiropas Prokuratūras izmeklēšanā ir iesaistītas
personas, kuru privilēģijas un imunitāte ir aizsargāta ar valsts
tiesību aktiem, un šādas privilēģijas vai imunitāte ir šķērslis konkrētā
izmeklēšanā, Eiropas Prokuratūra iesniedz pamatotu rakstisku pieprasījumu par to
atcelšanu saskaņā ar minētās valsts tiesību aktos noteiktajām procedūrām.
2.           Ja
Eiropas Prokuratūras izmeklēšanā ir iesaistītas personas, kuru
privilēģijas un imunitāte ir aizsargāta ar Savienības tiesību aktiem, jo īpaši saskaņā
ar Protokolu par Eiropas Savienības privilēģijām un imunitāti, un šādas
privilēģijas vai imunitāte ir šķērslis konkrētajā izmeklēšanā,
Eiropas Prokuratūra iesniedz pamatotu rakstisku
pieprasījumu par to atcelšanu
saskaņā ar Savienības tiesību aktos
noteiktajām procedūrām.
2. nodaļa
Informācijas apstrāde
20. pants
Eiropas Prokuratūras piekļuve
informācijai
No lietas reģistrēšanas brīža Eiropas Prokuratūrai jābūt iespējai iegūt jebkādu saistīto informāciju, ko glabā valsts kriminālizmeklēšanas un tiesībaizsardzības datubāzēs, kā arī citos attiecīgos valsts iestāžu reģistros, vai arī tai jābūt piekļuvei
šādai informācijai ar Eiropas pilnvaroto prokuroru starpniecību.
21. pants
Informācijas vākšana
1.           Izmeklēšanas nolūkos Eiropas Prokuratūra pēc pieprasījuma saņem no Eurojust un Eiropola visu attiecīgo
informāciju par noziedzīgo nodarījumu tās kompetences
ietvaros, un tā var lūgt Eiropolu sniegt analītisku atbalstu konkrētā Eiropas Prokuratūras veiktā izmeklēšanā.
2.           Savienības
iestādes, struktūras, biroji, aģentūras
un dalībvalstu iestādes
sniedz nepieciešamo palīdzību un
informāciju Eiropas Prokuratūrai
pēc tās pieprasījuma.
22. pants
Lietu
pārvaldības sistēma, indekss un pagaidu darba datnes
1.           Eiropas
Prokuratūra izveido Lietu pārvaldības sistēmu, kurā ir
pagaidu darba datnes un indekss, kas ietver gan pielikumā minētos personas
datus, gan citus datus.
2.           Lietu pārvaldības sistēmas uzdevums ir:
a) atbalstīt Eiropas
Prokuratūras veiktu izmeklēšanu un
kriminālvajāšanu pārvaldību,
izmantojot savstarpējas norādes uz
informāciju;
b) atvieglot piekļuvi informācijai
par notiekošo izmeklēšanu
un kriminālvajāšanu;
c) veicināt likumības uzraudzību
un šīs regulas noteikumu ievērošanu attiecībā uz personas datu apstrādi.
3.           Var izveidot saikni starp Lietu
pārvaldības sistēmu un drošu tālsakaru savienojumu, kas minēts Padomes Lēmuma 2008/976/JHA[8]
9. pantā
4.           Indekss sevī
ietver atsauces uz pagaidu darba datnēm,
ko apstrādā Eiropas Prokuratūras
darba ietvaros, un tajā drīkst
būt tikai personas dati, kas minēti 1. punkta a) līdz i), k) un m) apakšpunktā un pielikuma 2. punktā.
5.           Pildot
savus pienākumus saskaņā ar šo regulu,
Eiropas Prokuratūra var apstrādāt datus attiecībā uz atsevišķām lietām, pie kurām tā strādā, pagaidu
darba datnēs. Eiropas Prokuratūra atļauj 41. pantā
minētajam datu aizsardzības inspektoram, piekļūt pagaidu darba datnei.
Eiropas Prokuratūra informē datu aizsardzības inspektoru katru reizi, kad tiek atvērta jauna pagaidu darba datne, kurā ir personas dati.
6.           Lai
apstrādātu ar lietu saistītus personas datus, Eiropas Prokuratūra
nedrīkst izveidot nekādu citu
automatizētu datu datni, kā tikai to, kas ir Lietu
pārvaldības sistēmā, vai pagaidu darba datni.
23. pants
Pagaidu darba
datņu un indeksa darbība
1.           Eiropas
Prokuratūra atver pagaidu darba datni katrai
lietai, par kuru tai ir nosūtīta
informāciju, ciktāl šāda nosūtīšana
ir saskaņā ar šo regulu vai citiem piemērojamiem tiesību aktiem. Eiropas Prokuratūra
ir atbildīga par to pagaidu darba datņu
pārvaldību, ko tā ir atvērusi.
2.           Eiropas
Prokuratūra katrā
atsevišķā gadījumā pieņem lēmumu, vai
saglabāt ierobežotu piekļuvi pagaidu darba datnei vai,
kad nepieciešams, atļaut piekļūt datnei vai tās
daļām saviem darbiniekiem, lai tie varētu veikt savus uzdevumus.
3.           Eiropas
Prokuratūra lemj par to,
kādu ar šo pagaidu darba datni saistītu informāciju iekļaut indeksā. Ja
vien Eiropas prokurors nenolemj citādi, indeksā nedrīkst iekļaut informāciju,
kas ir reģistrēta un jāpārbauda saskaņā ar
15. panta 4. punktu.
24. pants
Piekļuve Lietu pārvaldības
sistēmai
Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem un viņu
darbiniekiem, ciktāl tiem ir piesaiste Lietu pārvaldības sistēmai,
ir piekļuve tikai:
a)           indeksam,
ja vien šāda piekļuve nav skaidri aizliegta;
b)           pagaidu darba datnēm, ko atvērusi Eiropas Prokuratūra saistībā ar izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, ko veic attiecīgajā dalībvalstī;
c)           pagaidu darba datnēm,
ko atvērusi Eiropas Prokuratūra saistībā ar izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, ko veic kādā
citā dalībvalstī, ciktāl tās
attiecas uz izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, kuru
veic attiecīgajā dalībvalstī.
3. nodaļa
Izmeklēšanas pasākumi
25. pants
Eiropas
Prokuratūras izmeklēšanas pilnvaras
1.           Eiropas
Prokuratūras veiktās izmeklēšanas un
kriminālvajāšanas nolūkos Savienības dalībvalstu teritoriju uzskata par vienotu tiesisko telpu, kurā Eiropas Prokuratūra var īstenot savu kompetenci.
2.           Ja
Eiropas Prokuratūra nolemj
īstenot savu kompetenci attiecībā uz noziedzīgu
nodarījumu, ko kāds dalībvalsts pilsonis, Savienības
darbinieks vai iestādes loceklis daļēji vai pilnībā ir izdarījis
ārpus dalībvalsts teritorijas, tā
lūdz palīdzību, lai sadarbotos ar
trešo valsti saskaņā ar 59. pantā minētajiem instrumentiem un procedūrām.
26. pants
Izmeklēšanas
pasākumi
1.           Eiropas
Prokuratūrai, īstenojot savu kompetenci,
ir tiesības lūgt vai pieprasīt šādus izmeklēšanas pasākumus:
a)      pārmeklēt
jebkuras telpas, teritorijas, transportlīdzekļus,
privātmājas, apģērbu un jebkuru citu personisko īpašumu vai datorsistēmu;
b)      pieprasīt iesniegt jebkādu
attiecīgu priekšmetu, dokumentu vai datorā saglabātos datus, tostarp informācijas plūsmas un banku kontu datus, šifrētus
vai atšifrētus, sākotnējā
vai kādā citā noteiktā formātā;
c)      apzīmogot telpas un transportlīdzekļus un iesaldēt datus, lai saglabātu to integritāti, izvairītos no pierādījumu
zuduma vai sabojāšanas vai nodrošinātu konfiskācijas iespēju;
d)      iesaldēt rīkus un noziedzīgi iegūtus līdzekļus, tostarp aktīvus, ja paredzams,
ka tos varētu konfiscēt pirmās instances tiesa, un ir
pamats uzskatīt, ka īpašnieks,
valdītājs vai tos kontrolējošā persona
centīsies traucēt sprieduma par konfiskāciju
izpildei;
e)      pārtvert telesakarus, tostarp e-pastus, kuri sūtīti
aizdomās turētajai personai un kurus sūtījusi aizdomās turētā
persona, no jebkuriem telekomunikāciju
savienojumiem, ko izmanto aizdomās
turētā persona;
f)       veikt reāllaika telekomunikāciju novērošanu,
pieprasot tūlītēju telesakaru datu plūsmas pārraidi, lai atrastu aizdomās
turēto personu un identificētu
personas, kuras bijušas saskarē ar viņu kādā
konkrētā brīdī;
g)      uzraudzīt finanšu darījumus, uzdodot
finanšu iestādēm vai kredītiestādēm reāllaikā
informēt Eiropas Prokuratūru
par jebkuru finanšu darījumu, kas
veikts, izmantojot kādu konkrētu kontu, kura turētājs ir vai kuru kontrolē aizdomās
turētā persona, vai jebkurus citus
kontus, par kuriem ir pamatotas aizdomas, ka tos izmanto
saistībā ar noziedzīgo nodarījumu;
h)      iesaldēt nākotnes finanšu darījumus, uzdodot finanšu iestādēm vai kredītiestādēm atturēties no jebkādu tādu finanšu darījumu veikšanas,
kas saistīti ar kādu konkrētu kontu vai kontiem,
kuru turētājs ir vai kurus kontrolē aizdomās
turētā persona;
i)       veikt uzraudzības pasākumus vietās, kas nav sabiedriskās vietas, uzdodot veikt slepenu video
un audio uzraudzību vietās, kas nav sabiedriskās
vietas, izņemot privātmāju
videonovērošanu, un tās rezultātu
reģistrēšanu;
j)       veikt slepenu izmeklēšanu,
uzdodot iestāžu pārstāvjiem rīkoties slepeni vai
saskaņā ar viltus identitāti;
k)      izsaukt aizdomās turētās personas un lieciniekus,
ja ir pamatots iemesls uzskatīt, ka
tie varētu sniegt
izmeklēšanai noderīgu informāciju;
l)       veikt identifikācijas
pasākumus, uzdodot fotografēšanu, personu vizuālo
dokumentēšanu un cilvēka
biometrisko datu reģistrēšanu;
m)     konfiscēt priekšmetus, kas nepieciešami kā pierādījumi;
n)      piekļūt telpām un paņemt preču
paraugus;
o)      pārbaudīt transportlīdzekļus,
ja pastāv pamatots iemesls uzskatīt, ka tiek transportētas
ar izmeklēšanu saistītas preces;
p)      veikt pasākumus, lai
izsekotu un kontrolētu personas ar mērķi noteikt personas atrašanās vietu;
q)      izmantojot tehniskos līdzekļus, izsekot jebkuru objektu, tostarp
kontrolējamas preču piegādes un kontrolētus finanšu darījumus;
r)       veikt mērķtiecīgu aizdomās turēto un trešo personu
uzraudzību sabiedriskās vietās;
i)       sabiedrības interesēs
saņemt piekļuvi valsts vai Eiropas
sabiedriskajiem reģistriem un reģistriem, kurus veido privāti uzņēmumi;
t)       nopratināt aizdomās turētās personas un lieciniekus;
u)      nozīmēt ekspertus, ex officio vai pēc aizdomās
turētās personas pieprasījuma, ja nepieciešamas speciālas zināšanas.
2.           Dalībvalstis
nodrošina to, ka pasākumus, kas minēti 1. punktā,
var izmantot Eiropas Prokuratūras veiktajā izmeklēšanā
un kriminālvajāšanā. Šādus pasākumus
veic saskaņā ar šajā pantā un valsts
tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem. Izmeklēšanas pasākumus, kas nav minēti 1. punktā, Eiropas Prokuratūra var lūgt vai
pieprasīt tikai tad, ja tādi ir paredzēti saskaņā ar tiesību aktiem tajā dalībvalstī, kurā šādi pasākumi ir
jāveic.
3.           Individuālos
izmeklēšanas pasākumus, kas minēti 1. punktā,
nedrīkst pieprasīt bez pamatota
iemesla un tad, ja šo pašu mērķi var sasniegt ar mazāk
bargiem līdzekļiem.
4.           Dalībvalstis
nodrošina, ka attiecībā uz 1. punkta a) līdz j) apakšpunktā
minētajiem izmeklēšanas pasākumiem jāsaņem
atļauja no kompetentās tiesu
iestādes dalībvalstī, kurā tie jāveic.
5.           Savukārt 1. punkta
k) līdz u) apakšpunktā minētajiem izmeklēšanas pasākumiem nepieciešama
tiesas atļauja, ja to paredz valsts
tiesību akti dalībvalstī, kurā izmeklēšanas pasākumi ir jāveic.
6.           Ja
šajā pantā izklāstītie nosacījumi un saskaņā ar valsts tiesību aktiem piemērojamie nosacījumi attiecībā uz pieprasītajiem
pasākumiem ir izpildīti, kompetentā tiesu
iestāde 48 stundu laikā dod atļauju, sagatavojot
rakstisku un pamatotu lēmumu.
7.           Eiropas
Prokuratūra var pieprasīt no kompetentās tiesu iestādes aizdomās turētās personas arestu vai pirmstiesas aizturēšanu, kas ir saskaņā ar valsts tiesību aktiem
4. nodaļa
Izmeklēšanas un kriminālvajāšanas pilnvaru izbeigšana
27. pants
Kriminālvajāšana
valstu tiesās
1.           Eiropas prokuroram un Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem
ir tādas pašas pilnvaras kā valsts
prokuroriem attiecībā uz kriminālvajāšanu un prasības celšanu tiesā,
jo īpaši pilnvaras uzturēt apsūdzību
tiesā, piedalīties pierādījumu
iegūšanā un izmantot pieejamos tiesiskās aizsardzības līdzekļus.
2.           Kad
kompetentais Eiropas pilnvarotais prokurors uzskata izmeklēšanu par
pabeigtu, viņš iesniedz lietas kopsavilkumu ar apsūdzības
projektu un pierādījumu sarakstu pārskatīšanai Eiropas prokuroram. Gadījumos, kad viņš neliek lietu izbeigt saskaņā ar 28. pantu, Eiropas prokurors
uzdod Eiropas pilnvarotajam prokuroram iesniegt lietu izskatīšanai attiecīgās valsts kompetentajā
tiesā ar apsūdzību vai atgriež
to atpakaļ papildu izmeklēšanai. Eiropas prokurors var arī pats iesniegt lietu attiecīgās valsts kompetentajai
tiesai.
3.           Apsūdzībā, kas iesniegta attiecīgās valsts kompetentajā tiesā, jānorāda pierādījumi, kas tiks iesniegti tiesā.
4.           Eiropas
prokurors, apspriežoties ar Eiropas pilnvaroto prokuroru, kas iesniedz
lietu, un paturot prātā pareizu tiesvedību, izvēlas jurisdikciju un
nosaka attiecīgās valsts kompetento
tiesu, ņemot vērā šādus kritērijus:
a)      noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas
vieta vai vairāku noziedzīgu nodarījumu gadījumā ‑ vieta, kur veikta lielākā
daļa noziedzīgo nodarījumu;
b)      apsūdzētās personas pastāvīgā dzīvesvieta;
c)      pierādījumu atrašanās vieta;
d)      tiešo cietušo pastāvīgā dzīvesvieta.
5.           Atgūšanas, administratīvās pēcpārbaudes vai uzraudzības nolūkos Eiropas prokurors
par apsūdzību informē kompetentās valsts iestādes, ieinteresētās
personas un attiecīgās Savienības
iestādes, struktūras, aģentūras.
28. pants
Lietas izbeigšana
1.           Eiropas
prokurors izbeidz lietu, ja kriminālvajāšana ir kļuvusi neiespējama kāda no turpmāk minētajiem iemesla
dēļ:
a)      aizdomās
turētās personas nāve;
b)      rīcībā, par kuru veic izmeklēšanu,
nav noziedzīga nodarījuma pazīmes;
c)      aizdomās turētajai personai ir
piešķirta amnestija vai imunitāte;
d)      ir beidzies attiecīgās valsts noilguma termiņš kriminālvajāšanai;
e)      aizdomās turētā persona
Savienības teritorijā jau ir tikusi attaisnota
vai notiesāta par
tiem pašiem faktiem vai arī lieta ir izskatīta saskaņā ar 29. pantu.
2.           Eiropas
prokurors var izbeigt lietu kāda no turpmāk minētajiem iemesla dēļ:
a)      noziedzīgais nodarījums saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ar ko īsteno Direktīvu
2013/XX/ES par cīņu
pret krāpšanu pret Savienības finansiālajām
interesēm, izmantojot krimināltiesības, ir mazāk smags noziedzīgs nodarījums;
b) attiecīgu pierādījumu trūkums.
3.           Eiropas
Prokuratūra var nodot izbeigtās lietas
OLAF vai kompetentajām
valsts pārvaldes vai tiesu
iestādēm piedziņas vai citiem administratīvās pēcpārbaudes vai uzraudzības mērķiem.
4.           Gadījumos,
kad izmeklēšana bijusi uzsākta, pamatojoties uz cietušās
personas sniegto informāciju, Eiropas Prokuratūra
šo personu informē.
29. pants
Vienošanās
1.           Ja
lieta nav izbeigta, kā arī lai
nodrošinātu pareizu tiesvedību, Eiropas
Prokuratūra pēc zaudējumu atlīdzināšanas
var ierosināt, lai aizdomās
turētā persona izmaksātu vienreizēju
naudas sodu, kas pēc tā samaksas ir iemesls galīgai lietas izbeigšanai (vienošanās). Ja aizdomās
turētā persona tam piekrīt, viņš
naudas soda summu samaksā Savienībai.
2.           Eiropas
Prokuratūra pārrauga vienošanās panākto finanšu
maksājumu iekasēšanu.
3.           Gadījumos,
kad vienošanos pieņem un aizdomās turētā persona
sodu samaksā, Eiropas prokurors pilnībā izbeidz lietu un oficiāli paziņo
par to attiecīgās valsts kompetentajām tiesībaizsardzības
un tiesu iestādēm, kā arī informē
par to attiecīgās Savienības iestādes,
struktūras un aģentūras.
4.           Uz lietas
izbeigšana, kā tas minēts 3. punktā, neattiecas pārskatīšana
tiesā.
5. nodaļa
PIERĀDĪJUMU PIEŅEMAMĪBA
30. pants
Pierādījumu pieņemamība
1.           Pierādījumus,
kurus Eiropas Prokuratūra ir
iesniegusi izskatīšanai pirmās instances tiesā, ja tiesa uzskata, ka
to pieņemšana nevarētu negatīvi ietekmēt procedūras
taisnīgumu vai tiesības uz aizstāvību,
kā noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā, pieņem tiesā bez apstiprināšanas vai līdzīga juridiska procesa
pat tad, ja tās dalībvalsts tiesību
akti, kurā atrodas tiesa, paredz
citus noteikumus attiecībā uz šādu pierādījumu iegūšanu vai iesniegšanu.
2.           Pēc
tam, kad pierādījumi ir pieņemti,
attiecīgās valsts tiesu kompetence
Eiropas Prokuratūras iesniegto pierādījumu brīvai novērtēšanai
tiesā netiek ietekmēta.
6. nodaļa
Konfiskācija
31. pants
Rīcība ar konfiscētajiem
aktīviem
Gadījumos,
kad pēc Eiropas Prokuratūras pieprasījuma kompetentā valsts tiesa ir pieņēmusi galīgo nolēmumu
konfiscēt jebkādu īpašumu, kas saistīts ar Eiropas Prokuratūras kompetences ietvaros esošu noziedzīgu nodarījumu,
vai ieņēmumus, kas gūti no šāda noziedzīga
nodarījuma, šāda īpašuma vai
ieņēmumu vērtību naudas izteiksmē ieskaita Eiropas Savienības budžetā tādā apmērā,
kāds nepieciešams Savienībai nodarītā kaitējuma
kompensēšanai.
IV DAĻA
PROCESUĀLĀS GARANTIJAS
32. pants
Aizdomās
turēto
un apsūdzēto personu,
kā arī citu iesaistīto personu tiesību
apjoms
1.           Eiropas
Prokuratūras darbības veic, pilnībā
ievērojot aizdomās turēto personu tiesības,
kas nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā,
tostarp tiesības uz taisnīgu tiesu un
tiesības uz aizstāvību.
2.           Jebkurai
aizdomās turētajai un apsūdzētajai personai, kura ir iesaistīta
Eiropas Prokuratūras tiesvedībā, kā minimums ir šādas procesuālās tiesības, kas paredzētas Savienības tiesību aktos un dalībvalsts tiesību aktos:
(a)
tiesības uz
mutisku un rakstisku
tulkojumu, kas paredzētas Eiropas
Parlamenta un Padomes Direktīvā 2010/64/ES;
(b)
tiesības uz
informāciju un
piekļuvi lietas materiāliem,
kas paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2012/13/ES;
(c)
tiesības uz
advokātu un
tiesības sazināties ar trešajām
personām un informēt tās aizturēšanas
gadījumā, kā to paredz [Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva
2013/xx/ES par tiesībām piekļūt
advokātam kriminālprocesa ietvaros un tiesībām sazināties pēc aizturēšanas];
(d)
tiesības klusēt un tiesības
tikt uzskatītai par nevainīgu;
(e)
tiesības uz juridisko palīdzību;
(f)
tiesības iesniegt pierādījumus,
iecelt ekspertus un uzklausīt lieciniekus.
3.           Aizdomās
turētajām un apsūdzētajām personām ir 2. punktā minētās tiesības no brīža,
kad tās tiek turētas aizdomās noziedzīga
nodarījuma izdarīšanā. Kad apsūdzību ir atzinusi kompetentā
valsts tiesa, aizdomās turētās
un apsūdzētās personas procesuālās
tiesības pamatojas uz valsts režīmu, kas piemērojams attiecīgajā lietā.
4.           Tiesības, kas uzskaitītas 2. punktā, piemēro
arī jebkurai personai, kura nav aizdomās
turētā vai apsūdzētā persona un kuru ir uzklausījusi
Eiropas Prokuratūra, ja, veicot iztaujāšanu, pratināšanu
vai lietas izskatīšanu, viņš kļūst
par aizdomās turēto noziedzīga nodarījuma
izdarīšanā.
5.           Neierobežojot
šajā daļā paredzētās tiesības, aizdomās
turētajām un apsūdzētajām personām, kā arī citām personām, kuras iesaistītas Eiropas
Prokuratūras tiesvedībā, ir visas
procesuālās tiesības, kas tām pienākas saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.
33. pants
Tiesības klusēt
un tikt uzskatītai par nevainīgu
1.           Eiropas
Prokuratūras tiesvedībā iesaistītajai aizdomās
turētajai un apsūdzētajai personai
saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem ir tiesības
klusēt iztaujāšanas laikā attiecībā uz
noziedzīgo nodarījumu, par kuru viņa tiek
turēta aizdomās, un tikt informētai, ka viņai nav pienākuma liecināt pret sevi.
2.           Aizdomās
turēto un apsūdzēto personu uzskata par nevainīgu, kamēr viņas
vaina nav pierādīta saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
34. pants
Tiesības
uz juridisko palīdzību
Jebkurai
Eiropas Prokuratūras
kompetences ietvaros par noziedzīga nodarījuma izdarīšanu aizdomās turētai vai apsūdzētai personai saskaņā
ar attiecīgās valsts tiesību aktiem
ir tiesības no valsts
iestādēm saņemt juridisko palīdzību pilnīgi bez maksas vai par daļēju maksu, ja viņai
nepietiek līdzekļu, lai par
to samaksātu.
35. pants
Tiesības
attiecībā uz pierādījumiem
1.            Aizdomās turētajai un apsūdzētajai personai saskaņā ar attiecīgās
valsts tiesību aktiem ir tiesības
iesniegt pierādījumus izskatīšanai
Eiropas Prokuratūrā.
2.           Aizdomās turētajai un
apsūdzētajai personai saskaņā ar
attiecīgās valsts tiesību aktiem ir tiesības
lūgt Eiropas Prokuratūrai
savākt jebkādus pierādījumus, kas attiecas uz izmeklēšanu, tostarp iecelt ekspertus un
uzklausīt lieciniekus.
V DAĻA
PĀRSKATĪŠANU TIESĀ
36. pants
Pārskatīšana
tiesā
1.           Ieviešot procesuālos pasākumus savu funkciju izpildē, Eiropas Prokuratūru pārskatīšanas tiesā nolūkos uzskata
par valsts iestādi.
2.           Ja saskaņā ar šo regulu ir piemērojami attiecīgo valstu tiesību
akti, šādus noteikumus nevar
uzskatīt par Savienības tiesību aktu noteikumiem
Līguma 267. panta mērķiem.
VI DAĻA
DATU AIZSARDZĪBA
37. pants
Personas datu
apstrāde
1.           Saskaņā ar šo regulu Eiropas Prokuratūra var apstrādāt
automātiski vai strukturētās ar
roku ievadītās datnēs tikai
pielikuma 1. punktā minētos personas datus vai datus attiecībā uz
personām, kuras saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem tur aizdomās
par noziedzīga nodarījuma izdarīšanu vai piedalīšanos noziedzīgā nodarījumā, kas ir Eiropas Prokuratūras
kompetencē, vai ir notiesātas par šādu noziedzīgu nodarījumu, šādiem mērķiem:
–
kriminālizmeklēšana
un kriminālvajāšana, ko veic
saskaņā ar šo regulu;
–
informācijas apmaiņa ar dalībvalstu
kompetentajām iestādēm un citām
Savienības struktūrām saskaņā ar šo regulu;
–
sadarbība ar trešām
valstīm saskaņā ar šo regulu.
2.           Eiropas Prokuratūra var
apstrādāt tikai pielikuma 2. punktā norādītos personas datus attiecībā
uz personām, kuras saskaņā ar
attiecīgo dalībvalstu tiesību aktiem
uzskata par lieciniekiem vai cietušajiem kriminālizmeklēšanā vai kriminālvajāšanā
par vienu vai vairākiem noziedzīgu
nodarījumu veidiem, kas ir Eiropas Prokuratūras
kompetencē, vai personām, kuras ir
jaunākas par 18 gadiem. Minēto personas datu apstrādi drīkst veikt tikai tad, ja tas
ir noteikti vajadzīgs 1. punktā
minēto mērķu sasniegšanai.
3.           Izņēmuma gadījumos uz ierobežotu laiku, kas nepārsniedz tās lietas
pabeigšanai nepieciešamo laiku, saistībā ar kuru personas datus apstrādā, Eiropas Prokuratūra var apstrādāt arī
personas datus, kas nav 1. un 2. punktā minētie dati, attiecībā uz noziedzīga
nodarījuma apstākļiem, ja tie ir tieši saistīti un ietverti notiekošā
izmeklēšanā, ko veic Eiropas Prokuratūra, un ja to
apstrāde ir noteikti nepieciešama 1. punktā norādītajiem mērķiem, ar nosacījumu, ka šādu
īpašo datu apstrāde notiek
saskaņā ar šo regulu. Datu aizsardzības
inspektoru, kurš minēts 41. pantā, nekavējoties informē par darbībām saskaņā ar šo pantu.
4.           Automātiski vai citādi apstrādātus personas datus,
atklājot rasi vai etnisko
izcelsmi, politiskos uzskatus, reliģisko vai filozofisko pārliecību, dalību arodbiedrībās un datus par veselību vai
seksuālo dzīvi, Eiropas Prokuratūra
var apstrādāt tikai tad, ja šādi dati ir noteikti nepieciešami tās
veiktajā izmeklēšanā un ja tie papildina
citus personas datus, ko jau apstrādā. Datu aizsardzības inspektoru nekavējoties informē par šā punkta
izmantošanu. Šādus datus nedrīkst apstrādāt 22. panta
4. punktā minētajā indeksā. Ja
šie citi dati attiecas
uz lieciniekiem vai cietušajiem 2. punkta
nozīmē, lēmumu par to apstrādi
pieņem Eiropas prokurors.
5.           Personas datu apstrādei, ko Eiropas Prokuratūra veic saistībā ar savu darbību, piemēro Regulu (EK) Nr. 45/2001. Šī regula precizē
un papildina Regulu (EK) Nr. 45/2001, ciktāl tas attiecas uz operatīvajiem
personas datiem.
38. pants
Personas
datu glabāšanas termiņi
1.           Eiropas
Prokuratūras apstrādātos personas datus nedrīkst
glabāt ilgāk pirmo no šādiem
piemērojamajiem datumiem:
a)      datumu,
kurā kriminālvajāšana ir izbeigta
noilguma dēļ saskaņā ar visu izmeklēšanā un kriminālvajāšanā iesaistīto attiecīgo
dalībvalstu noteikumiem;
b)      datums,
kad persona ir
attaisnota un tiesas nolēmums ir kļuvis galīgs;
c)      trīs gadiem pēc datuma, kad tiesas nolēmums ir kļuvis
galīgs pēdējā no dalībvalstīm, kura ir iesaistīta
izmeklēšanā vai kriminālvajāšanā;
d)      datumu,
kurā Eiropas
Prokuratūra konstatējusi, ka nav
nepieciešams turpināt izmeklēšanu vai kriminālvajāšanu.
2.           To glabāšanas termiņu ievērošanu, kas minēti 1. punktā, pastāvīgi
pārskata ar atbilstoši automātisku apstrādi. Tomēr datu uzglabāšanas
nepieciešamības pārskatīšanu veic reizi trīs gados pēc datu ievadīšanas. Ja
datus par personām, kas minētas pielikumā, glabā ilgāk nekā piecus gadus,
attiecīgi informē Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju
3.           Kad
ir beidzies kāds no 1. punktā minētajiem glabāšanas
termiņiem, Eiropas Prokuratūra pārskata datu turpmākās
glabāšanas nepieciešamību, lai varētu veikt savus uzdevumus, un, atkāpjoties no
iepriekš minētā, var nolemt glabāt minētos datus līdz nākamajai pārskatīšanai.
Turpmākas glabāšanas iemeslus pamato un reģistrē. Ja nav pieņemts lēmums par
personas datu turpmāku glabāšanu, šos datus pēc trīs gadiem automātiski dzēš.
4.           Ja saskaņā ar 3. punktu datus glabā ilgāk par 1. punktā
minētajiem datumiem, nepieciešamību glabāt šos datus Eiropas Datu aizsardzības
uzraudzītājs pārskata ik pēc trim gadiem.
5.           Ja pastāv datne,
kurā ir neautomatizēti un nestrukturizēti dati, tiklīdz ir beidzies datnes
pēdējo automatizēto datu glabāšanas termiņš, visus datnē esošos dokumentus un
visas kopijas iznīcina.
39. pants
Reģistrēšana
un dokumentēšana
1.           Lai
pārbaudītu datu apstrādes likumību,
veiktu pašuzraudzību un nodrošinātu datu
pienācīgu integritāti un drošību,
Eiropas Prokuratūra veic uzskaiti par jebkuru operatīviem mērķiem izmantotu personas datu vākšanu, mainīšanu, piekļuvi, izpaušanu, apvienošanu vai
dzēšanu. Šādus reģistrus vai dokumentāciju dzēš pēc 18 mēnešiem, ja
vien šie dati nav nepieciešami vēl notiekošai kontrolei.
2.           Reģistrus un dokumentāciju, kas sagatavota saskaņā ar 1. punktu,
pēc pieprasījuma nosūta Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam. Eiropas Datu
aizsardzības uzraudzītājs šo informāciju izmanto vienīgi datu aizsardzības
kontroles nolūkā, lai nodrošinātu datu pareizu apstrādi, kā arī to integritāti
un drošību.
40. pants
Autorizēta piekļuve
personas datiem
Piekļuve personas datiem, kurus Eiropas Prokuratūra apstrādā saistībā ar saviem darbības
uzdevumiem, ir tikai Eiropas prokuroram,
Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem un to pilnvarotajiem darbiniekiem ar mērķi veikt viņu uzdevumus, ievērojot ierobežojumus, kas paredzēti šajā
regulā.
41. pants
Datu aizsardzības
inspektors
1.           Eiropas
prokurors ieceļ datu aizsardzības
inspektoru saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 24. pantu.
2.           Pildot Regulas (EK) Nr. 45/2001 24. pantā noteiktos
pienākumus, datu aizsardzības inspektors:
a)      nodrošina,
lai personas datu nosūtīšana tiktu reģistrēta un saglabāta rakstveidā;
b)      sadarbojas ar Eiropas Prokuratūras darbiniekiem,
ir atbildīgi par procedūrām, mācībām un
konsultācijām par datu apstrādi;
c)      sagatavo gada ziņojumu
un nosūta to Eiropas prokuroram un Eiropas
Datu aizsardzības uzraudzītājam.
3.           Veicot savus uzdevumus, datu aizsardzības inspektoram
ir pieejami visi Eiropas Prokuratūras apstrādātie dati un visas Eiropas
Prokuratūras telpas.
4.           Eiropas Prokuratūras darbiniekiem, kuri palīdz
datu aizsardzības inspektoram viņa pienākumu izpildē, ir pieejami Eiropas Prokuratūras apstrādātie personas
dati un telpas tādā mērā, kādā tas nepieciešams viņu uzdevumu veikšanai.
5.           Ja datu aizsardzības inspektors
uzskata, ka nav ievēroti Regulas (EK)
Nr. 45/2001 vai šīs regulas noteikumi attiecībā uz personas datu apstrādi,
viņš informē par to Eiropas
prokuroru, pieprasot
viņam konkrētā termiņā novērst neatbilstību. Ja Eiropas prokurors noteiktajā termiņā nenovērš apstrādes neatbilstību,
datu aizsardzības inspektors nodod jautājumu risināšanai
Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājam.
6.           Eiropas prokurors pieņem Regulas (EK) Nr. 45/2001
24. panta 8. punktā minētos īstenošanas
noteikumus.
42. pants
Kārtība attiecībā uz piekļuves tiesību
izmantošanu
1.           Ikviens datu subjekts var izmantot tiesības piekļūt personas datiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001 un jo
īpaši tās 13. pantu.
2.           Ja piekļuves tiesības ir ierobežotas saskaņā ar Regulas (EK)
Nr. 45/2001 20. panta 1. punktu, Eiropas Prokuratūra saskaņā ar 20. panta 3. punktu rakstiski
informē datu subjektu. Informāciju par tiesību ierobežojuma galvenajiem
iemesliem var nesniegt, ja šāda informācija kavētu ierobežojumu piemērošanu.
Datu subjektu informē vismaz par to, ka Datu aizsardzības uzraudzītājs ir
veicis visas nepieciešamās pārbaudes.
3.           Eiropas Prokuratūra dokumentē pamatojumu to
galveno iemeslu nepaziņošanai, kas ir pamatā 2. punktā minētajiem
ierobežojumiem.
4.           Ja, piemērojot Regulas (EK) Nr. 45/2001 46. un 47. pantu, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs pārbauda Eiropas Prokuratūras veiktās apstrādes likumību, viņš informē datu subjektu vismaz par to,
ka Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs ir veicis visas nepieciešamās
pārbaudes.
43. pants
Tiesības uz labošanu, dzēšanu
un apstrādes ierobežošanu
1.           Ja
Eiropas Prokuratūras apstrādātie personas dati ir jālabo, jādzēš vai to apstrāde
jāierobežo saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 14., 15. vai 16. pantu,
Eiropas Prokuratūra attiecīgi labo vai dzēš šādus datus vai ierobežo šādu datu apstrādi.
2.           Regulas (EK) Nr. 45/2001 14., 15. vai 16. pantā minētajos gadījumos
visus šādu datu adresātus nekavējoties informē saskaņā ar Regulas (EK)
Nr. 45/2001 17. pantu. Saskaņā ar adresātiem piemērojamiem
noteikumiem adresāti pēc tam labo, dzēš, vai ierobežo datu apstrādi savās
sistēmās.
3.           Eiropas
Prokuratūra nekavējoties un jebkurā
gadījumā trīs mēnešu laikā no pieprasījuma saņemšanas rakstiski informē datu
subjektu, ka dati attiecībā uz to ir laboti, dzēsti vai ir ierobežota to
apstrāde.
4.           Eiropas
Prokuratūra rakstiski informē datu
subjektu par jebkuru labošanas, dzēšanas vai apstrādes ierobežošanas atteikumu,
kā arī par iespēju iesniegt sūdzību Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam un
lūgt tiesisko aizsardzību.
44. pants
Atbildība datu aizsardzības
jautājumos
1.           Eiropas
Prokuratūra personas datus apstrādā
tādā veidā, lai varētu noteikt, kura iestāde ir sniegusi datus vai kur personas
dati ir izgūti.
2.           Eiropas
prokurors ir atbildīgs par atbilstību
Regulai (EK) Nr. 45/2001 un šai regulai. Atbildība
par Eiropas Prokuratūrai sniegto personas datu nosūtīšanas likumību ir personas datu sniedzējam, un Eiropas Prokuratūrai attiecībā uz personas datiem, kas sniegti dalībvalstīm,
Savienības struktūrām un trešām valstīm vai organizācijām.
3.           Ņemot vērā citus šīs regulas noteikumus, Eiropas Prokuratūra ir atbildīga par visiem datiem, ko tā apstrādā.
45. pants
Eiropas Datu aizsardzības
uzraudzītāja un valstu datu aizsardzības iestāžu sadarbība
1.           Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs rīkojas ciešā sadarbībā ar
valstu iestādēm, kuru kompetencē ir datu aizsardzības uzraudzība, attiecībā uz
konkrētiem jautājumiem, kuros nepieciešama valsts iesaistīšanās, jo īpaši tad,
ja Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs vai valsts iestāde, kuras kompetencē
ir datu aizsardzības uzraudzība, konstatē nozīmīgas neatbilstības dalībvalstu
praksē vai, iespējams, nelikumīgu nosūtīšanu, izmantojot Eiropas Prokuratūras
sakaru kanālus, vai saistībā ar jautājumiem, kurus izvirzījusi viena vai
vairākas valsts uzraudzības iestādes par šīs regulas īstenošanu un
interpretāciju.
2.           Gadījumos, kas minēti 1. punktā, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs
un valstu iestādes, kuru kompetencē ir datu aizsardzības uzraudzība, var,
darbojoties savas attiecīgās kompetences robežās, apmainīties ar svarīgu
informāciju, palīdzēt cits citam, veicot revīzijas un pārbaudes, analizēt šīs
regulas interpretācijas piemērošanas grūtības, pētīt problēmas, kas saistītas
ar neatkarīgas uzraudzības vai datu subjektu tiesību īstenošanu, izstrādāt
saskaņotus priekšlikumus jebkuru problēmu kopīgiem risinājumiem un vajadzības
gadījumā veicināt informētību par datu aizsardzības tiesībām.
3.           Valstu uzraudzības iestādes un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs
vajadzības gadījumā tiekas šajā pantā minētajiem mērķiem. Šādu sanāksmju
izmaksas un materiāli tehnisko nodrošinājumu sedz no Eiropas Datu aizsardzības
uzraudzītāja līdzekļiem. Darba kārtības noteikumus pieņem pirmās sanāksmes
laikā. Turpmākās darba metodes pēc nepieciešamības izstrādā kopīgi.
46. pants
Tiesības iesniegt sūdzību
Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam
1.           Ja sūdzība, ko datu subjekts iesniedzis saskaņā ar Regulas (EK)
Nr. 45/2001 32. panta 2. punktu, ir saistīta ar lēmumu, kas
minēts 43. pantā, Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājs apspriežas ar
valstu uzraudzības iestādēm vai kompetento tiesas iestādi dalībvalstī, kas ir
bijusi datu avots, vai tieši iesaistīto dalībvalsti. Eiropas Datu aizsardzības
uzraudzītāja lēmumu, kas var ietvert arī atteikumu darīt zināmu informāciju,
pieņem ciešā sadarbībā ar valsts uzraudzības iestādi vai kompetento tiesas
iestādi.
2.           Ja sūdzība ir saistīta ar tādu datu apstrādi, ko dalībvalsts sniegusi
Eiropas Prokuratūra, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs nodrošina, lai
Eiropas Prokuratūra veiktu nepieciešamās pārbaudes ciešā sadarbībā ar tās
valsts uzraudzības iestādi, kura sniegusi datus.
47. pants
Atbildība
par datu neatļautu vai nepareizu apstrādi
1.           Saskaņā ar Līguma 340. pantu Eiropas Prokuratūra ir atbildīga
par jebkādu kaitējumu personai, kas radies Eiropas Prokuratūras veiktas
neatļautas vai nepareizas datu apstrādes dēļ.
2.           Sūdzības pret
Eiropas Prokuratūru saskaņā ar 1. punktā minēto atbildību izskata
Eiropas Savienības Tiesa saskaņā ar Līguma 268. pantu.
VII DAĻA
FINANŠU UN PERSONĀLA NOTEIKUMI
1. nodaļa
Finanšu noteikumi
48. pants
Finanšu dalībnieki
1.           Eiropas Prokuratūra ir atbildīga par lēmumu pieņemšanu finanšu un budžeta
jautājumos.
2.           Eiropas prokurora saskaņā ar 6. panta
3. punktu ieceltais vietnieks kā
kredītrīkotājs ir atbildīgs par Eiropas
Prokuratūras budžeta izpildi.
49. pants
Budžets
1.           Katram finanšu gadam, kas atbilst kalendārajam gadam,
sagatavo Eiropas Prokuratūras ieņēmumu un izdevumu tāmi, un to iekļauj tās budžetā.
2.           Eiropas Prokuratūras
budžeta ieņēmumi un izdevumi ir līdzsvarā.
3.           Neskarot
citus resursus, Eiropas Prokuratūras ieņēmumus veido:
a)      Savienības iemaksa, kas
ir ietverta Savienības vispārējā budžetā;
b)      maksas par publikācijām
un visiem Eiropas Prokuratūras sniegtajiem
pakalpojumiem.
4.           Eiropas Prokuratūras izdevumi ietver
personāla algas, administratīvos un infrastruktūras izdevumus un darbības
izmaksas.
5.           Ja Eiropas pilnvarotie prokurori rīkojas
Eiropas Prokuratūras uzdevumu ietvaros, ar šīm darbībām saistītie attiecīgie
izdevumi ir uzskatāmi par darbības izdevumiem.
50. pants
Budžeta izveide
1.           Eiropas
prokurora 48. pantā minētais vietnieks
katru gadu sagatavo Eiropas Prokuratūras provizorisku
ieņēmumu un izdevumu tāmes projektu nākamajam finanšu gadam. Eiropas
prokurors, uz minētā projekta pamata sagatavo
provizorisku Eiropas Prokuratūras ieņēmumu un
izdevumu tāmes projektu nākamajam finanšu gadam.
2.           Eiropas
Prokuratūras provizorisko ieņēmumu un izdevumu tāmes projektu
katru gadu vēlākais līdz 31. janvārim nosūta Eiropas Komisijai. Eiropas prokurora tāmes projekta galīgo redakciju, kurā
ietverts štatu saraksta projekts, līdz 31. martam nosūta Komisijai.
3.           Komisija tāmi līdz ar Eiropas Savienības vispārējā
budžeta projektu nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei (budžeta
lēmējinstitūcijai).
4.           Ņemot vērā tāmi, Komisija Eiropas Savienības
vispārējā budžeta projektā iekļauj aplēses, ko tā uzskata par vajadzīgām attiecībā
uz štatu sarakstu un tās iemaksas apjomu, kas attiecināma uz vispārējo budžetu,
un iesniedz tās budžeta lēmējinstitūcijai saskaņā ar Līguma 313. un
314. pantu.
5.           Budžeta lēmējinstitūcija apstiprina apropriācijas
attiecībā uz Eiropas Prokuratūras piešķiramo
iemaksu.
6.           Budžeta lēmējinstitūcija pieņem Eiropas Prokuratūras štatu sarakstu.
7.           Eiropas
Prokuratūras budžetu pieņem
Eiropas prokurors. Tas kļūst par galīgo
budžetu pēc Eiropas Savienības vispārējā budžeta galīgās pieņemšanas. Vajadzības
gadījumā Eurojust budžetu attiecīgi koriģē.
8.           Par jebkādiem ēku projektiem, kuriem varētu būt ievērojama ietekme uz
budžetu, Eurojust pēc iespējas agrāk saskaņā ar Regulas (ES, Euratom)
Nr. 966/2012 203. panta noteikumiem informē Eiropas Parlamentu un
Padomi.
9.           Izņemot Regulas (ES,
Euratom) Nr. 966/2012 203. pantā minētos nepārvaramas
varas gadījumus, Eiropas Parlaments un Padome apspriež ēkas projekta priekšlikumu četru
nedēļu laikā no dienas, kad abas iestādes to ir saņēmušas. Ēkas projektu uzskata par
apstiprinātu, kad ir beidzies šis četru nedēļu laikposms, ja vien Eiropas
Parlaments vai Padome šajā laikposmā nepieņem pretēju lēmumu attiecībā uz
priekšlikumu. Ja Eiropas Parlaments vai
Padome šajā četru nedēļu laikā pauž pienācīgi pamatotas bažas, minēto laikposmu
var vienu reizi pagarināt par divām nedēļām. Ja Eiropas Parlaments vai Padome pieņem negatīvu lēmumu par ēkas
projekta priekšlikumu, Eiropas Prokuratūra
savu priekšlikumu atsauc un var iesniegt jaunu
priekšlikumu.
10.         Eiropas
Prokuratūra ēkas iegādes projektu
var finansēt, izmantojot aizņēmumu, ko iepriekš apstiprina budžeta lēmējiestāde
saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 203. panta 8. punktu.
51. pants
Budžeta izpilde
1.           Eiropas
prokurora 48. pantā minētais
vietnieks darbojas kā Eiropas Prokuratūras
kredītrīkotājs un izpilda tās budžetu saskaņā ar
savu atbildību un budžetā atļautajās
robežās.
2.           Eiropas prokurora 48. pantā minētais vietnieks
katru gadu nosūta budžeta lēmējinstitūcijai visu informāciju,
kas attiecas uz novērtēšanas
procedūru rezultātu.
52. pants
Pārskatu sniegšana un
budžeta izpildes apstiprināšana
1.           Eurojust
grāmatvedis rīkojas kā
Eiropas Prokuratūras grāmatvedis tās budžeta izpildē. Veic vajadzīgos pasākumus, lai izvairītos
no jebkāda interešu konflikta.
2.           Pēc katra finanšu
gada Eiropas Prokuratūras grāmatvedis līdz
1. martam nosūta provizoriskos pārskatus Komisijas grāmatvedim un Revīzijas
palātai.
3.           Pēc katra finanšu gada Eiropas Prokuratūra līdz
31. martam nosūta budžeta un finanšu pārvaldības ziņojumu Eiropas
Parlamentam, Padomei un Revīzijas palātai.
4.           Pēc katra finanšu gada Komisijas grāmatvedis līdz
31. martam nosūta Revīzijas palātai Eiropas Prokuratūras provizorisko
pārskatu, kas konsolidēts ar Komisijas pārskatu.
5.           Pēc katra finanšu gada Revīzijas palāta vēlākais līdz 1. jūnijam
saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 148. panta
1. punktu izsaka savus apsvērumus par Eiropas Prokuratūras provizoriskajiem pārskatiem.
6.           Kad ir saņemti Revīzijas palātas apsvērumi par Eiropas Prokuratūras provizorisko pārskatu saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 148. pantu, Eiropas Prokuratūras grāmatvedis saskaņā
ar savu atbildību sagatavo Eiropas Prokuratūras galīgo pārskatu.
7.           Pēc katra finanšu gada beigām Eiropas Prokuratūras grāmatvedis līdz 1. jūlijam nosūta galīgo pārskatu Eiropas Parlamentam,
Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai.
8.           Līdz nākamā gada 15. novembrim Eiropas Prokuratūras galīgo pārskatu publicē Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
9            Eiropas
prokurora 48. pantā minētais
vietnieks vēlākais līdz nākamā gada
30. septembrim Revīzijas palātai iesniedz atbildi uz apsvērumiem. Eiropas Prokuratūras atbildes vienlaikus
nosūta arī Komisijai.
10.         Eiropas
prokurora 48. pantā minētais
vietnieks pēc Eiropas Parlamenta pieprasījuma sniedz tam visu informāciju, kas vajadzīga
attiecīgā finanšu gada budžeta izpildes apstiprinājuma procedūras netraucētai
piemērošanai saskaņā ar Regulas (ES, Euratom)
Nr. 966/2012 165. panta
3. punktu.
11.         Pēc Padomes ieteikuma, kas pieņemts ar kvalificētu
balsu vairākumu, Eiropas Parlaments līdz N + 2 gada 15. maijam sniedz Eiropas prokurora 48. pantā
minētajam vietniekam apstiprinājumu par N
gada budžeta izpildi.
53. pants
Finanšu noteikumi
Eiropas Prokuratūrai piemērojamos finanšu noteikumus pieņem Eiropas Prokurors saskaņā ar [Regulu (EK, Euratom)
Nr. 2343/2002 (2002. gada 23. decembris) par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas
185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par
Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam] un pēc
apspriešanās ar Komisiju. Tie saskan ar [Regulu 2343/2002], izņemot gadījumus,
kad tas īpaši nepieciešams Eiropas Prokuratūrai darbībai un kad
Komisija ir devusi iepriekšēju piekrišanu.
2. nodaļa
PERSONĀLA NOTEIKUMI
54. pants
Vispārīgi
noteikumi
1.           Uz Eiropas
prokuroru, viņa vietniekiem un Eiropas
Prokuratūras darbiniekiem attiecas
Eiropas Savienības Civildienesta
noteikumi[9]
un Eiropas Savienības pārējo darbinieku
nodarbināšanas kārtība un noteikumi, kas
pieņemti, Eiropas Savienības iestādēm savstarpēji vienojoties, lai īstenotu
minētos Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības pārējo darbinieku
nodarbināšanas kārtību, ja vien šajā nodaļā nav noteikts citādi.
2.           Pilnvaras noslēgt darba
līgumus, kas piešķirtas iecēlējinstitūcijai saskaņā ar
Civildienesta noteikumiem un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, attiecībā uz Eiropas Prokuratūras
personālu īsteno Eiropas prokurors.
3.           Eiropas
prokurors pieņem Civildienesta noteikumu
un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības atbilstošus
īstenošanas noteikumus saskaņā
ar Civildienesta noteikumu 110. pantu.
Eiropas prokurors kā daļu no plānošanas dokumenta
pieņem arī personāla resursu
plānošanu.
4.           Uz Eiropas Prokuratūru un
tās personālu attiecas Protokols par privilēģijām
un imunitāti Eiropas Savienībā.
5.           Eiropas
pilnvarotos prokurorus pieņem darbā kā īpašos padomdevējus
saskaņā ar Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 5., 123. un 124. punktu.
Kompetentās attiecīgo valstu iestādes
atbalsta Eiropas pilnvaroto prokuroru funkciju īstenošanu
saskaņā ar šo regulu un atturas no jebkuras darbības
vai politikas, kas varētu negatīvi ietekmēt to karjeru un
statusu valsts prokuratūras
sistēmā. Jo īpaši attiecīgo valstu kompetentās iestādes nodrošina Eiropas
pilnvarotos prokurorus ar resursiem un iekārtām, kas nepieciešamas viņu
funkciju veikšanai saskaņā ar šo regulu, un nodrošina, ka viņus
pilnībā integrē valsts prokuratūras dienestā.
55. pants
Valstu norīkotie
eksperti un pārējais personāls
1.           Eiropas
Prokuratūra var izmantot valstu norīkotos ekspertus vai citus darbiniekus, kuri nav pieņemti darbā Eiropas
Prokuratūrā. Valstu norīkotie eksperti, pildot savus uzdevumus saistībā
ar Eiropas Prokuratūras
funkcijām, ir pakļauti Eiropas
prokuroram.
2.           Eiropas
prokurors pieņem lēmumu, izklāstot noteikumus
par valstu ekspertu norīkošanu darbam Eiropas Prokuratūrā un jebkādus turpmākus
nepieciešamos īstenošanas noteikumus.
VIII DAĻA
NOTEIKUMI PAR EIROPAS PROKURATŪRAS
ATTIECĪBĀM AR TĀS PARTNERIEM
1. nodaļa
VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI
56. pants
Vispārīgie
noteikumi
1.           Ciktāl tas nepieciešams uzticēto uzdevumu veikšanai, Eiropas Prokuratūra var izveidot un uzturēt sadarbības attiecības
ar Savienības struktūrām un aģentūrām atbilstoši šo struktūru un aģentūru
mērķiem, kā arī ar trešo valstu kompetentajām iestādēm, starptautiskajām
organizācijām un Starptautisko Kriminālpolicijas organizāciju (Interpolu).
2.           Ciktāl tas svarīgi Eiropas Prokuratūras uzdevumu
izpildei, ņemot vērā jebkādus ierobežojumus, kas noteikti saskaņā ar
61. pantu, Eiropas Prokuratūra var ar 1. punktā minētajām struktūrām
tieši apmainīties ar visu informāciju, izņemot personas datus.
3.           Eiropas Prokuratūra saskaņā
ar Regulas (EK) Nr. 45/2001
4. pantu var saņemt un apstrādāt personas datus, kas saņemti no
1. punktā minētajām struktūrām, ciktāl tas nepieciešams Eurojust uzdevumu
izpildei, ņemot vērā 3. iedaļas noteikumus.
4.           Eiropas Prokuratūra personas
datus nosūta trešām valstīm, starptautiskajām organizācijām un Interpolam tikai
tad, ja tas nepieciešams tādu noziedzīgu nodarījumu novēršanai un apkarošanai,
kas ir Eiropas Prokuratūras kompetencē, kā arī saskaņā ar šo regulu.
5.           Tādu personas datu pārsūtīšana trešām personām, ko no Eiropas Prokuratūras saņēmušas dalībvalstis, Savienības struktūras
vai aģentūras, trešās valstis, starptautiskās organizācijas vai Interpols, nav
atļauta, ja vien pēc visu konkrētās lietas apstākļu apsvēršanas Eiropas Prokuratūra
nav devusi skaidri izteiktu piekrišanu konkrētam
mērķim, kas nav nesavienojams ar mērķi, kuram dati tika nosūtīti.
2. nodaļa
ATTIECĪBAS AR PARTNERIEM
57. pants
Attiecības ar Eurojust
1.           Eiropas Prokuratūra izveido
un uztur īpašas attiecības ar Eurojust,
balstot tās uz ciešu sadarbību un
operatīvo, administrācijas un vadības
saišu attīstību starp tiem, kā noteikts turpmāk.
2.           Operatīvos jautājumos Eiropas Prokuratūra
var iesaistīt Eurojust savās
darbībās saistībā ar pārrobežu vai sarežģītām lietām:
a)      apmainoties ar informāciju par izmeklēšanu, tostarp
personu datiem, jo īpaši, ja tie atklāj elementus, kas
varētu būt ārpus Eiropas Prokuratūras kompetences pēc būtības vai
teritoriālās piekritības;
b)      uzaicinot Eurojust vai tās kompetento valstu locekli (locekļus)
piedalīties konkrētu izmeklēšanas darbību
koordinēšanā attiecībā uz konkrētiem aspektiem, kas var būt ārpus
Eiropas Prokuratūras kompetences pēc būtības vai teritoriālās piekritības;
c)      uzaicinot Eurojust veicināt vienošanos starp Eiropas
Prokuratūru un attiecīgo dalībvalsti par
papildu kompetenci saskaņā ar
13. pantu, neskarot iespējamo izlīgumu attiecīgās dalībvalsts tiesā, kura ir kompetenta lemt par šo jautājumu;
d)      uzaicinot Eurojust vai tās kompetento valstu locekli (locekļus) izmantot pilnvaras,
kas viņiem piešķirtas saskaņā ar Savienības vai attiecīgo valstu tiesību aktiem attiecībā uz konkrētām izmeklēšanas darbībām, kas var būt ārpus
Eiropas Prokuratūras kompetences pēc būtības vai teritoriālās piekritības;
e)      daloties informācijā ar Eurojust vai tās kompetento valstu locekli (locekļiem) par 27.,
28. un 29. pantā minētajiem kriminālvajāšanas
lēmumiem pirms to iesniegšanas Eiropas prokuroram, ja varētu
tikt skarta Eurojust kompetence un šāda rīcība
ir atbilstoša, ņemot vērā Eurojust līdzšinējo
iesaistīšanos konkrētajā lietā;
f)       uzaicinot Eurojust vai tās kompetento valstu locekli (locekļus) sniegt
atbalstu tās lēmumu vai pieprasījumu nosūtīšanā attiecībā uz savstarpējās tiesiskās
palīdzības sniegšanu un izpildi Eurojust dalības valstīs, kuras nepiedalās Eiropas Prokuratūras
izveidē, vai trešās
valstīs.
3.           Eiropas Prokuratūrai ir
pieejams mehānisms automātiskai
datu kontrolpārbaudei Eurojust
Lietu pārvaldības sistēmā. Ikreiz, kad
tiek atrasta sakritība starp Lietu pārvaldības sistēmā Eiropas Prokuratūras ievadītajiem
datiem un Eurojust ievadītajiem datiem, par
sakritības faktu informē gan Eurojust,
gan Eiropas Prokuratūru, kā arī dalībvalsti, kas sniegusi datus Eurojust.
Gadījumos, kad datus ir sniegusi kāda
trešā valsts, Eurojust ar
Eiropas Prokuratūras piekrišanu informē tikai šo trešo valsti.
4.           Sadarbība, kas izveidota saskaņā ar 1. punktu, ietver informācijas,
tostarp personas datu, apmaiņu. Visus datus, ar kuriem apmainās šādā veidā,
izmanto tikai tiem mērķiem, kuriem tie sniegti. Jebkāda cita datu izmantošana
ir atļauta tikai tiktāl, ciktāl šāda izmantošana ir tās struktūras pilnvaru
jomā, kura saņem datus, un ar tās struktūras iepriekšēju atļauju, kura sniedza
datus.
5.           Eiropas
prokurors norīko darbiniekus, kas pilnvaroti piekļūt
kontrolpārbaudes mehānisma rezultātiem, un informē Eurojust par to.
6.           Eiropas Prokuratūra paļaujas
uz Eurojust atbalstu un administratīvajiem
resursiem. Šīs vienošanās elementus
reglamentē ar līgumu. Eurojust
sniedz Eiropas Prokuratūrai
šādus pakalpojumus:
a)      tehnisko
atbalstu gada budžeta, plānošanas dokumenta, kas ietver gada un daudzgadu
plānu, un vadības plāna sagatavošanā;
b)      tehnisko atbalstu
darbinieku pieņemšanai darbā un karjeras pārvaldībai;
c)      drošības pakalpojumus;
d)      informācijas tehnoloģiju
pakalpojumus;
e)      finanšu pārvaldības,
grāmatvedības un revīzijas pakalpojumus;
f)       jebkādus citus
abpusēji nozīmīgus pakalpojumus.
58. pants
Attiecības ar
Savienības iestādēm, aģentūrām un citām struktūrām
1.           Eiropas
Prokuratūra veido īpašas attiecības ar Eiropolu.
2.           Sadarbība,
kas izveidota
saskaņā ar 1. pantu, ietver
informācijas, tostarp personas datu, apmaiņu. Visus tādējādi apmaiņā esošos datus drīkst izmantot
tikai tiem mērķiem, kādiem tie ir
sniegti. Jebkurš cits datu
izmantojums ir atļauts tikai tiktāl, ciktāl tāds lietojums ietilpst
iestādes, kas saņem datus, pilnvarās, un ir pieļaujams tikai ar datu sniedzējas iestādes iepriekšēju
atļauju
3.           Eiropas
Prokuratūra sadarbojas ar Komisiju, tostarp OLAF, lai pildītu savus pienākumus saskaņā ar
Līguma 325. panta 3. punktu.
Šim nolūkam tās noslēdz
līgumu, kurā izklāstīti to sadarbības
nosacījumi.
4.           Eiropas Prokuratūra izveido un uztur sadarbības attiecības ar citām Savienības
iestādēm, struktūrām, birojiem un
aģentūrām.
59. pants
Attiecības ar
trešām valstīm un starptautiskām organizācijām
1.           Eiropas
Prokuratūra var noslēgt sadarbības
vienošanās ar 56. panta 1. punktā minētājām iestādēm. Sadarbības vienošanās var jo īpaši attiekties uz stratēģiskas
informācijas apmaiņu un sadarbības koordinatoru norīkošanu Eiropas Prokuratūrā.

2.           Lai veicinātu sadarbību, Eiropas Prokuratūra, ar kompetento
iestāžu piekrišanu var iecelt kontaktpersonas trešās valstīs.
3.           Saskaņā ar Līguma 218. pantu,
Eiropas Komisija var iesniegt Padomei priekšlikumus, lai uzsāktu sarunas ar
vienu vai vairākām trešām valstīm
par nolīgumiem sadarbībai starp Eiropas Prokuratūru un
šo trešo valstu kompetentajām iestādēm attiecībā uz
savstarpēju palīdzību krimināllietās un personu izdošanu Eiropas
Prokuratūras kompetencē esošajos gadījumos.
4.           Attiecībā
uz noziedzīgiem
nodarījumiem, kas ir Eiropas Prokuratūras kompetencē pēc
būtības, dalībvalstis vai nu atzīst Eiropas Prokuratūru par kompetento iestādi starptautisko nolīgumu par
savstarpēju palīdzību krimināllietās un personu izdošanu īstenošanas nolūkos, vai, ja nepieciešams, izdara grozījumus šajos
starptautiskajos nolīgumos, lai nodrošinātu, ka Eiropas
Prokuratūra var īstenot savas funkcijas, pamatojoties uz šādiem nolīgumiem,
pildot savus uzdevumus saskaņā ar 75. panta 2. punktu.
3. nodaļa
PERSONAS DATU PĀRSŪTĪŠANA
60. pants
Personas datu
pārsūtīšana Savienības struktūrām vai aģentūrām
Ievērojot ierobežojumus saskaņā ar šo regulu, Eiropas Prokuratūra var tieši
pārsūtīt personas datus Savienības struktūrām vai aģentūrām,
ja tas ir nepieciešams
Eiropas Prokuratūra
uzdevumu veikšanai vai saņēmējas Savienības
struktūras vai aģentūras uzdevumu
veikšanai.
61. pants
Personas datu
pārsūtīšana trešām valstīm un starptautiskām organizācijām
1.           Ciktāl tas nepieciešams tā uzdevumu veikšanai, Eiropas Prokuratūra var nosūtīt personas datus trešās valsts
iestādei, starptautiskai organizācijai vai Interpolam, tikai pamatojoties uz:
a)      Komisijas lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar [Direktīvas
95/46/EK 25. un 31. pantu], ka attiecīgā valsts vai starptautiskā organizācija, vai apstrādes
sektors šādā trešā valstī vai starptautiskā organizācijā nodrošina pienācīgu
aizsardzības līmeni (atbilstības
lēmums), vai
b)      starptautisku nolīgumu,
kas noslēgts starp Savienību un attiecīgo trešo valsti vai starptautisko
organizāciju saskaņā ar Līguma 218. pantu, sniedzot pienācīgus aizsardzības
pasākumus attiecībā uz privātuma, personu pamattiesību un brīvību aizsardzību.
Šādai pārsūtīšanai nav nepieciešama papildu
atļauja.
Eiropas Prokuratūra Eurojust
var noslēgt sadarbības vienošanās, lai īstenotu šādus nolīgumus vai atbilstības
lēmumus.
2.           Atkāpjoties no 1. punkta, Eiropas prokurors katrā atsevišķā gadījumā var atļaut
pārsūtīt personas datus trešām valstīm, starptautiskām organizācijām vai
Interpolam, ja:
a)      datu nosūtīšana ir absolūti nepieciešama, lai lai
aizsargātu Savienības intereses,
tostarp tās finansiālās
intereses,
uz kurām attiecas Eiropas Prokuratūras mērķi;
b)      datu pārsūtīšana ir absolūti
nepieciešama, lai novērstu ar noziedzību vai teroristu nodarījumiem saistītus
reālus draudus;
c)      pārsūtīšana
ir citādi nepieciešama vai likumīgi pieprasīta, pamatojoties uz svarīgām Savienības
vai dalībvalstu sabiedrības interesēm, kā norādīts Savienības vai valstu tiesību
aktos, vai lai celtu, īstenotu vai aizstāvētu likumīgas prasības, vai
d)      pārsūtīšana ir vajadzīga, lai aizsargātu
datu subjekta vai citas personas būtiskas intereses.
3.           Turklāt
Eiropas prokurors ar Eiropas Datu
aizsardzības uzraudzītāja atļauju var uz laiku, kas nepārsniedz vienu gadu un
ir pagarināms, atļaut datu vairākkārtēju nosūtīšanu saskaņā ar a) līdz
d) apakšpunktu, ņemot vērā to, ka pastāv aizsardzības pasākumi attiecībā
uz privātuma, personu pamattiesību un brīvību aizsardzību.
4.           Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju informē par gadījumiem, kad ir
piemērots 3. punkts.
5.           Eiropas Prokuratūra var pārsūtīt administratīvā
personāla datus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 9. pantu.
IX DAĻA
VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI
62. pants
Juridiskais
statuss un darbības nosacījumi
1.           Visās dalībvalstīs Eiropas Prokuratūrai ir
piešķirta visplašākā tiesībspēja un rīcībspēja,
ko piešķir juridiskām personām saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem. Tā var iegūt vai pārdot
kustamu un nekustamu īpašumu, kā arī būt par pusi tiesvedībā.
2.           Nepieciešamos
pasākumus attiecībā uz Eiropas Prokuratūras izmitināšanu un telpām,
kuras nodrošinājusi uzņēmēja dalībvalsts, kā arī šajā dalībvalstī piemērojamos īpašos noteikumus
Eiropas prokuroram, viņa vietniekiem un viņu darbiniekiem,
kā arī viņu ģimenes locekļiem nosaka Galvenās mītnes līgumā, kas noslēgts starp Eiropas Prokuratūru
un uzņēmēju dalībvalsti ne vēlāk kā [2 gadus pēc šīs regulas stāšanās spēkā].
3.           Eiropas Prokuratūras uzņēmēja dalībvalsts nodrošina iespējami labākos apstākļus,
lai nodrošinātu Eiropas Prokuratūras darbību, tostarp uz Eiropu
orientētu daudzvalodu apmācību un piemērotus
transporta savienojumus.
63. pants
Valodu lietojums
1.           Aktiem, kas
minēti 7. un 72. pantā, piemēro Regulu Nr. 1[10].
2.           Eiropas
Prokuratūras darbībai nepieciešamos tulkošanas pakalpojumus nodrošina Eiropas Savienības
iestāžu Tulkošanas centrs, nodrošina Eiropas Savienības iestāžu
Tulkošanas centrs.
64. pants
Konfidencialitāte
1.           Eiropas prokurors,
viņa vietnieki un to darbinieki,
Eiropas pilnvarotie prokurori un attiecīgo valstu darbinieki ir saistīti
ar pienākumu ievērot konfidencialitāti attiecībā uz informāciju, kas tiem
kļuvusi zināma, veicot savus uzdevumus.
2.           Konfidencialitātes ievērošanas pienākums attiecas uz visām personām un
iestādēm, ko aicina sadarboties ar Eiropas Prokuratūru.
3.           Konfidencialitātes
ievērošanas pienākums paliek spēkā arī pēc atbrīvošanas no amata vai darba vai
pēc 1. un 2. punktā minēto personu darbības izbeigšanas.
4.           Konfidencialitātes ievērošanas pienākums attiecas uz visu Eurojust
saņemto informāciju, ja vien šī informācija jau nav publiskota vai pieejama
sabiedrībai.
5.           Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja locekļi un darbinieki ir saistīti
ar konfidencialitātes ievērošanas pienākumu attiecībā uz informāciju, kas tiem
kļuvusi zināma, veicot savus uzdevumus.
65. pants
Pārredzamība
1.           Dokumentiem, kas saistīti ar Eiropas Prokuratūras administratīvajiem uzdevumiem, piemēro Regulu (EK) Nr. 1049/2001.
2.           Eiropas prokurors sešu
mēnešu laikā pēc Eiropas
Prokuratūras izveides pieņem sīki izklāstītus noteikumus par Regulas (EK) Nr. 1049/2001 piemērošanu.
3.           Par Lēmumiem, ko Eiropas Prokuratūra pieņēmusi
saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. pantu, var
iesniegt sūdzību Ombudam vai celt prasību Eiropas Savienības Tiesā saskaņā ar
attiecīgi Līguma 228. un 263. pantā izklāstītajiem nosacījumiem.
66. pants
OLAF un Eiropas
Revīzijas palāta
1.           Lai
veicinātu cīņu pret krāpšanu,
korupciju un citām nelikumīgām darbībām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK)
Nr. 1073/1999[11],
sešu mēnešu laikā no dienas, kad Eiropas Prokuratūra sāk
darboties, tā pievienojas 1999. gada
25. maija Iestāžu nolīgumam par iekšējo izmeklēšanu, ko veic OLAF,
un pieņem attiecīgus noteikumus, kas piemērojami visiem Eiropas Prokuratūras darbiniekiem, izmantojot minētā Nolīguma
pielikumā sniegto paraugu.
2.           Eiropas Revīzijas palātai ir tiesības uz dokumentu pamata un uz vietas
veikt revīziju attiecībā uz visiem dotāciju saņēmējiem, uzņēmējiem un
apakšuzņēmējiem, kas no Eurojust ir saņēmuši Savienības līdzekļus.
3.           OLAF var veikt izmeklēšanu, tostarp pārbaudes
un inspekcijas uz vietas, saskaņā ar noteikumiem un procedūrām, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulā (Euratom,
EK) Nr. 2185/96[12], ar mērķi
noteikt, vai saistībā ar Eiropas Prokuratūras izdevumiem
ir bijuši pārkāpumi, kas apdraud Savienības finansiālās intereses.
4.           Neskarot 1., 2. un 3. punktu, darba vienošanās ar trešām valstīm,
starptautiskām organizācijām un Interpolu, līgumos, dotāciju nolīgumos un
dotāciju piešķiršanas lēmumos Eiropas Prokuratūra ietver
noteikumus, kas skaidri pilnvaro Eiropas Revīzijas palātu un OLAF veikt
minētās revīzijas un izmeklēšanas atbilstoši attiecīgajām kompetencēm.
67. pants
Drošības
noteikumi par klasificētas informācijas aizsardzību
Eiropas Prokuratūra piemēro drošības principus, kas ietverti Komisijas drošības noteikumos
Eiropas Savienības klasificētās informācijas (ESKI) un sensitīvas neklasificētas informācijas aizsardzībai, kā
izklāstīts Komisijas Lēmuma 2001/844/EK, EOTK, Euratom[13] pielikumā. Tas attiecas arī uz noteikumiem par šādas
informācijas apmaiņu, apstrādi un glabāšanu.
68. pants
Administratīvā
izmeklēšana
Uz Eiropas Prokuratūras administratīvajām darbībām attiecas Eiropas Ombuda izmeklēšana saskaņā
ar Līguma 228. pantu.
69. pants
Vispārīgais
atbildības režīms
1.           Eiropas
Prokuratūras līgumisko atbildību
regulē tiesību akti, kas piemērojami attiecīgajam līgumam.
2.           Eiropas Savienības
Tiesai ir jurisdikcija taisīt spriedumu saskaņā ar jebkuru šķīrējtiesas
klauzulu, kas ietverta Eiropas
Prokuratūras noslēgtā līgumā.
3.           Ārpuslīgumiskas atbildības gadījumā Eiropas Prokuratūra saskaņā ar vispārīgajiem principiem,
kas kopēji dalībvalstu tiesību aktiem, un neatkarīgi no atbildības saskaņā ar
47. pantu atlīdzina jebkādu kaitējumu, ko radījusi Eiropas Prokuratūra vai tās darbinieki, veicot savus
pienākumus.
4.           Turklāt
3. punkts attiecas uz kaitējumu, kas radies Eiropas pilnvarotā prokurora
kļūdas dēļ, veicot savus pienākumus.
5.           Eiropas Savienības Tiesai ir jurisdikcija strīdos par 3. punktā
minētā kaitējuma kompensāciju.
6.           Dalībvalstu
tiesas, kas ir kompetentas izskatīt strīdus saistībā ar Eurojust atbildību,
kā minēts šajā pantā, nosaka ar atsauci uz Padomes Regulu (EK) Nr. 44/2001[14].
7.           Eiropas
Prokuratūras darbinieku
personisko atbildību pret Eiropas
Prokuratūru regulē noteikumi, kas
izklāstīti tiem piemērojamajos Civildienesta noteikumos vai pārējo darbinieku
nodarbināšanas kārtībā.
70. pants
Ziņojumu
sagatavošana
1.           Eiropas Prokuratūra izdod
gada ziņojumu par tās vispārējām darbībām.
Tā nosūta šo ziņojumu Eiropas Parlamentam un valstu
parlamentiem, kā arī Padomei
un Komisijai.
2.           Eiropas prokurors reizi
gadā atskaitās Eiropas Parlamentam un
Padomei par Eiropas Prokuratūras vispārējām
darbībām, ievērojot diskrētumu un saglabājot
konfidencialitāti. Viņš arī atskaitās Komisijai pēc pieprasījuma.
3.           Valstu parlamenti
var uzaicināt Eiropas prokuroru vai Eiropas pilnvarotos prokurorus piedalīties viedokļu
apmaiņā attiecībā uz Eiropas
Prokuratūras vispārējām darbībām.
X DAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
71. pants
Pārejas
noteikumi
1.           Pirms
tas sāk veikt savus uzdevumus, Eiropas
prokurors veic visus vajadzīgos
pasākumus Eiropas Prokuratūras izveidošanai.

2.           Neskarot 9. pantu, divu Eiropas
prokurora vietnieku pirmo reizi ieceļ
amatā izlozes kārtībā uz 6 gadu laikposmu.
3.           Dalībvalstis saglabā savu kompetenci līdz
dienai, kad Eiropas Prokuratūra ir izveidota un uzņēmusies savus pienākumus
saskaņā ar 75. panta
2. punktu. Eiropas Prokuratūra
īsteno savu kompetenci attiecībā uz jebkuru noziedzīgu nodarījumu,
kas ir tās kompetencē un ir izdarīts pēc
minētās dienas. Eiropas Prokuratūra var īstenot
savu kompetenci arī attiecībā uz
jebkuru noziedzīgu nodarījumu, kas ir
tās kompetencē un izdarīts pirms šīs dienas, ja neviena
attiecīgās valsts kompetentā iestāde nav
uzsākusi izmeklēšanu vai kriminālvajāšanu.
72. pants
Administratīvie noteikumi un plānošanas
dokumenti
Eiropas prokurors:
a)           katru
gadu pieņem plānošanas dokumentu,
kas satur Eiropas Prokuratūras gada un daudzgadu programmu;
b)           pieņem krāpšanas apkarošanas stratēģiju, kas ir
samērīga ar krāpšanas riskiem no
plānoto pasākumu izmaksu un ieguvumu
viedokļa;
c)           pieņem noteikumus par
interešu konfliktu novēršanu un pārvaldību saistībā ar Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem;
d)           pieņem
noteikumus par vietnieku un
Eiropas pilnvaroto prokuroru statusu, darbības kritērijiem, tiesībām un pienākumiem, kā arī Eiropas
pilnvaroto prokuroru rotāciju 7. panta īstenošanas nolūkā;
e)           pieņem noteikumus
par atbilstoši 29. pantam panāktu vienošanos, kā arī
aprēķinu kārtību maksājamajai naudas soda summai;
f)            pieņem noteikumus par
atbilžu sniegšanas kārtību fiziskām vai juridiskām personām,
kuras ir sniegušas informāciju Eiropas
Prokuratūrai;
g)           pieņem
sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 piemērošanu savā darbībā;
h)           pieņem īstenošanas noteikumus,
kas minēti Regulas (EK) Nr. 45/2001 24. panta 8. punktā.
73. pants
Paziņojumi
Katra dalībvalsts izraugās iestādes, kuras
ir kompetentas 6. panta 6. punkta, 13. panta 3. punkta,
17. panta 2. punkta un 26. panta 4. punkta nolūkā. Informāciju par
izraudzītajām iestādēm, kā arī
par jebkādām turpmākām izmaiņām
vienlaicīgi paziņo Eiropas prokuroram, Padomei un Komisijai.
74. pants
Pārskatīšanas
klauzula
1.           Vēlākais [piecus gadus pēc šīs regulas piemērošanas sākuma]
Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam
un Padomei savu izvērtējuma ziņojumu
par šīs regulas īstenošanu, kuram var pievienot jebkurus tiesību aktu priekšlikumus. Ziņojumā Komisija
iekļauj savus secinājumus par iespējām
un lietderību paplašināt Eiropas Prokuratūras kompetenci
attiecībā uz citiem noziedzīgiem nodarījumiem saskaņā ar
Līguma 86. panta 4. punktu.
2.           Komisija iesniedz tiesību
aktu priekšlikumus Eiropas Parlamentam
un Padomei, ja tā secina, ka
nepieciešami sīkāk izstrādāti noteikumi Eiropas
Prokuratūras, tās funkciju vai tās darbībām piemērojamo procedūru
izveidošanai. Tā var ieteikt Eiropadomei
paplašināt Eiropas Prokuratūras kompetenci saskaņā ar Līguma 86. panta
4. punktu.
75. pants
Stāšanās spēkā
1.           Šī
regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
2.           Eiropas Prokuratūra uzņemas tai
ar šo regulu uzticētos izmeklēšanas un kriminālvajāšanas uzdevumus dienā, kas
noteikta ar Komisijas lēmumu par Eiropas prokurora
kandidāta priekšlikumu, kad ir izveidota
Eiropas Prokuratūra. Komisijas lēmumu
publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama
visās dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
Pielikums
Personas datu
kategorijas
1.           a)       Uzvārds, pirmslaulību uzvārds, vārds un visi pieņemtie vārdi;
b)      dzimšanas datums un vieta;
c)      pilsonība;
d)      dzimums;
e)      attiecīgās personas dzīvesvieta, nodarbošanās un aptuvena
atrašanās vieta;
f)       sociālās apdrošināšanas
numuri, vadītāju apliecības, identifikācijas dokumenti un pases dati,
muitas un nodokļu
identifikācijas numuri;
g)      informācija
par juridiskām personām, ja tajā
ietverta informācija, kas attiecas uz identificētām vai
identificējamām personām, pret kurām vērsta
tiesas izmeklēšana vai kriminālvajāšana;
h)      banku konti un konti citās
finanšu iestādēs;
i)       iespējamo noziedzīgo nodarījumu apraksts un būtība, diena,
kurā tie tika izdarīti, noziedzīgo nodarījumu
kategorija un izmeklēšanas virzība;
j)       fakti, kas norāda uz lietas starptautisko mērogu;
k)      informācija
par iespējamo piederību noziedzīgai organizācijai;
l)       tālruņa numuri, e-pasta adreses, datu plūsmu un atrašanās vietu dati, kā arī saistītie dati, kas nepieciešami abonenta vai lietotāja identificēšanai;
m)     transportlīdzekļa
reģistrācijas dati;
n)      DNS profili, kas noteikti no
DNS nekodētās daļas, fotogrāfijas un pirkstu nospiedumi.
2.           a)       Uzvārds, pirmslaulību uzvārds, vārds un visi pieņemtie vārdi;
b)      dzimšanas datums un vieta;
c)      pilsonība;
d)      dzimums;
e)      attiecīgās personas dzīvesvieta, nodarbošanās un aptuvena
atrašanās vieta;
f)       noziedzīgo
nodarījumu, kurās tās ir iesaistītas, apraksts un būtība, diena, kurā tie tika veikti, noziedzīgo nodarījumu kategorija un izmeklēšanas attīstība.
TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS
1.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS

1.1.        Priekšlikuma/iniciatīvas
nosaukums
Komisijas priekšlikums Padomes Regulai par Eiropas Prokuratūras izveidi
1.2.        Attiecīgā(-ās) politikas
joma(-as) ABM/ABB struktūrā
Politikas joma: Tiesiskums
Darbības: 33. daļa
1.3.        Priekšlikuma/iniciatīvas
būtība
X Priekšlikums/iniciatīva attiecas
uz jaunu darbību
¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties
uz izmēģinājuma
projektu/sagatavošanas darbību
X Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz esošas darbības
pagarināšanu
¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz darbību, kas pārveidota
jaunā darbībā
1.4.        Mērķis(-i)
1.4.1.     Komisijas
daudzgadu stratēģiskie mērķi, kurus plānots sasniegt ar priekšlikumu/iniciatīvu
Veicināt Savienības finansiālo interešu aizsardzības
stiprināšanu un tiesiskuma telpas turpmāku attīstību,
kā arī veicināt ES
uzņēmumu un iedzīvotāju uzticību
Savienības iestādēm, vienlaicīgi ievērojot visas pamattiesības, kas
nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.
1.4.2.     Konkrētie
mērķi un attiecīgās ABM/ABB darbības
Konkrētais mērķis Nr. 2: uzlabot tiesu
iestāžu sadarbību krimināllietās, tādējādi palīdzot izveidot patiesu Eiropas tiesiskuma telpu.
(daļa no konkrētā mērķa Nr. 2: nostiprināt uzticību Eiropas tiesiskuma telpai)
Attiecīgās ABM/ABB darbības
33 03: Tiesiskums krimināllietās un civillietās
1.4.3.     Paredzamie
rezultāti un ietekme
Norādīt,
kāda ir priekšlikuma/iniciatīvas iecerētā ietekme uz finansējuma
saņēmējiem/mērķgrupām.
Tiek paredzēts, ka Eiropas Prokuratūras
izveide pastiprinās Savienības finansiālo interešu aizsardzību. Sagaidāms, ka tās izveidošanas rezultātā pieaugs kriminālvajāšanu skaits, kā rezultātā būtu vairāk notiesājošu lēmumu un tiktu nodrošināta nelikumīgi
iegūto līdzekļu atgūšana lielākā apmērā un
paaugstināts prevencijas līmenis. Turklāt tās neatkarība nodrošinās, ka izmeklēšana un kriminālvajāšana
par konkrētajiem noziegumiem tiks
veikta bez tiešas attiecīgo valstu
iestāžu ietekmes.
1.4.4.     Rezultāti
un ietekmes rādītāji
Norādīt
priekšlikuma/iniciatīvas īstenošanas uzraudzībā izmantojamos rādītājus.
Lielāks veiksmīgu kriminālizmeklēšanu un kriminālvajāšanu
skaits un procentuālais rādītājs
1.5.        Priekšlikuma/iniciatīvas
pamatojums
1.5.1.     Īstermiņa
vai ilgtermiņa vajadzības
Lai gan Savienībai un dalībvalstīm ir pienākums aizsargāt Savienības
budžetu, realitātē Savienībai ir vāja kontrole pār dalībvalstu izdevumiem
un praktiski nav
tiesības iejaukties ES līdzekļu ļaunprātīgas noziedzīgas
izlietošanas gadījumos. Lielāko daļu ES
budžeta pārvalda attiecīgās valsts
iestādes (piemēram, tiem piešķirot
no ES budžeta finansētās publiskā iepirkuma dotācijas),
un jebkura kriminālizmeklēšana
vai kriminālvajāšana par noziedzīgiem
nodarījumiem, kas apdraud Eiropas Savienības budžetu, ir dalībvalstu kompetencē. Krāpšanas un citu noziegumu pret ES budžetu kriminālizmeklēšanu bieži vien
kavē atšķirīgi tiesību akti un to nevienāds
tiesībaizsardzības līmenis dalībvalstīs. Tiesībaizsardzības
iestādes, prokurori un tiesneši dalībvalstīs pieņem lēmumu, pamatojoties uz prioritātēm,
kuras paredz valsts krimināltiesību politika, un uz valsts krimināltiesību
kompetenci un procedūras noteikumiem,
kad un ja tie iejaucas, lai aizsargātu
Eiropas Savienības budžetu. Līdz ar to Savienības finansiālo
interešu aizsardzības līmenis
ievērojami atšķiras dažādās dalībvalstīs.
Fakts, ka sekmīgu kriminālvajāšanu attiecībā
uz noziedzīgiem nodarījumiem pret ES budžetu līmenis ievērojami
atšķiras visā ES dažādās dalībvalstīs
(no 19 % līdz 91 %[15]), liecina par plaisu esošajos aizsardzības
mehānismos un pieprasa korektīvo pasākumu ieviešanu.
1.5.2.     ES
iesaistīšanās pievienotā vērtība
Eiropas Prokuratūras izveides pievienotā
vērtība galvenokārt saistāma ar kriminālvajāšanu
skaita pieaugumu par noziegumiem,
kas apdraud Savienības finansiālās intereses.
Eiropas Prokuratūras izveide varētu uzlabot resursu izmantošanu un informācijas apmaiņu, kas
nepieciešama izmeklēšanas un saukšanas
pie kriminālatbildības par attiecīgo
noziedzīgo nodarījumu sekmīgai veikšanai. Tas, savukārt, varētu
nostiprināt tiesībaizsardzības iestāžu reakciju
uz šiem noziedzīgajiem nodarījumiem un paaugstināt preventīvo iedarbību (atturēšanu) attiecībā
uz potenciālajiem noziedzniekiem.
Eiropas Prokuratūra varētu apvienot izmeklēšanas
un kriminālvajāšanas resursus atbilstoši
konkrētās situācijas vajadzībām, tādējādi padarot efektīvāku tiesībaizsardzību Eiropas un valstu līmenī.
Eiropas Prokuratūra vadīs
izmeklēšanu un kriminālvajāšanu dalībvalstīs, nodrošinās efektīvu
izmeklēšanas un kriminālvajāšanas koordināciju un risinās problēmas, kas
saistītas ar dažādo tiesību sistēmu piemērošanas
jautājumiem. Pašreizējā sistēma, kurā dalībvalstis ir vienīgās atbildīgās par šādu
izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, ko
atbalsta Eurojust un Eiropols, nav pietiekami efektīva, lai risinātu attiecīgos
liela apmēra noziegumus un ar tiem saistīto kaitējuma problēmu.
Savienības ierobežoto finanšu resursu
izmantošanas ES pilsoņu interesēs un
labākas aizsardzības pret krāpšanu
nodrošināšana ir nepieciešama arī
izdevumu likumībai un sabiedrības
uzticības Eiropas Savienībai nodrošināšanai.
1.5.3.     Līdzīgas
līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas
Valsts līmenī bieži ir nepietiekama informācijas apmaiņa par aizdomām attiecībā uz noziedzīgiem
nodarījumiem saistībā ar ES fondiem starp iestādēm, kas atbildīgas par uzraudzību un kontroli, administratīvās izmeklēšanas iestādēm un
tiesībaizsardzības iestādēm. Tas daļēji rodas iepriekš minēto procedūru satvara nepilnību rezultātā un kavē efektīvu
daudznozaru izmeklēšanu, iesaistot tiesu, administratīvās,
muitas un nodokļu iestādes dalībvalstīs.
Aģentūras, kas pārvalda un kontrolē
ES līdzekļu izmaksu, dažkārt koncentrējas tikai un vienīgi uz savu līdzekļu
atgūšanu, izmantojot administratīvas un civiltiesību
procedūras, pat tad, ja pastāv
pamatotas aizdomas, ka ir noticis noziedzīgs nodarījums.
Tas var novest pie kriminālvajāšanas, kā arī atturēšanas un vispārējās profilakses atstāšanas novārtā.
Efektīvu izmeklēšanu un kriminālvajāšanu par noziedzīgiem
nodarījumiem pret ES finansiālajām interesēm turklāt
kavē fakts, ka tiesībizsardzības
iestādes un prokurori ne vienmēr nodod informāciju
par noziedzīgiem nodarījumiem saviem
kolēģiem citās dalībvalstīs, kā
arī Eurojust vai Eiropolam.
Turklāt klasiskie starptautiskās sadarbības veidi,
izmantojot savstarpējās tiesiskās palīdzības
(MLA) pieprasījumu
vai kopējās izmeklēšanas grupas (JIT),
bieži vien nedarbojas pietiekami labi šo noziedzīgo nodarījumu efektīvas
izmeklēšanas un kriminālvajāšanas veikšanai,
neskatoties uz tādu Eiropas struktūru centieniem
kā Eurojust un Eiropols.
Atbildes uz tiesiskās palīdzības lūgumiem bieži ir ļoti
lēnas, un policijas un tiesu iestādes izjūt praktiskas grūtības saziņā un sadarbībā
ar kolēģiem ārzemēs valodas problēmu un
atšķirīgo tiesību sistēmu dēļ. Dažās
valstīs lēna un
neefektīva starptautiskā sadarbība
bieži ir izraisījusi nespēju turpināt lietas izskatīšanu noilguma termiņa izbeigšanās dēļ. Turklāt gadījumi, kas skar ES finansiālās intereses, ir īpaši sarežģīti.
Attiecībā uz sadarbību Savienības līmenī ir ziņots
par dažādu pieredzi sadarbībā ar Eurojust un Eiropolu, kā arī starp
dalībvalstīm un OLAF. Eurojust un Eiropols ne vienmēr saņem vajadzīgo informāciju,
lai varētu atbalstīt dalībvalstis. OLAF
sniedz atbalstu dalībvalstīm, izmantojot
savu spēju piedāvāt speciālo tehnisko un operatīvo palīdzību, kā paredzēts Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzības Otrā protokola 7. pantā. Tajā pašā
laikā OLAF izmeklēšanas darbības veic saskaņā ar konkrētiem
nosacījumiem, jo īpaši, kad
ir runa par informācijas nosūtīšanu
valstu tiesu iestādēm, tostarp ievērojot datu aizsardzības noteikumus.
Šā iemesla dēļ sadarbība
ar OLAF dažkārt arī tiek kritizēta, jo īpaši
attiecībā uz ilgo laiku, kas dažkārt nepieciešams, lai OLAF sniegtu
informāciju valstu prokuroriem.
Dažas dalībvalstis arī ierobežo sadarbību ar ārpustiesas struktūrām, piemēram, OLAF,
pamatojoties uz noteikumiem par tiesas noslēpumu.
OLAF ikgadējā statistika liecina, ka gadījumi, kas nodoti attiecīgo valstu izmeklēšanas un tiesu iestādēm, netiek vienlīdz
efektīvi nodoti kriminālvajāšanai visā
Eiropas Savienības teritorijā. Savā
vienpadsmitajā darbības ziņojumā OLAF analizēja
dalībvalstu veiktos turpmākos papildu pasākumus attiecība uz OLAF
lietām vairāk nekā 12 gadu laikā, un konstatēja „ļoti būtiskas atšķirības starp valstīm attiecībā uz to spēju novest ar ES budžetu
saistītās tiesas izmeklēšanas
un kriminālvajāšanas darbības līdz
notiesājošam spriedumam saprātīgā termiņā”.
Fakts, ka vidējais apsūdzības īpatsvars ir zem 50 %,
liecina, ka pastāv nopietnas grūtības,
lai sasniegtu vispārējo izmeklēšanas un saukšanas pie atbildības
efektivitāti dalībvalstīs.
1.5.4.     Saderība
un iespējamā sinerģija ar citiem attiecīgajiem instrumentiem
Priekšlikums Direktīvai par cīņu pret krāpšanu
Savienības pašreizējās darbības savu
finansiālo interešu aizsardzības ietver administratīvo
izmeklēšanu, kontroli un revīzijas,
kā arī likumdošanas pasākumus, tostarp Komisijas priekšlikumu Direktīvai par cīņu pret
krāpšanu, kas ietekmē Eiropas Savienības finansiālās
intereses, izmantojot krimināltiesības,
tomēr nerisina konstatētos trūkumus
attiecībā uz to noziedzīgu nodarījumu
izmeklēšanu un kriminālvajāšanu,
kas saistīti ar ES finansiālo interešu
aizsardzību.
Eurojust
Eurojust var tikai koordinēt un veicināt izmeklēšanu un kriminālvajāšanu,
kā arī palīdzēt ar informācijas apmaiņu.
Ja dalībvalsts atsakās veikt izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, Eurojust nevar
piespiest šo dalībvalsti to darīt.
Eurojust valstu pārstāvjiem bieži
vien trūkst pilnvaru, lai nodrošinātu efektīvu pārraudzību dalībvalstīs,
vai arī, ja viņi
to dara, viņi parasti atturas izmantot pilnvaras,
kuras tiem piešķir attiecīgās valsts tiesību akti: lielākā daļa lēmumu par šādiem jautājumiem tiek pieņemti saskaņā ar
vienprātības principu.
Priekšlikumam par Eiropas Prokuratūras
izveidi ir pievienots priekšlikums
par Eurojust reformu,
kas saskaņotu tās darbību ar kopējo
pieeju Eiropas aģentūrām, par ko
vienojušies Padome, Eiropas Parlaments un Komisija, un izveidotu saikni starp Eurojust
un Eiropas Prokuratūru.
Šī reforma varētu nodrošināt efektīvāku informācijas
apmaiņu un labāku sadarbību valstu
iestāžu starpā.
Pastāv un vienmēr būs gadījumi, kad jāiesaista gan Eiropas Prokuratūra, gan Eurojust, jo īpaši
gadījumos, kad aizdomās turētie ir iesaistīti gan noziegumos,
kas skar Savienības finansiālās intereses,
gan arī cita veida noziegumos.
Tas nozīmē, ka
būs nepieciešama pastāvīga
cieša sadarbība. Lai nodrošinātu to, ka tas notiek, abās regulās ir iekļauti noteikumi, ka Eiropas Prokuratūra
var pieprasīt, lai Eurojust vai tā
attiecīgo valstu locekļi iejauktos, koordinētu vai citādi izmantotu savas pilnvaras kādā konkrētā gadījumā.
Turklāt ir paredzēts, ka Eurojust,
neradot izmaksas, sniegs praktiskus
atbalsta pakalpojumus Eiropas Prokuratūrai
administratīvos, piemēram, personāla,
finanšu un IT jautājumos. Šī
pieeja nodrošina ievērojamu
sinerģiju. Viens piemērs šādai
sinerģijai ir tas, ka Eiropas Prokuratūra savās
lietās varēs izmantot Eurojust IT infrastruktūru, tostarp tās
Lietu pārvaldības sistēmu, pagaidu
darba datnes un indeksu. Sīkāk šī sadarbība tiks precizēta līgumā starp
Eiropas Prokuratūru un Eurojust.
OLAF
Pašlaik OLAF veic
administratīvu izmeklēšanu ES finansiālo interešu aizsardzībai. OLAF
ir specializēti darbinieki ar ievērojamu pieredzi sadarbībā ar valstu krimināltiesību iestādēm. Daudziem OLAF darbiniekiem ir atbilstoša pieredze savu valstu tiesībaizsardzības un tiesu sistēmā (policijā, muitā un prokuratūras funkciju
veikšanā).
OLAF resursu daļu tādējādi izmantotu,
lai izveidotu Eiropas Prokuratūru, ņemot vērā
pieredzi administratīvās izmeklēšanas veikšanā un mērķi novērst dublēšanos administratīvajā
izmeklēšanā un kriminālizmeklēšanā. Vēl viens svarīgs aspekts
ir pašreizējo tīklu, kurus šo gadu laikā ir izveidojis
OLAF krāpšanas apkarošanas izmeklēšanas jomā, izmantošana.
Visbeidzot, OLAF veicinātu
Eiropas Prokuratūras izveidi ar īpašu
atbalstu, lai sekmētu tiesu ekspertīzi, kā arī tehnisko
un operatīvo atbalstu izmeklēšanai
un noteiktu pierādījumus krimināllietās, kas skar Savienības finansiālās intereses.
Priekšlikums grozīt Regulu (EK) Nr. 1073/1999
par izmeklēšanu, ko veic OLAF,
(OLAF reforma) tiek apspriests starpinstitucionālo sarunu veidā. Lai arī šis
priekšlikums uzlabo informācijas
apmaiņu starp OLAF un
ES iestādēm, struktūrām, aģentūrām un birojiem
(IBOA), kā arī ar dalībvalstīm un nodrošina labāku OLAF pārvaldību un
procesuālo garantiju kopumu izmeklēšanā iesaistītajām personām, tas
nenodrošina OLAF jebkādu papildu rīcības brīvību jo īpaši attiecībā uz kriminālizmeklēšanas
pilnvarām.
Eiropols
Eiropola uzdevums ir
tikai nodrošināt informāciju un atbalstu valstu tiesībaizsardzības darbībām. Tas nevar nodrošināt tālākās
darbības attiecībā uz tā sniegto analīzi dalībvalstīs,
kā arī nevar vadīt valsts izmeklēšanu.
Eiropola pilnvaras ierobežo arī LESD. Saskaņā ar LESD
88. pantu Eiropols nevar neatkarīgi izmeklēt noziegumus, kā arī jebkuras
operatīvās darbības Eiropolam jāveic,
sazinoties un vienojoties ar valsts
tiesībaizsardzības iestādēm. Lai gan Eiropola atbalsta funkcijas noteikti ir svarīgas,
tās nevar aizstāt pilnvaras patstāvīgi izmeklēt noziedzīgu rīcību.
Priekšlikumu Regulai par Eiropolu Komisija pieņēma 2013. gada martā, koncentrējoties
uz Eiropola kompetenču
saskaņošanu ar LESD un tiecoties padarīt to par informācijas
apmaiņas centru, vienlaicīgi piešķirot
jaunus pienākumus attiecībā uz apmācību. Tas neietver
policijas izmeklēšanu un tiesībaizsardzības
pilnvaras ES finansiālo interešu aizsardzības jomā.
1.6.        Ilgums
un finansiālā ietekme
¨ Ierobežota
ilguma priekšlikums/iniciatīva
–
¨  Priekšlikuma/iniciatīvas
darbības laiks: [DD/MM]GGGG līdz
[DD/MM]GGGG
–
¨  Finansiālā
ietekme: GGGG. gads līdz GGGG. gads
X Beztermiņa priekšlikums/iniciatīva
–
Ieviešana ar sākotnējo periodu
no 2017. gada līdz 2023. gadam,
–
kuram seko pilna spektra darbība.
1.7.        Paredzētie
pārvaldības veidi
Komisijas īstenota centralizēta
tieša pārvaldība
–
no tās
struktūrvienību, tostarp Savienības delegāciju
personāla, puses
–
no izpildaģentūru puses;
¨ Dalīta
pārvaldība kopā ar dalībvalstīm
X Netieša pārvaldība, izpildes uzdevumus deleģējot:
–
¨ trešām valstīm vai to ieceltām organizācijām;
–
¨ starptautiskām organizācijām un to aģentūrām (precizēt);
–
¨ EIB un Eiropas Investīciju fondam;
–
X struktūrām, kas minētas Finanšu
regulas 208. un 209. pantā;
–
¨ publisko tiesību subjektiem;
–
¨ struktūrām, kas ir privāttiesību subjekts, ar valsts dienesta uzdevumiem tiktāl, ciktāl
tie sniedz pietiekamus finanšu
nodrošinājumus;
–      ¨ struktūrām, kas ir kādas
dalībvalsts privāttiesību subjekts, kurai ir uzticēts īstenot publiskā
un privātā sektora partnerību, kā arī kas sniedz pietiekamus finanšu nodrošinājumus;
–
¨ personām, kurām
ir uzticēts veikt īpašas darbības KĀDP saskaņā ar LES
V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā
pamataktā.
–       Ja norādīti vairāki pārvaldības
veidi, sniedziet papildu informāciju iedaļā „Piezīmes”.
2.           PĀRVALDĪBAS
PASĀKUMI
2.1.        Uzraudzības
un ziņošanas noteikumi
Norādīt
periodiskumu un nosacījumus.
Eiropas Prokuratūra sniedz
gada ziņojumu par savu darbību.
Eiropas prokurors reizi gadā atskaitās Eiropas Parlamentam un Padomei par Eiropas Prokuratūras
izmeklēšanas un kriminālvajāšanas rezultātiem un prioritātēm, ņemot vērā pienākumu
ievērot diskrētumu un konfidencialitāti.
Eiropas prokuroru vai Eiropas pilnvarotos prokurorus arī
var uzaicināt sniegt informāciju attiecīgo valstu parlamentiem.
Turklāt piecu gadu laikā
pēc Regulas par Eiropas Prokuratūras
izveidi stāšanās spēkā Eiropas
Komisija izvērtē tās īstenošanu, tostarp iespējas un lietderību paplašināt Eiropas Prokuratūras
kompetenci attiecībā uz citiem
noziegumiem saskaņā ar LESD
86. panta 4. punktu.
2.2.        Pārvaldības
un kontroles sistēma
2.2.1.     Apzinātie
riski
Izmeklēšanas un kriminālvajāšanas
pasākumi, tostarp tiesībaizsardzības
pilnvaras, ir sensitīvas darbības, kuras daļēji ietekmē
cilvēktiesības, un tādēļ var izraisīt
prasības par zaudējumu atlīdzību.
Personas datu apstrāde attiecībā uz nepabeigtām izmeklēšanām
var būt prasības iemesls par zaudējumu atlīdzību nelikumīgas datu
apstrādes gadījumā.
2.2.2.     Paredzētās
kontroles metodes
Saskaņā ar standarta budžeta izpildes apstiprinājuma
procedūru Eiropas Prokuratūrai ir pienākums cita starpā:
–
nosūtīt provizoriskos pārskatus Komisijas grāmatvedim un
Revīzijas palātai;
–
nosūtīt galīgos pārskatus Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un Revīzijas
palātai;
–
pēc pieprasījuma iesniegt Eiropas Parlamentam visu
informāciju, kas nepieciešama, lai netraucēti piemērotu budžeta izpildes apstiprināšanas procedūru
par attiecīgo finanšu gadu.
Turklāt attiecībā uz cīņu pret krāpšanu un Eiropas Revīzijas
palātas revīziju pēc darbības
uzsākšanas:
–
Eiropas Prokuratūra pievienojas 1999. gada 25. maija Iestāžu nolīgumam
par iekšējo izmeklēšanu, ko veic Eiropas
Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF),
un pieņem attiecīgus noteikumus, kas
piemērojami visiem Eiropas Prokuratūras
darbiniekiem, izmantojot veidni, kas sniegta minētā nolīguma pielikumā;
–
Eiropas Revīzijas palātai ir revīzijas
pilnvaras, pamatojoties uz dokumentiem,
kā arī veicot pārbaudes uz vietas, attiecībā
uz visiem dotāciju saņēmējiem, līgumslēdzējiem
un apakšuzņēmējiem, kuri no Eiropas
Prokuratūras ir saņēmuši Savienības līdzekļus;
–
OLAF var veikt izmeklēšanu,
tostarp pārbaudes uz vietas un inspekcijas, saskaņā
ar noteikumiem un procedūrām, kas paredzēti piemērojamajās ES tiesību normās, lai
noteiktu, vai ir noticis kāds
noziedzīgs nodarījums, kas apdraud Savienības
finansiālās intereses, saistībā ar
dotāciju vai līgumu,
ko finansē Eiropas Prokuratūra;
–
Eiropas Prokuratūras darba noteikumi ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām,
līgumi, dotāciju nolīgumi un dotāciju
lēmumi ietver noteikumus, kas skaidri pilnvaro Eiropas Revīzijas
palātu un OLAF veikt šādas revīzijas un izmeklēšanas atbilstoši to kompetencei.
2.3.        Krāpšanas
un noziedzīgu nodarījumu apkarošanas pasākumi
Norādīt
esošos vai plānotos novēršanas un aizsardzības pasākumus.
Krāpšanas apkarošanas stratēģijas, kas
ir samērīga krāpšanas riskam, pieņemšana,
ņemot vērā ieviesto pasākumu izmaksas un ieguvumus.
Noteikumu pieņemšana interešu konfliktu novēršanai un kontrolei attiecībā uz tās darbiniekiem.
3.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS
PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME
3.1.        Attiecīgās
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas
·      Esošās budžeta izdevumu pozīcijas
Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas
izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izdevumu veids || Iemaksas
 Numurs [Izdevumu kategorija……………...……….] || Dif./nedif. ([16])   || no EBTA valstīm || No kandidāt-valstīm   || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē
   ||   ||   ||   ||   ||   ||
·      Pieprasītās jaunās budžeta izdevumu pozīcijas
Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas
izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām.
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izdevumu veids || Iemaksas
 Numurs [Izdevumu kategorija……………...……….] || Dif./nedif. || no EBTA valstīm || No kandidāt-valstīm || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē
 3 || 33.03.YY.YY Eiropas Prokuratūra || DIF. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
3.2.        Paredzamā
ietekme uz izdevumiem
3.2.1.     Paredzamās
ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums (2013. gada cenās)
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || Nr. 3 || Drošība un pilsonība
 Eiropas Prokuratūra[17] ||   ||   || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 1. nosaukums[18] || Saistības || (1) || 1,393 || 4,144 || 6,895 || 11,039 || 23,471
 Maksājumi || (2) || 1,393 || 4,144 || 6,895 || 11,039 || 23,471
 2. nosaukums[19] || Saistības || (1a) || 0,099 || 0,194 || 0,293 || 0,487 || 1,073
 Maksājumi || (2a) || 0,099 || 0,194 || 0,293 || 0,487 || 1,073
 3. nosaukums[20] || Saistības || (3a) || 1,052 || 2,455 || 3,507 || 4,558 || 11,572
   || Maksājumi || (3b) || 1,052 || 2,455 || 3,507 || 4,558 || 11,572
 KOPĀ Eiropas Prokuratūras apropriācijas || Saistības || =1+1a +3a || 2,544 || 6,793 || 10,695 || 16,084 || 36,116
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || 5 || „Administratīvie izdevumi”
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
   ||   ||   || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 ĢD: JUST ||
  Cilvēkresursi || 0,170 || 0,170 || 0,170 || 0,170 || 0,680
  Pārējie administratīvie izdevumi || 0,050 || 0,050 || 0,050 || 0,050 || 0,200
 KOPĀ ĢD JUST || Apropriācijas || 0,220 || 0,220 || 0,220 || 0,220 || 0,880
  Cilvēkresursi || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,524
  Pārējie administratīvie izdevumi || 0,050 || 0,050 || 0,050 || 0,050 || 0,200
 KOPĀ OLAF || Apropriācijas || 0,181 || 0,181 || 0,181 || 0,181 || 0,724
 KOPĀ Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || (Saistību summa = maksājumu summa) || 0,401 || 0,401 || 0,401 || 0,401 || 1,604
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
   ||   ||   || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 KOPĀ — daudzgadu finanšu shēmas 1.–5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || 2,945 || 7,194 || 11,096 || 16,485 || 37,720
 Maksājumi || 2,945 || 7,194 || 11,096 || 16,485 || 37,720
 Samazinājumi, lai panāktu izdevumu ietaupīšanu daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijā: || 5 || „Administratīvie izdevumi”
 Samazinājumi kategorijā 5 (OLAF) ||   ||   || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 1. nosaukums[21] || Saistības || (1) || -1,393 || -4,144 || -6,895 || -11,039 || -23,471
 Maksājumi || (2) || -1,393 || -4,144 || -6,895 || -11,039 || -23,471
 2. nosaukums[22] || Saistības || (1a) || -0,099 || -0,194 || -0,293 || -0,487 || -1,073
 Maksājumi || (2a) || -0,099 || -0,194 || -0,293 || -0,487 || -1,073
 3. nosaukums[23] || Saistības || (3a) || -0,350 || -1,051 || -1,401 || -1,750 || -4,552
   || Maksājumi || (3b) || -0,350 || -1,051 || -1,401 || -1,750 || -4,552
 KOPĀ Samazinājumi kategorijā 5 || Saistības || =1+1a +3a || -1,842 || -5,389 || -8,589 || -13,276 || -29,096
Darbības uzsākšanas laikā jebkuru resursu palielinājumu
apropriāciju vai Eiropas
Prokuratūras pilnslodzes ekvivalentu kompensē,
atbilstoši samazinot OLAF resursus par tādu pašu summu apropriāciju vai pilnslodzes
ekvivalentu.

Starpība, t. i., izmaksas, kas
saistītas ar EDAU pakalpojumu līgumiem (3. nosaukums)
   ||   ||   || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
   || Maksājumi || (1) || 0,702 || 1,404 || 2,106 || 2,880 || 7,020
 Saistības || (2) || 0,702 || 1,404 || 2,106 || 2,880 || 7,020
Šīs ir 9., 18., 27. un 36.
EDAU izmaksas, aprēķinātas pilnslodzes ekvivalentā.
Šīs
izmaksas ir
jāsedz ar 3. nosaukuma starpību
vai samazinājumiem citās aģentūrās.

3.2.2.     Paredzamā
ietekme uz [struktūras] apropriācijām
–
¨  Priekšlikums/iniciatīva
neparedz darbības apropriāciju izmantošanu
–
X  Priekšlikums/iniciatīva paredz darbības apropriāciju
izmantošanu šādā veidā:
–      Saistību apropriācijas miljonos
EUR (3 zīmes aiz komata) 2013. gada cenās

 Norādīt mērķus un rezultātus   ò ||   ||   || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ ||
 REZULTĀTI ||
 Veids || Vidējās izmaksas || Daudzums[24] || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Kopā || Kopējās izmaksas ||
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS NR. 1 Finansiālo interešu izmeklēšanas aizsardzība ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Realizācija || Lietas   || 0,0083 || 184 || 1,526 || 491 || 4,076 || 773 || 6,417 || 1163 || 9,650 ||   || 21,669 ||
 Konkrētā mērķa Nr. 1 starpsumma ||   || 1,526 ||   || 4,076 ||   || 6,417 ||   || 9,650 ||   || 21,669 ||
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS NR. 2 Finansiālo interešu kriminālvajāšanas aizsardzība ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Realizācija || Lietas || 0,0083 || 92 || 0,763 || 246 || 2,038 || 387 || 3,208 || 581 || 4,825 ||   || 10,834 ||
 Konkrētā mērķa Nr. 2 starpsumma ||   || 0,763 ||   || 2,038 ||   || 3,208 ||   || 4,825 ||   || 10,834 ||
 KONKRĒTAIS MĒRĶIS NR. 3 Sadarbība ar pārējiem ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Realizācija ||   || 0,0083 || 31 || 0,254 || 82 || 0,679 || 129 || 1,069 || 194 || 1,608 ||   || 3,610 ||
 Konkrētā mērķa Nr. 3 starpsumma ||   || 0,254 ||   || 0,679 ||   || 1,069 ||   || 1,608 ||   || 3,610 ||
 KOPĒJĀS IZMAKSAS ||   || 2,543 ||   || 6,793 ||   || 10,694 ||   || 16,083 ||   || 36,113[25] ||
3.2.3.     Paredzamā ietekme
uz Eiropas Prokuratūras cilvēkresursiem
3.2.3.1.  Kopsavilkums
–
¨         Priekšlikums/iniciatīva neparedz
administratīva rakstura apropriāciju izmantošanu
–
X          Priekšlikums/iniciatīva
paredz administratīvo apropriāciju izmantošanu šādā veidā:
 Cilvēkresursi || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads
 Štata amata vietas (darbinieku skaits) || 18 || 36 || 54 || 90
 - no kurām AD || 12 || 24 || 36 || 60
 - no kurām AST || 6 || 12 || 18 || 30
 Ārštata darbinieki (pilnslodzes ekvivalents) || 6 || 11 || 17 || 28
 - no kuriem līgumdarbinieki || 5 || 9 || 14 || 23
 - no kuriem norīkotie valstu eksperti (SNE) || 1 || 2 || 3 || 5
 Kopā darbinieki || 24 || 47 || 71 || 118
Miljonos EUR
(līdz 3 zīmēm aiz komata)
 Cilvēkresursi || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || Kopā
 Štata amata vietas || 1,179 || 3,537 || 5,895 || 9,432 || 20,043
 - no kurām AD || 0,786 || 2,358 || 3,930 || 6,288 || 13,362
 - no kurām AST || 0,393 || 1,179 || 1,965 || 3,144 || 6,681
 Ārštata darbinieki || 0,214 || 0,607 || 1,000 || 1,607 || 3,428
 - no kuriem līgumdarbinieki || 0,175 || 0,490 || 0,805 || 1,295 || 2,765
 - no kuriem norīkotie valstu eksperti (SNE) || 0,039 || 0,117 || 0,195 || 0,312 || 663
 Kopā darbinieku izmaksas || 1,393 || 4,144 || 6,895 || 11,039 || 23,471

Paredzamās cilvēkresursu vajadzības mātes ĢD
–
¨         Priekšlikums/iniciatīva
neparedz cilvēkresursu izmantošanu
–
X          Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu
šādā veidā:
Aprēķins sniegts pilnos skaitļos
(vai vismaz līdz vienai zīmei aiz komata)
 ||   || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads ||
  Štata amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki) ||
 || 33 01 01 01 Cilvēkresursi JUST || 1,3 || 1,3 || 1,3 || 1,3 ||
 || 24 01 07 00 01 01 Cilvēkresursi OLAF || 1 || 1 || 1 || 1 ||
 || XX 01 01 02 (Delegācijas) ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 01 (Netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (Tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||
 ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ||  Ārštata darbinieki (pilnslodzes ekvivalents: FTE)
 || XX 01 02 01 (CA, SNE, INT no kopējā finansējuma) ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 02 02 (CA, LA, SNE, INT un JED delegācijās) ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 04 yy   || - galvenajā  mītnē ||   ||   ||   ||   ||
 || - delegācijās   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 02 (CA, SNE, INT — netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (CA, SNE, INT — tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||
 || Citas budžeta kategorijas (precizēt) ||   ||   ||   ||   ||
 || KOPĀ || 2,3 || 2,3 || 2,3 || 2,3 ||
XX ir attiecīgā politikas joma vai
budžeta sadaļa.
Nepieciešamie
cilvēkresursi tiks nodrošināti, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau
ir iesaistīti konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir pārgrupēti attiecīgajā
ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta
sadales procedūrā piešķirtos papildu resursus un ņemot vērā budžeta
ierobežojumus.
 Ierēdņi un pagaidu darbinieki || Politikas pārraudzība un konsultācijas Eiropas Prokuratūrai, budžeta un finanšu konsultācijas Eiropas Prokuratūrai un faktiskie subsīdiju maksājumi, budžeta izpildes apstiprināšana, projektu budžeta procedūras.
 Ārštata darbinieki || Nepiemēro.
Izmaksu aprēķina apraksts
pilnslodzes ekvivalentam (FTE) būtu jāiekļauj pielikuma 3. sadaļā.
Darbības
uzsākšanas posmā jebkuru resursu palielinājumu apropriācijās
vai pilnslodzes ekvivalentā Eiropas
Prokuratūra kompensē, atbilstoši samazinot OLAF resursus par tādu pašu apropriāciju vai pilnslodzes ekvivalenta summu.
 Cilvēkresursu samazinājums OLAF || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads
 Štata amata vietas (darbinieku skaits) || -18 || -36 || -54 || -90
 - no kurām AD || -12 || -24 || -36 || -60
 - no kurām AST || -6 || -12 || -18 || -30
 Ārštata darbinieki (pilnslodzes ekvivalents) || -6 || -11 || -17 || -28
 - no kuriem līgumdarbinieki || -5 || -9 || -14 || - 23
 - no kuriem norīkotie valstu eksperti (SNE) || -1 || -2 || -3 || -5
 Kopā darbinieki || -24 || -47 || -71 || -118
Miljonos
EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata) 2013. gada cenās
 Cilvēkresursu izmaksu samazinājums saistībā ar OLAF || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || Kopā
 Štata amata vietas || -1,179 || -3,537 || -5,895 || -9,432 || -20,043
 - no kurām AD || -0,786 || -2,358 || -3,930 || -6,288 || -13,362
 - no kurām AST || -0,393 || -1,179 || -1,965 || -3,144 || -6,681
 Ārštata darbinieki || -0,214 || -0,607 || -1,000 || -1,607 || -3,428
 - no kuriem līgumdarbinieki || -0,175 || -0,490 || -0,805 || -1,295 || -2,765
 - no kuriem norīkotie valstu eksperti (NVE) || -0,039 || -0,117 || -0,195 || -0,312 || -663
 Kopā — darbinieku izmaksas 24.0107 || -1,393 || -4,144 || -6,895 || -11,039 || -23,471
3.2.4.     Saderība ar kārtējo daudzgadu
finanšu shēmu
–
X          Priekšlikums/iniciatīva
atbilst kārtējai daudzgadu finanšu shēmai.
–
¨         Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu,
jāpārplāno attiecīgā izdevumu kategorija daudzgadu finanšu shēmā.
–
¨         Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu,
jāpiemēro elastības instruments vai jāpārskata daudzgadu finanšu shēma.
5. pozīcija jāsamazina, lai balansētu samazinājumu OLAF štatu sarakstā.
3.2.5.     Trešo personu iemaksas
–
X Priekšlikums/iniciatīva
neparedz trešo personu līdzfinansējumu.
–
¨ Priekšlikums/iniciatīva paredz šādu līdzfinansējumu:
Apropriācijas miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
   || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || Kopā
 Norādīt līdzfinansējuma struktūru ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ — līdzfinansējuma apropriācijas ||   ||   ||   ||   ||
3.3.
Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem
–
¨         Priekšlikums/iniciatīva finansiāli
neietekmē ieņēmumus.
–
X          Priekšlikums/iniciatīva
finansiāli ietekmē:
–
¨            pašu resursus;
–
X            dažādus ieņēmumus.
Miljonos EUR (līdz 3 zīmēm aiz komata)
 Budžeta ieņēmumu pozīcija: || Kārtējā budžeta gadā pieejamās apropriācijas || Priekšlikuma/iniciatīvas ietekme   ||
 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads
 Pants XX ||   || Pm || pm || pm || pm
Attiecībā
uz īpaši novirzāmiem dažādajiem ieņēmumiem norādīt attiecīgo(-ās) izdevumu pozīciju(-as).

[…]
Norādīt
ietekmes uz ieņēmumiem aprēķināšanai izmantoto metodi.
Šos ieņēmumus veido tā sauktās „vienošanās
maksas”, kas būtu iemaksājamas tieši
ES budžetā. Šajā brīdī
nav iespējams ticami noteikt summu apjomu.
[1]               Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai par cīņu pret krāpšanu,
kas apdraud Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības,
2012. gada 11. jūlijs, COM
(2012) 363 final.
[2]               Sk.
Zaļo grāmatu par Kopienas krimināltiesisko finanšu interešu aizsardzību un Eiropas prokurora amata izveidošanu, 2001. gada
11. decembris, COM (2001) 715 galīgā
redakcija, un turpmākais paziņojums, 2003. gada 19. marts, COM (2003)
128, galīgā redakcija.
[3]               Priekšlikums
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva par cīņu pret krāpšanu, kas skar
Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināllikumu, 2012. gada 11. jūlijs,
COM (2012) 363 final.
[4]               OV
L 280, 26.10.2010., 1. lpp.
[5]               OV L 142, 1.6.2012., 1. lpp.
[6]               OV
L 8, 12.1.2001., 1. lpp.
[7]               Eiropas
Parlamenta un Padomes Regula (EU, EURATOM) Nr. 966/2012 (2012. gada
25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam
budžetam, un par Padomes Regulas 1605/2002 (EK, Euratom)
atcelšanu, OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.
[8]               OV
L 348, 24.12.2008., 130. lpp.
[9]               Padomes
Regula Nr. 31 (EEK), 11 (EAEK) (1961. gada 18. Decembris),
ar kuru nosaka Eiropas Ekonomikas kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas
Civildienesta noteikumus un pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, OV P 045,
14.6.1962., 1385. lpp., ar grozījumiem, jo īpaši 1968. gada 29. februāra
Padomes Regula 259/68 (OV L 56, 4.3.1968., 1. lpp.) ar tās vēlākajiem
grozījumiem.
[10]             OV
L 17, 6.10.1958., 385. lpp.
[11]             OV
L 136, 31.5.1999., 1. lpp.
[12]             OV
L 292, 15.11.1996., 2. lpp.
[13]             OV
L 317, 3.12.2011., 1. lpp.
[14]             OV
L 12, 16.1.2001., 1. lpp., Regula (EK) Nr. 44/2001 ir aizstāta ar Regulu
(ES) Nr.1215/2012 no 10.1.2015.
[15]             Komisijas
2011. gada ziņojums „Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzība — Cīņa
pret krāpšanu”; COM(2012) 408.
[16]             Dif. — diferencētās apropriācijas, nedif. — nediferencētās
apropriācijas.
[17]             Tiek aprēķinātas tikai izmeklēšanas
un kriminālvajāšanas personāla un saistītās izmaksas.
Administratīvā atbalsta struktūras
sniegs Eurojust, neradot jaunas
izmaksas.
[18]             Ir
paredzēta progresīvā pieņemšana darbā (10 % - 20 % - 30 % - 40 - 50 %
- 75 % - 100 %).
[19]             Tiek sagaidīts, ka uzņēmēja dalībvalsts
piedāvā ēku un nodrošina
sākotnējo ēkas un visa biroja, IT un drošības aprīkojuma iekārtošanu. Šeit ir
iekļautas tīrās komunālo pakalpojumu izmaksas
un IST izmaksas uz vienu kvadrātmetru. Ja uzņēmēja dalībvalsts nepiedāvā šādu darījumu, šī sadaļa būs jāpārskata.
[20]             Šis nosaukums tiek aprēķināts, pamatojoties
uz OLAF pieredzi izmeklēšanas
darbā. Turklāt ir
iekļautas izmaksas par pakalpojumu līgumiem ar līdz pat 36 pilnslodzes
Eiropas pilnvarotajiem prokuroriem pie 80 %
no AD 10
paredzēto algu izmaksas. To
progresēšana: 50% - 75% - 100%.
[21]             Ir
paredzēta progresīvā pieņemšana darbā (10 % - 20 % - 30 % - 40 % - 50 % - 75 % -
100 %)
[22]             Tiek sagaidīts, ka uzņēmēja dalībvalsts
piedāvā ēku un nodrošina
sākotnējo ēkas un visa biroja, IT un drošības aprīkojuma iekārtošanu. Šeit ir
iekļautas tīrās komunālo pakalpojumu izmaksas
un IST izmaksas uz vienu kvadrātmetru. Ja uzņēmēja dalībvalsts nepiedāvā šādu darījumu, šī sadaļa būs jāpārskata.

[23]             Šis nosaukums tiek aprēķināts, pamatojoties
uz OLAF pieredzi izmeklēšanas
darbā. Turklāt ir
iekļautas izmaksas par pakalpojumu līgumiem ar līdz pat 36 pilnslodzes
ekvivalentiem Eiropas pilnvarotajiem
prokuroriem pie 80 %
no AD 10
paredzēto algu izmaksas. To
progresēšana: 50% - 75% - 100%. Tā kā dalībvalstis piedāvās EDAU, ir iespējams,
ka šis progresijas rādītājs
varētu netikt sasniegts.

[24]             Lietu
skaits balstīts uz pieņēmumiem no Ietekmes novērtējuma analīzes, kas pievienoti priekšlikuma
projektam.
[25]             Atšķirība
kopējās izmaksās EUR 36,116 miljonu
apmērā kā minēts 3.2.1. sadaļā,
rodas no noapaļošanas
noteikumiem.