               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.7.2017
            COM(2017) 389 final
            2017/0178(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 610/2013
                  1
                (Šengenas Robežu kodeksa grozījumi) tika grozīta Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu
                  2
                (CISA), Regula (EK) Nr. 562/2006
                  3
                (Šengenas Robežu kodekss [ŠRK]) un Regula (EK) Nr. 810/2009
                  4
                (Vīzu kodekss) un – cita starpā – tika pārformulēts “īstermiņa uzturēšanās” jēdziens attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem Šengenas zonā. No 2013. gada 18. oktobra trešo valstu valstspiederīgie (neatkarīgi no tā, vai viņiem ir nepieciešama vīza vai nav), kuri plāno ieceļot Šengenas zonā saskaņā ar īstermiņa uzturēšanās režīmu, drīkst uzturēties Šengenas zonā uz laiku, kas nav ilgāks par “90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā”. Pretēji definīcijai, kas bija spēkā līdz 2013. gada 18. oktobrim (trīs mēneši sešu mēnešu laikposmā, skaitot no pirmās ieceļošanas dienas), jaunā pieeja ir precīzāka, nosakot ilgumu dienās, nevis mēnešos. Turklāt no definīcijas ir izņemts termins “skaitot no pirmās ieceļošanas dienas”, kas bija radījis neskaidrības un jautājumus.

               Ar ŠRK grozījumiem ES vīzu un robežu tiesību aktos, t. i. CISA, ŠRK, Vīzu kodeksā un Regulā (EK) Nr. 539/2001
                  5
                tika ieviestas visas nepieciešamās izmaiņas. Tomēr jēdziens “īstermiņa uzturēšanās” ir nostiprināts arī Eiropas Savienības noslēgtajos starptautiskajos nolīgumos. Ar Antigvu un Barbudu
                  6
               , Bahamu Salām
                  7
               , Barbadosu
                  8
               , Brazīliju
                  9
               , Maurīciju
                  10
               , Sentkitsu un Nevisu
                  11
                un Seišelām
                  12
                noslēgtajos nolīgumos par vīzu režīma atcelšanu, definējot bezvīzu īstermiņa uzturēšanās ilgumu, joprojām minēta vecā definīcija (“trīs mēnešus sešu mēnešu laikposmā pēc dienas, kad pirmo reizi ieceļots valsts teritorijā”
                  13
               ).

               Komisija 2014. gada 16. jūlijā pieņēma ieteikumu Padomes Lēmumam, ar ko pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem nolīgumos par īstermiņa vīzu atcelšanu, kuri noslēgti starp Eiropas Savienību un iepriekšminētajām valstīm
                  14
               , Padome lēmumu pieņēma 2014. gada 9. oktobrī
                  15
               . Mērķis ir attiecībā uz šīm septiņām valstīm īstenot jauno “īstermiņa uzturēšanās” definīciju, kas noteikta ŠRK grozījumos. Turklāt “īstermiņa uzturēšanās” definīcija dienās, nevis mēnešos vīzu režīma atcelšanas nolīgumos ir vieglāk pārbaudāma un aprēķināma ar elektroniskiem/IT līdzekļiem un tādējādi tā ir piemērotāka centralizētajām robežu pārvaldības sistēmām, piemēram, ierosinātajai Ieceļošanas/izceļošanas sistēmai (IIS)
                  16
               .

               Pēc Padomes pilnvarojuma saņemšanas Komisija sāka sarunas par to, lai grozītu nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu ar septiņām valstīm (Antigvu un Barbudu, Bahamu Salām, Barbadosu, Brazīliju, Maurīciju, Sentkitsu un Nevisu un Seišelām).

               Sarunas ar Maurīcijas Republiku tika sekmīgi noslēgtas, parafējot grozošo nolīgumu 2016. gada 11. novembrī. Abas puses ir vienojušās pieņemt jauno “īstermiņa uzturēšanās” definīciju visā vīzu režīma atcelšanas nolīgumā starp ES un Maurīciju. Turklāt nolīgumā iekļautas dažu tehnisku aspektu izmaiņas (skat. turpmāk), bet ceļotājiem visi nolīguma grozījumi ir maznozīmīgi.

                  Apvienotās Karalistes un Īrijas īpašā situācija ir atspoguļota nolīguma preambulā.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN SAMĒRĪGUMS

               •Juridiskais pamats

               Atbilstoši nolīguma prasībām ir nepieciešams abu līgumslēdzēju pušu apstiprinājums, ko pauž saskaņā ar to attiecīgajām procedūrām. Savienības gadījumā ir nepieciešams Padomes lēmums par nolīguma parakstīšanu un noslēgšanu.

               Šis priekšlikums ir iesniegts Padomei, lai pilnvarotu Nolīguma, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu, parakstīšanu.

               Nolīgums nodrošina juridisko saskaņotību, kā arī harmonizāciju starp dalībvalstīm, piemērojot jauno ŠRK grozījumos noteikto “īstermiņa uzturēšanās” definīciju, kas piedāvā skaidru “īstermiņa uzturēšanās” interpretāciju.

               Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 77. panta 2. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tā 218. pantu.

               Savienībai nav pilnvaru, lai grozītu nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu, kas būtu saistoši četrām valstīm, kuras ir asociētās valstis Šengenas acquis, tostarp kopējās vīzu politikas īstenošanā. Lai attiecībā uz noteikumiem par atļautās uzturēšanās ilgumu Šengenas zonā nodrošinātu saskaņotu pieeju un tos īstenotu, nolīgumam ir pievienota kopīga deklarācija, kurā norādīts, ka būtu vēlams, ka Maurīcija, no vienas puses, un Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice, no otras puses, attiecīgi groza savus spēkā esošos divpusējos nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Ja viena no starptautiska nolīguma līgumslēdzējām pusēm ir Eiropas Savienība, tad dalībvalstis pašas nevar juridiski īstenot šāda nolīguma grozījumus. Nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu ar Maurīciju ir noslēgusi Eiropas Savienība. Tādēļ ir nepieciešama rīcība Savienības līmenī.

               Turklāt, dalībvalstu noslēgtie nolīgumi par vīzu režīma atcelšanu ietekmētu Savienības acquis vīzu jomā (LESD 3. panta 2. punkts).

               •Proporcionalitāte

               Šis priekšlikums paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai sasniegtu izvirzīto mērķi, proti, grozīt spēkā esošo nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu starp Maurīciju un Savienību.

               3.IETEKME UZ BUDŽETU

               Šis priekšlikums nerada papildu izmaksas ES budžetā.

               4. EX POST NOVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Padome 2014. gada 9. oktobrī pieņēma sarunu norādes, ar ko pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Maurīcijas Republiku, lai grozītu nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu starp abām pusēm. Dalībvalstis Vīzu jautājumu darba grupas sanāksmēs tika informētas par sarunu norisi.

               5.CITI ELEMENTI

               •Sarunu iznākums

                  Komisija uzskata, ka mērķi, ko Padome bija izvirzījusi sarunu norādēs, tika sasniegti un ka nolīguma projekts ir Savienībai pieņemams.

                  Nolīguma projekta galīgo saturu var apkopot šādi.

                  a. Uzturēšanās ilgums

                  Nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Eiropas Savienības pilsoņiem un Maurīcijas Republikas pilsoņiem, kas ceļo uz otras līgumslēdzējas puses teritoriju uz laikposmu, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā (nevis uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikposmā pēc dienas, kad pirmo reizi ieceļots valsts teritorijā). Jauno definīciju piemēro visā nolīgumā starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu.

                  b. Nobeiguma noteikumi – nolīguma apturēšana (8. panta 4. punkts)

               Nolīguma 8. panta 4. punkta pēdējo teikumu groza šādi: “Līgumslēdzēja puse, kas apturējusi šā nolīguma piemērošanu, nekavējoties informē otru Līgumslēdzēju pusi, ja minētās apturēšanas iemesli vairs nepastāv, un minēto apturēšanu atceļ”. Pievienojot esošajam tekstam vārdus “minēto apturēšanu atceļ”, grozītajā nolīgumā precizē, ka bezvīzu režīma apturēšanu faktiski atceļ, ja zūd minētās apturēšanas iemesli. Ar šo grozījumu nolīguma par vīzu režīma atcelšanu ar Maurīciju redakcija tiek saskaņota ar visiem pārējiem vīzu režīma atcelšanas nolīgumiem, kurus Savienība parakstīja 2015. un 2016. gadā. Ar Vīzu jautājumu darba grupa 2016. gada 14. jūnijā apspriedās par šo grozījumu, un neviena dalībvalsts nav cēlusi iebildumus.

                  c. Aizvietot “Kopiena” ar “Savienību”

                  Kopš 2009. gada 1. decembra, kad stājies spēkā Lisabonas līgums, Eiropas Savienība pati par sevi ir ieguvusi konsolidētu juridisko statusu. Tomēr jēdziens “Eiropas Kopiena” joprojām ir ietverts starptautiskajos nolīgumos, kas stājās spēkā pirms Lisabonas līguma, kā tas ir attiecībā uz Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu. Tādēļ visā nolīgumā par vīzu režīma atcelšanu vārdu “Kopiena” ar grozošo nolīgumu aizstāj ar “Savienība”.

                  d. Kopīgās deklarācijas

                  Nolīgumam ir pievienotas divas kopīgās deklarācijas:

                  – par to, kā interpretēt 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, un

                  – par Islandi, Norvēģiju, Šveici un Lihtenšteinu.

                  e. Stāšanās spēkā

                  Šis nolīgums stāsies spēkā sestā mēneša pirmajā dienā pēc dienas, kad pēdējā līgumslēdzēja puse paziņo otrai, ka ratifikācijas procedūras ir pabeigtas. Lai nodrošinātu juridisko noteiktību un ļautu ceļotājiem saprast un ievērot tiesību aktus, ir vajadzīgs pietiekami ilgs pārejas periods. Kad tiks pabeigta nolīguma ratifikācija, sešu mēnešu laikposms ļaus ceļotājiem pabeigt saskaņā ar veco definīciju aprēķināto īstermiņa uzturēšanos, pirms stājas spēkā jaunā īstermiņa uzturēšanās definīcija un tās 180 dienu retrospektīvais atsauces periods.

                  Visus citus noteikumus esošajā Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu, tostarp to teritoriālo piemērošanas jomu, grozošais nolīgums neskar.

               6.SECINĀJUMS

               Ņemot vērā iepriekš minētos rezultātus, Komisija ierosina Padomei lemt par nolīguma parakstīšanu Savienības vārdā un atļaut Padomes priekšsēdētājam iecelt attiecīgi pilnvarotu(-as) personu(-as) tā parakstīšanai Savienības vārdā.

               2017/0178 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu saistībā ar tā 218. panta 5. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Ar 2009. gada 30. novembra lēmumu Padome noslēdza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu. Nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Eiropas Savienības pilsoņiem un Maurīcijas pilsoņiem, kas ceļo uz otras līgumslēdzējas puses teritoriju, “ne vairāk kā uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikposmā”.

               (2)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 610/2013
                  17
                Savienības vīzu un robežu tiesību aktos tika ieviestas horizontālas izmaiņas un īstermiņa uzturēšanās ilgums noteikts ne ilgāks par 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā.

               (3)Nolīgumā starp Savienību un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu ir nepieciešams iekļaut šo jauno definīciju, lai pilnībā harmonizētu Savienības īstermiņa uzturēšanās režīmu.

               (4)Padome 2014. gada 9. oktobrī pieņēma lēmumu, ar ko Komisiju pilnvaro sākt sarunas par Nolīgumu, ar ko grozīs Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu (“nolīgums”).

               (5)Sarunas ar Maurīcijas Republiku par nolīgumu tika veiksmīgi pabeigtas, Savienības un Maurīcijas Republikas galvenajiem sarunu vedējiem nolīgumu parafējot vēstuļu apmaiņas veidā 2016. gada 11. novembrī.

               (6)Nolīgums būtu jāparaksta un nolīgumam pievienotās deklarācijas būtu jāapstiprina Savienības vārdā.

               (7)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK
                  18
               . Tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (8)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK
                  19
               . Tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo pilnvaro Savienības vārdā parakstīt Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu (“nolīgums”), ņemot vērā tā noslēgšanu.

               Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Savienības vārdā tiek apstiprinātas šim lēmumam pievienotās deklarācijas.

               3. pants

               Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas Savienības vārdā parakstīt nolīgumu.

               4. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 182, 29.6.2013., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 239, 22.9.2000., 19. lpp.

                     (3)
                  OV L 105, 13.4.2006., 1. lpp.

                     (4)
                  OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.

                     (5)
                  OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.

                     (6)
                  OV L 169, 30.6.2009., 3. lpp.

                     (7)
                  OV L 169, 30.6.2009., 24. lpp.

                     (8)
                  OV L 169, 30.6.2009., 10. lpp.

                     (9)
                  Ar Brazīliju Eiropas Savienība noslēdza divus nolīgumus. Vienu attiecībā uz parasto pasu turētājiem (OV L 255, 21.9.2012., 4. lpp.) un vienu diplomātisko, dienesta vai oficiālo pasu turētājiem (OV L 66, 12.3.2011., 2. lpp.).

                     (10)
                  OV L 169, 30.6.2009., 17. lpp.

                     (11)
                  OV L 169, 30.6.2009., 38. lpp.

                     (12)
                  OV L 169, 30.6.2009., 31. lpp.

                     (13)
                  Sal. “Mērķis” un “Uzturēšanās ilgums” nolīgumos.

                     (14)
                  COM(2014)468 final.

                     (15)
                  Padomes Lēmums, ar ko Komisiju pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem nolīgumos par īstermiņa vīzu atcelšanu, kuri noslēgti starp Eiropas Savienību/Kopienu un Antigvu un Barbudu, Bahamu Salu Sadraudzību, Barbadosu, Brazīlijas Federatīvo Republiku, Maurīcijas Republiku, Sentkitsas un Nevisas Federāciju un Seišelu Republiku, ko Padome pieņēma 2014. gada 9. oktobrī.

                     (16)
                  COM(2016)194 final.

                     (17)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), Konvenciju, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, Padomes Regulu (EK) Nr. 1683/95 un Regulu (EK) Nr. 539/2001, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 767/2008 un Regulu (EK) Nr. 810/2009 (OV L 182, 29.6.2013., 1. lpp.).

                     (18)
                  Padomes Lēmums 2000/365/EK (2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.).

                     (19)
                  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.7.2017
            COM(2017) 389 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par to, lai parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               PIELIKUMS

               dokumentam

               Priekšlikums Padomes lēmumam

               par to, lai parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               NOLĪGUMS

               starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               EIROPAS SAVIENĪBA,

               no vienas puses, un

               MAURĪCIJAS REPUBLIKA (turpmāk “Maurīcija”),

               no otras puses,

               turpmāk kopā “Līgumslēdzējas puses”,

               ŅEMOT VĒRĀ Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu (turpmāk “nolīgums”), kas stājās spēkā 2010. gada 1. martā,

               ATKĀRTOTI APSTIPRINOT, cik svarīgi ir atvieglot tiešos personiskos kontaktus,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka šā nolīguma mērķis ir apmierināt līgumslēdzēju pušu pilsoņu vajadzības,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka “īstermiņa uzturēšanās” definīcija, kas sniegta nolīgumā (trīs mēneši sešu mēnešu laikposmā no pirmās ieceļošanas dienas) nav pietiekami precīza, un jo īpaši jēdziens “pirmā ieceļošanas diena” var radīt neskaidrības un jautājumus,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka ES “iekšējos” vīzu un robežu tiesību aktos ar Regulu (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs) ir ieviestas horizontālas izmaiņas un tajā īstermiņa uzturēšanās ir definēta šādi: “90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā”,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka ieceļošanas/izceļošanas sistēmas mērķiem, kuru paredzēts ieviest Eiropas Savienībā, ir nepieciešama vienota un skaidri definēta “īstermiņa uzturēšanās” definīcija, kas ir piemērojama visiem trešo valstu valstspiederīgajiem,

               VĒLOTIES nodrošināt ceļotāju netraucētu plūsmu Līgumslēdzēju pušu robežšķērsošanas vietās,

               VĒLREIZ APSTIPRINOT to, ka nolīgums attiecas uz visu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju,

               ŅEMOT VĒRĀ Protokolu par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu un Protokolu par Šengenas acquis, kas iekļauts Eiropas Savienības sistēmā, kuri pievienoti Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, un apstiprinot, ka šā nolīguma noteikumi neattiecas uz Apvienoto Karalisti un Īriju,

               IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.

               1. pants

               Nolīgumu groza saskaņā ar šā panta noteikumiem:

               (1)nosaukumā un 3. panta 5. punktā, 6. panta 1. punktā un 8. panta 7. punktā vārdu “Kopiena” aizstāj ar vārdu “Savienība” attiecīgajā locījumā;

               (2)nolīguma 1. panta vārdus “uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikā” aizstāj ar vārdiem “uz 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā”;

               (3)nolīguma 4. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:

               “Eiropas Savienības pilsoņi var uzturēties Maurīcijas teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā.”;

               (4)nolīguma 4. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:

               “Maurīcijas pilsoņi var uzturēties dalībvalstu teritorijā, kas pilnībā piemēro Šengenas acquis, uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā. Minēto laikposmu aprēķina neatkarīgi no jebkuras uzturēšanās reizes dalībvalstī, kura Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā.

               Maurīcijas pilsoņi var uzturēties katras dalībvalsts teritorijā, kas Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā, uz laiku, kurš nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, neatkarīgi no uzturēšanās laika, kas aprēķināts attiecībā uz to dalībvalstu teritoriju, kurās pilnībā piemēro Šengenas acquis.”;

               (5)nolīguma 4. panta 3. punktā vārdus “trim mēnešiem” aizstāj ar vārdiem “90 dienām” un vārdu “Kopienas” aizstāj ar vārdu “Savienības”;

               (6)nolīguma 8. panta 4. punkta pēdējo teikumu aizstāj ar šādu:

               “Līgumslēdzēja puse, kas apturējusi šā nolīguma piemērošanu, nekavējoties informē otru Līgumslēdzēju pusi, ja minētās apturēšanas iemesli vairs nepastāv, un minēto apturēšanu atceļ”.

               2. pants

               Līgumslēdzējas puses ratificē vai apstiprina šo nolīgumu saskaņā ar to attiecīgajām procedūrām, un tas stājas spēkā sestā mēneša pirmajā dienā pēc datuma, kad pēdējā Puse paziņo otrai Pusei par iepriekš minēto procedūru pabeigšanu.

               Nolīgums ir sagatavots divtūkstoš septiņpadsmitā gada … … …., divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāliešu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.

               Eiropas Savienības vārdā –

               Maurīcijas Republikas vārdā –

               KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR ISLANDI, NORVĒĢIJU, ŠVEICI UN LIHTENŠTEINU

               Ir vēlams, ka Norvēģijas, Islandes, Šveices un Lihtenšteinas iestādes, no vienas puses, un Maurīcija no otras puses, nekavējoties groza esošos divpusējos nolīgumus par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šajā nolīgumā.

               Kopīga deklarācija par to, kā interpretēt 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā

               Līgumslēdzējas puses saprot, ka laiks, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, kā paredzēts šā nolīguma 4. pantā, nozīmē vai nu nepārtrauktu apmeklējumu vai vairākus secīgus apmeklējumus, kuru ilgums nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā kopumā.

               Jēdziens “jebkurš” nozīmē, ka tiek piemērots “kustīgs” 180 dienu atsauces laikposms, skaitot atpakaļ katru uzturēšanās dienu pēdējo 180 dienu laikposmā, lai pārbaudītu, vai joprojām tiek izpildīta prasība par 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā. Tas cita starpā nozīmē, ka pēc nepārtrauktas 90 dienu ilgas prombūtnes var atkal uzturēties uz laiku līdz 90 dienām.

               ________


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0067

Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums ar ko groza Lēmumu Nr. 573/2007/EK, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu, attiecībā uz finansējuma apturēšanu noteiktām Kopienas darbībām un to finansējuma ierobežojumu izmaiņām  /* COM/2009/0067 galīgā redakcija - COD 2009/0026 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 18.2.2009COM(2009) 67 galīgā redakcija2009/0026 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMSar ko groza Lēmumu Nr. 573/2007/EK, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu, attiecībā uz finansējuma apturēšanu noteiktām Kopienas darbībām un to finansējuma ierobežojumu izmaiņāmPASKAIDROJUMA RAKSTS-  Priekšlikuma pamatojums un mērķiŠajā priekšlikumā ir paredzēts pielāgot lēmumu par Eiropas Bēgļu fonda izveidošanu, ņemot vērā Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveidi, kurš pārņems savā pārziņā noteiktas darbības, kuras līdz šim finansēja Fonds.-  Vispārīgais konteksts – jaunie uzdevumi patvēruma politikā un Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveideEiropas Bēgļu fondu (EBF) izveidoja ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. maija Lēmumu Nr. 573/2007/EK, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu kā daļu no Vispārīgās programmas Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība un ar ko atceļ Padomes Lēmumu 2004/904/EK[1], pamatojoties uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 63. panta 2. punkta b) apakšpunktu.Priekšlikums regulai par Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveidi un šis priekšlikums grozījumiem lēmumā par 2008. – 2013. gada EBF izveidošanu ir to Eiropas Savienības centienu vidū, kuru mērķis ir izstrādāt vispārēju politiku patvēruma jomā. Tie ir paredzēti kā atbilde uz Padomes un Eiropadomes pieprasījumiem izveidot patvēruma atbalsta struktūru un ir daļa no darbībām, kas paredzētas Komisijas 2008. gada jūnijā pieņemtajā Patvēruma politikas plānā.Komisija ierosina izveidot Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, kura institucionālais statuss būs regulatīva aģentūra un kura uzdevums būs veicināt un nostiprināt dalībvalstu praktisko sadarbību patvēruma jomā, kā arī palīdzēt sekmēt kopējās patvēruma sistēmas īstenošanu.Biroja institucionālā forma būs regulatīva aģentūra, un tādējādi tas būs Kopienas izveidota iestāde Finanšu regulas 185. panta nozīmē. Tādēļ lielākā daļa tā finansējuma nāks no Eiropas Kopienu vispārējā budžeta pozīcijas. Lai papildinātu Biroja darbībai piešķirtos līdzekļus un lai vienkāršotu Kopienas līdzekļu izmantošanu, un ciktāl Eiropas patvēruma atbalsta birojs būs atbildīgs par noteiktiem uzdevumiem, kurus pašreiz finansē no EBF, daļa EBF piešķirto budžeta līdzekļu ir jāpārvieto uz Biroja pozīciju, lai nodrošinātu optimālu finansējumu praktiskajai sadarbībai patvēruma jomā.-  Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiemŠis priekšlikums pilnībā atbilst Komisijas 2008. gada jūnijā pieņemtajam Patvēruma politikas plānam, no vienas puses, paredzot nostiprināt tiesību aktus patvēruma jomā, lai izveidotu efektīvu un attiecībā uz starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējiem taisnīgu kopēju Eiropas patvēruma sistēmu, un, no otras puses, atbalstot šos likumdošanas centienus ar dalībvalstu praktiskas sadarbības patvēruma jomā stiprināšanas palīdzību. Tas ir viens no būtiskiem elementiem, kas nepieciešami topošā Eiropas Patvēruma atbalsta biroja veidošanai.-  Priekšlikuma juridiskie aspekti-  Ierosināto pasākumu kopsavilkumsIerosināto pasākumu mērķis ir grozīt lēmumu, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu, lai, vienkāršojot Kopienas līdzekļu izmantošanu, panāktu līdzekļu labāku sadali un koncentrāciju starp EBF un topošo Eiropas Patvēruma atbalsta biroju.EBF lēmuma grozījumu priekšlikumā vispirms paredzēts samazināt EBF lēmuma 4. pantā minēto Kopienas darbību jomu, ņemot vērā to, ka turpmāk Biroja pilnīgā pārziņā tiks nodoti divi uzdevumi, kas paredzēti 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā saistībā ar Kopienas sadarbības veicināšanu Kopienas tiesību aktu un labas prakses īstenošanā, tostarp mutiskās un rakstiskās tulkošanas pakalpojumiem, kas atbalsta šādu sadarbību, kā arī 4. panta 2. punkta f) apakšpunktā saistībā ar atbalstu dalībvalstīm kopēju statistikas instrumentu, metožu un rādītāju izstrādei un izmantošanai, lai izvērtētu gūtos panākumus patvēruma politikā.Otrkārt, ņemot vērā šo Kopienas darbību jomas sašaurinājumu, finansējuma apjomu šādām darbībām, kas EBF lēmuma 4. panta 1. punktā ir noteikts 10 % apmērā no Fondam pieejamā finansējuma, samazinās līdz 4 %.Turklāt tiek ierosināts samazināt finansējumu EBF lēmuma īstenošanai, lai padarītu pieejamus resursus Biroja finansēšanas atbalstam. EBF lēmuma 12. panta 1. punktā minētos 628 miljonus euro attiecīgi samazinās līdz 614 miljoniem euro (jaunā summa atspoguļo gan budžeta lēmējinstitūcijas apstiprināto palielinājumu par 10 miljoniem euro 2009. gada budžetā, gan samazinājumu par 24 miljoniem euro saistībā ar Kopienas darbību jomas sašaurināšanu).EBF lēmuma grozījumu projekts neparedz EBF vispārīgo mērķu izmaiņas.-  Juridiskais pamatsPriekšlikuma pamatā ir Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 63. panta 2. punkta b) apakšpunkts, kas ir grozāmā tiesību akta juridiskais pamats.-  Subsidiaritātes principsLai nodrošinātu līdzsvaru starp dalībvalstu īstenotajiem centieniem kopējās Eiropas patvēruma sistēmas īstenošanā, ir nepieciešams finansiāls ieguldījums, kas vērsts uz sloga atvieglošanu visvairāk skartajām dalībvalstīm un spēju attīstīšanu dalībvalstīs, kurām ir nepietiekama infrastruktūra un dienesti saistībā ar patvēruma sniegšanu, kā arī ir jāpanāk atbildības pārdale Eiropas Savienības līmenī, ko dalībvalstis vienas pašas nevar nodrošināt. Šis princips tika atzīts, pieņemot Lēmumu 573/2007/EK. Šis tiesību akts ir vienkārši grozījumi pamataktā, proti, Lēmumā 573/2007/EK, ar ko izveido EBF. Tiktāl šim grozījumu priekšlikumam piemēro tos pašus principus.2009/0026 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMSar ko groza Lēmumu Nr. 573/2007/EK, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu, attiecībā uz finansējuma apturēšanu noteiktām Kopienas darbībām un to finansējuma ierobežojumu izmaiņāmEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 63. panta 2. punkta b) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[2],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[3],ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[4],saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru[5],tā kā:(1) Saskaņā ar Kopienas politiku kopējās Eiropas patvēruma sistēmas jomā atbilstoši Hāgas programmai ir paredzēts izveidot kopējo patvēruma telpu, izmantojot efektīvu un saskaņotu procedūru, kas atbilst Eiropas Savienības humānisma tradīcijai.(2) Pēdējos gados, tā kā ir ieviesti kopējie minimālie standarti, ir gūti ievērojami panākumi virzībā uz kopējās Eiropas patvēruma sistēmas izveidošanu. Tomēr dalībvalstu starpā pastāv krasas atšķirības starptautiskās aizsardzības piešķiršanā un tās īstenošanas veidos.(3) Komisija 2008. gada jūnijā pieņemtajā Patvēruma politikas plānā[6] paziņoja savu nodomu no vienas puses, strādāt pie kopējās Eiropas patvēruma sistēmas izveides, ierosinot pārskatīt tiesību aktus, lai labāk saskaņotu spēkā esošās normas, un, no otras puses, nostiprināt atbalstu dalībvalstu praktiskajai sadarbībai, proti, iesniedzot tiesību akta priekšlikumu par Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveidi, lai uzlabotu dalībvalstu operatīvās sadarbības koordināciju, lai efektīvi īstenotu kopējos noteikumus.(4) Eiropadome 2008. gada septembrī pieņemtajā Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktā atgādināja, ka visiem vajātiem ārvalstniekiem ir tiesības saņemt palīdzību un aizsardzību Eiropas Savienības teritorijā, piemērojot Ženēvas Konvenciju. Tika skaidri nolemts 2009. gadā izveidot Eiropas Patvēruma atbalsta biroju.(5) Praktiskā sadarbība patvēruma jomā paredz palielināt dalībvalstu lēmumu pieņemšanas procesu konverģenci šajos jautājumos atbilstoši ES tiesību aktiem. Pēdējos gados jau ir veikti vairāki praktiskās sadarbības pasākumi, jo īpaši pieņemta kopēja pieeja informācijai par izcelsmes valsti un izveidota kopēja Eiropas mācību programma patvēruma jomā.(6) Lai nostiprinātu un attīstītu šos pasākumus, ir nepieciešams izveidot īpašu struktūru, kuras uzdevums būtu tos atbalstīt un koordinēt, proti, Eiropas Patvēruma atbalsta biroju (Birojs).(7) Lai vienkāršotu darbības praktiskās sadarbības atbalstam patvēruma jomā un ciktāl Birojam būtu jāuztic daži no uzdevumiem, kurus pašreiz finansē no Eiropas Bēgļu fonda, ir jāatceļ noteiktas Kopienas darbības, kas paredzētas 4. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. maija Lēmumā Nr. 573/2007/EK, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu kā daļu no Vispārīgās programmas Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība un ar ko atceļ Padomes Lēmumu 2004/904/EK[7], lai nodrošinātu optimālu praktisko sadarbību patvēruma jomā.(8) Ņemot vērā šo Kopienas darbību jomas sašaurinājumu, finansējuma apjomu šādām darbībām, kas Lēmuma Nr. 573/2007/EK 4. panta 1. punktā ir noteikts 10 % apmērā no Fondam pieejamā finansējuma, ir jāsamazina līdz 4 %.(9) Ir jāsamazina Lēmuma Nr. 573/2007/EK 12. panta 1. punktā norādītais finansējums minētā lēmuma īstenošanai, lai atbrīvotu līdzekļus Biroja finansēšanai,IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.1. pantsLēmumu Nr. 573/2007/EK groza šādi:1) Lēmuma 4. pantu groza šādi:a) 1. punktu aizstāj ar šo:"1. Pēc Komisijas ierosmes līdz 4 % no Fonda pieejamajiem līdzekļiem var izmantot, lai finansētu starpvalstu darbības vai Kopienas nozīmes darbības ("Kopienas darbības") saistībā ar patvēruma politiku un pasākumiem, ko piemēro 6. pantā minētajām mērķgrupām.”b) 2. punkta a) un f) apakšpunktu svītro;2) Lēmuma 12. panta 1. punktu aizstāj ar šo:"1. Šā lēmuma īstenošanai paredzētais finansējums laikposmam no 2008. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim ir 614 miljoni euro.”2. pantsŠis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.Briselē, [...]Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā –priekšsēdētājs priekšsēdētājs […] […]  TIESĪBU AKTA FINANŠU PĀRSKATS1. PRIEKŠLIKUMA NOSAUKUMSPriekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam, ar ko groza Lēmumu Nr. 573/2007/EK, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu, attiecībā uz finansējuma apturēšanu noteiktām Kopienas darbībām un to finansējuma ierobežojumu izmaiņām2. ABM/ABB (BUDŽETA LĪDZEKĻU VADĪBA VAI SADALE PA DARBĪBAS JOMĀM)Politikas joma: Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa (18. sadaļa)Saistītā darbība: Migrācijas plūsmas — Kopējā politika imigrācijas un patvēruma jomā (18.03. nodaļa)3. BUDŽETA POZĪCIJAS3.1. Budžeta pozīcijas (darbības pozīcijas un atbilstīgās tehniskā un administratīvā atbalsta pozīcijas ( ex BA pozīcijas)), norādot nosaukumusFinanšu shēma 2007.–2013. gadam: Pozīcija 3 A18.03. nodaļa. Migrācijas plūsmas — Kopējā politika imigrācijas un patvēruma jomā18.03.03. pants: Eiropas Bēgļu fonds3.2. Darbības un finansiālās ietekmes ilgums2010. – 2013. gads3.3. Budžeta informācijaBudžeta pozīcija | Izdevumu veids | Jauns | EBTA iemaksa | EBTA iemaksa | Finanšu plāna pozīcija |Eiropas Bēgļu fonds | Fakult. | Dif[8]. | NĒ | NĒ | NĒ | Nr. 3a |4. RESURSU KOPSAVILKUMS4.1. Finanšu resursi (pašreizējās cenās)4.1.1. Saistību apropriāciju (SA) un maksājumu apropriāciju (MA) kopsavilkumsIedaļa Nr. | 2007.-2009. gads | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. -… gads | Kopā |Izdevumu veids |Saistību apropriācijas (SA) | Eiropas Bēgļu fonds | a | 82,250 | 93,530 | 93,530 | 112,330 | 381,640 |Ārkārtas pasākumi | a | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 39,200 |Maksājumu apropriācijas (MA) | Eiropas Bēgļu fonds | b | 56,479 | 79,121 | 68,479 | 89,121 | 293,200 |Ārkārtas pasākumi | b | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 39,200 |Tehniskais un administratīvais atbalsts (nedif.) | Eiropas Bēgļu fonds | c | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 2,000 |Tehniskais un administratīvais atbalsts (nedif.) | Ārkārtas pasākumi | c | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,800 |Saistību apropriācijas (SA) | a+c | 92,750 | 104,030 | 104,030 | 122,830 | 423,640 |Maksājumu apropriācijas (MA) | b+c | 66,979 | 89,621 | 78,979 | 99,621 | 335,200 |Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (nedif.) | 8.2.5 | d | 12,680 | 14,030 | 15,120 | 15,380 | 57,21 |Pamatsummā neietvertās administratīvās izmaksas, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (nedif.) | 8.2.6 | e | 0,761 | 0,776 | 0,792 | 0,808 | 3,137 |KOPĀ — SA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | a+c+d+e | 106,191 | 118,836 | 119,942 | 139,018 | 483,987 |KOPĀ — MA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | b+c+d+e | 80,420 | 104,427 | 94,891 | 115,809 | 395,547 |Ziņas par līdzfinansējumuJa priekšlikumā paredzēts dalībvalstu vai cits līdzfinansējums (norādīt finansētāju), līdzfinansējuma aplēstais apjoms jānorāda šajā tabulā (ja finansētāji ir vairāki, var pievienot papildu rindas).miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Līdzfinansētājs | Gads n | Gads n + 1 | Gads n + 2 | Gads n + 3 | Gads n + 4 | n + 5 un turpmākie gadi | Kopā |…………………… | f |SA KOPĀ, ieskaitot līdzfinansējumu | a+c+d+e+f |4.1.2. Saderība ar finanšu plānojumuX Priekšlikums ir saderīgs ar turpmāko finanšu plānojumu 2007. – 2013. gadam.( Pieņemot priekšlikumu, jāpārplāno attiecīgā pozīcija finanšu plānā.( Pieņemot priekšlikumu, var būt jāpiemēro Iestāžu nolīguma[9] noteikumi (par elastības fondu vai finanšu plāna pārskatīšanu).4.1.3. Finansiālā ietekme uz ieņēmumiemx Priekšlikums finansiāli neietekmē ieņēmumus.x( Priekšlikumam ir finansiāla ietekme uz ieņēmumiem, un tā ir šāda:NB! Visas ziņas un apsvērumi par ietekmes aprēķināšanas metodi jānorāda atsevišķā pielikumā.miljonos EUR (1 zīme aiz komata)Pirms darbības [Gads n-1] | Pēc darbības |Kopā - cilvēkresursi | 104 | 115 | 124 | 126 |5. RAKSTUROJUMS UN MĒRĶI5.1. Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzībasŠajā priekšlikumā ir paredzēts pielāgot Eiropas Bēgļu fonda darbību aprakstu un tām paredzēto summu, ņemot vērā Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveidi, kurš pārņems savā pārziņā noteiktas darbības, kuras līdz šim kā Kopienas darbības finansēja Fonds.5.2. Pievienotā vērtība, ko rada Kopienas iesaistīšanās, priekšlikuma saskanība ar citiem finanšu instrumentiem un iespējamā sinerģijaEiropas Bēgļu fondu (EBF) izveidoja ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. maija Lēmumu Nr. 573/2007/EK, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu kā daļu no Vispārīgās programmas Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība un ar ko atceļ Padomes Lēmumu 2004/904/EK[10], pamatojoties uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 63. panta 2. punkta b) apakšpunktu.Priekšlikums regulai par Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveidi un šis priekšlikums grozījumiem EBF lēmumā ir to Eiropas Savienības centienu vidū, kuru mērķis ir izstrādāt vispārēju politiku patvēruma jomā. Tie ir paredzēti kā atbilde uz Padomes un Eiropadomes pieprasījumiem izveidot patvēruma atbalsta struktūru un ir daļa no darbībām, kas paredzētas Komisijas 2008. gada jūnijā pieņemtajā Patvēruma politikas plānā.Komisija ierosina izveidot Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, kura institucionālais statuss būs regulatīva aģentūra un kura uzdevums būs veicināt un nostiprināt dalībvalstu praktisko sadarbību patvēruma jomā, kā arī palīdzēt sekmēt kopējās patvēruma sistēmas īstenošanu.Biroja institucionālā forma būs regulatīva aģentūra, un tādējādi tas būs Kopienas izveidota iestāde Finanšu regulas 185. panta nozīmē. Tādēļ lielākā daļa tā finansējuma nāks no Eiropas Kopienu vispārējā budžeta pozīcijas. Lai papildinātu finansējumu Biroja darbībai un lai racionalizētu izdevumus, ciktāl Eiropas patvēruma atbalsta birojam tiks uzticēti noteikti uzdevumi, kurus pašreiz finansē no EBF sadaļas, ir jāsamazina budžeta resursi, kuri pašlaik tiek piešķirti EBF, ka arī līdz 4 % robežai jāsamazina Kopienas darbībām paredzētais finansējums, kas pašreiz ir noteikts 10 % apmērā no Fondam pieejamiem kopējiem līdzekļiem.5.3. Priekšlikuma mērķi, sagaidāmie rezultāti un atbilstīgie ABM rādītājiIerosināto pasākumu mērķis ir grozīt lēmumu, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu, lai, vienkāršojot Kopienas līdzekļu izmantošanu, panāktu līdzekļu labāku sadali un koncentrāciju starp EBF un topošo Eiropas Patvēruma atbalsta biroju.No 2010. gada līdz 4 % gadā tiks samazināti EBF Kopienas darbībām paredzētie līdzekļi, kas pašreiz ir noteikti 10 % apmērā no Fonda finansējuma, un pārējos līdzekļus atbrīvos finanšu shēmas pozīcijā 3A, lai saskaņā ar ikgadējo budžeta procedūru piešķirtu topošajam Birojam kā daļu no tā finansējuma.EBF lēmuma grozījumu projekts neparedz EBF vispārīgo mērķu izmaiņas.5.4. Īstenošanas metode (orientējoši)Norādīt darbības īstenošanai izraudzīto metodi vai metodes.X Pārvalda centralizētiX Pārvaldību īsteno tieši, to veic Komisijaٱ Pārvaldību īsteno netieši, atbildību deleģējotٱ izpildaģentūrāmKopienu izveidotām iestādēm Finanšu regulas 185. panta nozīmēٱ dalībvalstu publiskā sektora iestādēm vai tām struktūrām, kuras pilda publisko pasūtījumu.X Pārvalda dalīti vai decentralizētiX kopā ar dalībvalstīmX kopā ar trešām valstīm6. UZRAUDZĪBA UN NOVĒRTĒŠANA6.1. Uzraudzības sistēmaNepiemēro6.2. Novērtēšana7. Krāpšanas apkarošanas pasākumiTieša un centralizēta Komisijas pārvaldība darbībai (Kopienas darbība, tehniskā atbalsta izdevumi), ko īsteno atbilstoši piemērojamiem noteikumiem, kas izklāstīti Finanšu regulā un tās īstenošanas kārtībā. Izmantotie līgumu un dotāciju paraugi būs tādi, ko ieteikusi Komisija, un tie ļaus īstenot Komisijas un Eiropas Revīzijas palātas uzraudzību.Darbības administratīvās un finanšu vadības vispārīgie noteikumi dalībvalstīs ietvers specifiskus noteikumus attiecībā uz atbildīgo iestāžu īstenotu projektu pārvaldību un kontroli, kā arī noteikumus par Komisijas un Eiropas Revīzijas palātas īstenotām ex post pārbaudēm.8. ZIŅAS PAR RESURSIEM8.1. Priekšlikuma mērķi un to sasniegšanas izmaksas (saistību apropriācijas miljonos EUR)(Mērķi, darbības un rezultāti) | Rezultāta veids | Vidējās izmaksas | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | Kopā |2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads |Ierēdņi vai pagaidu darbinieki[11] (XX 01 01) | A*/AD | 32 | 35 | 37 | 37,5 |B*, C*/AST | 58 | 64 | 70 | 70,5 |Personāls, ko finansē[12] atbilstoši XX 01 02. pantam | 14 | 16 | 17 | 18 |Pārējais personāls, ko finansē atbilstoši XX 01 04/05. pantam |KOPĀ | 104 | 115 | 124 | 126 |8.2.2. No darbības izrietošie uzdevumiNosaukums | Apraksts | Skaits |Pārvaldība |Pārvaldība | 4 |Politikas izstrāde un plānošana |Politikas izstrāde | Stratēģiju izstrāde, juridiskais pamats | 4 |Programmas definēšana | Ikgadējās darba programmas izstrāde (proti, lēmums par finansējumu) un dienestu apspriedes. | 1 |Saskanība ar attiecīgām Kopienas programmām un darbībām. | Koordinācija dienestu starpā, lai nodrošinātu papildināmību/sinerģiju ar citiem | 2 |Saskanība ar citām ES iestādēm un dalībvalstīm | Saskanība ar Padomi/Eiropas Parlamentu, lai nodrošinātu ziņojumu, informācijas, jautājumu, informatīvu sanāksmju pieprasījumu pienācīgu apstrādi. | 2 |Informācija un komunikācija | 1. Informācija un publicitāte 2. EUROPA interneta vietne | 2 |Saskanība starp Komiteju, prezidentūru un sekretariātu | 1 |Budžeta veidošana | APS, PDB, AAR, BIP, RAL, sagatavošana, turpmākas darbības, ziņojums | 1,5 |Programma: projektu saņemšana, atlase un piešķiršana, finanšu un juridiskās saistības |Priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu sagatavošana | 2 |Priekšlikumu/ daudzgadu un gada programmu saņemšana un izvērtēšana | (ietver arī 12., 13., 14. un 15. punktā minēto personālu) | 10 |Lēmumi par piešķiršanu | 0,5 |Finanšu saistības | Visu finanšu saistību sagatavošana, turpmākas darbības un izbeigšana + turpmākas izmaiņas | 2 |Juridiskās saistības | Visu finanšu saistību sagatavošana, parakstīšana un izbeigšana + turpmākas izmaiņas | 4 |Programma: projektu kontrole |Maksājumi – uzsākšana | Visa priekšfinansējuma, starpposma maksājumu un gala maksājumu sagatavošana un apstrāde (tostarp apliecinoši dokumenti apstiprināšanai) | 5 |Projektu kontrole | Ziņojumu saņemšana un izvērtēšana; informācijas pieprasījumi, plānotie apmeklējumi | 20 |Līgumi, kontrole un revīzija |Darījumu ex ante pārbaude, kontroles standartu ieviešana | Attiecīgu kontroles standartu ieviešana | 3 |Revīzijas sistēma | Dalībvalstu revīzijas sistēmu izveide un kontrole (dalīta pārvaldība) | 10 |Finanšu revīzija | Izdevumu/īstenošanas ex post revīzija | 8 |Iekšējā revīzija | Atbilstības ICS pārbaude | 3 |Iepirkuma procedūras | Iepirkuma procedūru izstrāde, kārtība un apstiprināšana projektiem un tehniskajam atbalstam (novērtēšana, izpēte u. c.), tostarp JPC, palīdzības dienesta iepirkuma procedūras | 8 |Ziņojumi | Kredītrīkotāja ziņojums, gada pārskata ziņojums, attiecības ar Revīzijas palātu u. c. | 2 |Atbalsta pakalpojumi |Reģistrācija un arhivēšana | Datu bāzes, digitālā reģistrācija un reģistrācija uz papīra | 3 |Programmas novērtējums | Ex ante novērtējums – starpposma - galīgais | 3 |IT atbalsts | Īpašu IT rīku izstrāde saistībā ar kontroli un īstenošanu. | 4 |Pieskaitāmās izmaksas |Administrācija (pieskaitāmās izmaksas) | CIS, tulkojumi, cilvēkresursu vadība, loģistika u. c. | 21 |126 |8.2.3. Cilvēkresursu plānošana (štatā)Ja izvēlas vairākas iespējas, jānorāda amata vietu skaits saistībā ar katru no tām.X( Amata vietas, kas patlaban iedalītas programmas pārvaldības vajadzībām, jāaizstāj ar citām vai jāpagarina termiņš, uz kādu tās iedalītas( Amata vietas iedalītas saskaņā ar gada stratēģiskās plānošanas (GSP) un provizoriskā budžeta projekta (PBP) procedūru gadam n( Amata vietas jāpieprasa nākamajā GSP/PBP procedūras ciklā( Amata vietas jāiedala, pārgrupējot resursus attiecīgajā dienestā (iekšējā pārgrupēšana)( Amata vietas, kas nepieciešamas gadā n, bet nav paredzētas saskaņā ar GSP/PBP procedūru attiecīgajam gadamCilvēkresursu un administratīvo resursu vajadzības sedz piešķīruma ietvaros, ko var piešķirt vadošajam ĢD saskaņā ar ikgadējo resursu piešķiršanas procedūru, ņemot vērā esošos budžeta ierobežojumus.8.2.4. Citi pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi (XX 01 04/05 – administratīvās pārvaldes izdevumi)miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Budžeta pozīcija | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | KOPĀ |Eiropas Bēgļu fonds |1. Tehniskais un administratīvais atbalsts (ietverot attiecīgās personāla izmaksas) |Cita veida tehniskais un administratīvais atbalsts |Patvēruma statistika, informācijas apmaiņa, tematiskas sanāksmes, projekti, interneta vietne, datorizēta administratīvā un finanšu pārvaldība, tostarp datorizētu pārvaldības sistēmu izstrādei un uzturēšanai. | 0,250 | 0,250 | 0,250 | 0,250 | 1,000 |Izpēte (tostarp novērtējums) | 0,200 | 0,200 | 0,150 | 0,100 | 0,650 |Ekspertu sanāksmes | 0,050 | 0,050 | 0,050 | 0,050 | 0,200 |Publikācijas un informācija | 0,000 | 0,000 | 0,050 | 0,100 | 0,150 |Kopā | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 2,000 |Ārkārtas pasākumi |1. Tehniskais un administratīvais atbalsts (ietverot attiecīgās personāla izmaksas) |Cita veida tehniskais un administratīvais atbalsts |Patvēruma statistika, tematiskas sanāksmes, projekti, interneta vietne, datorizēta administratīvā un finanšu pārvaldība, tostarp datorizētu pārvaldības sistēmu izstrādei un uzturēšanai. | 0,110 | 0,110 | 0,110 | 0,110 | 0,440 |Izpēte (tostarp novērtējums) | 0,080 | 0,080 | 0,080 | 0,080 | 0,320 |Ekspertu sanāksmes |Publikācijas un informācija | 0,010 | 0,010 | 0,010 | 0,010 | 0,040 |Kopā | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,800 |8.2.5. Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummāmiljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Cilvēkresursu veids | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | Kopā |Ierēdņi un pagaidu darbinieki (XX 01 01) | 10,98 | 12,08 | 13,05 | 13,18 | 49,29 |Personāls, ko finansē atbilstīgi XX 01 02. pantam (palīgpersonāls, valsts norīkotie eksperti, līgumpersonāls u. c.) (norādīt budžeta pozīciju) | 1,70 | 1,95 | 2,07 | 2,20 | 7,92 |Kopā — cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (NAV ietverti pamatsummā) | 12,680 | 14,030 | 15,120 | 15,380 | 57,210 |Aprēķins – ierēdņi un pagaidu darbiniekiVajadzības gadījumā skatīt 8.2.1. punktuKatra pilnas slodzes vienība lēsta EUR 122 000 apmērā.Aprēķins — personāls, ko finansē atbilstīgi XX 01 02. pantamVajadzības gadījumā skatīt 8.2.1. punktuKatra pilnas slodzes vienība lēsta EUR 122 000 apmērā.8.2.6. Citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummā miljonos EUR (3 zīmes aiz komata) |2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | KOPĀ |XX 01 02 11 01 – Komandējumi | 0,243 | 0,248 | 0,253 | 0,258 | 1,002 |XX 01 02 11 02 – Sanāksmes un konferences |XX 01 02 11 03 – Komitejas | 0,518 | 0,528 | 0,539 | 0,550 | 2,135 |XX 01 02 11 04 – Pētījumi un apspriedes |XX 01 02 11 05 — Informācijas sistēmas |2. Citi pārvaldības izdevumi kopā (XX 01 02 11) | 0,761 | 0,776 | 0,792 | 0,808 | 3,137 |3. Citi administratīva rakstura izdevumi (precizēt, norādot budžeta pozīciju) |Kopā — administratīvie izdevumi, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (NAV ietverti pamatsummā) | 11,993 | 13,197 | 14,184 | 14,416 | 68,015 |[pic][pic][pic][1] OV L 144, 6.6.2007., 1.-21. lpp.[2] OV C [...], [...], [...]. lpp.[3] OV C [...], [...], [...]. lpp.[4] OV C [...], [...], [...]. lpp.[5] Eiropas Parlamenta […] atzinums un Padomes […] Lēmums.[6] COM(2008)360 galīgā redakcija[7] OV L 144, 6.6.2007., 1. lpp.[8] Diferencētās apropriācijas.[9] Skatīt Iestāžu nolīguma 19. un 24. punktu.[10] OV L 144, 6.6.2007., 1.-21. lpp.[11] Atbilstīgās izmaksas NAV ietvertas pamatsummā.[12] Atbilstīgās izmaksas NAV ietvertas pamatsummā.


Priekšlikums Padomes lēmums ar ko pilnvaro Vāciju noslēgt nolīgumu ar Šveici, kurā iekļauti noteikumi, ar kuriem atkāpjas no Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK 2. un 3. panta par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 7.6.2016
            COM(2016) 368 final
            2016/0169(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro konkrētas dalībvalstis Eiropas Savienības interesēs akceptēt Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijas par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Konvencija”), kuru līdz šim brīdim ir ratificējušas 93 valstis, tostarp visas ES dalībvalstis, mērķis ir atjaunot status quo, nodrošinot nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanos, izmantojot šīs konvencijas dalībvalstu norīkoto centrālo iestāžu sadarbības sistēmu.

                  Tā kā bērnu nolaupīšanas novēršana ir būtiska ES bērnu tiesību veicināšanas politikas sastāvdaļa, Eiropas Savienība aktīvi darbojas starptautiskā mērogā, lai uzlabotu 1980. gada Konvencijas piemērošanu, un aicina trešās valstis tai pievienoties.

                  Kazahstāna savu 1980. gada Konvencijas pievienošanās instrumentu deponēja 2013. gada 3. jūnijā. Konvencija Kazahstānā stājās spēkā 2013. gada 1. septembrī.

                  1980. gada Konvencijas 38. panta ceturtā daļa nosaka, ka konvenciju piemēro arī attiecībās starp valsti, kas tai pievienojas, un konvencijas dalībvalstīm, kuras būs deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

                  Tā kā starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājums ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē, tad lēmums par to, vai dalībvalstīm būtu jāakceptē Kazahstānas pievienošanās, ir jāpieņem ES Padomes lēmuma veidā. Tādēļ dalībvalstīm būtu jādeklarē, ka tās Eiropas Savienības interesēs akceptē Kazahstānas pievienošanos.

                  Konsultācijā, kas notika pēc Komisijas ierosmes, Eiropas Savienības Tiesa apstiprināja, ka tas ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē – akceptēt, ka trešā valsts pievienojas 1980. gada Konvencijai.

                  Eiropas Savienības Tiesa savā 2014. gada 14. oktobra Atzinumā 1/13 apstiprina, ka “piekrišanas sniegšana faktam par trešās valsts pievienošanos Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem, kas noslēgta Hāgā 1980. gada 25. oktobrī, ir Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē”.

                  Tiesa uzstāj uz nepieciešamību šajā jomā nodrošināt vienotu ES mēroga pieeju, tādējādi izvairoties no pieeju dažādības (géométrie variable) dalībvalstu vidū. Šā lēmuma mērķis ir panākt, ka 1980. gada Konvencija stājas spēkā attiecībās starp Kazahstānu un visām ES dalībvalstīm.

               •Saskanība ar šajā politikas jomā spēkā esošajiem noteikumiem

                  Attiecībā uz vecāku veiktu bērnu nolaupīšanu 1980. gada Konvencija ir starptautiskais ekvivalents Padomes Regulai Nr. 2201/2003 (pazīstama kā “Briseles IIa regula”), kas ir ES tiesu iestāžu sadarbības stūrakmens laulības lietās un lietās par vecāku atbildību
                     1
                  .

                  Viens no galvenajiem regulas mērķiem ir bērnu nolaupīšanas novēršana dalībvalstīs, izveidojot procedūras, ar kurām paredzēts nodrošināt bērna nekavējošu atpakaļatdošanu uz dalībvalsti, kurā atrodas viņa/viņas parastā dzīvesvieta. Šajā nolūkā Briseles IIa regulas 11. pantā ir ietverta procedūra, kas noteikta 1980. gada Konvencijā, un tās papildinājums, kurā precizēti daži tās aspekti, jo īpaši bērnu uzklausīšana, termiņi lēmuma pieņemšanai pēc atpakaļatdošanas pieteikuma iesniegšanas un bērna neatdošanas pamatojums. Tajā ir ietverti arī noteikumi, kas reglamentē situācijas, kad dažādās dalībvalstīs izdoti atšķirīgi rīkojumi – par atpakaļatdošanu un neatdošanu atpakaļ.

                  Starptautiskā mērogā Eiropas Savienība atbalsta trešo valstu pievienošanos 1980. gada Konvencijai, lai tās dalībvalstis, risinot starptautiskas bērnu nolaupīšanas lietas, varētu pamatoties uz kopēju tiesisko regulējumu.

                  Komisija 2011. gada 21. decembrī pieņēma astoņus priekšlikumus Padomes lēmumiem, ar kuriem paredzēts akceptēt astoņu trešo valstu (Marokas, Singapūras, Krievijas Federācijas, Albānijas, Andoras, Seišelu, Gabonas un Armēnijas) pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautisko bērnu nolaupīšanu.
                     2

                  Laikposmā no 2015. gada jūnija līdz decembrim Eiropas Savienības Padome, balstoties uz minētajiem priekšlikumiem, pieņēma septiņus lēmumus
                     3
                  .

                  Šajā priekšlikumā tiek apsvērta trešā valsts (Kazahstāna), kas 1980. gada Konvencijai pievienojās pēc tam, kad bija pieņemti 2011. gada priekšlikumi.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Papildus vispārīgajam mērķim – izvērst tiesu iestāžu sadarbību civillietās ar LESD 81. pantā minēto pārrobežu elementu – šis priekšlikums ir saistīts ar Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā noteikto mērķi aizsargāt bērna tiesības. 1980. gada Konvencijas sistēmas nolūks ir aizsargāt bērnus no vecāku veiktas bērnu nolaupīšanas kaitīgās ietekmes un nodrošināt, ka bērns var uzturēt sakarus ar abiem vecākiem, piemēram, nodrošinot saskarsmes tiesību iedarbīgu īstenošanu.

                  Priekšlikums atbilst arī ieteikumam pārrobežu ģimenes strīdos plašāk izmantot mediāciju. Direktīva par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās
                     4
                   citstarp attiecas uz ģimenes tiesībām kopējā Eiropas tiesību telpā. 1980. gada Konvencijā ir pausts arī mudinājums ģimenes strīdus risināt ar izlīguma palīdzību. Viena no labas prakses rokasgrāmatām, ko saskaņā ar 1980. gada Konvenciju ir publicējusi Hāgas Starptautisko privāttiesību konference, ir veltīta mediācijas izmantošanai, risinot konvencijas darbības jomā ietilpstošus starptautiskos ģimenes strīdus par bērniem. Lai atbalstītu dialogu ar valstīm, kuras konvenciju vēl nav ratificējušas, un palīdzētu atrast konkrētus veidus, kā risināt problēmas, ko rada starptautiskā bērnu nolaupīšana valstīs, kas nav ratificējušas konvenciju, pēc Eiropas Komisijas ierosinājuma šī rokasgrāmata ir pārtulkota visās ES valodās (papildus angļu un franču valodai), kā arī arābu valodā.
                     5

               2.TIESISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN SAMĒRĪGUMS

               •Tiesiskais pamats

                  Ņemot vērā, ka lēmums attiecas uz starptautisku nolīgumu, piemērojamais tiesiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. pants kopsakarā ar tā 81. panta 3. punktu. Padome pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu pieņem vienprātīgu lēmumu.

                  Apvienotajai Karalistei un Īrijai ir saistoša Regula (EK) Nr. 2201/2003, un tādēļ tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

                  Saskaņā ar 1. un 2. pantu 22. protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

                  •
                        Subsidiaritāte

                  Saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu šī iniciatīva ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē, un Eiropas Savienības Tiesa to ir apstiprinājusi savā Atzinumā 1/13. Tādēļ subsidiaritātes princips uz to neattiecas.

               •Samērīgums

                  Šis priekšlikums ir izstrādāts, balstoties uz jau pieņemtajiem Padomes lēmumiem par šo pašu jautājumu, un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai panāktu saskaņotu ES rīcību starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājumā, nodrošinot, ka visas ES dalībvalstis noteiktā termiņā akceptē Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Konvencijai.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Lai ES varētu pieņemt pārdomātu lēmumu par to, vai akceptēt attiecīgās trešās valsts pievienošanos 1980. gada Konvencijai, ir nepieciešams veikt piemērotus sagatavošanas darbus.

                  Ekspertu sanāksmē 2015. gada 20. janvārī Komisija un ES dalībvalstis vienojās par virkni etalonrādītāju nolūkā novērtēt stāvokli trešajā valstī, kas pievienojas konvencijai. Apspriešanā ar dalībvalstīm un 2016. gada 15. janvāra ekspertu sanāksmē notikušajās diskusijās tika konstatēts, ka šajā posmā dalībvalstīm nav iebildumu akceptēt Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Konvencijai.

               •Ekspertu atzinumu apkopošana un izmantošana

                  Attiecīgā informācija par konvencijas īstenošanas pakāpi Kazahstānā ir iegūta no vairākiem avotiem. Pirmkārt, informāciju apkopoja ES delegācija Kazahstānā, īpaši pievēršoties jautājumiem par īstenošanas tiesību aktu pieņemšanu, centrālās iestādes darbību, izpildes procedūrām bērnu nolaupīšanas lietās un ārvalstnieku iespējām izmantot juridisko palīdzību. Izzināšanas rezultāti bija apmierinoši, un lai gan pastāv zināmas bažas par grūtībām atrast bērnu tik plašā teritorijā, šīs bažas neliedz akceptēt Kazahstānas pievienošanos konvencijai.

                  Arī dalībvalstis apkopoja informāciju par stāvokli Kazahstānā, un rezultāti tika apspriesti ekspertu sanāksmē 2016. gada 15. janvārī.

                  Papildu informācija tika saņemta no Hāgas Starptautisko privāttiesību konferences Pastāvīgā biroja. 1980. gada Konvencijas īstenošanas jomā Kazahstāna ir cieši sadarbojusies ar UNICEF. Ir izstrādātas pamatnostādnes par konvencijas īstenošanu. UNICEF aizgādībā tika plānota zināšanu apmaiņa starp Kazahstānas iestādēm/tiesnešiem un tiesnešiem no citām 1980. gada Konvencijas līgumslēdzējām valstīm, lai diskutētu par tiesnešu lomu 1980. gada Konvencijas un attiecīgo valsts tiesību aktu normu īstenošanā un piemērošanā. Turklāt Kazahstāna ir izraudzījusi tiesnesi darbam Starptautiskajā Hāgas Tiesnešu tīklā. Hāgas Starptautisko privāttiesību konferences ģenerālsekretārs 2015. gada oktobrī tikās ar centrālo iestādi un tika informēts, ka tiek gatavots valsts profils un ir pieņemts īstenošanas tiesību akts. 2015. gada novembrī Kazahstānā tika organizēts reģionāls trīs dienu seminārs, kurā piedalījās Tadžikistānas, Turkmenistānas, Krievijas un Baltkrievijas pārstāvji un kura dalībnieki tika mudināti pievienoties galvenajām Hāgas konvencijām, tostarp 1980. gada Konvencijai. Hāgas Starptautisko privāttiesību konferences Pastāvīgais birojs uzskata, ka Kazahstānas valsts ir motivēta cītīgi strādāt, lai pienācīgi īstenotu 1980. gada Konvenciju.

                   •
                        Ietekmes novērtējums

                  Šim priekšlikumam nav nozīmīgas ekonomiskas, sociālas un ar vidi saistītas ietekmes, kuras dēļ būtu nepieciešams veikt ietekmes novērtējumu saskaņā ar Eiropas Komisijas Labāka regulējuma pamatnostādnēm. Līdzīgi jau 2015. gadā pieņemtajiem septiņiem Padomes lēmumiem, ar kuriem akceptēta konkrētu trešo valstu pievienošanās 1980. gada Konvencijai, ietekmes novērtējums šim priekšlikumam nav nepieciešams, ņemot vērā šā tiesību akta būtību. Padomes lēmums ir vienīgais variants, kā var akceptēt trešās valsts pievienošanos 1980. gada Konvencijai.

                  Tomēr, lai pārbaudītu, vai Kazahstāna spēj apmierinoši īstenot 1980. gada Konvenciju, Komisija kopā ar dalībvalstīm veica speciālu novērtējumu par stāvokli Kazahstānā, kā aprakstīts iepriekš.

                  4.
                        IETEKME UZ BUDŽETU

                  Ierosinātais lēmums neietekmē ES budžetu.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Tā kā priekšlikums attiecas tikai uz dalībvalstu pilnvarošanu akceptēt Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Konvencijai, tā īstenošanas uzraudzība paredz tikai to, ka dalībvalstis ievēro deklarācijas formulējumu, paredzētajā termiņā deponē deklarāciju un informē Komisiju par tās deklarācijas deponēšanu, kā noteikts Padomes lēmumā.

               2016/0169 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro konkrētas dalībvalstis Eiropas Savienības interesēs akceptēt Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. panta 3. punktu saistībā ar tā 218. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu
                  6
               ,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienība bērnu tiesību aizsardzības veicināšanu ir izvirzījusi par vienu no saviem mērķiem, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā. Pasākumi bērnu aizsardzībai pret nelikumīgu aizvešanu vai aizturēšanu ir minētās politikas būtiska sastāvdaļa.

               (2)Savienība ir pieņēmusi Padomes Regulu (EK) Nr. 2201/2003
                  7
                (turpmāk “Briseles IIa regula”), kuras mērķis ir aizsargāt bērnus no nelabvēlīgās ietekmes, ko rada viņu nelikumīga aizvešana vai aizturēšana, un izveidot procedūras, ar kurām paredzēts nodrošināt viņu ātru atpakaļatdošanu viņu pastāvīgās dzīvesvietas valstī, kā arī nodrošināt saskarsmes tiesību un aizgādības tiesību aizsardzību.

               (3)Regula (EK) Nr. 2201/2003 papildina un pastiprina 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvenciju par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Hāgas konvencija”), kas starptautiskā mērogā izveido saistību un sadarbības sistēmu attiecībās starp līgumslēdzējām valstīm un starp centrālajām iestādēm un kas tiecas nodrošināt nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanos.

               (4)Visas Savienības dalībvalstis ir 1980. gada Hāgas konvencijas dalībvalstis.

               (5)Savienība mudina trešās valstis pievienoties 1980. gada Hāgas konvencijai un atbalsta 1980. gada Hāgas konvencijas pareizu īstenošanu, kopā ar dalībvalstīm citstarp piedaloties speciālajās komisijās, kuras regulāri organizē Hāgas Starptautisko privāttiesību konference.

               (6)Kopīgu tiesisko regulējumu, kas piemērojams attiecībās starp Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm, var uzskatīt par vislabāko risinājumu sensitīvos starptautiskās bērnu nolaupīšanas gadījumos.

               (7)1980. gada Hāgas konvencijā ir noteikts, ka to piemēro attiecībās starp valsti, kas tai pievienojas, un konvencijas dalībvalstīm, kuras ir deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

               (8)1980. gada Hāgas konvencija liedz reģionālām ekonomiskās integrācijas organizācijām, piemēram, Savienībai, kļūt par tās dalībnieci. Tādēļ Savienība konvencijai nevar pievienoties, un tā nevar arī deponēt deklarāciju, ar ko tā akceptē attiecīgas valsts pievienošanos.

               (9)Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas Atzinumu 1/13 1980. gada Hāgas konvencijā paredzētās akceptēšanas deklarācijas ietilpst Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē.

               (10)Kazahstāna savu instrumentu par pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai deponēja 2013. gada 3. jūnijā. Minētā konvencija Kazahstānā stājās spēkā 2013. gada 1. septembrī.

               (11)Vienīgi Nīderlandes Karaliste jau ir akceptējusi Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai. Pēc Kazahstānas situācijas novērtēšanas tika secināts, ka dalībvalstis, kuras vēl nav akceptējušas Kazahstānas pievienošanos, var Savienības interesēs akceptēt Kazahstānas pievienošanos saskaņā ar 1980. gada Hāgas konvencijas noteikumiem.

               (12)Tādēļ dalībvalstīm, kuras vēl nav akceptējušas Kazahstānas pievienošanos, vajadzētu tikt pilnvarotām to akceptēt Savienības interesēs un saskaņā ar šajā lēmumā izklāstītajiem noteikumiem deponēt savas deklarācijas. Nīderlandes Karaliste jau ir akceptējusi Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, un tādēļ tai nebūtu jādeponē jauna deklarācija par akceptēšanu, jo saskaņā ar starptautiskajām publiskajām tiesībām pašreizējā deklarācija paliek spēkā.

               (13)Apvienotajai Karalistei un Īrijai ir saistoša Regula (EK) Nr. 2201/2003, un tādēļ tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

               (14)Saskaņā ar 1. un 2. pantu 22. protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1.
                     Dalībvalstis, kas to vēl nav izdarījušas, ar šo tiek pilnvarotas Savienības interesēs akceptēt Kazahstānas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (“1980. gada Hāgas konvencija”).

               2.
                     Ikviena 1. punktā minētā dalībvalsts līdz ...* deponē deklarāciju, ar ko tā Savienības interesēs akceptē Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai un kura ir formulēta šādi:

               “[Pilns DALĪBVALSTS nosaukums] deklarē, ka tā saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2016/...** akceptē Kazahstānas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem.”

               3.
                     Katra dalībvalsts informē Padomi un Komisiju par savas deklarācijas deponēšanu un deklarācijas tekstu dara zināmu Komisijai divos mēnešos pēc tās deponēšanas.

               2. pants

               Dalībvalsts, kas savu deklarāciju, ar ko tā akceptē Kazahstānas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, ir deponējusi pirms šā lēmuma pieņemšanas dienas, jaunu deklarāciju nesniedz.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts visām dalībvalstīm, izņemot Nīderlandes Karalisti un Dānijas Karalisti.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 338, 23.12.2003., 31. lpp.

                     (2)
                  COM (2011) 904, 908, 909, 911, 912, 915, 916, 917, pieņemti 21.12.2011.

                     (3)
                  PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/1023 (2015. gada 15. jūnijs); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/1024 (2015. gada 15. jūnijs); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2354 (2015. gada 10. decembris); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2355 (2015. gada 10. decembris); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2356 (2015. gada 10. decembris);  PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2357 (2015. gada 10. decembris); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2358 (2015. gada 10. decembris). Lēmums par Gabonu ir pagaidām apturēts, kamēr Gabona vēl nav izraudzījusies saskaņā ar konvencijas 6. pantu norīkojamo iestādi.

                     (4)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/52/EK par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās (OV L 136, 24.05.2008., 3. lpp.).

                     (5)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (6)
                  OV C , , .lpp.

                     (7)
                  Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 23.12.2003., 1. lpp.).