               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 4.2.2019
            COM(2019) 72 final
            2019/0034(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas padomē Eiropas Savienības vārdā ieņemama jautājumā par 13. pielikuma 17. grozījumu pieņemšanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu par nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas (ICAO) padomē sakarā ar ICAO padomes 216. sēdē paredzamo Čikāgas konvencijas 13. pielikuma 17. grozījumu pieņemšanu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Konvencija par starptautisko civilo aviāciju

               Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencijas”) mērķis ir regulēt starptautisko gaisa transportu. Čikāgas konvencija stājās spēkā 1947. gada 4. aprīlī un izveidoja Starptautisko civilās aviācijas organizāciju.

               Visas ES dalībvalstis ir Čikāgas konvencijas Puses.

               2.2.Starptautiskā civilās aviācijas organizācija

               Starptautiskā civilās aviācijas organizācija ir viena no ANO specializētajām iestādēm. Organizācijas mērķi un uzdevumi ir izstrādāt starptautiskās aeronavigācijas principus un metodes un veicināt starptautiskā aviotransporta plānošanu un attīstību.

               ICAO padome ir ICAO pastāvīga struktūra, kuras sastāvā ir 36 līgumslēdzējas valstis, ko ICAO asambleja ievēlējusi uz trīs gadu laikposmu. Laikposmā no 2016. līdz 2019. gadam ICAO padomē ir pārstāvētas septiņas ES dalībvalstis.

               Čikāgas konvencijas 54. pantā uzskaitītajos ICAO padomes obligātajos pienākumos ietilpst starptautisku standartu un ieteicamās prakses (SARP) pieņemšana, ko noformē kā Čikāgas konvencijas pielikumus.

               2.3.Plānotais Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas akts

               Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas padomes 216. sēdē paredzēts pieņemt Čikāgas konvencijas 13. pielikuma 17. grozījumus par ziņošanu un negadījumu un starpgadījumu laicīgu izmeklēšanu (“paredzētais akts”).

               Paredzētā akta mērķis ir grozīt Čikāgas konvencijas 13. pielikumu "Aviācijas nelaimes gadījumu un incidentu izmeklēšana", balstoties uz Negadījumu izmeklēšanas grupas trešās sanāksmes (AIGP/3) ieteikumiem un Otrās augsta līmeņa drošības konferences ieteikumu (HLSC2015). Grozījumi ievieš izmaiņas tādās jomās kā laicīga nelaimes gadījumu un nopietnu starpgadījumu izmeklēšana un nobeiguma ziņojuma publiskošana, “akreditētā pārstāvja” definīcija, paziņošanas noteikumu saskaņošana un nobeiguma ziņojumu izplatīšana, izmeklētāju ieceļošanas atvieglošana, eksperta tiesības un pilnvarojums, apspriešanās par drošības ieteikumu projektiem, nopietnu starpgadījumu piemēru saraksts, izmeklēšanas deleģēšana.

               Tiek paredzēts, ka ierosinātie 13. pielikuma grozījumi stāsies spēkā 2019. gada jūlijā un tiks piemēroti no 2020. gada 5. novembra.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               3.1.Galvenās izmaiņas un to saistība ar spēkā esošajiem Savienības noteikumiem

               Galvenā izmaiņa, ko ievieš 13. pielikuma 17. grozījumu priekšlikums (“priekšlikums”), ir saistīta ar "negadījumu un nopietnu starpgadījumu laicīgu izmeklēšanu un nobeiguma ziņojuma publiskošanu”. Tā balstās uz Otrās augsta līmeņa drošības konferences (HLSC2015) ieteikumu. Ir bijuši negadījumi, kuros atgadījuma valsts nav veikusi izmeklēšanu vai nav piekritusi to deleģēt, lai gan ekspluatanta valsts vai ražotāja/konstruktora valsts uzskatījusi atgadījuma izmeklēšanu par nepieciešamu. Tiek norādīts, ka pastāv SARP, kuri atgadījuma valstij dod tiesības izmeklēšanu deleģēt, bet nepastāv SARP un nekādi citi kritēriji, kas valstīm dotu tiesības pieprasīt izmeklēšanas deleģēšanu. Konference HLSC2015 uzskatīja, ka dažas izmeklēšanas atgadījuma valsts nespēj veikt, un ieteica ICAO pārskatīt attiecīgos 13. pielikuma noteikumus, pienācīgi pievēršoties gadījumiem, kad atgadījuma valsts neveic 13. pielikumā prasīto izmeklēšanu un nedomā deleģēt izmeklēšanu citai valstij. Jāatgādina, ka atgadījuma valstij ir pienākums izmeklēt, ko nosaka 13. pielikums; priekšlikums tiktu piemērots tad, ja šis pienākums netiktu pildīts, caur to nelabvēlīgi ietekmējot drošumu.

               Ierosinātā “ieteicamā prakse”
                  1
                attiecas uz gadījumu, kad savus pienākumus nepilda valsts, kura saskaņā ar 13. pielikumu atbild par izmeklēšanu (attiecīgi atgadījuma valsts vai reģistrācijas valsts). Citas valstis atbilstīgi tām noteiktajam statusam tad var pieprasīt deleģēšanu. Ja atbildīgā valsts nekā nedara saskaņā ar 13. pielikumu, ieteikumos paredzēts pieprasītājai valstij “sākt un veikt izmeklēšana ar to informāciju, kas ir tās rīcībā”. Ja atgadījuma valsts noraidītu pieprasījumu deleģēt izmeklēšanu – kas ir viens no iespējamajiem iznākumiem – tad pieprasītāja valsts izmeklēšanu neveiktu.

               Problēmai, kas likusi domāt par tādām izmaiņām, nebūtu jārodas Savienības dalībvalstu starpā. Regulas (ES) Nr. 996/2010 5. pants uzliek pienākumu izmeklēt un noteikt drošības izmeklēšanas darbības jomu un apmēru un nosaka, kura dalībvalsts to dara atbilstoši katram gadījumam. Ja kāda dalībvalsts neizpildītu šo pienākumu, tas būtu Savienības tiesību aktu pārkāpums un Komisija būtu tiesīga sākt procedūru pienākuma neizpildes lietā. Tomēr, ja ierosinātais grozījums tiktu pieņemts, dalībvalsts nespēja izpildīt izmeklēšanas pienākumus (saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 996/2010 un tādā pašā kārtā Čikāgas konvencijas 13. pielikumu) būtu pamats lēmumiem uz 13. pielikuma 5.1.3. un 5.3.2. punkta pamata, kā kurā gadījumā.

               Cits temats laicīgas izmeklēšanas sakarā ir nobeiguma ziņojumu novēlota publiskošana vai nobeiguma ziņojuma nepubliskošana. Pārskats par 1157 nāves gadījumiem laikā no 1990. līdz 2016. gadam negadījumos, kuros iesaistīti gaisa kuģi, kuru MCTOM pārsniedz 5700 kg, rāda, ka nav bijis publiski pieejami 59 % nobeiguma ziņojumu. Nobeiguma ziņojumu trūkums rada nopietnas bažas, jo nav pieejama attiecīga drošības informācija, kas vajadzīga drošības pasākumiem. Dažos gadījumos valstis, kuras piedalījās izmeklēšanās, bija informētas par drošības jautājumiem, bet nevarēja izplatīt informāciju, jo atbildīga par informācijas publiskošanu nobeiguma ziņojumā vai starpposma pārskatā bija tā valsts, kura veica izmeklēšanu.

               Šajā sakarā ierosinātā “ieteiktā prakse”
                  2
                dotu tiesības valstīm, kuras piedalās izmeklēšanā, lūgt piekrišanu paziņojuma par drošības problēmām publiskošanai, ja valsts, kura veic izmeklēšanu, samērīgā termiņā nepublicētu nobeiguma ziņojumu vai starpposma pārskatu. Regulā (ES) Nr. 996/2010 tamlīdzīga mehānisma nav, un tāds arī nebūtu nepieciešams (sk. iepriekš izklāstīto apsvērumu par deleģēšanu).

               Jāpiezīmē, ka abi minētie elementi, kas pasniegti kā “ieteicamā prakse”, maina juridisko statusu šajā jautājumā tādā ziņā, ka ietekmē līdzšinējiem standartiem atbilstošo uzdevumu sadali starp ICAO valstīm.

               Citas jomas, kurās negadījumu izmeklēšanas grupa (AIGP/3) ar 13. pielikuma 17. grozījumu priekšlikumu iesaka ieviest izmaiņas, ir šādas: “akreditētā pārstāvja” definīcija, paziņošanas noteikumu saskaņošana un nobeiguma ziņojumu izplatīšana, izmeklētāju ieceļošanas atvieglošana, eksperta tiesības un pilnvarojums, apspriešanās par drošības ieteikumu projektiem, nopietnu starpgadījumu piemēru saraksts, izmeklēšanas deleģēšana.

               Jautājumā par izmaiņām “akreditētā pārstāvja” definīcijā ierosinātais teksts atbilst Regulas (ES) Nr. 996/2010 2. panta 2. punktam, kur definēts „akreditēts pārstāvis” un noteikts, ka dalībvalsts iecelts akreditēts pārstāvis ir no drošības izmeklēšanas iestādes. Savienībā katra dalībvalsts ir izveidojusi pastāvīgu, neatkarīgu aviācijas izmeklēšanas iestādi.

               Jautājumā par paziņošanas un nobeiguma ziņojumu izplatīšanas noteikumu izlīdzināšanu ierosinātie grozījumi pieskaņo dažādus 13. pielikuma noteikumus pārējam pielikumam. Būtu jānovērtē šo izmaiņu ietekme uz Savienības noteikumiem, un vajadzības gadījumā varētu paziņot par atšķirību.

               Ierosinātais grozījums 5.24. punkta 2. piezīmē par “izmeklētāju ieceļošanas atvieglināšanu” domāts, lai atgādinātu dalībvalstīm, ka iepriekšējas vienošanās starp negadījumu izmeklēšanas iestādēm un muitas iestādēm iekšzemē var paātrināt izmeklētāju un aprīkojuma ievešanu.  Regulas (ES) Nr. 996/2010 12. pants palīdz īstenot šo mērķi mūsdienīgā kārtībā, par ko būtu jāvienojas ar citām iestādēm, kuras var tikt iesaistītas darbībās, kas attiecas uz drošības izmeklēšanu, lai būtu iespējams rūpīgi un efektīvi veikt tehnisko izmeklēšanu.

               Lai neradītu jucekli jautājumos par eksperta un akreditētā pārstāvja tiesībām un pilnvarojumu, tiek ierosināts 5.27. punkta virsrakstā svītrot vārdu “dalība”, jo tas ir līdzīgs virsrakstiem 5.18. un 5.23. punktā, kur iesaistītās valstis tiek pilnvarotas norīkot akreditētos pārstāvjus izmeklēšanai. Būtu jānovērtē šo izmaiņu ietekme uz Savienības noteikumiem, un vajadzības gadījumā varētu paziņot par atšķirību.

               6.8. punktam pievienojamās piezīmes mērķis ir informēt izmeklēšanas veicēju valsti par iespēju koordinēt drošības ieteikumu projektus ar valstīm, kuras piedalījušās izmeklēšanā. Šis teksts sader ar Regulas (ES) Nr. 996/2010 17. pantu, kas nosaka, ka Savienības aviācijas negadījumu izskatītājas iestādes katrā drošības izmeklēšanas posmā pēc pienācīgas konsultēšanās ar attiecīgajām personām izsūta visus drošības ieteikumus, ko uzskata par nepieciešamiem.

               C papildinājumā “Nopietnu incidentu piemēru saraksts” ierosinātie grozījumi domāti tam, lai palīdzētu aviācijas izmeklēšanas iestādēm novērtēt, vai atgadījums ir negadījums, "nopietns incidents" vai tikai starpgadījums. Saraksts nav pilnīgs un nākotnē tas tiks izvērsts, ņemot vērā jaunas briesmas, piemēram, bezpilota gaisa kuģus vai kiberdrošības pārkāpumus. Tas ietver arī īsas norādes izmeklēšanas iestādēm izmantot risku analīzes pieeju, nosakot, vai starpgadījums bijis "nopietns incidents". Ierosināts C pielikumā iekļaut aviācijas riska pārvaldības risinājumu (ARMS) notikumu riska klasifikācijas (ERC) matrices vienkāršotu versiju.

               Regulas (ES) Nr. 996/2010 pielikumā “Nopietnu incidentu piemēru saraksts” iekļauti tipiski tādu starpgadījumu piemēri, kas liekas esam "nopietni incidenti". Saraksts neaptver visas iespējas un tikai dod norādījumus par "nopietna incidenta" definīciju. Savienība apsveic ikvienu iniciatīvu, kas varētu palīdzēt saskaņoti noteikt, kas īsti ir nopietns starpgadījums ("incidents"). Ierosinātajiem papildinājumiem neatbilst attiecīgi Regulas (ES) Nr. 996/2010 pielikuma punkti. Taču tie liekas racionāli un tādā pašā garā kā sarakstā jau iekļautie vienumi. Ja tomēr viens vai vairāki no šiem vienumiem radīs problēmas, par atšķirībām varēs paziņot vēlāk.

               Ierosinātās izmaiņas F papildinājumā “Izmeklēšanas deleģēšanas nolīgumi” attiecas uz drošības izmeklēšanas pilnīgas vai daļējas deleģēšanas nolīgumiem. Šis priekšlikums ir par to, cik svarīgi ir nošķirt iestādi un izmeklēšanas gaitu, kā arī tās valsts pienākumus, kurai izmeklēšana tiek deleģēta. Tas ievieš iespēju to deleģēt reģionālai negadījumu un starpgadījumu izmeklēšanas organizācijai (RAIO).

               Šai jomai veltīti vairāki Regulas (ES) Nr. 996/2010 panti. 6. pants attiecas uz sadarbību starp drošības izmeklēšanas iestādēm un dod drošības izmeklēšanas iestādei iespēju negadījuma vai nopietna starpgadījuma izmeklēšanu pēc vienošanās deleģēt citai drošības izmeklēšanas iestādei. 7. pants izveido Eiropas Civilās aviācijas drošības izmeklēšanas iestāžu tīklu (ENCASIA), kuru atbalsta Eiropas Komisija un kuram viens no mērķiem ir pēc drošības izmeklēšanas iestāžu pieprasījuma 6. panta piemērošanas vajadzībām nodrošināt attiecīgu palīdzību, kur starp citām lietām ietilpst citās dalībvalstīs pieejamo izmeklētāju, iekārtu un iespēju saraksts, ko potenciāli var izmantot iestāde, kura veic izmeklēšanu. Zināšanai – ENCASIA jau ir iekļauta ICAO reģistrā kā RAIO. Regula (ES) Nr. 996/2010 tomēr neļauj drošības izmeklēšanas iestādei deleģēt izmeklēšanu RAIO (ENCASIA).

               3.2.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Ierosināts Savienības vārdā ieņemt šādu nostāju: atbalstīt ierosināto grozījumu kopumā.

               Ir taisnība, ka līdzās gadījumiem, kad Savienības tiesību akti jau atbilst grozījumiem, kas ierosināti ar 17. grozījumu, ir daži punkti, kuros pieskaņošana nav veikta vai nav droša.

               Tomēr pastāv būtiski argumenti par labu tam, lai pamatotu iesniegto grozījumu tagadējā veidā, ar to saprotot, ka vēlāk tomēr var pieņemt lēmumu par to, vai Regula (ES) Nr. 996/2010 dažās detaļās jāgroza un/vai par to, vai par atšķirībām jāpaziņo saskaņā ar Čikāgas konvencijas 38. pantu.

               Pirmais iemesls grozījumus atbalstīt ir tas, ka tie atspoguļo starptautisku vienprātību, ko panākuši eksperti no dažādām ICAO dalībvalstīm, ieskaitot daudzus Eiropas Savienības dalībvalstu ekspertus. Grozījumu dažādo elementu kopīgais mērķis ir uzlabot aviācijas negadījumu un starpgadījumu izmeklēšanas starptautisko sistēmu. Savienības dalībvalstu nostāja neatbalstīt ierosinātos grozījumus apdraudētu starptautiskos centienus šajā jomā. Otrais – ir būtiski atbalstīt 17. grozījumus kopumā, jo tie ievieš vairākas savstarpēji saistītas izmaiņas. Lēmums atbalstīt tikai daļu no 17. grozījumiem izjauktu ierosināto grozījumu loģisko sakaru, un varētu rasties jaunas nesaskanības ar 13. pielikuma noteikumiem. Pēdējais – jāpiezīmē, ka Eiropas tiesisko regulējumu aviācijas drošības izmeklēšanas jomā var gan uzskatīt par visaptverošu un efektīvu, taču vairākās citās ICAO dalībvalstīs tas tā nav.

               Kā jau teikts, minētais neskar novērtēšanu, kas vēlāk veicama jautājumā par to, vai Savienībai būtu jāgroza savi noteikumi un/vai jāpieņem lēmums par ziņošanu par atšķirībām. Katrā no gadījumiem Komisija uzņemsies vajadzīgo iniciatīvu. Galvenais – ja tā konstatēs, ka ir vajadzīgs ziņot par kādu atšķirību, tā iesniegs attiecīgu lēmuma priekšlikumu saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               LESD 218. panta 9. punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai Savienība ir attiecīgās struktūras locekle vai nolīguma puse
                  3
               .

               Jēdziens “akti ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī aktus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”.
                  4

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Starptautiskā civilās aviācijas organizācija ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, Konvenciju par starptautisko civilo aviāciju.

               Akts, ko Starptautiskā civilās aviācijas organizācija tiek aicināta pieņemt, ir akts ar juridiskām sekām. Paredzētajam aktam ir juridiskas sekas tādā kārtā, ka tas maina vairākus standartus, kuri saskaņā ar starptautiskajām tiesībām spēj radīt saistošu juridisku pienākumu.

               Bez tam grozījumi ievieš vairākas izmaiņas, kas apzīmētas kā „ieteikumi”. Lai kāds tiem apzīmējums, šie “ieteikumi” ir tādi, kas maina juridisko situāciju, kuru nosaka pastāvošie standarti.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīguma noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemama lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā paredzētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz vienu materiālo juridisko pamatu, proti, to, ko prasa galvenais vai dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Plānotā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz kopīgo transporta politiku.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 100. panta 2. punkts.

               4.3.Secinājums

               Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu būtu jānosaka LESD 100. panta 2. punkts sasaistē ar 218. panta 9. punktu.

               2019/0034 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas padomē Eiropas Savienības vārdā ieņemama jautājumā par 13. pielikuma 17. grozījumu pieņemšanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu sasaistē ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Konvencija par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencija”), kas regulē starptautisko gaisa transportu, stājās spēkā 1947. gada 4. aprīlī. Ar to tika izveidota Starptautiskā civilās aviācijas organizācija (ICAO).

               (2)Savienības dalībvalstis ir Čikāgas konvencijas Līgumslēdzējas Valstis un ICAO locekles, bet Savienībai ir novērotājas statuss dažās ICAO struktūrās.

               (3)Saskaņā ar Čikāgas konvencijas 54. pantu ICAO padome var pieņemt starptautiskos standartus un ieteicamo praksi.

               (4)ICAO padomes 216. sesijā, kas sākas 2019. gada 14. februārī, paredzēts pieņemt Čikāgas konvencijas 13. pielikuma 17. grozījumus par ziņošanu un negadījumu un starpgadījumu laicīgu izmeklēšanu.

               (5)Ir mērķtiecīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem ICAO padomē, jo ierosinātajiem grozījumiem ir tiesiskas sekas un tie pilnībā vai daļēji spēj izšķirīgi ietekmēt Savienības tiesību aktu saturu, proti, Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 996/2010
                  5
               .

               (6)Grozījumu mērķis ir ieviest šādas izmaiņas: nelaimes gadījumu un nopietnu starpgadījumu laicīga izmeklēšana un nobeiguma ziņojuma publiskošana; “akreditētā pārstāvja” definīcija; paziņošanas noteikumu saskaņošana un nobeiguma ziņojumu izplatīšana; izmeklētāju ieceļošanas atvieglošana; eksperta tiesības un pilnvarojums; apspriešanās par drošības ieteikumu projektiem; nopietnu starpgadījumu piemēru saraksts; izmeklēšanas deleģēšana.

               (7)Savienība visnotaļ atbalsta šos ICAO centienus uzlabot aviācijas drošumu, nodrošinot civilās aviācijas drošības izmeklēšanai augstu lietderību, izdarību un kvalitāti.

               (8)Savienības nostāju paust pienākas Savienības dalībvalstīm, kuras ir ICAO locekles,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas (ICAO) Padomes 216. sesijā, ir atbalstīt ierosinātos Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju (“Čikāgas konvencija”) 13. pielikuma 17. grozījumus, neskarot tiesības paziņot par atšķirībām saskaņā ar Čikāgas konvencijas 38. pantu.

               2. pants

               Lēmuma 1. pantā norādīto nostāju pauž Savienības dalībvalstis, kuras ir ICAO padomes locekles.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Tie būtu Čikāgas konvencijas 13. pielikuma 5.1.3. un 5.3.2. punkts.

                     (2)

                        Tas būtu Čikāgas konvencijas 13. pielikuma 6.6.1. punkts.

                     (3)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, EU:C:2014:2258, 64. punkts.

                     (4)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Regula (ES) Nr. 996/2010 par nelaimes gadījumu un incidentu izmeklēšanu un novēršanu civilajā aviācijā un ar ko atceļ Direktīvu 94/56/EK (OV L 295, 12.11.2010., 35. lpp.).


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 4.2.2019
            COM(2019) 39 final
            2019/0018(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma IX pielikumā (Finanšu pakalpojumi)[Kapitāla prasību Regula (ES) Nr. 575/2013 (KPR) un Direktīva 2013/36/ES (KPD IV)]
            (Dokuments attiecas uz EEZ)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekta (pievienots Padomes lēmuma priekšlikumam) mērķis ir grozīt EEZ līguma IX pielikumu (Finanšu pakalpojumi), lai iekļautu EEZ līgumā Kapitāla prasību Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES
                     1
                  .

                  Pielāgojumi, kas izklāstīti pievienotā EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projektā, pārsniedz to, ko var uzskatīt tikai par tehniskiem pielāgojumiem Padomes Regulas Nr. 2894/94 nozīmē. Tādējādi Savienības nostāju nosaka Padome.

               •Saskanība ar esošajiem rīcībpolitikas noteikumiem konkrētās rīcībpolitikas jomā

                  Pievienotajā EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projektā jau spēkā esošās ES politikas darbības joma paplašināta, aptverot arī EEZ EBTA valstis (Norvēģiju, Islandi un Lihtenšteinu).

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  ES acquis piemērošanas paplašināšana, iekļaujot to EEZ līgumā, lai attiecinātu to arī uz EEZ EBTA valstīm, tiek veikta saskaņā ar minētā līguma mērķiem un principiem, cenšoties izveidot dinamisku un viendabīgu Eiropas Ekonomikas zonu, kas balstās uz kopīgiem noteikumiem un vienādiem konkurences nosacījumiem.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  EEZ līgumā iekļaujamie tiesību akti ir balstīti uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pantu.

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 2894/94 par EEZ līguma īstenošanas kārtību 1. panta 3. punktā ir paredzēts, ka Padome pēc Komisijas priekšlikuma nosaka nostāju, kas par šādiem lēmumiem ir jāpieņem Savienības vārdā.

                  EĀDD sadarbībā ar Komisijas dienestiem iesniedz EEZ Apvienotās komitejas lēmumu projektus, lai Padome tos pieņemtu kā Savienības nostāju. EĀDD cer pēc iespējas drīz iesniegt EEZ Apvienotajai komitejai minētos dokumentus.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Priekšlikums ir saskaņā ar subsidiaritātes principu šāda iemesla dēļ.

                  Šā priekšlikuma mērķi, proti, nodrošināt iekšējā tirgus viendabīgumu, nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstīs, tāpēc tā ietekmes dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī.

                  Process ES acquis iekļaušanai EEZ līgumā tiek veikts saskaņā ar 1994. gada 28. novembra Padomes Regulu (EK) Nr. 2894/94 par Eiropas Ekonomikas zonas līguma īstenošanas kārtību, kas apstiprina šo pieeju.

               •Proporcionalitāte

                  Saskaņā ar proporcionalitātes principu šajā priekšlikumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Saskaņā ar EEZ līguma 98. pantu izvēlētais juridiskais instruments ir EEZ Apvienotās komitejas lēmums. EEZ Apvienotā komiteja nodrošina EEZ līguma faktisko īstenošanu un darbību. Lai sasniegtu šo mērķi, tā pieņem lēmumus EEZ līgumā paredzētajos gadījumos.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

                  Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Iepriekš minētās regulas iekļaušanai EEZ līgumā nav paredzama ietekme uz budžetu.

               5.CITI ELEMENTI

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

               Ierosināto pircēju, kas ir nerezidenti, prudenciālais novērtējums (kopīga deklarācija pie Apvienotās komitejas lēmuma) saistībā ar Direktīvu 2013/36/ES

               EEZ līguma mērķis principā nav reglamentēt līgumslēdzēju pušu attiecības ar trešām valstīm (skatīt jo īpaši EEZ līguma preambulas 16. apsvērumu). EEZ līgums neparedz kapitāla plūsmu liberalizāciju vai tiesības attiecībā uz brīvību veikt uzņēmējdarbību vai līdzdalību uzņēmumu kapitālā attiecībā uz nerezidentiem (skatīt EEZ līguma 31. un 34., 40. un 124. pantu).

               Kopīgā deklarācija pie Apvienotās komitejas lēmuma tādējādi norāda, ka līgumslēdzējām pusēm ir kopīga izpratne, ka Direktīvas 2013/36/ES iekļaušana EEZ līgumā neskar vispārēji piemērojamus valsts noteikumus attiecībā uz ārvalstu tiešo ieguldījumu pārbaudi saistībā ar drošību vai sabiedrisko kārtību.

               Dažu Islandes publisko kredītiestāžu atbrīvojums (e) pielāgojums saistībā ar Direktīvu 2013/36/ES)

               Ar KPD IV 2. panta 5. punktu atsevišķas publiskas iestādes ir atbrīvotas no direktīvas darbības jomas. Saskaņā ar šo noteikumu trīs Islandes iestādes ir jāatbrīvo no KPD IV.

               Byggðastofnun (Islandes Reģionālās attīstības institūts) ir neatkarīga iestāde, kas pieder Islandes valstij. Tās galvenais uzdevums ir veicināt reģionālo attīstību, īstenojot valdības reģionālās stratēģijas. Tās darbību mērķis ir stiprināt apdzīvotās vietas lauku apvidos, atbalstot dzīvotspējīgus ilgtermiņa projektus ar dažādu ekonomisko pamatu. Institūts atbalsta un stiprina vietējo attīstību, nodrošinot kredītu un cita veida finansiālo atbalstu, lai uzlabotu ekonomiskos un dzīves apstākļus, jo īpaši reģionos, kurus apdraud iedzīvotāju skaita samazināšanās. Institūts sniedz papildu finansiālu atbalstu, piešķirot aizdevumus ar nosacījumiem uzņēmumiem, privātpersonām un pašvaldībām, tādējādi dodot iespēju piedalīties vispārējā ekonomikas attīstībā un stimulēt inovāciju. Institūta pienākumus garantē Islandes valsts.Íbúðalánasjóður ir Byggingarsjóðir ríkisins tiesībpārņēmējs, kas saskaņā ar EEZ līguma IX pielikuma 14. punkta a) apakšpunktu bija atbrīvots no Direktīvas 2006/48/EK darbības jomas.

               Lánasjóður sveitarfélaga ohf. ir īpašam nolūkam dibināta kredītiestāde. Iestādes īpašumtiesības ir ar likumu noteiktas pašvaldībām (pašlaik 75 pašvaldībām ir īpašumtiesības). Iestādes mērķis ir ar likumu ierobežots – sniegt kredītu pašvaldībām un to pilnībā piederošām iestādēm, un tikai attiecībā uz ieguldījumiem, kuriem ir plaša ekonomiskā nozīme. Iestāde ir analoga Dānijas KommuneKredit, kas saskaņā ar 2. panta 5. punkta 5. apakšpunktu ir atbrīvota no KPD IV.

               Valsts režīms trešo valstu filiālēm un sadarbība ar trešo valstu iestādēm (g) un h) pielāgojums saistībā ar Direktīvu 2013/36/ES )

               Saskaņā ar KPD IV 47. panta 3. punktu Savienībai ir piešķirta kompetence slēgt ar trešām valstīm nolīgumus, kas to kredītiestāžu filiālēm nodrošina vienlīdzīgu attieksmi Savienības teritorijā.

               EEZ kontekstā līgumslēdzējas puses vienojas, ka EEZ līguma mērķis principā nav reglamentēt to attiecības ar trešām valstīm (skatīt jo īpaši EEZ līguma preambulas 16. apsvērumu). Iekļaujot KPD IV EEZ līgumā, EBTA valstis nenodod Savienībai kompetenci attiecībā uz sarunām par trešo valstu filiāļu piekļuvi tirgum. Līdz ar to g) pielāgojums nepiemēro 47. panta 3. punktu attiecībā uz EBTA valstīm, un tajā noteikts, ka EBTA valstis var slēgt divpusējus nolīgumus ar trešām valstīm par filiāļu piekļuvi tirgum.

               Tomēr, lai attiecībā uz trešo valstu politiku veicinātu konverģenci starp Savienību un EBTA valstīm, g) pielāgojums paredz arī to, ka EEZ līguma līgumslēdzējas puses EEZ Apvienotajā komitejā informē viena otru un apspriežas par sarunām attiecībā uz nolīgumiem ar trešām valstīm.

               g) pielāgojums balstās uz risinājumiem, par kuriem Savienība un EBTA valstis vienojušās saskaņā ar Maksātspēja II un FITD režīmiem (skatīt EEZ līguma IX pielikuma 1. punkta d) un e) apakšpunktu un 31.ba punkta b) apakšpunktu).

               KPD IV 48. pantā ir ietverti noteikumi par uzraudzības nolīgumu noslēgšanu attiecībā uz konsolidētu uzraudzību starp Savienību un trešām valstīm. Šajos nolīgumos jāparedz iespēja trešo valstu uzraudzības iestādēm iegūt informāciju no ES valstu kompetentajām vai nozaru iestādēm (VKI) un Eiropas Banku iestādei (EBI) vākt informāciju, ko ES VKI saņēmušas no trešo valstu uzraudzības iestādēm. Tā kā Eiropas Savienība nevar noslēgt nolīgumus, kas EBTA VKI uzliek pienākumu nodot informāciju trešo valstu uzraudzības iestādēm, h) pielāgojums nepiemēro KPD IV 48. pantu (līdzīgi tam risinājumam, par kuru panākta vienošanās attiecībā uz ETIR 75. panta 2. un 3. punktu, skatīt EEZ līguma IX pielikuma 31.bc punkta zc) apakšpunktu).

               Lai informāciju, ko EBTA VKI saņēmušas no trešo valstu uzraudzības iestādēm, varētu nosūtīt EBI, kad tā ir nepieciešama, lai veiktu savus tehniskos uzdevumus attiecībā uz EBTA valstīm, h) pielāgojumā arī paredzēts, ka EBTA valstis arī centīsies iekļaut uzraudzības nolīgumos klauzulas, kas ļauj to VKI nodot attiecīgo informāciju EBI.

               Turpmāko Savienības tiesību aktu atruna (k) un o) pielāgojums saistībā ar Direktīvu 2013/36/ES)

               Saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu EEZ EBTA valstīm saistoši ir tikai tie tiesību akti, kas ir iekļauti EEZ līgumā. Tāpēc k) pielāgojums saskaņo KPD IV 89. panta 5. punkta tekstu, lai atspoguļotu to, ka EEZ kontekstā 89. pants vairs nav piemērojams tikai tad, kad EEZ kļūst piemērojami jauni Savienības tiesību akti par informācijas sniegšanas pienākumiem.

               Tāpat o) pielāgojums pielāgo 151. panta 1. punkta tekstu, lai atspoguļotu to, ka pārejas pasākumus, kas ietverti KPD IV XI sadaļas 1. nodaļā, piemēro tikai līdz brīdim, kad kļūst piemērojams EEZ Apvienotās komitejas lēmums, kurā ietverts deleģētais akts, kas pieņemts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 460. pantu.

               Kompetence atļaut sistēmiskā riska rezerves (n) pielāgojums saistībā ar Direktīvu 2013/36/ES)

               Saskaņā ar KPD IV 133. panta 14. punktu ES VKI atsevišķos gadījumos ir jāsagaida Komisijas atzinums, pirms tiek pieņemti pasākumi, ar kuriem nosaka vai maina sistēmiskā riska rezervi. Ja atzinums ir negatīvs, minētās VKI vai nu izpilda atzinumu, vai paskaidro, kāpēc tās to nedara.

               Saskaņā ar KPD IV 133. panta 15. punktu Komisija, ja tā ir pārliecinājusies, ka sistēmiskā riska rezerve nerada nesamērīgu nelabvēlīgu ietekmi uz citu dalībvalstu vai Savienības finanšu sistēmu, un pamatojoties uz ESRK atzinumu, pieņem īstenošanas aktu, ar ko VKI atļauj pieņemt sistēmiskā riska rezervi. EBI var arī iesniegt Komisijai atzinumu.

               Saskaņā ar sistēmu, kas izveidota ar EEZ līguma IX pielikuma 31.f un 31.g punktu, ESRK un EBI var sniegt ieteikumus par situācijām EBTA valstīs, un EBI var arī veikt nesaistošu starpniecību saskaņā ar EBI regulas 19. pantu, ja rodas domstarpības ar EBTA valsti. Kompetence pieņemt lēmumus, kas EBTA pīlārā ir saistoši saskaņā ar EBI 19. pantu, ir EBTA Uzraudzības iestādei.

               Tomēr Komisijas funkcijas saistībā ar pārbaudi vai apstiprināšanu par EBTA valstu veikto darbību atbilstību EEZ līgumā ietvertajiem noteikumiem jāveic subjektam EBTA pīlārā saskaņā ar EEZ līguma 1. protokola 4. punkta d) apakšpunktu. Ņemot vērā to, cik svarīgi un sarežģīti ir lēmumi par sistēmiskā riska rezervēm, šī kompetence attiecībā uz EBTA valstīm ir EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai.

               Tādēļ n) pielāgojums skaidrības labad nosaka EBTA valstu Pastāvīgās komitejas kompetenci attiecībā uz atzinumu vai ieteikumu sniegšanu (tā kā šīs pilnvaras nav skaidri noteiktas EEZ līguma 1. protokola 4. punkta d) apakšpunkta tekstā), vienlaikus arī nodrošinot, ka ESRK un EBI attiecīgā gadījumā nosūta savus novērtējumus minētajai Pastāvīgajai komitejai saskaņā ar KPD IV 133. panta 14. un 15. punktu.

               “Mājokļa īpašuma” definīcija Norvēģijā (e) pielāgojums saistībā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013)

               Kooperatīvais mājoklis Norvēģijā ir izplatīts dzīvesvietas modelis. Daļu turētāji iegūst daļu kooperatīvā, kura īpašumā vai kontrolē ir ēka(-s) un īpašums, kurā viņi dzīvo. Katrs daļu turētājs ir tiesīgs apdzīvot konkrētu vienību.

               Kreditora aizsardzību attiecībā uz kooperatīvo mājokļu dzīvokli Norvēģijā parasti interpretē kā līdzvērtīgu tiešai līdzdalībai. Tomēr juridiskās noteiktības labad būtu jāprecizē, ka tiesības apdzīvot dzīvokli mājokļu kooperatīvos Norvēģijā ir iekļautas “mājokļa īpašuma” definīcijā KPR. Tāpēc e) pielāgojums pielāgo 4. panta 1. punkta 75. apakšpunkta tekstu, kas attiecas uz Zviedriju, lai iekļautu Norvēģijas situāciju.

               Komisijas kompetence pieņemt ierobežojumus attiecībā uz lieliem riska darījumiem un Padomes kompetence atļaut stingrākus valsts pasākumus makroprudenciālā vai sistēmiskā riska gadījumā (i) un j) pielāgojums saistībā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013)

               Saskaņā ar KPR 395. pantu ES VKI dažos gadījumos ir jāsaņem Komisijas apstiprinājums, pirms tiek pieņemti strukturāli pasākumi, kas prasa kredītiestādēm, kuras ir saņēmušas atļauju minētajā dalībvalstī, samazināt savus riska darījumus ar dažādām juridiskām personām. Komisija, pamatojoties uz EBI atzinumu, var noraidīt valsts pasākumu tikai tad, ja tas rada nesamērīgu nelabvēlīgu ietekmi uz citu dalībvalstu vai Savienības finanšu sistēmu.

               Saskaņā ar KPR 458. pantu dalībvalstīm konkrētos gadījumos ir jāsaņem atļauja no Padomes, pirms tiek pieņemti daži stingrāki valsts pasākumi, kuru mērķis ir novērst makroprudenciālo un sistēmisko risku valsts finanšu sistēmai un reālajai ekonomikai. Komisija ir pilnvarota ierosināt Padomei pasākuma projektu, lai atļautu vai noraidītu valsts pasākumu. Padome valsts pasākumus noraida tikai dažos gadījumos, ņemot vērā ESRK un EBI atzinumus. Citas dalībvalstis var atzīt saskaņā ar KPR 458. pantu pieņemtos valsts pasākumus un piemērot tos filiālēm, kas atrodas attiecīgajā dalībvalstī.

               Saskaņā ar sistēmu, kas izveidota ar EEZ līguma IX pielikuma 31.f un 31.g punktu, ESRK un EBI var sniegt atzinumus par situācijām EBTA valstīs.

               Tomēr Komisijas funkcijas saistībā ar pārbaudi vai apstiprināšanu par EBTA valstu veikto darbību atbilstību EEZ līgumā ietvertajiem noteikumiem jāveic subjektam EBTA pīlārā saskaņā ar EEZ līguma 1. protokola 4. punkta d) apakšpunktu. Ņemot vērā to, cik svarīgi un sarežģīti ir lēmumi par strukturāliem pasākumiem, kas ierobežo lielus riska darījumus saskaņā ar 395. pantu, šī kompetence attiecībā uz EBTA valstīm ir EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai.

               Tāpat EBTA valstu Pastāvīgā komiteja attiecībā uz EBTA valstīm īsteno funkcijas, kas Padomei piešķirtas saskaņā ar KPR 458. pantu. Tomēr šis lēmums būtu jāpieņem, pamatojoties uz EBTA Uzraudzības iestādes priekšlikumu, kas atspoguļo ES piemērojamo regulējumu.

               Tāpēc skaidrības labad i) ii) un j) ii) pielāgojums nosaka EBTA valstu Pastāvīgās komitejas kompetenci pieņemt šādus lēmumus (tā kā šīs pilnvaras nav skaidri noteiktas EBTA pīlārā ar EEZ līguma 1. protokola 4. punkta d) apakšpunktu), vienlaikus arī nodrošinot, ka EBI un attiecīgā gadījumā ESRK būtu jānosūta EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai savi novērtējumi saskaņā ar KPR 395. panta 8. punktu vai 458. panta 4. punktu (i) iii) un j) iii) pielāgojums).

               Bāzele I minimuma pārejas noteikumu piemērošana (Regulas (ES) Nr. 575/2013 preambulas 6. apsvērums)

               Ar KPR 500. pantu īsteno tā saukto “Bāzele I minimumu”, kas tika izveidots Bāzele II vienošanās 2-1-C daļā (45.–47. punkts). Šā panta termiņš beidzās 2017. gada beigās. Direktīvas 2006/48/EK 152. pants, kas tika turpināts Regulas (ES) Nr. 575/2013 500. pantā, ierobežoja iespējas nepamatoti samazināt pašu kapitālu no iekšējo modeļu izmantošanas. Lai gan 500. panta darbības termiņš ir beidzies, kompetentajai iestādei joprojām ir jārisina modeļa riska jautājums.

               Preambulas 6. apsvērumā ir atgādināts, ka regulējumā ir vairāki noteikumi, kas ļauj kompetentajām iestādēm risināt to pašu jautājumu, tajā skaitā paredzēta iespēja veikt pasākumus, lai kompensētu riska svērtās vērtības nepamatotu samazinājumu un iekšējo modeļu kalibrēšanā piemērotu prudenciālas piesardzības rezerves.

               2019/0018 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma IX pielikumā (Finanšu pakalpojumi)

                  [Kapitāla prasību Regula (ES) Nr. 575/2013 (KPR) un Direktīva 2013/36/ES (KPD IV)]

               (Dokuments attiecas uz EEZ)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Padomes 1994. gada 28. novembra Regulu (EK) Nr. 2894/94 par Eiropas Ekonomikas zonas līguma
                  2
                īstenošanas kārtību un jo īpaši tās 1. panta 3. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu
                  3
                (“EEZ līgums”) stājās spēkā 1994. gada 1. janvārī.

               (2)Saskaņā ar EEZ līguma 98. pantu EEZ Apvienotā komiteja cita starpā var lemt par EEZ līguma IX pielikuma, kurā ietverti noteikumi par finanšu pakalpojumiem, grozīšanu.

               (3)EEZ līgumā jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013
                  4
                un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES
                  5
               .

               (4)Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza EEZ līguma IX pielikums.

               (5)Tādēļ Savienības nostājas EEZ Apvienotajā komitejā pamatā vajadzētu būt pievienotajam lēmuma projektam,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostājas, kura Savienības vārdā jāpieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz ierosināto grozījumu EEZ līguma IX pielikumā (Finanšu pakalpojumi), pamatā ir EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012; regulā labojumi izdarīti ar OV L 208, 2.8.2013., 68. lpp. un OV L 321, 30.11.2013., 6. lpp.Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK; direktīvā labojumi izdarīti ar OV L 208, 2.8.2013., 73. lpp.

                     (2)

                        OV L 305, 30.11.1994., 6. lpp.

                     (3)

                        OV L 1, 3.1.1994., 3. lpp.

                     (4)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.); regulā labojumi izdarīti ar OV L 208, 2.8.2013., 68. lpp., OV L 321, 30.11.2013., 6. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 2. lpp.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.); direktīvā labojumi izdarīti ar OV L 208, 2.8.2013., 73. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 1. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 4.2.2019
            COM(2019) 39 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmums
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma IX pielikumā (Finanšu pakalpojumi)[Kapitāla prasību Regula (ES) Nr. 575/2013 (KPR) un Direktīva 2013/36/ES (KPD IV)]

               PIELIKUMS

               EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
                  Nr.

               (..),

               ar ko groza EEZ līguma IX pielikumu (Finanšu pakalpojumi)

               EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,

               tā kā:

               (1)EEZ līgumā jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012
                  1
               ; regulā labojumi izdarīti ar OV L 208, 2.8.2013., 68. lpp., OV L 321, 30.11.2013., 6. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 2. lpp.

               (2)EEZ līgumā jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/2395 (2017. gada 12. decembris), ar ko Regulu (ES) Nr. 575/2013 groza attiecībā uz pārejas kārtību tam, lai mazinātu 9. SFPS ieviešanas ietekmi uz pašu kapitālu, un lielo riska darījumu regulējumam noteiktiem publiskā sektora riska darījumiem, kuri denominēti jebkuras dalībvalsts vietējā valūtā
                  2
               .

               (3)EEZ līgumā jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK
                  3
               ; direktīvā labojumi izdarīti ar OV L 208, 2.8.2013., 73. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 1. lpp.

               (4)Regulā (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvā 2013/36/ES minētas “ES mātes iestādes”, “ES mātes finanšu pārvaldītājsabiedrības”, un “ES mātes jauktas finanšu pārvaldītājsabiedrības”, kas EEZ līguma kontekstā ir jāsaprot kā atsauces uz vienībām, kuras atbilst regulā sniegtajām attiecīgajām definīcijām, kuras ir reģistrētas EEZ līgumslēdzējā pusē un kuras nav nevienā citā EEZ līgumslēdzējā pusē izveidotas citas iestādes meitasuzņēmumi.

               (5)Ar Direktīvu 2013/36/ES atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/48/EK
                  4
                un 2006/49/EK
                  5
               , kas ir iekļautas EEZ līgumā un tādējādi ir jāatceļ saskaņā ar EEZ līgumu.

               (6)Iespējas pašu kapitāla prasību nepamatotiem samazinājumiem no iekšējo modeļu izmantošanas citstarp ir ierobežotas ar valsts tiesību aktiem, ar kuriem tiek īstenots Direktīvas 2006/48/EK 152. pants, kas līdz 2017. gada beigām tika aizstāts ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 500. pantu. Tomēr joprojām ir vairāki citi noteikumi Regulā (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvā 2013/36/ES, kuri ļauj kompetentajām iestādēm risināt to pašu jautājumu, tajā skaitā iespēja veikt pasākumus, lai kompensētu riska svērto vērtību nepamatotu samazinājumu, – skatīt, piemēram, Direktīvas 2013/36/ES 104. pantu – un noteikt prudenciālas piesardzības rezerves iekšējo modeļu kalibrēšanā – skatīt, piemēram, Regulas (ES) Nr. 575/2013 144. pantu un Direktīvas 2013/36/ES 101. pantu.

               (7)Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza EEZ līguma IX pielikums,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               EEZ līguma IX pielikumu groza šādi.

               1.Pielikuma 14. punkta tekstu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/48/EK) aizstāj ar šādu:

               “32013 L 0036: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.); direktīvā labojumi izdarīti ar OV L 208, 2.8.2013., 73. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 1. lpp.

               Direktīvas noteikumus šā līguma vajadzībām pielāgo šādi:

               a)neatkarīgi no šā līguma 1. protokola noteikumiem un ja šajā līgumā nav teikts citādi, termins “dalībvalsts(-is)” un “kompetentās iestādes” papildus tā nozīmei, kas sniegta direktīvā, ietver arī attiecīgi EBTA valstis un to kompetentās iestādes;

               b)uzskata, ka termini “ECBS centrālās bankas” vai “centrālās bankas” papildus nozīmei, kas sniegta direktīvā, ietver arī EBTA valstu centrālās bankas;

               c)direktīvā sniegtās atsauces uz citiem tiesību aktiem piemēro tiktāl un tā, kā šie akti ir iekļauti šajā līgumā;

               d)direktīvā minētās atsauces uz EBI pilnvarām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 19. pantu gadījumos, kas minēti šā pielikuma 31.g punktā, kā arī saskaņā ar šo minēto punktu, uzskata par atsaucēm uz EBTA Uzraudzības iestādes pilnvarām attiecībā uz EBTA valstīm;

               e)direktīvas 2. panta 5. punktā iekļauj šādu punktu:

               “11a)Islandē ‘Byggðastofnun’, ‘Íbúðalánasjóður’ un ‘Lánasjóður sveitarfélaga ohf.’;”

               f)direktīvas 6. panta a) punktam pievieno šādu daļu:

               “EBTA valstu kompetentās iestādes sadarbojas ar uzticību un patiesu savstarpēju cieņu, jo īpaši, nodrošinot atbilstīgas un uzticamas informācijas plūsmu starp tām un EFUS pusēm un ar EBTA Uzraudzības iestādi. ES dalībvalstu kompetentās iestādes sadarbojas ar EBTA valstu kompetentajām iestādēm tādā pašā veidā.”;

               g)EBTA valstīs nepiemēro 47. panta 3. punktu. EBTA valsts var ar nolīgumiem, kurus noslēdz ar vienu vai vairākām trešām valstīm, vienoties piemērot noteikumus, kas tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs ir trešās valstīs, piešķir vienādu režīmu minētās EBTA valsts teritorijā.

               Līgumslēdzējas puses informē viena otru pirms nolīgumu noslēgšanas ar trešām valstīm, pamatojoties attiecīgā gadījumā uz 47. panta 3. punktu vai šā punkta pirmo daļu.

               Ikreiz, kad Eiropas Savienība risina sarunas ar vienu vai vairākām trešām valstīm par nolīguma noslēgšanu, pamatojoties uz 47. panta 3. punktu, un šāda nolīguma noslēgšanas mērķis ir iegūt to kredītiestāžu filiāļu valsts režīmu vai efektīvu piekļuvi tirgum, kuru galvenais birojs atrodas kādā Eiropas Savienības dalībvalstī, attiecīgajās trešās valstīs, Eiropas Savienība cenšas panākt vienlīdzīgu attieksmi pret to kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs ir EBTA valstī;

               h)direktīvas 48. pantu nepiemēro. Ja EBTA valsts noslēdz nolīgumu ar vienu vai vairākām trešām valstīm par līdzekļiem konsolidētas uzraudzības veikšanai attiecībā uz iestādēm, kuru mātesuzņēmumu galvenie biroji atrodas trešā valstī, un trešās valstīs esošām iestādēm, kuru mātesuzņēmumu, neatkarīgi no tā, vai tie ir iestādes, finanšu pārvaldītājsabiedrības vai jauktas finanšu pārvaldītājsabiedrības, galvenie biroji atrodas minētajā EBTA valstī, minētajā nolīgumā cenšas nodrošināt, ka EBI var no minētās EBTA valsts kompetentās iestādes saņemt informāciju, kas saņemta no trešo valstu valsts iestādēm saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1093/2010 35. pantu;

               i)direktīvas 53. panta 2. punktā pirms vārdiem “saskaņā ar šo direktīvu” iekļauj vārdus “vai attiecīgā gadījumā EBTA Uzraudzības iestāde” attiecīgajā locījumā;

               j)direktīvas 58. panta 1. punkta d) apakšpunktā pēc vārda “EVTI” iekļauj vārdus “vai attiecīgā gadījumā EBTA Uzraudzības iestāde” attiecīgajā locījumā;

               k)direktīvas 89. panta 5. punktā vārdus “turpmākos Savienības tiesību aktos paredz plašākus izpaušanas pienākumus” aizstāj ar vārdiem “turpmākos tiesību aktos, kas piemērojami saskaņā ar EEZ līgumu, paredz plašākus izpaušanas pienākumus”;

               l)direktīvas 114. panta 1. punktā attiecībā uz Lihtenšteinu vārdus “ECBS centrālā banka” aizstāj ar vārdiem “kompetentā iestāde” attiecīgajā locījumā;

               m)direktīvas 117. panta 1. punkta otrajā daļā pēc vārda “EBI” iekļauj vārdus “vai attiecīgā gadījumā EBTA Uzraudzības iestāde” attiecīgajā locījumā;

               n)direktīvas 133. panta 14. un 15. punktā pēc vārda “Komisija” iekļauj vārdus “ vai – attiecībā uz EBTA valstīm – EBTA valstu Pastāvīgā komiteja” attiecīgajā locījumā;

               o)direktīvas 151. panta 1. punktā attiecībā uz EBTA valstīm pēc vārdiem “saskaņā ar” iekļauj vārdus “EEZ Apvienotās komitejas lēmumu, kurā ir” attiecīgajā locījumā.”

               2.Pēc 14. punkta (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES) iekļauj šādu:

               “14.a32013 R 0575: Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.); regulā labojumi izdarīti ar OV L 208, 2.8.2013., 68. lpp., OV L 321, 30.11.2013., 6. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 2. lpp.; regulā grozījumi izdarīti ar:

               -32017 R 2395: Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 2017/2395 (2017. gada 12. decembris) (OV L 345, 27.12.2017., 27. lpp.).

               Šā līguma vajadzībām regulas noteikumus pielāgo šādi:

               a)neatkarīgi no šā līguma 1. protokola noteikumiem un ja šajā līgumā nav teikts citādi, termins “dalībvalsts(-is)” un “kompetentās iestādes” papildus tā nozīmei, kas sniegta regulā, ietver arī attiecīgi EBTA valstis un to kompetentās iestādes;

               b)uzskata, ka termini “ECBS centrālās bankas” vai “centrālās bankas” papildus nozīmei, kas sniegta regulā, ietver arī EBTA valstu centrālās bankas;

               c)regulā sniegtās atsauces uz citiem tiesību aktiem piemēro tiktāl un tā, kā šie akti ir iekļauti šajā līgumā;

               d)regulā minētās atsauces uz EBI pilnvarām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 19. pantu gadījumos, kas minēti šā pielikuma 31.g punktā, kā arī saskaņā ar šo minēto punktu, uzskata par atsaucēm uz EBTA Uzraudzības iestādes pilnvarām attiecībā uz EBTA valstīm;

               e)regulas 4. panta 1. punkta 75) apakšpunktā pirms vārda “Zviedrija” iekļauj vārdus “Norvēģija un” attiecīgajā locījumā;

               f)regulas 31. panta 1. punkta b) apakšpunktā attiecībā uz EBTA valstīm vārdus “Komisija” aizstāj ar vārdiem “EBTA Uzraudzības iestāde” attiecīgajā locījumā;

               g)regulas 80. panta 1. un 2. punktā pēc vārda “Komisija” iekļauj vārdus “vai – attiecībā uz EBTA valsti – EBTA Uzraudzības iestāde” attiecīgajā locījumā;

               h)regulas 329. panta 4. punktā, 344. panta 2. punktā, 352. panta 6. punktā, 358. panta 4. punktā un 416. panta 5. punktā attiecībā uz EBTA valstīm pirms vārdiem “stāšanās spēkā” iekļauj vārdus “EEZ Apvienotās komitejas lēmumi, kuros ir” attiecīgajā locījumā;

               i)regulas 395. pantā:

               i)panta 7. un 8. punktā attiecībā uz EBTA valstīm vārdu “Padome” nepiemēro;

               ii)attiecībā uz EBTA valstīm 8. punkta pirmo daļu lasa šādi:

               “EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai tiek piešķirtas pilnvaras pieņemt lēmumu, lai pieņemtu vai noraidītu 7. punktā minēto ierosināto valsts pasākumu.”;

               iii)panta 8. punkta otrās daļas pirmo teikumu aizstāj ar šādu daļu:

               “Mēneša laikā pēc tam, kad ir saņemts 7. punktā minētais paziņojums, EBI sniedz Padomei, Komisijai un attiecīgajai dalībvalstij vai, ja tās atzinums attiecas uz EBTA valsts ierosinātajiem valsts pasākumiem, EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai un attiecīgajai EBTA valstij, savu atzinumu par minētajā punktā norādītajiem jautājumiem.”;

               j)regulas 458. pantā:

               i)attiecībā uz EBTA valstīm 2. punkta pirmo daļu lasa šādi:

               “Ja valsts iestāde, ko dalībvalsts noteikusi saskaņā ar 1. punktu, konstatē izmaiņas finanšu sistēmas makroprudenciālā vai sistēmiskā riska intensitātē, kas var radīt nopietnas negatīvas sekas finanšu sistēmai un reālajai ekonomikai konkrētā EBTA valstī, un ja minētā iestāde uzskata, ka šīs izmaiņas labāk būtu risināt ar stingrākiem attiecīgās valsts pasākumiem, tad tā par to paziņo EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai, EBTA Uzraudzības iestādei, ESRK un EBI un iesniedz šādus attiecīgus kvantitatīvus vai kvalitatīvus pierādījumus par visiem šādiem aspektiem:”;

               ii)attiecībā uz EBTA valstīm 4. punkta pirmo daļu lasa šādi:

               “EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai tiek piešķirtas pilnvaras ar kvalificētu balsu vairākumu, pamatojoties uz EBTA Uzraudzības iestādes priekšlikumu, pieņemt īstenošanas aktu, lai noraidītu 2. punkta d) apakšpunktā minēto valsts pasākumu projektu.”;

               iii)panta 4. punkta otro daļu papildina ar šādu:

               “Ja to atzinumi attiecas uz kādas EBTA valsts pasākumu projektu, ESRK un EBI sniedz atzinumus EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai, EBTA Uzraudzības iestādei un attiecīgajai EBTA valstij.”;

               iv)attiecībā uz EBTA valstīm 4. punkta trešo līdz astoto daļu lasa šādi:

               “Maksimāli ņemot vērā otrajā daļā minētos atzinumus un gadījumā, ja ir stabili, pārliecinoši un sīki izstrādāti pierādījumi tam, ka pasākuma negatīvā ietekme uz vienoto tirgu pārsniedz noteiktā makroprudenciālā vai sistēmiskā riska mazināšanas rezultātā radušos finanšu stabilitātes ieguvumus, EBTA Uzraudzības iestāde var viena mēneša laikā iesniegt EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai priekšlikumu, lai noraidītu valsts pasākumu projektu.

               Ja EBTA Uzraudzības iestāde viena mēneša laikā neiesniedz priekšlikumu, attiecīgā EBTA valsts var nekavējoties pieņemt valsts pasākumu projektu uz laiku līdz diviem gadiem vai līdz makroprudenciālo vai sistēmisko risku pastāvēšanas beigām – atkarībā no tā, kas notiek ātrāk.

               EBTA valstu Pastāvīgā komiteja viena mēneša laikā pēc priekšlikuma saņemšanas pieņem lēmumu par EBTA Uzraudzības iestādes priekšlikumu un izklāsta savus apsvērumus par to, vai valsts pasākumu projektu noraidīt, vai ne.

               EBTA valstu Pastāvīgā komiteja noraida valsts pasākumu projektu vienīgi tad, ja tā uzskata, ka nav ievēroti viens vai vairāki no šādiem nosacījumiem:

               a)izmaiņas makroprudenciālo vai sistēmisko riska intensitātē ir tādas, kas valsts līmenī rada risku finansiālai stabilitātei;

               b)ar šīs regulas 124. un 164. pantu un ar Direktīvas 2013/36/ES 101., 103., 104., 105., 133., un 136. pantu nevar pienācīgi risināt apzinātos makroprudenciālos vai sistēmiskos riskus, ņemot vērā to, ka minētie pasākumi ir samērā efektīvi;

               c)ierosinātie valsts pasākumi ir piemērotāki, lai risinātu apzinātos makroprudenciālos vai sistēmiskos riskus, un tie nav saistīti ar nesamērīgu negatīvu ietekmi uz citu līgumslēdzēju pušu vai EEZ kopumā visu finanšu sistēmu vai tās daļām, tādējādi veidojot vai radot šķēršļus iekšējā tirgus darbībai;

               d)šis jautājums attiecas tikai uz vienu EBTA valsti; kā arī

               e)minētie riski nav risināti ar citiem šajā regulā vai Direktīvā 2013/36/ES paredzētiem pasākumiem.

               EBTA valstu Pastāvīgās komitejas novērtējumā ņem vērā ESRK un EBI atzinumu, un tas pamatojas uz pierādījumiem, ko saskaņā ar 1. punktu noteiktā iestāde ir iesniegusi atbilstīgi 2. punktam.

               Ja viena mēneša laikā pēc tam, kad saņemts EBTA Uzraudzības iestādes priekšlikums, EBTA valstu Pastāvīgā komiteja nepieņem lēmumu noraidīt valsts pasākumu projektu, EBTA valsts var pieņemt pasākumus un tos piemērot uz laiku līdz diviem gadiem vai līdz makroprudenciālo un sistēmisko risku pastāvēšanas beigām – atkarībā no tā, kas notiek ātrāk.”;

               v)attiecībā uz EBTA valstīm 6. punktu izsaka šādi:

               “Ja EBTA valsts atzīst pasākumus, kas noteikti saskaņā ar šo pantu, tā par to paziņo EBTA valstu Pastāvīgajai komitejai, EBTA Uzraudzības iestādei, EBI, ESRK un EEZ līguma līgumslēdzējai pusei, kurā atļauts piemērot šos pasākumus.”;

               k)regulas 467. panta 2. punktā attiecībā uz EBTA valstīm vārdus “Komisija” “pieņem regulu” aizstāj ar “stājas spēkā EEZ Apvienotās komitejas lēmums, kurā ir pieņemtā regula”;

               l)regulas 497. pantā attiecībā uz EBTA valstīm:

               i)panta 1. un 2. punktā pēc vārdiem “stājas spēkā pēdējais no” iekļauj vārdus “EEZ Apvienotās komitejas lēmumiem, kuros ir”;

               ii)panta 1. punktā vārdus “tiek pieņemti” aizstāj ar vārdiem “tiek piemēroti EEZ”.

               3.Pielikuma 31.bc punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 648/2012):

               a)pievieno šādu ievilkumu:

               “-32013 R 0575: Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) (OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.), kas labota ar OV L 208, 2.8.2013., 68. lpp., OV L 321, 30.11.2013., 6. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 2. lpp.”;

               b)pielikuma zh) pielāgojumā pievieno šādu tekstu:

               “v)pielikuma 5.a punktā attiecībā uz EBTA valstīm pēc vārdiem “stājas spēkā pēdējais no” iekļauj vārdus “EEZ Apvienotās komitejas lēmumiem, kuros ir”.”

               4.Pielikuma 31.ea punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/87/EK) pievieno šādu ievilkumu:

               “-“32013 L 0036: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) (OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.), kas labota ar OV L 208, 2.8.2013., 73. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 1. lpp.”.

               5.Svītro 31. punkta tekstu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/49/EK).

               2. pants

               Regulu (ES) Nr. 575/2013, kas labota ar OV L 208, 2.8.2013., 68. lpp., OV L 321, 30.11.2013., 6. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 2. lpp., un (ES) 2017/2395 un Direktīvas 2013/36/ES, kas labota ar OV L 208, 2.8.2013., 73. lpp. un OV L 20, 25.1.2017., 1. lpp., teksti islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentiski.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā […], ja ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu
                  6*.

               4. pants

               Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.

               Briselē,

                     EEZ Apvienotās komitejas vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     EEZ Apvienotās komitejas
                     sekretāri

               Līgumslēdzēju pušu kopīgā deklarācija

               par Lēmumu Nr. […], ar ko EEZ līgumā iekļauj Direktīvu 2013/36/ES

               [pieņemt kopā ar lēmumu un publicēt OV]

               Līgumslēdzējas puses vienojas, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK, iekļaušana EEZ līgumā neskar vispārēji piemērojamus valsts noteikumus attiecībā uz ārvalstu tiešo ieguldījumu pārbaudi saistībā ar drošību vai sabiedrisko kārtību.

                     (1)

                        OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 345, 27.12.2017., 27. lpp.

                     (3)

                        OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.

                     (4)

                        OV L 177, 30.6.2006., 1. lpp.

                     (5)

                        OV L 177, 30.6.2006., 201. lpp.

                     (6)
                  *
                        [Konstitucionālās prasības nav norādītas.] [Konstitucionālās prasības ir norādītas.]


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 17.5.2019
            COM(2019) 242 final
            2019/0116(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Ministru padomē attiecībā uz pilnvaru deleģēšanu ĀKK un ES Vēstnieku komitejai par lēmumu pieņemt pārejas posma pasākumus, lai pagarinātu ĀKK un ES partnerattiecību nolīgumu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Partnerattiecību nolīgums starp ES un Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu (“ĀKK”) grupu
                  1
                tika parakstīts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū, un tā termiņš beidzas 2020. gada 29. februārī. Šis Komisijas priekšlikums attiecas uz Padomes lēmumu par nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Ministru padomē saistībā ar paredzēto lēmuma pieņemšanu par pilnvaru deleģēšanu ĀKK un ES Vēstnieku komitejai attiecībā uz iespējamo pārejas posma pasākumu piemērošanu, lai pagarinātu ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma termiņu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Kotonū Partnerattiecību nolīgums

               Kopš 2000. gada Kotonū Partnerattiecību nolīgums (“nolīgums” jeb “KPN”) ir bijis regulējums ES attiecībām ar 79 ĀKK valstīm. Nolīgums tika noslēgts uz 20 gadiem — no 2000. gada 1. marta līdz 2020. gada 29. februārim. Tas tika pārskatīts 2005. un 2010. gadā.

               2.2.ĀKK un ES Ministru padome

               ĀKK un ES Ministru padome ir ministru līmeņa struktūra, kas izveidota ar nolīgumu (KPN 15. pants). Tās sastāvā, no vienas puses, ir Eiropas Savienības Padomes locekļi un, no otras puses, – pa vienam valdību pārstāvošam loceklim no katras ĀKK valsts.

               Ministru padomes priekšsēdētāja amatu pārmaiņus ieņem Eiropas Savienības Padomes loceklis un ĀKK valsts valdības loceklis. Ministru padome parasti sanāk reizi gadā pēc priekšsēdētāja iniciatīvas un tad, kad tas šķiet nepieciešams, tādā veidā un ģeogrāfiskā sastāvā, kas ir piemērots apspriežamajiem jautājumiem.

               Ministru padomes funkcijas cita starpā
                  2
                ietver lēmumu pieņemšanu, kuri ir nepieciešami, lai varētu īstenot un izpildīt KPN.

               Ministru padomes lēmumus pieņem, Pusēm savstarpēji vienojoties. Lai lēmumi būtu spēkā,

               –jāpiedalās pusei Eiropas Savienības Padomes locekļu (t.i., 14 ES dalībvalstu ministriem),

               –vienam Komisijas loceklim un

               –divām trešdaļām locekļu, kuri pārstāv ĀKK valstu valdības (t.i. valdības locekļiem no 55 dažādām ĀKK valstīm).

               Ministru padomes locekli, kurš nevar ierasties, var pārstāvēt. Pārstāvis izmanto visas šā locekļa tiesības (KPN 15. panta 3. punkts).

               Saskaņā ar KPN 15. panta 4. punktu Ministru padome var deleģēt pilnvaras Vēstnieku komitejai. Ministru padome var deleģēt pilnvaras pieņemt lēmumus, kas Pusēm ir saistoši. Pilnvaras tiek deleģētas ar Ministru padomes lēmumu.

               2.3.ĀKK un ES Vēstnieku komiteja

               Vēstnieku komiteja ir izveidota saskaņā ar KPN16. pantu. Tajā ir, no vienas puses, katras dalībvalsts pastāvīgais pārstāvis ES un Komisijas pārstāvis un, no otras puses, katras ĀKK valsts misijas vadītājs ES. Vēstnieku komitejas priekšsēdētāja amatu ieņem secīgi Savienības izraudzīts dalībvalsts pastāvīgais pārstāvis un ĀKK valstu izraudzīts misijas vadītājs, kurš pārstāv ĀKK valsti.

               Vēstnieku komiteja palīdz Ministru padomei tās uzdevumu izpildē un pilda jebkuras pilnvaras, ko tai uzticējusi Padome (KPN 16. panta 2. punkts). Šajā saistībā tā var pieņemt lēmumus, kas ir Pusēm saistoši, ievērojot Ministru padomes piešķirtās pilnvaras.

               Vēstnieku komiteja uzrauga šā nolīguma īstenošanu un tajā noteikto mērķu sasniegšanas progresu. Vēstnieku komiteja sanāk regulāri, īpaši, lai sagatavotu Padomes sēdes un tad, kad tas izrādās nepieciešams.

               2.4.Pārejas posma pasākumi

               Kotonū Partnerattiecību nolīguma termiņš beidzas 2020. gada 29. februārī. Saskaņā ar nolīguma 95. panta 4. punkta pirmo daļu 2018. gada septembrī tika sāktas sarunas par jaunu ĀKK un ES partnerattiecību nolīgumu. Gadījumā, ja līdz iepriekšminētā termiņa beigām jaunais nolīgums vēl nav gatavs piemērošanai, ir vajadzīgi pasākumi, lai ES un ĀKK attiecībās izvairītos no juridiskā vakuuma.

               KPN 95. panta 4. punkta otrā daļa ir šāda: “Ministru padome pieņem pārejas posma pasākumus, kas var būt nepieciešami, kamēr stājas spēkā jaunais Nolīgums.” Saskaņā ar KPN 95. panta 4. punkta otro daļu pārejas posma pasākumus var piemērot, lai pagarinātu visa KPN vai tā daļu piemērojamību līdz jaunā nolīguma piemērošanas datumam (provizoriska piemērošana vai stāšanās spēkā pēc tam, kad to ratificējušas visas Puses).

               Lai saglabātu juridisko saistību nepārtrauktību ar ĀKK, ja jaunais nolīgums nekļūst piemērojams pirms spēkā esošā tiesiskā regulējuma termiņa beigām, ir jāpieņem pārejas posma pasākumi, lai pagarinātu spēkā esošā nolīguma piemērošanas termiņu.

               Lēmumu par pārejas posma pasākumiem (t.i., kuru (-as) nolīguma daļu (-as) piemēro pagaidu kārtā un līdz kuram brīdim) var pieņemt vai nu pati Ministru padome, vai arī tā var deleģēt pilnvaras Vēstnieku komitejai pieņemt šādu lēmumu.

               2.5.Paredzētais Ministru padomes akts

               Saskaņā ar Ministru padomes reglamentu tā sanāk reizi gadā. Ministru padomes 44. sesija notiks Briselē 2019. gada 23.–24. maijā Tā kā ar ĀKK valstīm nav apspriests pārejas pasākumu saturs un termiņš, Ministru padomei nav iespējams pieņemt pārejas posma pasākumus.

               Tā kā pirms nolīguma termiņa beigām nav paredzētas turpmākas Ministru padomes sanāksmes, ir nepieciešams, lai lēmums par pārejas posma pasākumu pieņemšanu saskaņā ar KPN 95. panta 4. punktu tiktu deleģēts ĀKK un ES Vēstnieku komitejai. Vēstnieku komiteja var nodrošināt, lai lēmums par pārejas posma pasākumiem tiktu pieņemts savlaicīgi.

               Tādēļ ĀKK un ES Ministru padomei 44. sesijas laikā ir jāpieņem lēmums deleģēt ĀKK un ES Vēstnieku komitejai pilnvaras pieņemt pārejas posma pasākumus (“paredzētais akts”).

               Paredzētā akta mērķis ir attiecībā uz lēmumu piemērot pārejas posma pasākumus pilnvaras deleģēt ĀKK un ES Vēstnieku komitejai saskaņā ar nolīguma 15. panta 4. punktu, kurā noteikts šādi: “Ministru padome var deleģēt pilnvaras Vēstnieku komitejai.” Paredzētais akts Pusēm būs saistošs.

               Kad Puses būs noteikušas pārejas posma pasākumu saturu un ilgumu, Vēstnieku komiteja izmantos savas deleģētās pilnvaras un pieņems lēmumu par pārejas posma pasākumiem, kā paredzēts KPN 95. panta 4. punktā. Lai sagatavotu minēto Vēstnieku komitejas lēmumu, būtu nepieciešams cits Padomes lēmums saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, lai noteiktu Savienības nostāju.

               3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā

               Ņemot vērā iepriekš minēto, Savienības ierosinātā nostāja ir pieņemt paredzēto aktu ĀKK un ES Ministru padomes 44. sesijas laikā  un tādējādi uzticēt ĀKK un ES Vēstnieku komitejai lēmuma pieņemšanu par pārejas posma pasākumiem saskaņā ar KPN 95. panta 4. punktu.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kas nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar Nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā Nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautisko tiesību normām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”.
                  3

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               ĀKK un ES Ministru padome ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, ar 2000. gada 23. jūnijā Kotonū parakstītā ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 15. panta 1. punktu.

               Akts, ko ir aicināta pieņemt ĀKK un ES Ministru padome, ir lēmums ar juridiskām sekām. Paredzētais akts atbilstoši starptautiskajām tiesībām būs Pusēm saistošs saskaņā ar nolīguma 15. panta 3. punktu.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemama lēmuma juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā paredzētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais vai dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs parasti attiecas uz to starptautisko struktūru darbību, kuras ir izveidotas uz KPN pamata, un KPN darbību kopumā (iespējams, pagarinot tā piemērošanu pēc paredzētā termiņa beigām). Padomes lēmuma materiālais juridiskais pamats jānosaka, ņemot vērā Kotonū Partnerattiecību nolīgumu kopumā.
                  4

               KPN ir noslēgts kā asociācijas nolīgums, un tādējādi tas bija balstīts uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 310. pantu, kas ir līdzvērtīgs LESD 217. pantam. Tādējādi ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 217. pants.

               4.3.Secinājums

               Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu būtu jānosaka LESD 217. pants saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               2019/0116 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Ministru padomē attiecībā uz pilnvaru deleģēšanu ĀKK un ES Vēstnieku komitejai par lēmumu pieņemt pārejas posma pasākumus, lai pagarinātu ĀKK un ES partnerattiecību nolīgumu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 217. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Partnerattiecību nolīgums starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu (“ĀKK”) grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, (“ĀKK un ES partnerattiecību nolīgums”)
                  5
                tika parakstīts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū. ĀKK un ES partnerattiecību nolīgums stājās spēkā 2003. gada 1. aprīlī, un to piemēro līdz 2020. gada 29. februārim.

               (2)Saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punkta pirmo daļu 2018. gada septembrī tika sāktas sarunas par jaunu ĀKK un ES partnerattiecību nolīgumu. Gadījumā, ja līdz spēkā esošā tiesiskā regulējuma beigu termiņam jaunais nolīgums vēl nebūs gatavs piemērošanai, ir jāpieņem pārejas posma pasākumi, lai pagarinātu spēkā esošā nolīguma piemērošanas termiņu.

               (3)ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punkta otrajā daļā paredzēts, ka Ministru padome pieņem pārejas posma pasākumus, lai pagarinātu visu ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma vai tā daļu piemērojamību līdz jaunā nolīguma provizoriskai piemērošanai vai spēkā stāšanās brīdim.

               (4)ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 15. panta 4. punktā noteikts, ka ĀKK un ES Ministru padome var pieņemt lēmumu deleģēt pilnvaras ĀKK un ES Vēstnieku komitejai, tostarp pilnvaras pieņemt lēmumu par pārejas posma pasākumiem.

               (5)ĀKK un ES Ministru padomes kārtējā ikgadējā sanāksme notiks 2019. gada 23. un 24. maijā Briselē. Par pārejas posma pasākumiem nav panākta vienošanās, un tādēļ ĀKK un ES Ministru padome savā kārtējā sanāksmē nevar tos pieņemt. Tā kā pirms ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma termiņa beigām nav paredzētas turpmākas ĀKK un ES Ministru padomes sanāksmes, lai nodrošinātu lēmuma par pārejas posma pasākumiem laicīgu pieņemšanu, ir nepieciešams, lai lēmums par pārejas posma pasākumu pieņemšanu saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu tiktu deleģēts ĀKK un ES Vēstnieku komitejai.

               (6)ĀKK un ES Ministru padomei tās 44. sesijā ir jāpieņem lēmums, ar kuru deleģē ĀKK un ES Vēstnieku komitejai pilnvaras pieņemt pārejas posma pasākumus (“paredzētais akts”).

               (7)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Ministru padomē, jo paredzētais akts Savienībai būs saistošs,

               (8)Šajā lēmumā būtu jānosaka Savienības nostāja apstiprināt paredzēto aktu ĀKK un ES Ministru padomē,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Ministru padomes 44. sesijā, ir apstiprināt pilnvaru deleģēšanu ĀKK un ES Vēstnieku komitejai saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 15. panta 4. punktu attiecībā uz lēmumu saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu pieņemt visus pārejas posma pasākumus, kas varētu būt vajadzīgi līdz jaunā nolīguma spēkā stāšanās brīdim.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums (2002. gada 19. decembris) par Partnerattiecību nolīguma noslēgšanu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas tika parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (OV L 65, 8.3.2003., 27. lpp.).

                     (2)

                        Saskaņā ar KPN 15. panta 2. punktu ĀKK un ES Ministru padomes funkcijas ir: “a) vadīt politisko dialogu; b) pieņemt politikas pamatnostādnes un pieņemt lēmumus, kas ir nepieciešami šā Nolīguma noteikumu īstenošanai, īpaši kas attiecas uz attīstības stratēģijām konkrētajās šajā Nolīgumā paredzētajās jomās vai jebkurā citā jomā, kas izrādās svarīga un kas attiecas uz procedūrām; c)  izskatīt un risināt jebkuru jautājumu, kas var kavēt šā Nolīguma efektīvu īstenošanu vai ir šķērslis tā mērķu sasniegšanai; d) nodrošināt apspriežu mehānismu vienmērīgu darbību.”

                     (3)

                        Tiesas 2014. gada 7. oktobra spriedums lietā C-399/12 Vācija/Padome, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (4)

                        Sk., jo īpaši spriedumu lietā C-244/17 Komisija/Padome (“Kazahstāna”) [ECLI:EU:C:2018:662], 40. lpp. un minēto judikatūru.

                     (5)

                        Nolīgums (OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.), kas grozīts ar nolīgumu, kurš 2005. gada 25. jūnijā parakstīts Luksemburgā (OV L 209, 11.8.2005., 27. lpp.), un ar nolīgumu, kurš 2010. gada 22. jūnijā parakstīts Vagadugu (OV L 287, 4.11.2010., 3. lpp).


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.7.2019
            COM(2019) 321 final
            2019/0148(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas saistībā ar pušu konferences trīspadsmito sanāksmi Eiropas Savienības vārdā ieņemama attiecībā uz priekšlikumu iesniegšanu par pielikumu labojumiem Konvencijā par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu par nostāju, kas Savienības vārdā Konvencijā par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību ieņemama saistībā ar priekšlikumu iesniegšanu par pušu konferences trīspadsmitās sanāksmes lēmumiem, ar kuriem labo [groza] konvencijas pielikumus.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Konvencija par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību

               Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (turpmāk “nolīgums”) mērķis ir aizsargāt migrējošās dzīvnieku sugas visā to sauszemes, jūras un gaisa areālā.  Nolīgums ir starpvaldību līgums, kurš noslēgts ANO Vides programmas aizgādībā un kura mērķis ir aizsargāt savvaļas dzīvniekus un to dabiskos biotopus pasaules mērogā. Migrējošās sugas, kuras pienākas aizsargāt, ir uzskaitītas nolīguma I pielikumā (apdraudētās sugas) un II pielikumā (sugas, kas var būt līgumu subjekts). Nolīgums stājās spēkā 1983. gada 1. novembrī.

               Eiropas Savienība ir nolīguma puse
                  1
               .

               2.2.Pušu konference

               Pušu konference ir nolīguma lēmējinstitūcija, kura ir pilnvarota novērtēt migrējošo sugu aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli] un attiecīgi labot nolīguma I un II pielikumu. Saskaņā ar nolīguma XI pantu labojumu priekšlikumus var iesniegt jebkura puse, un tos pieņem ar divu trešdaļu klātesošo un balsojošo pušu vairākumu.

               Pušu konferences trīspadsmitā sanāksme notiks Gāndhīnagarā (Indija) 2020. gada 15.–22. februārī. Nolīguma sekretariāta noteiktais labojumu priekšlikumu iesniegšanas termiņš saskaņā ar XI panta 3. punktu ir 2019. gada 19. septembris. Tāpēc Padomei ir jāpieņem lēmums par nostāju, kas saistībā ar pušu konferences trīspadsmito sanāksmi Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz priekšlikumu iesniegšanu par [pielikumu] labojumiem.

               Nolīguma sekretariāts pirms pušu konferences trīspadsmitās sanāksmes var izziņot citu pušu ierosinātos priekšlikumus par nolīguma I un II pielikuma labojumiem, un rezultātā var būt vajadzīgs pieņemt lēmumu par nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem arī attiecībā uz šiem priekšlikumiem.

               2.3.Paredzētais pušu konferences akts

               Tiek ierosināts Savienībai pušu konferences trīspadsmitajā sanāksmē iesniegt priekšlikumu labot nolīguma I pielikumu, lai pastiprinātu vienas putnu sugas (Tetrax tetrax) aizsardzību, un labot nolīguma II pielikumu, lai stingrāk aizsargātu to pašu putnu sugu (Tetrax tetrax) un arī divas haizivju sugas (Galeorhinus galeus un Sphyrna zygaena), šo aizsardzību attiecinot uz visu sugas areālu, arī ārpus Savienības.

               Ja paredzēto aktu pieņems, tas kļūs pusēm saistošs saskaņā ar nolīguma XI pantu, kurš nosaka: pielikuma labojums stājas spēkā deviņdesmit dienas pēc pušu konferences sanāksmes, kurā šis labojums pieņemts, un attiecas uz visām nolīguma pusēm, izņemot tās, kas paredzējušas atrunu.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Savienības priekšlikumi par pielikumu labošanu ir pamatoti ar šādiem apsvērumiem: 1) minēto sugu iekļaušana ir zinātniski pamatota; 2) šāda iekļaušana ir saskaņā ar ES tiesību aktiem; 3) Savienībai ir starptautiskas sadarbošanās saistības bioloģiskās daudzveidības aizsardzības jomā.

               Priekšlikums ir saskaņā ar Septīto vides rīcības programmu
                  2
                un ES bioloģiskās daudzveidības stratēģiju līdz 2020. gadam
                  3
               , jo īpaši tās 6. uzdevumu: palīdzēt apturēt bioloģiskās daudzveidības izzušanu pasaulē. Šā priekšlikuma dēļ nebūtu jāveic izmaiņas Savienības tiesību aktos, jo tas attiecas uz sugām, kuras jau tiek atbilstoši aizsargātas saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, proti, Putnu direktīvu
                  4
                un ES kopējo zivsaimniecības politiku
                  5
               .

               Priekšlikums neparedz jaunas uzraudzības un ziņošanas prasības. Izpildes plānošana un uzraudzība būs daļa no plānošanas un ziņošanas darbībām, kas jau ir paredzētas saskaņā ar nolīgumu. Turklāt nebūs arī ietekmes uz budžetu.

               Ir notikusi rakstiska neformāla provizorisku viedokļu apmaiņa ar dalībvalstīm, kuras darbojas Bioloģiskās daudzveidības un dabas jautājumu koordinācijas grupā (CGBN) un Putnu direktīvas un Biotopu direktīvas ekspertu grupā (NADEG).

               Tāpēc ar Savienības vārdā ieņemamo nostāju būtu jāpilnvaro Komisija iesniegt minētos priekšlikumus nolīguma sekretariātam.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, kas nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt ES likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  6
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Pušu konference ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību.

               Aktam, kuru pušu konference tiek aicināta pieņemt, būs juridiskas sekas. Paredzētais akts būs saistošs saskaņā ar starptautiskajām tiesībām atbilstīgi Konvencijas par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību XI pantam.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemamā lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā paredzētā akta mērķa un satura, attiecībā uz kuru ieņem nostāju Savienības vārdā. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs ir saistīts ar vidi.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir 192. panta 1. punkts.

               4.3.Secinājums

               Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu būtu jānosaka LESD 192. panta 1. punkts, kas lasīts sasaistē ar 218. panta 9. punktu.

               2019/0148 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas saistībā ar pušu konferences trīspadsmito sanāksmi Eiropas Savienības vārdā ieņemama attiecībā uz priekšlikumu iesniegšanu par pielikumu labojumiem Konvencijā par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu, lasītu sasaistē ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (“nolīgums”) Savienība noslēdza ar Padomes Lēmumu 82/461/EEK
                  7
               , un tā stājās spēkā 1983. gada 1. novembrī.

               (2)Saskaņā ar nolīguma XI pantu pušu konference var pieņemt labojumus nolīguma I un II pielikumā.

               (3)Šādus labojumus pieņemt pušu konference var savā trīspadsmitajā sanāksmē 2020. gada 15.–22. februārī. Konvencijas sekretariāts ir informējis konvencijas puses par to, ka labojumu priekšlikumi saskaņā ar nolīguma XI panta 3. punktu paziņojami līdz 2019. gada 19. septembrim. Savienība, būdama konvencijas puse, šādus priekšlikumus var izteikt.

               (4)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ieņemama attiecībā uz priekšlikumu iesniegšanu par nolīguma pielikumu labojumiem, jo šādi labojumi Savienībai būs saistoši.

               (5)Sugas Tetrax tetrax iekļaušana nolīguma I pielikumā un sugu Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus un Sphyrna zygaena iekļaušana II pielikumā ir zinātniski pamatota, ir saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un ar Savienības saistībām bioloģiskās daudzveidības aizsardzības jomā sadarboties starptautiskā līmenī. Tāpēc Komisija būtu jāpilnvaro ierosināt tādus labojumus.

               (6)Attiecīgie priekšlikumi Komisijai būtu jāpaziņo nolīguma sekretariātam,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1.
                     Saistībā ar Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (“nolīgums”) un konkrēti ar nolīguma pušu konferences trīspadsmito sanāksmi Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā iesniegt priekšlikumu par šādiem labojumiem [grozījumiem]:

               a)
                     sugas Tetrax tetrax iekļaušana nolīguma I pielikumā;

               b)
                     sugu Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus un Sphyrna zygaena iekļaušana nolīguma II pielikumā.

               2.
                     Komisija 1. punktā minētos priekšlikumus paziņo konvencijas sekretariātam.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums 82/461/EEK (1982. gada 24. jūnijs), ar ko noslēdz Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (OV L 210, 24.6.1982., 10. lpp.).

                     (2)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1386/2013/ES (2013. gada 20. novembris) par vispārējo Savienības vides rīcības programmu līdz 2020. gadam “Labklājīga dzīve ar pieejamajiem planētas resursiem” (OV L 354, 28.12.2013., 171. lpp.).

                     (3)

                        COM(2011) 244 galīgā redakcija “Mūsu dzīvības garantija, mūsu dabas kapitāls — bioloģiskās daudzveidības stratēģija līdz 2020. gadam”.

                     (4)

                        Padomes Direktīva 79/409/EEK (1979. gada 2. aprīlis) par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 25.4.1979., 1. lpp.).

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1380/2013 (2013. gada 11. decembris ) par kopējo zivsaimniecības politiku (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).

                     (6)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (7)

                        Padomes Lēmums 82/461/EEK (1982. gada 24. jūnijs), ar ko noslēdz Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (OV L 210, 24.6.1982., 10. lpp.).