				|

		52013PC0937

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 260/2012 attiecībā uz migrāciju uz Savienības mēroga kredīta pārvedumiem un tiešā debeta maksājumiem /* COM/2013/0937 final - 2013/0449 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1. Priekšlikuma konteksts
Priekšlikuma pamatojums un mērķi
Ar Regulu (ES)
Nr. 260/2012 nosaka kopīgas tehniskās un darbības
prasības kredīta pārvedumiem un tiešā debeta
maksājumiem euro, un līdz ar to tā ir svarīgs elements
vienotās euro maksājumu telpas (SEPA) izveidē.
Minētajā regulā 2014. gada 1. februāris
eurozonā noteikts par beigu termiņu iekšzemes, kā arī
Eiropas mēroga kredīta pārvedumu un tiešā debeta
maksājumu euro migrācijai uz SEPA kredīta
pārvedumiem un SEPA tiešā debeta maksājumiem.
Saskaņā ar Eiropas
Centrālās bankas (ECB) jaunākajiem statistikas datiem
migrācija eurozonā uz SEPA kredīta pārvedumiem
kopumā ir palielinājusies no 59,87 % 2013. gada
oktobrī līdz 64,1 % 2013. gada novembrī, savukārt
migrācija uz SEPA tiešā debeta maksājumiem kopumā ir
palielinājusies no 11,52 % 2013. gada oktobrī līdz
26 % 2013. gada novembrī. Neraugoties uz Komisijas
atkārtotiem centieniem uzlabot informētības līmeni
dalībvalstu kompetentajās iestādēs un Eiropas
Centrālās bankas un daudzās dalībvalstīs
rīkotajām vērienīgajām informācijas
kampaņām par migrāciju uz SEPA, MVU, mazas valsts
pārvaldes iestādes un vietējās pašpārvaldes
iestādes reālai migrācijai joprojām ir
visnesagatavotākās. Banku nozares saziņas centieni ar MVU un
valsts mēroga informācijas kampaņas, šķiet, nav
devuši — vai vismaz ne gaidītajā
apmērā — gaidītos rezultātus.
Ņemot vērā lēno
migrācijas tempu, kāds dažās dalībvalstīs
vērojams attiecībā uz SEPA kredīta pārvedumiem
un lielākajā daļā dalībvalstu attiecībā uz SEPA
tiešā debeta maksājumiem, šķiet maz ticams, ka migrācija uz
SEPA tiks pilnībā pabeigta līdz 2014. gada
1. februārim. Tomēr, sākot no šā datuma un tā
kā runa ir par oficiāli noteiktu beigu termiņu, bankas un citi
maksājumu pakalpojumu sniedzēji, iespējams, atteiksies
apstrādāt iepriekšējā veida maksājumus, kas neatbilst SEPA
prasībām. Kamēr migrācija uz SEPA kredīta
pārvedumiem un SEPA tiešā debeta maksājumiem netiks
pilnībā īstenota, nevar izslēgt, ka ar maksājumu
veikšanu saistītu problēmu rezultātā nebūs novēlotu
maksājumu vai netiks radīti tirgus traucējumi. Tas var skart
visus maksājumu pakalpojumu lietotājus un jo īpaši MVU un
patērētājus.
Ņemot vērā šo būtisko
juridisko problēmu un iespējami smagās sekas pilsoņiem un
uzņēmumiem, Komisija ierosina grozīt Regulu
(ES) Nr. 260/2012, ieviešot izņēmuma klauzulu (grandfathering
clause), kas bankām un citiem maksājumu pakalpojumu
sniedzējiem arī pēc 2014. gada 1. februāra
6 mēnešu periodā paralēli SEPA kredīta
pārvedumu un SEPA tiešā debeta maksājumu shēmām
ļautu apstrādāt arī SEPA prasībām
neatbilstošus maksājumus, izmantojot iepriekšējās maksājumu
shēmas. Skaidrs paziņojums par šādu grozījumu sniegs
maksājumu pakalpojumu lietotājiem drošību par to, ka to
maksājumi tiks apstrādāti arī pēc 2014. gada
1. februāra, un tiem, kas vēl nav migrējuši, sniegs
iespēju to izdarīt pēc iespējas drīzāk. Pats
beigu termiņš nav mainīts, un izņēmuma klauzula ir
ārkārtas vienreizējs pasākums. Jebkurā
gadījumā aktuālās informācijas kampaņas par
migrāciju uz SEPA būtu jāturpina. Izņēmuma
klauzulas piemērošanas perioda beigās Komisija nevilcināsies
veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ES tiesību
akti dalībvalstīs tiek pilnībā piemēroti.
Saistībā ar šo iniciatīvu
2013. gada 19. decembrī notika apspriedes ar SEPA augsta
līmeņa sanāksmes dalībniekiem — Eiropas
Centrālās bankas pārstāvjiem un Eurosistēmas
centrālo banku valdes locekļiem.
Ņemot vērā iepriekš minēto
un to, ka līdz 2014. gada 1. februārim palicis pavisam maz
laika, Eiropas Parlamentam un Padomei šī regula būtu jāpieņem
steidzamā kārtā, un tai būtu jāstājas
spēkā nekavējoties. Šī regula ir nepieciešama, lai
izvairītos no tiesiskās nedrošības bankām un citiem
maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kā arī
uzņēmumiem un patērētājiem, jo ar Regulu (ES)
Nr. 260/2012 maksājumu pakalpojumu sniedzējiem tiktu noteikts
pienākums pēc šā beigu termiņa atteikties
apstrādāt SEPA prasībām neatbilstošus
maksājumus euro. Ja priekšlikums regulai netiks pieņemts
steidzamā kārtā, sākot no 2014. gada
1. februāra saistībā ar maksājumu darījumiem
varētu rasties nopietni juridiska un tehniska rakstura riski.
Vispārīgais konteksts
Regula (ES) Nr. 260/2012 stājās
spēkā 2012. gada 31. martā, un ar to tirgus
dalībniekiem tika noteikts divus gadu termiņš savu maksājumu
sistēmu pielāgošanai SEPA prasībām
attiecībā uz SEPA kredīta pārvedumiem un SEPA
tiešā debeta maksājumiem. Šajos divos gados Komisija un ECB kopā
ar valstu iestādēm ir cieši uzraudzījusi situāciju
saistībā ar migrāciju uz SEPA. ECB regulāri ir
publicējusi progresa ziņojumus par aktuālo situāciju
saistībā ar migrāciju uz SEPA. Ir rīkotas
vairākas SEPA Padomes sanāksmes, kurās Komisija gan ar
maksājumu tirgus piedāvājuma, gan pieprasījuma puses
pārstāvjiem ir apspriedusi situāciju saistībā ar
migrāciju un uzsvērusi nepieciešamību pastiprināt
saziņu ar maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kā arī ar
visu kategoriju maksājumu pakalpojumu lietotājiem
(uzņēmumiem, tostarp MVU, valsts pārvaldes iestādēm,
patērētājiem utt.). Komisija 2012. gada 30. martā
rīkoja darbsemināru par Regulas (ES) Nr. 260/2012
interpretāciju, kurā piedalījās SEPA Padomes
tehniskie eksperti, un vēl vienu darbsemināru 2013. gada
12. jūlijā, kurā piedalījās dalībvalstu
pārstāvji. Tāpat arī 2013. gada
17. aprīlī Komisija rīkoja sanāksmi tehnisko ekspertu
grupā jautājumā par SEPA. Turklāt Komisija
situācijas attīstību ar dalībvalstu pārstāvjiem
apsprieda gan divas reizes gadā rīkotajā ES SEPA
forumā, gan maksājumu komitejā. Jautājums par
migrācija uz SEPA regulāri ir ticis iekļauts daudzu
tehnisko sanāksmju starp ECB un valstu centrālo banku
pārstāvjiem darba kārtībā, kā arī
izskatīts dažos forumos ar banku nozares pārstāvjiem.
Ņemot vērā ECB 2013. gada
martā publicētajā ziņojumā par migrāciju uz SEPA
minētos zemos rādītājus, Ekonomikas un finanšu padome
2013. gada 14. maijā pieņēma detalizētus
secinājumus, kuros tā uzsvēra, cik svarīga ir
migrācija uz SEPA, un aicināja dalībvalstis un tirgus
dalībniekus ar atbilstīgiem pasākumiem aktīvi
atbalstīt un paātrināt migrāciju uz SEPA. Pēc
Ekonomikas un finanšu padomes secinājumiem Komisijas un ECB
2013. gada 15. maijā finanšu ministriem un valstu centrālo
banku vadītājiem nosūtīja kopīgu vēstuli,
kurā tās uzsvēra migrācijas uz SEPA būtiskumu
un steidzamo nepieciešamību rīkoties valstu līmenī.
2. Apspriešanā ar
ieinteresētajām personām gūtie rezultāti un ietekmes
novērtējumi
2.1. Šā priekšlikuma
nosūtīšana valstu parlamentiem
Leģislatīvo aktu projekti, tostarp
Komisijas priekšlikumi, kas nosūtīti Eiropas Parlamentam un Padomei,
atbilstoši Līgumiem pievienotajam Protokolam (Nr. 1) par valstu
parlamentu lomu Eiropas Savienībā jānosūta valstu
parlamentiem.
Saskaņā ar protokola 4. pantu
no dienas, kad leģislatīvā akta projekts ir pieejams valstu
parlamentiem, līdz dienai, kad projektu iekļauj Padomes pagaidu darba
kārtībā, lai to pieņemtu vai lai formulētu
nostāju saskaņā ar likumdošanas procedūru, ir jāpaiet
astoņām nedēļām.
Tomēr saskaņā ar 4. pantu
steidzamības gadījumos ir iespējami izņēmumi, kuru
pamatojumu norāda Padomes aktā vai nostājā. Komisija aicina
Eiropas Parlamentu un Padomi šā priekšlikuma pieņemšanu uzskatīt
par īpašas steidzamības gadījumu iepriekšminēto iemeslu
dēļ.
2.2. Apspriešanās ar citām
ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums
Ņemot vērā ECB 2013. gada
decembrī publicētos zemos migrācijas rādītājus,
Komisija un ECB ir izvērtējušas, cik liela ir iespējamība,
ka migrācija uz SEPA tiktu pilnībā pabeigta līdz
2014. gada 1. februārim. Šāda iespējamība tika
atzīta par ļoti maz ticamu, neraugoties uz to, ka vairāki lielie
maksājumu pakalpojumu lietotāji, piemēram, komunālo
pakalpojumu uzņēmumi ar liela apjoma maksājumiem, ir
norādījuši, ka tie plāno migrēt īsi pirms termiņa
beigām.
Lai gan ir grūti norādīt
aptuveno to tirgus dalībnieku skaitu, kuri līdz oficiāli
noteiktajam beigu termiņam nebūs izpildījuši SEPA prasības,
ir skaidrs, ka migrācijas līmenis, jo īpaši attiecībā
uz SEPA tiešā debeta maksājumiem, nebūs ne tuvu
100 %.
Iespējams, ka bankas un citi
maksājumu pakalpojumu sniedzēji no 2014. gada
1. februāra atteiksies apstrādāt SEPA
prasībām neatbilstošus maksājumus. Vislielākā
iespējamība, ka migrācija netiks īstenota, pastāv
attiecībā uz MVU, no kuriem daudzi vēl nav migrējuši.
Ņemot vērā šo risku, ECB ir izanalizējusi iespējamos scenārijus,
to ietekmi un iespējamos risinājumus. No tehniskā aspekta
raugoties, maksājumu pakalpojumu sniedzēji SEPA prasībām
neatbilstošus maksājumus arī turpmāk varēs
apstrādāt, izmantojot iepriekšējās maksājumu
shēmas. Turklāt būtu jāapzina tirgus dalībnieki, kas
vēl nav izpildījuši SEPA prasības, un tie būtu
pienācīgi jāinformē par to, kā var efektīvi
migrēt uz SEPA.
Lai gan tirgus dalībniekiem ar
pārraudzītāju atbalstu tehniski ir iespējams ieviest
pagaidu risinājumus, lai novērstu iespējamās
migrācijas problēmas pēc 2014. gada 1. februāra,
pastāv reāls risks, ka šī neapmierinošā situācija var
radīt neskaidrību gan patērētāju, gan citu
maksājumu pakalpojumu lietotāju vidū, un tiesisko nedrošību
attiecībā uz maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kuri
nonāk saskarsmē ar tirgus dalībniekiem, kas (vēl) nav
ieviesuši šos pagaidu risinājumus. Starp tirgus dalībniekiem, kuri
neizpilda SEPA prasības, ir daudz MVU. Fakts, ka
iepriekšējā veida maksājumus bankas pēc 2014. gada
1. februāra var neapstrādāt, arī var kaitēt
eurosistēmas vispārējai reputācijai. Maz ticams, ka pagaidu
risinājumi tiks ieviesti laicīgi, pat ja tas ir tehniski
iespējams.
Lai izvairītos no nevajadzīgām
problēmām saistībā ar maksājumu veikšanu, ko rada
neatbilstība SEPA prasībām, un lai visiem tirgus
dalībniekiem sniegtu tiesisko drošību, Komisija par pamatotu uzskata
ierosināt, lai pēc 2014. gada 1. februāra sešu
mēnešu periodā paralēli SEPA kredīta
pārvedumiem un SEPA tiešā debeta maksājumiem varētu
izmantot dalībvalstu iepriekšējās maksājumu sistēmas.
Šāda pārejas perioda ilgumam vajadzētu būt
samērīgam. Mērķis būs saglabāt uz tirgus
dalībniekiem izdarīto spiedienu migrēt pēc iespējas
drīzāk un nodrošināt tiesisko drošību, kā arī
samazināt izmaksas, ko maksājumu pakalpojumu sniedzējiem rada
divu maksājumu sistēmu paralēla darbība. Tie maksājumu
pakalpojumu sniedzēji, kuri jau ir migrējuši uz SEPA
kredīta pārvedumiem un SEPA tiešā debeta
maksājumiem, var apsvērt pārveidošanas pakalpojumu sniegšanu
tirgus dalībniekiem, kas vēl nav migrējuši. Pārejas perioda
laikā dalībvalstīm būtu jāatturas no sankciju piemērošanas
maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kuri apstrādā SEPA
prasībām neatbilstošus maksājumus, un maksājumu pakalpojumu
lietotājiem, kuri vēl nav (pilnībā) migrējuši.
Ārkārtas un vienreizēja papildu
perioda ieviešana, kura laikā varēs apstrādāt
iepriekšējā veida maksājumus, ļaus migrēt
pakāpeniski. Tā kā tuvojas beigu termiņš, vairāki
lielie komunālo pakalpojumu uzņēmumi ir norādījuši, ka
tie migrēs neilgi pirms pašreizējā beigu termiņa 2014. gada
1. februārī. Tas var radīt zināmus trūkumus,
īpaši maksājumu pakalpojumu sniedzējiem un programmatūru
pārdevējiem, kam var nākties saskarties ar zināmiem jaudas
ierobežojumiem.
Ņemot vērā pašreizējos
migrācijas rādītājus un paredzamo migrācijas tempu,
izņēmuma klauzulas piemērošanas periods sešu mēnešu
garumā līdz 2014. gada 1. augstam tiek uzskatīts par
atbilstošu. Šajā periodā Komisija un ECB kopā ar valstu
iestādēm turpinās cieši uzraudzīt migrācijas procesu
un nepieciešamības gadījumā būs gatavas veikt papildu pasākumus.
Šim priekšlikumam nav pievienots
atsevišķs ietekmes novērtējums, jo Regulai (ES)
Nr. 260/2012 ietekmes novērtējums jau ir veikts. Ar šo
priekšlikumu nemaina regulas būtību un uzņēmumiem nenosaka
jaunus pienākumus. Tā mērķis ir vienīgi ieviest
pārejas periodu pēc beigu datuma, kas noteikts regulas 6. panta
1. un 2. punktā, lai izvairītos no tiesiskās
nedrošības uzraudzības iestāžu, maksājumu pakalpojumu
sniedzēju, uzņēmumu un patērētāju vidū.
3. Priekšlikuma juridiskie aspekti
Komisija ierosina grozīt Regulu (ES)
Nr. 260/2012, ieviešot izņēmuma klauzulu, kas bankām un
citiem maksājumu pakalpojumu sniedzējiem līdz 2014. gada
1. augustam paralēli SEPA kredīta pārvedumu un SEPA
tiešā debeta maksājumu shēmām ļautu
apstrādāt arī SEPA prasībām neatbilstošus
maksājumus, izmantojot to šobrīd esošās iepriekšējā veida
maksājumu shēmas. Pateicoties šim grozījumam, tirgus
dalībnieki, kas nav gatavi līdz 2014. gada
1. februārim ieviest SEPA, varēs joprojām veikt
maksājumus un patērētājiem netiks radītas nekādas
neērtības.
Saskaņā ar priekšlikumu šo
grozījumu piemēro no 2014. gada 31. janvāra.
Pateicoties šim noteikumam, iespējams arī veikt piemērošanu ar
atpakaļejošu spēku gadījumā, ja Eiropas Parlaments un
Padome šo priekšlikumu nepieņems līdz 1. februārim, bet
tikai pēc šā datuma. Tādējādi no 2014. gada
1. februāra būs iespējams izvairīties no roba
likumdošanā, kas radītu tiesisko nedrošību.
Šā pārejas perioda ieviešana, lai
pakāpeniski likvidētu vecās sistēmas, ir uzskatāma par
izņēmuma pasākumu, kas vairs netiks pagarināts. Neskarot
dažādos Regulas (ES) Nr. 260/2012 16. pantā minētos
izņēmumus, visiem tirgus dalībniekiem līdz 2014. gada
1. augustam ir jāizpilda SEPA prasības.
4. Ietekme uz budžetu
Šai regulai nav ietekmes uz Komisijas budžetu.

2013/0449 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
ar ko groza Regulu (ES) Nr. 260/2012
attiecībā uz migrāciju uz Savienības mēroga
kredīta pārvedumiem un tiešā debeta maksājumiem
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[1],

ņemot vērā Eiropas
Centrālās bankas atzinumu[2],

saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru[3],
tā kā:
(1)       Eiropas Parlamenta un Padomes
Regula (ES) Nr. 260/2012[4]
kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 924/2009[5] ir svarīgs
elements vienotās euro maksājumu telpas (SEPA) izveidē,
kur nav nekādas atšķirības starp pārrobežu un iekšzemes
maksājumiem euro. Regulas (ES) Nr. 260/2012 galvenais
mērķis ir migrēšana no iekšzemes kredīta pārvedumu un
tiešā debeta maksājumu shēmām uz saskaņotām SEPA
kredīta pārvedumu un SEPA tiešā debeta maksājumu
shēmām, cita starpā piešķirot Savienības
pilsoņiem vienotu starptautisko bankas konta numuru (IBAN), ko var
izmantot visiem SEPA kredīta pārvedumiem un tiešā debeta
darījumiem euro.
(2)       Saskaņā ar Regulu
(ES) Nr. 260/2012 migrācija uz SEPA jāveic līdz
2014. gada 1. februārim, lai maksājumu pakalpojumu
sniedzējiem un maksājumu pakalpojumu lietotājiem būtu
pietiekami daudz laika savus procesus pielāgot tehniskajām
prasībām saistībā ar migrāciju uz SEPA
kredīta pārvedumiem un SEPA tiešā debeta
maksājumiem.
(3)       Kopš Regulas (ES)
Nr. 260/2012 pieņemšanas Komisija un Eiropas Centrālā banka
ir cieši uzraudzījušas progresu saistībā ar migrāciju uz SEPA.
Ir rīkotas vairākas tikšanās ar dalībvalstīm, valsts
pārvaldes iestādēm un tirgus dalībniekiem. Eiropas
Centrālā banka regulāri ir publicējusi progresa
ziņojumus par migrāciju uz SEPA, balstoties uz valstu
centrālo banku ievāktajiem datiem saistībā ar
maksājumiem. No minētajiem ziņojumiem izriet, ka
vairākās eurozonas dalībvalstīs migrācija noris
ļoti labi, un migrācija uz SEPA kredīta pārvedumiem
ir tuvu 100 %. Lielākā daļa maksājumu pakalpojumu
sniedzēju ziņojuši, ka tie jau izpilda SEPA prasības.
Tomēr vairākās citās dalībvalstīs migrācijas
rādītāji ir zemāki par prognozētajiem. Tas jo
īpaši attiecas uz SEPA tiešā debeta maksājumiem.
(4)       Ekonomikas un finanšu padome
(ECOFIN) 2013. gada maija secinājumos[6] vēlreiz
uzsvēra, cik svarīga ir migrācija uz SEPA. Tika
atzīmēts, ka migrācija uz SEPA vēl ne tuvu nav
pabeigta un, lai migrāciju uz SEPA varētu pabeigt laikā,
visiem tirgus dalībniekiem būtu nekavējoties
jārīkojas. Tika pieņemts rīcības plāns, kurā
komersanti, lielie uzņēmumi, MVU un valsts pārvaldes
iestādes tika aicinātas nekavējoties veikt nepieciešamos
iekšējos pasākumus, lai varētu pielāgot savus procesus un
klientiem paziņot savus IBAN datus.
(5)       Neraugoties uz lielo darbu,
ko Eiropas Centrālā banka, dalībvalstis, to valsts
pārvaldes iestādes un dažādie tirgus dalībnieki
pēdējo mēnešu laikā ir veikuši, jaunākie statistikas
dati par migrāciju liecina, ka migrācija eurozonā uz SEPA
kredīta pārvedumiem kopumā ir palielinājies no 40 %
jūnijā līdz aptuveni 64 % novembrī, savukārt
migrācija uz SEPA tiešā debeta maksājumiem kopumā ir
sasniegusi tikai 26 %. Lai gan vairākās dalībvalstīs
rādītāji liecina par ievērojamu progresu, tomēr
lielā skaitā dalībvalstu rādītāji joprojām
ir ievērojami zemāki par prognozētajiem. Ņemot
vērā pašreizējo lēno migrācijas tempu
minētajās dalībvalstīs, ļoti maz ticams, ka visi
tirgus dalībnieki līdz 2014. gada 1. februārim
būs izpildījuši SEPA prasības.
(6)       No 2014. gada
1. februāra bankas un citi maksājumu pakalpojumu sniedzēji
savu juridisko saistību dēļ būs spiesti atteikties
apstrādāt SEPA prasībām neatbilstošus kredīta
pārvedumus vai tiešā debeta maksājumus, lai gan, kā tas jau
ir šobrīd, tiem tehniski būtu iespējams apstrādāt
minētos maksājumus, paralēli SEPA kredīta
pārvedumiem un SEPA tiešā debeta maksājumiem arī
turpmāk izmantojot esošās iepriekšējās maksājumu
shēmas. Ja nenotiks pilnīga migrācija uz SEPA kredīta
pārvedumiem un SEPA tiešā debeta maksājumiem, nevar
izslēgt, ka ar maksājumu veikšanu saistītu problēmu
rezultātā minētie maksājumi netiks veikti novēloti.
Tas var skart visus maksājumu pakalpojumu lietotājus un jo īpaši
MVU un patērētājus.
(7)       Būtiski ir
izvairīties no nevajadzīgām problēmām
saistībā ar maksājumiem, ko radītu tas, ka līdz
2014. gada 1. februārim migrācija uz SEPA nebūtu
pilnībā pabeigta. Tādēļ maksājumu pakalpojumu
sniedzējiem noteiktu laika periodu būtu jāļauj
turpināt maksājumu apstrādi, paralēli SEPA
kredīta pārvedumu un SEPA tiešā debeta maksājumu
shēmām izmantojot savas iepriekšējā veida maksājumu
shēmas, kā tas notiek šobrīd. Tādēļ, lai
varētu turpināt šādu paralēlu maksājumu apstrādi
dažādos formātos, būtu jāievieš pārejas periods.
Ņemot vērā pašreizējos migrācijas
rādītājus un paredzamo migrācijas tempu, vienreizējs
papildu sešu mēnešu drošības periods tiek uzskatīts par
atbilstošu. SEPA prasībām neatbilstošu iepriekšējo
sistēmu piemērošanas izņēmuma periods būtu
jāuzskata par ārkārtas pasākumu, un tāpēc tā
ilgumam jābūt pēc iespējas īsākam, jo
migrācijai ir jānorit ātri un pilnā apmērā, lai
varētu īstenot visu integrēto maksājumu tirgus
potenciālu. Tāpat arī ir svarīgi maksājumu pakalpojumu
sniedzējiem laicīgi samazināt izmaksas, kas rodas
saistībā ar iepriekšējo maksājumu shēmu izmantošanu
paralēli SEPA sistēmai. Maksājumu pakalpojumu
sniedzēji, kuri jau ir pilnībā migrējuši uz SEPA,
varētu šajā periodā apsvērt pārveidošanas pakalpojumu
sniegšanu tirgus dalībniekiem, kas vēl nav migrējuši.
Pārejas periodā dalībvalstīm būtu jāatturas no
sankciju piemērošanas maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kuri
apstrādā prasībām neatbilstošus maksājumus, un
maksājumu pakalpojumu lietotājiem, kuri vēl nav migrējuši.
(8)       Vairāki lielie
tiešā debeta instrumentu lietotāji jau ir norādījuši, ka
plāno migrēt neilgi pirms beigu termiņa. Jebkāda šo
migrācijas plānu atlikšana varētu radīt pagaidu slodzi
ienākošajiem maksājumiem un naudas plūsmām, un līdz ar
to arī attiecīgo uzņēmumu likviditātei. Šāda
novēlota migrācija plašā mērogā varētu radīt
arī zināmus trūkumus, jo īpaši bankām un
programmatūras pārdevējiem, kas var saskarties ar zināmiem
jaudas ierobežojumiem. Pateicoties minētajam papildu termiņam, jauno
sistēmu varēs ieviest pakāpeniskāk. Tirgus dalībnieki,
kas vēl nav sākuši ieviest pielāgojumus, kuri nepieciešami, lai
nodrošinātu atbilstību SEPA prasībām, ir
aicināti to darīt pēc iespējas drīzāk. Tomēr
tirgus dalībniekiem, kas jau ir sākuši savu maksāšanas procesu
pielāgošanu, migrācija jāpabeidz pēc iespējas drīzāk.
(9)       Ņemot vērā
vispārējo mērķi īstenot saskaņotu un
integrētu migrāciju, pārejas periodu ir lietderīgi
attiecināt gan uz SEPA kredīta pārvedumiem, gan SEPA
tiešā debeta maksājumiem. Atšķirīgi pārejas periodi
attiecībā uz SEPA kredīta pārvedumiem un SEPA
tiešā debeta maksājumiem radītu neskaidrību
patērētāju, maksājumu pakalpojumu sniedzēju, MVU,
kā arī citu maksājumu pakalpojumu lietotāju vidū.
(10)     Tiesiskās drošības
labad un lai izvairītos no Regulas (ES) Nr. 260/2012
piemērošanas pārtraukšanas, ir nepieciešams, ka šī regula
stājas spēkā nekavējoties un to piemēro no
2014. gada 31. janvāra.
(11)     Tāpēc Regula (ES)
Nr. 260/2012 būtu attiecīgi jāgroza,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (ES) Nr. 260/2012 16. panta
1. punktu aizstāj ar šādu:
"1. Neskarot 6. panta 1. un
2. punktu, MPS var turpināt līdz 2014. gada
1. augustam apstrādāt maksājumu darījumus euro
tādos formātos, kas atšķiras no tiem, kuri nepieciešami SEPA
kredīta pārvedumiem un SEPA tiešā debeta
maksājumiem.

Dalībvalstis noteikumus par sankcijām,
kas piemērojamas par 6. panta 1. un 2. punkta
pārkāpumiem un noteiktas saskaņā ar 11. pantu,
piemēro tikai no 2014. gada 2. augusta.
Atkāpjoties no 6. panta 1. un
2. punkta, dalībvalstis var atļaut MPS līdz 2016. gada
1. februārim sniegt MPL pārveidošanas pakalpojumus
attiecībā uz iekšzemes maksājuma darījumiem, ļaujot
MPL, kas ir patērētāji, pielikuma 1. punkta
a) apakšpunktā noteiktā maksājumu konta identifikatora
vietā turpināt lietot BBAN ar nosacījumu, ka tiek
nodrošināta sadarbspēja, tehniski un droši pārveidojot
maksātāja un maksājuma saņēmēja BBAN par
attiecīgo pielikuma 1. punkta a) apakšpunktā noteikto
maksājumu konta identifikatoru. Attiecīgajā gadījumā
pirms maksājuma izpildes minēto maksājumu konta identifikatoru
paziņo darījumu ierosinošajam MPL. Šādā gadījumā
MPS nepiemēro nekādu samaksu vai cita veida maksu no MPL, kas tieši
vai netieši saistīti ar minētajiem pārveidošanas
pakalpojumiem."
2. pants
Šī regula stājas spēkā
dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada
31. janvāra.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta
vārdā —                        Padomes vārdā —
priekšsēdētājs                                                 priekšsēdētājs
[1]               OV C […], […], […]. lpp.
[2]               OV C […], […], […] lpp.
[3]
[4]               Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada
14. marta Regula (ES) Nr. 260/2012, ar ko nosaka tehniskās un
darbības prasības kredīta pārvedumiem un tiešā debeta
maksājumiem euro un groza Regulu (EK) Nr. 924/2009 (OV L 94,
30.3.2012., 22. lpp.).
[5]               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada
16. septembra Regula (EK) Nr. 924/2009 par pārrobežu
maksājumiem Kopienā, ar kuru atceļ Regulu (EK)
Nr. 2560/2001 (OV L 266, 9.10.2009., 11. lpp.).
[6]               http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/137122.pdf


               EIROPAS KOMISIJA
            Brisel?, 28.7.2015
            COM(2015) 380 final
            2015/0165(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES REGULA
            ar ko groza Regulu (EK) Nr. 866/2004 par režīmu saskaņā ar Pievienošanās akta 10. protokola 2. pantu attiecībā uz precēm, kurām piemēro lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmas

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.
                     PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Padomes Regula (EK) Nr. 866/2004 (Zaļās līnijas regula) paredz īpašus noteikumus par precēm, pakalpojumiem un personām, kuras šķērso robežlīniju starp Kipras Republikas rajoniem, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē, un tiem rajoniem, ko Kipras Republikas valdība faktiski kontrolē.

               Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1151/2012 paredz režīmu par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām, no kurām attiecīgie produkti var gūt labumu, ja tie tiek laisti ES tirgū.

               Ar šo grozījumu tiek noteikts, kā līdz Kipras atkalapvienošanai Kipras Republikas rajonos, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē, tiek piemērots kontroles mehānisms saistībā ar precēm, uz kurām attiecas Regula (ES) Nr. 1151/2012 un kuru ģeogrāfiskajā tvērumā ir minētie rajoni.

               Šobrīd šis grozījums attieksies tikai uz sieru Halloumi/Hellim, par ko Komisija ir saņēmusi aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrācijas pieteikumu. Šajā saistībā grozījumā ir ņemta vērā Kopīgā vienošanās par pagaidu risinājumu saistībā ar sieru Halloumi/Hellim, kura tiks īstenota līdz Kipras atkalapvienošanai un kura tika panākta priekšsēdētāja Junkera vadībā viņa Kipras apmeklējuma laikā 2015. gada 16. jūlijā
                  1
               . Tomēr šis grozījums vienlīdz attieksies uz citiem turpmāk iespējamiem tādu nosaukumu reģistrācijas pieteikumiem saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012, kuru ģeogrāfiskajā tvērumā būs Kipras Republikas rajoni, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē.

               2.
                     APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               Komisija ir apspriedusies ar Kipras Republikas valdību un ir saņēmusi atsauksmes no daudzām ieinteresētajām personām.

               3.
                     PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

               Regula paredz, ka attiecībā uz precēm, kuru nosaukums reģistrēts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1151/2012, ar kuru paredz režīmu par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām, un kuru ģeogrāfiskajā tvērumā ir Kipras Republikas rajoni, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē, minētās regulas 39. pantā paredzētos uzdevumus veic kontroles struktūra atbilstīgi minētās regulas 39. panta 1. punktam, lai šie uzdevumi tiktu veikti Kipras Republikas rajonos, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē.

               2015/0165 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES REGULA

               ar ko groza Regulu (EK) Nr. 866/2004 par režīmu saskaņā ar Pievienošanās akta 10. protokola 2. pantu attiecībā uz precēm, kurām piemēro lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmas

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Protokolu Nr. 10 par Kipru
                  2
               , kas ir pievienots 2003. gada Pievienošanās aktam, un jo īpaši tā 2. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,

               tā kā:

               (1)Padomes Regula (EK) Nr. 866/2004
                  3
                paredz īpašus noteikumus par precēm, pakalpojumiem un personām, kuras šķērso robežlīniju starp Kipras Republikas rajoniem, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē, un tiem rajoniem, ko Kipras Republikas valdība faktiski kontrolē.

               (2)Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1151/2012
                  4
                paredz režīmu par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām, no kurām attiecīgie produkti var gūt labumu, ja tie tiek laisti ES tirgū.

               (3)3. pants Protokolā Nr. 10 par Kipru paredz, ka minētā protokola noteikumi neliedz veikt pasākumus, kuru mērķis ir minēto rajonu ekonomiskā attīstība.

               (4)Līdz Kipras atkalapvienošanai saistībā ar precēm, uz kurām attiecas Regula (ES) Nr. 1151/2012 un kuru ģeogrāfiskajā tvērumā ir Kipras Republikas rajoni, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē, ir jānosaka kontroles mehānismi, kas tiktu piemēroti minētajos rajonos.

               (5)Priekšsēdētāja Junkera vadībā 2015. gada 16. jūlijā tika panākta līdz Kipras atkalapvienošanai īstenojama Kopīga vienošanās par pagaidu risinājumu saistībā ar iespējamu aizsargāta cilmes vietas nosaukuma piešķiršanu sieram Halloumi/Hellim. Šī regula neskar Komisijas prerogatīvas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012, tostarp tiesības rūpīgi izskatīt reģistrācijas pieteikumus.

               (6)Saskaņā ar minēto kopīgo vienošanos Komisija nodrošinās attiecīgo ES tiesību aktu pilnīgu ievērošanu, kā paredzēts ES līgumos.

               (7)Šī regula neskar iespējamu turpmāku Komisijas lēmumu, ar kuru tiktu atcelts aizliegums par attiecīgo dzīvnieku produktu apriti un kurš būtu jāpieņem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 866/2004 4. panta 9. punktu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

               1. pants

               Regulu (EK) Nr. 866/2004 groza šādi.

               Regulas 4. pantā iekļauj šādu punktu:

               "4.a. Attiecībā uz precēm, kuru nosaukums reģistrēts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1151/2012, ar kuru paredz režīmu par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām, un kuru ģeogrāfiskajā tvērumā ir Kipras Republikas rajoni, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē, minētās regulas 36. pantā paredzētās oficiālās kontroles Kipras Republikas rajonos, ko Kipras Republikas valdība faktiski nekontrolē, veic kontroles struktūra, kas deleģēta atbilstīgi minētās regulas 39. panta 1. punktam.

               Papildus ziņojumiem, kas Kipras Republikas kompetentajām iestādēm sagatavoti saskaņā ar 5. panta 2. punkta e) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem, pirmajā daļā minētā struktūra Eiropas Komisijai ik pēc sešiem mēnešiem iesniedz ziņojumu par šajā regulā paredzēto uzdevumu īstenošanu."

               2. pants

               Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        http://europa.eu/rapid/press-release_MEX-15-5402_en.htm

                     (2)
                  OV L 236, 23.9.2003., 955. lpp.

                     (3)
                  OV L 161, 30.4.2004., 128. lpp.

                     (4)
                  OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.


				|

		52013PC0226

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko nosaka konkrētus pārejas noteikumus par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA), groza Regulu (ES) Nr. […][RD] attiecībā uz līdzekļiem un to sadalījumu 2014. gadam un groza Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 un Regulas (ES) Nr. […][DP], (ES) Nr. […][HZ] un (ES) Nr. […][sCMO] attiecībā uz to piemērošanu 2014. gadā /* COM/2013/0226 final - 2013/0117 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Eiropas Komisija intensīvi
strādā pie tā, lai starp ES iestādēm panāktu
vienošanos par kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) reformu
un reformētā KLP varētu stāties spēkā 2014. gada
1. janvārī.
Tā kā ir izvirzīts
mērķis iestāžu vienošanos par daudzgadu finanšu shēmu (DFS)
un politisku vienošanos par KLP reformu panākt līdz 2013. gada
vasarai, paredzēts, ka reformētās KLP juridiskais pamats
stāsies spēkā 2014. gada 1. janvārī.
Tomēr ir vajadzīgi pārejas noteikumi,
lai noteiktu tehnisko kārtību, kas ļautu viegli pielāgoties
jaunajiem nosacījumiem, vienlaikus nodrošinot dažādu KLP
paredzētā atbalsta veidu nepārtrauktību.
Attiecībā uz tiešajiem
maksājumiem ir jāatvēl pietiekami daudz laika, lai
dalībvalstis un īpaši to maksājumu aģentūras
varētu labi sagatavoties un pietiekami laicīgi sniegt lauksaimniekiem
detalizētu informāciju par jaunajiem noteikumiem. Tāpēc
attiecībā uz 2014. gadu iesniegtie pieprasījumi tiks
apstrādāti saskaņā ar pārejas noteikumiem.
Attiecībā uz otro pīlāru
jānorāda, ka izstrādāt pārejas noteikumus, kas ir
spēkā divu plānošanas periodu starplaikā, ir ierasta
prakse. Pārejas noteikumi vispār ir vajadzīgi, lai savienotu
divus secīgus plānošanas periodus, kā tas bija jau
pašreizējā plānošanas perioda sākumā. Tomēr lauku
attīstības jomā šoreiz ir vajadzīgas arī dažas
specifiskas pārejas procedūras, proti, lai novērstu jaunā
tiešo maksājumu režīma kavēšanās ietekmi uz konkrētiem
lauku attīstības pasākumiem, jo īpaši attiecībā
uz agrovides un klimata pasākumu bāzlīniju un
savstarpējās atbilstības noteikumu piemērošanu.
Pārejas procedūras ir vajadzīgas arī tādēļ,
lai nodrošinātu, ka dalībvalstis 2014. gadā var
turpināt uzņemties jaunas saistības attiecībā uz
platībatkarīgajiem un ar dzīvniekiem saistītajiem
pasākumiem, pat ja pašreizējā perioda līdzekļi ir
pilnībā apgūti. Šīs jaunās saistības, kā
arī atbilstošās pašreizējās saistības ir
jāfinansē no jaunajiem finanšu līdzekļiem, kas
atvēlēti nākamā plānošanas perioda lauku
attīstības programmām.
Saistībā ar horizontālo regulu
jānorāda, ka pārejas pasākumi ir vajadzīgi tikai
attiecībā uz lauku saimniecību konsultāciju pakalpojumiem,
integrēto administrācijas un kontroles sistēmu (IAKS) un
savstarpējo atbilstību, jo šie elementi ir saistīti ar tiešajiem
maksājumiem.
Ņemot vērā iepriekšminēto,
Padomei un Eiropas Parlamentam līdz gada beigām ir jāpieņem
īpaši pārejas noteikumi, vajadzības gadījumā grozot
pašreizējos KLP pamataktus.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
Saistībā ar pārejas noteikumiem
nebija vajadzības apspriesties ar ieinteresētajām personām
vai veikt ietekmes novērtējumu, jo attiecīgie pielāgojumi
izriet no iestāžu diskusijām par DFS un par KLP reformu.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
Attiecībā uz tiešajiem
maksājumiem pārejas pasākumi vispirms paredz par
2014. pieprasījumu gadu pagarināt termiņu, kurā
piemēro pastāvošo shēmu (vienotā maksājuma shēmas
(VMS), vienotā platībmaksājuma shēmas (VPMS),
saistītā atbalsta režīmu) galvenos elementus, arī
īpašo atbalstu, ko piešķir saskaņā ar 68. pantu.
Otrkārt, tie ņem vērā Eiropadomes 8. februāra
secinājumu finansiālo ietekmi, tostarp ārējās
konverģences procesa sākumu, ar nosacījumu, ka tiks saņemta
Eiropas Parlamenta piekrišana. Ieviešot pārejas pasākumus, daži
datumi, kas iekļauti Komisijas priekšlikumā par tiešo atbalstu
pēc 2013. gada, ir attiecīgi jāpielāgo, lai
nodrošinātu saskanību ar šīs regulas projektu.
Lauku attīstības jomā ir
jāizstrādā pārejas noteikumi par to, kā
pašreizējie pasākumi tiek pārnesti uz nākamo
plānošanas periodu, arī noteikumi par to finansēšanu no
jaunajiem finanšu līdzekļiem. Turklāt šie noteikumi paredz,
kāda bāzlīnija un savstarpējās atbilstības noteikumi
būtu jāpiemēro 2014. gadā. Visbeidzot, šajos
noteikumos ir ietverti Horvātijai piemērojamie pārejas
noteikumi.
Pārejas pasākumos ir iekļauti
arī noteikumi par dalībvalstu iespēju pārvietot
līdzekļus starp pīlāriem. Šāds elastības
mehānisms ir KLP reformas elements, par kuru jālemj, izmantojot
parasto likumdošanas procedūru. Eiropas Parlaments 2013. gada
13. martā un Lauksaimniecības padome 2013. gada
19. martā pieņēma nostāju šajā
jautājumā. Padome pārņēma Eiropadomes secinājumus
par DFS, savukārt Eiropas Parlaments palielināja Komisijas
ierosinātos procentus līdz 15 % attiecībā uz
līdzekļu pārvietojumiem uz otro pīlāru un līdz
10 % attiecībā uz līdzekļu pārvietojumiem uz
pirmo pīlāru, turklāt pēdējie ir atļauti tikai tām
dalībvalstīm, kurās vidējais maksājums ir mazāks
par 90 % no ES vidējā maksājuma. Lai norādītu, ka
pašreizējais priekšlikums neskar galīgo lēmumu, kādu par šo
konkrēto elementu pieņems likumdevējs, tās panta
daļas, kas ietilpst pārejas pasākumos un atšķiras no
14. panta Komisijas priekšlikumā par tiešo atbalstu pēc
2013. gada, ir ieliktas kvadrātiekavās.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Ņemot vērā Eiropadomes
2013. gada 8. februāra secinājumus, ar šo regulas projektu
Komisijas priekšlikumus par DFS un par KLP reformu attiecina tikai uz
2015. finanšu gadu. Tajā ir iestrādāta tiešo maksājumu
ārējā konverģence, līdzekļu elastīga
pārvietošana starp KLP pīlāriem un lauku attīstības
līdzfinansējuma likme. Jaunie elementi, kas izriet no Eiropadomes
secinājumiem, ir ielikti kvadrātiekavās, gaidot galīgo vienošanos
par DFS.
Salīdzinājumā ar Komisijas
priekšlikumu Eiropadomes 2013. gada 8. februāra secinājumi
paredz tiešo maksājumu samazinājumu par EUR 830 milj.
(pašreizējās cenās) 2015. finanšu gadā
(attiecībā uz tiešajiem maksājumiem atbilst 2014. pieprasījumu
gadam). Nosakot tiešo maksājumu maksimālo apjomu sadalījumu
dalībvalstīm, ir ņemta vērā ārējā
konverģence, jo to jāsāk piemērot no 2015. finanšu
gada. Salīdzinājumā ar Komisijas priekšlikumu Eiropadomes
secinājumos ir grozīts konverģences termiņš (6 gadi)
un ir noteikts minimālais apmērs 196 EUR/ha, kas jāsasniedz
līdz 2020. finanšu gadam.
Ievērojot Eiropadomes secinājumus,
līdzekļu procentuālā daļa, ko var elastīgi
pārvietot starp pīlāriem, salīdzinājumā ar
Komisijas priekšlikumu ir palielināta. Tas neietekmēs budžetu, jo
tieši tādas pašas summas, kas tiks atskaitītas no viena fonda (ELGF
vai ELFLA) līdzekļiem, tiks darītas pieejamas otram fondam (ELGF
vai ELFLA).
Attiecībā uz lauku
attīstību šā regulas projekta mērķis ir
nodrošināt vairāku tādu pasākumu nepārtrauktību,
kuri ietver daudzgadu saistības. Minētajiem noteikumiem nav
finansiālas ietekmes, jo lauku attīstības piešķīrums
nemainās. Maksājumu sadalījums laikā gan varētu
būt nedaudz citādāks, taču patlaban to nevar
kvantitatīvi novērtēt.
Šā priekšlikuma finansiālā
ietekme ir sīki izklāstīta priekšlikumam pievienotajā
finanšu pārskatā.
2013/0117 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
ar ko nosaka konkrētus pārejas
noteikumus par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas
Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA), groza
Regulu (ES) Nr. […][RD] attiecībā uz līdzekļiem un to
sadalījumu 2014. gadam un groza Padomes Regulu (EK)
Nr. 73/2009 un Regulas (ES) Nr. […][DP], (ES) Nr. […][HZ] un (ES)
Nr. […][sCMO] attiecībā uz to piemērošanu 2014. gadā
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta
2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[1],
ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[2],
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Eiropas Parlamenta un Padomes
[…] Regulā (ES) Nr. […] [RD] par atbalstu lauku
attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku
attīstībai (ELFLA)[3],
kas jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra, ir
izklāstīti noteikumi, kuri reglamentē Savienības atbalstu
lauku attīstībai, un ar to ir atcelta Padomes 2005. gada
20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku
attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai
(ELFLA)[4],
neskarot minētās regulas īstenošanas regulu turpmāku
piemērošanu, līdz Komisija tās būs atcēlusi. Lai
atvieglotu pāreju no atbalsta shēmām, kas ir spēkā
saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005, uz jauno tiesisko
regulējumu, kas aptver plānošanas periodu, kurš sākas
2014. gada 1. janvārī (turpmāk “jaunais
plānošanas periods”), būtu jāpieņem pārejas noteikumi,
lai jauno lauku attīstības programmu pieņemšanas laikā
nerastos grūtības vai kavējumi. Šajā nolūkā
būtu jāparedz, ka dalībvalstis 2014. gadā var
turpināt saskaņā ar spēkā esošajām lauku
attīstības programmām uzņemties juridiskas saistības
attiecībā uz konkrētiem pasākumiem un ka par izrietošajiem
izdevumiem ir tiesības pretendēt uz atbalstu jaunajā
plānošanas periodā.
(2)       Ņemot vērā
būtiskās izmaiņas metodē, ar ko nosaka apgabalus, kuros ir
būtiski dabīgi ierobežojumi, un kas ierosināta nākamajam
plānošanas periodam, būtu jāparedz, ka uz jaunajām
juridiskajām saistībām, kuru uzņemšanās notikusi
2014. gadā, neattiecas lauksaimnieka pienākums 5 gadus
turpināt lauksaimniecisku darbību attiecīgajā
platībā.
(3)       Lai pārejas laikā
nodrošinātu juridisko noteiktību, būtu jāparedz, ka par
izdevumiem, kas radušies saskaņā ar Regulu (EK)
Nr. 1698/2005 par platībatkarīgajiem un ar dzīvniekiem
saistītajiem pasākumiem, ir tiesības pretendēt uz ELFLA
ieguldījumu jaunajā plānošanas periodā, ja joprojām ir
veicami maksājumi. Labas finanšu pārvaldības un programmas
efektīvas īstenošanas interesēs šādiem izdevumiem
vajadzētu būt skaidri identificētiem lauku attīstības
programmās un dalībvalstu pārvaldības un kontroles
sistēmās. Lai lieki nesarežģītu lauku attīstības
programmu finanšu pārvaldību jaunajā plānošanas
periodā, būtu jāparedz, ka pārejas perioda izdevumiem
piemēro jaunā plānošanas perioda līdzfinansējuma
likmes.
(4)       Eiropas Parlamenta un Padomes
[…] Regula (ES) Nr. […], ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem
paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar
kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām
[DP][5], izveido jaunas atbalsta
shēmas, un tā jāpiemēro no 2014. gada
1. janvāra. Minētais piemērošanas datums neļautu
laikus izveidot administratīvās un praktiskās procedūras,
kas vajadzīgas, lai iesniegtu pieteikumus par 2014. gadu. Šā
iemesla dēļ jaunā tiešo maksājumu režīma
piemērošana jāatliek uz vienu gadu. Tāpēc Padomes
2009. gada 19. janvāra Regulai (EK) Nr. 73/2009, ar ko
paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām
saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido
dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem[6],
arī 2014. kalendārajā gadā vajadzētu būt
tiesību aktam, uz kura pamata piešķir ienākumu atbalstu
lauksaimniekiem, vienlaikus pienācīgi ņemot vērā
[regulu, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu][7].
(5)       Ņemot vērā to,
ka Regulu (EK) Nr. 73/2009 jāturpina piemērot
2014. gadā, un tiecoties nodrošināt saskanību
savstarpējās atbilstības noteikumu īstenošanā un
standartu ievērošanā, kas prasīta dažos pasākumos,
būtu jāparedz, ka attiecīgos noteikumus, kurus piemēro
2007.−2013. gada plānošanas periodā, turpina piemērot
tik ilgi, līdz kļūst piemērojams jaunais tiesiskais
regulējums. To pašu iemeslu dēļ būtu jāparedz, ka
turpina piemērot noteikumus, kas saistīti ar valsts papildu tiešajiem
maksājumiem Horvātijai un ir piemērojami 2013. gadā.
(6)       Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES)
Nr. […][HZ][8]
76. pantu dalībvalstis varēs izmaksāt tiešo maksājumu
avansu. Regulā (EK) Nr. 73/2009 noteikts, ka šādas
iespējas izmantošanai ir vajadzīga Komisijas atļauja. Tiešā
atbalsta shēmu īstenošanā gūtā pieredze liecina, ka ir
lietderīgi atļaut lauksaimniekiem saņemt avansa maksājumus.
Attiecībā uz 2014. gadā iesniegtajiem pieteikumiem
minētie avansa maksājumi būtu jāierobežo līdz
50 % no atbalsta, ko izmaksā saskaņā ar Regulas (EK)
Nr. 73/2009 I pielikumā uzskaitītajām atbalsta
shēmām, un līdz 80 % no maksājumiem liellopu un
teļa gaļas nozarē.
(7)       Lai ņemtu vērā
[regulu, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu] un jo īpaši
vajadzību izlīdzināt summu, kas ir pieejama tiešā atbalsta
piešķiršanai lauksaimniekiem, kā arī ārējās
konverģences mehānismu, ir jāgroza valstu maksimālie
apjomi, kas Regulas (EK) Nr. 73/2009 VIII pielikumā
noteikti 2014. gadam. Valstu maksimālo apjomu
grozījumi neizbēgami ietekmēs summas, ko individuāli
lauksaimnieki var saņemt kā tiešos maksājumus
2014. gadā. Tāpēc būtu jānosaka veids, kā
šīs izmaiņas ietekmēs tiesību uz maksājumu
vērtību un citu tiešo maksājumu apjomu.
(8)       Regulas (EK)
Nr. 73/2009 finansiālajā īstenošanā gūtā
pieredze liecina, ka ir labāk jāizskaidro daži noteikumi; jo
īpaši tas attiecas uz elementiem, kuri ietilpst minētās regulas
VIII pielikumā norādītajās summās, un saikni ar
dalībvalstīm doto iespēju vienotā maksājuma
shēmā neizlietotos līdzekļus izmantot īpašā
atbalsta finansēšanai. Tā kā
Regulas (EK) Nr. 73/2009 40. pants ir jāgroza, lai skaidri
noteiktu, kā dalībvalstīm jāņem vērā valsts
maksimālā apjoma izmaiņas, ir lietderīgi izmantot šo
iespēju, lai skaidrāk formulētu attiecīgos noteikumus.
(9)       Saskaņā ar
Regulu (EK) Nr. 73/2009 dalībvalstīm bija iespēja
nolemt, ka zināmu procentuālo daļu no valsts maksimālā
apjoma tās izmanto, lai sniegtu īpašu atbalstu lauksaimniekiem,
kā arī pārskatīt iepriekšējo lēmumu, nolemjot
grozīt vai izbeigt šādu atbalstu. Ir lietderīgi paredzēt
minēto lēmumu papildu pārskatīšanu, kas stātos
spēkā no 2014. kalendārā gada. Tajā
pašā laikā īpašie nosacījumi, ar kuriem dažās
dalībvalstīs tiek izmaksāts īpašais atbalsts
saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 69. panta
5. punktu un kuru termiņš beidzas 2013. gadā, ir
jāpagarina uz vēl vienu gadu, lai nepieļautu krasas atbalsta
apjoma izmaiņas.
(10)     Vienotā platībmaksājuma shēma, kas izveidota ar
Regulu (EK) Nr. 73/2009, ir pārejas pasākums, kura
termiņam bija jābeidzas 2013. gada 31. decembrī.
Tā kā jaunā pamata maksājuma shēma aizstās
vienotā maksājuma shēmu tikai no 2015. gada 1. janvāra,
vienotā platībmaksājuma shēmas termiņš ir
jāpagarina uz 2014. gadu, lai jaunajām dalībvalstīm
vienotā maksājuma shēma nebūtu jāpiemēro tikai
vienu gadu.
(11)     Lai dalībvalstis
varētu elastīgāk pievērsties lauksaimniecības nozares
vajadzībām vai stiprināt lauku attīstības politiku,
būtu jādod tām iespēja līdzekļus no tiešo
maksājumu maksimālā apjoma pārvietot uz lauku
attīstībai atvēlēto atbalstu un no lauku attīstībai
atvēlētā atbalsta uz tiešo maksājumu maksimālo apjomu.
Tajā pašā laikā būtu jādod iespēja
dalībvalstīm, kurās tiešā atbalsta apmērs
nepārsniedz 90 % no Savienības atbalsta vidējā
apmēra, papildu līdzekļus no lauku attīstībai
atvēlētā atbalsta pārvietot uz tiešo maksājumu
maksimālo apjomu. Šāda izvēle būtu jāizdara,
nepārsniedzot konkrētus limitus, vienreiz un attiecībā uz
visu 2015.−2020. finanšu gada periodu.
(12)     Saskaņā ar
22. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra
Direktīvā 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas
rīcībai ūdens resursu politikas jomā[9], no 2013. gada
22. decembra tiek atcelta Padomes 1979. gada 17. decembra
Direktīva 80/68/EEK par gruntsūdeņu aizsardzību pret
dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu[10]. Lai saglabātu
savstarpējās atbilstības noteikumus, kas saistīti ar
pazemes ūdeņu aizsardzību, ir lietderīgi pielāgot
savstarpējās atbilstības darbības jomu un noteikt labu
lauksaimniecības un vides apstākļu standartu, kas ietvertu
Direktīvas 80/68/EEK 4. un 5. panta prasības.
(13)     Eiropas Parlamenta un Padomes
Regulā (ES) Nr. […][sCMO][11]
ir paredzēts atbalstu zīdtārpiņu audzēšanai
iekļaut tiešā atbalsta režīmā un attiecīgi
izslēgt to no Regulas (ES) Nr. […][sCMO] darbības jomas.
Ņemot vērā jaunā tiešā atbalsta režīma
novēlotu piemērošanu, ir lietderīgi paredzēt vēl vienu
gadu turpināt atbalsta izmaksāšanu zīdtārpiņu
audzēšanas nozarē.
(14)     Arī noteikumi par lauku
saimniecību konsultāciju sistēmu, integrēto
administrācijas un kontroles sistēmu un savstarpējo
atbilstību, kas noteikti attiecīgi III sadaļā,
V sadaļas II nodaļā un VI nodaļā
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. […][HZ] par
kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu,
pārvaldību un uzraudzību[12],
būtu jāpiemēro no 2015. gada 1. janvāra.
(15)     Pēc 136.a panta
iekļaušanas Regulā (EK) Nr. 73/2009 un 14. panta
aizstāšanas Regulā (ES) Nr. [DP], ko piemēro no
2015. gada 1. janvāra, ir jāgroza Regulā (ES)
Nr. […][RD] dotās atsauces uz Regulas (ES) Nr. [DP]
14. pantu.
(16)     Tāpēc būtu
attiecīgi jāgroza Regulas (EK) Nr. 73/2009, (ES)
Nr. […][DP], (ES) Nr. […][HZ], (ES) Nr. […][sCMO] un (ES)
Nr. […][RD].
(17)     Šī regula būtu
jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra. Lai
nepieļautu to, ka pārklājas noteikumi par līdzekļu
elastīgu pārvietošanu starp pīlāriem, kas noteikti
Regulā (EK) Nr. 73/2009 un Regulā (ES) Nr. [DP],
kurās grozījumi izdarīti ar šo regulu, ir lietderīgi
paredzēt, ka attiecīgais grozījums Regulā (EK)
Nr. 73/2009 ir jāpiemēro no šīs regulas spēkā
stāšanās dienas un ka grozījumi Regulā (ES)
Nr. [DP], ieskaitot tās atlikto piemērošanu no 2015. gada
1. janvāra, ir jāpiemēro no Regulas (ES) Nr. [DP]
spēkā stāšanās dienas. Turklāt grozījumi
Regulas (EK) Nr. 73/2009 II un III pielikumā būtu
jāpiemēro no 2013. gada 22. decembra,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. NODAĻA
Pārejas noteikumi par atbalstu lauku
attīstībai
1. pants
Juridiskās saistības saskaņā ar Regulu (EK)
Nr. 1698/2005 2014. gadā
1.           Atkāpjoties no
Regulas (ES) Nr. [...] [RD] 94. panta, attiecībā uz
pasākumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 1698/2005
36. panta a) punkta i)−v) apakšpunktā un
b) punkta iv) un v) apakšpunktā, dalībvalstis
2014. gadā var turpināt uzņemties jaunas juridiskās
saistības pret saņēmējiem atbilstīgi lauku
attīstības programmām, kas pieņemtas, pamatojoties uz
Regulu (EK) Nr. 1698/2005, pat pēc tam, kad
2007.−2013 gada plānošanas perioda finanšu resursi ir
pilnībā izmantoti, līdz brīdim, kad ir pieņemta
attiecīgā lauku attīstības programma
2014.−2020. gada plānošanas periodam. Par izdevumiem, kas
radušies, pamatojoties uz šīm saistībām, ir tiesības
pretendēt uz atbalstu saskaņā ar šīs regulas 3. pantu.
2.           Jaunajām juridiskajām saistībām,
ko dalībvalstis 2014. gadā uzņēmušās
saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1698/2005 36. panta
a) punkta i) un ii) apakšpunktu, Padomes Regulas (EK)
Nr. 1257/1999[13]
14. panta 2. punkta otrajā ievilkumā paredzēto
nosacījumu nepiemēro.
2. pants
Regulas (EK) Nr. 1698/2005 50.a un 51. panta turpmāka
piemērošana
Atkāpjoties no Regulas (ES)
Nr. [...] [RD] 94. panta, Regulas (EK) Nr. 1698/2005 50.a
un 51. pantu turpina piemērot līdz 2014. gada
31. decembrim saistībā ar darbībām, kas saskaņā
ar Regulas (ES) Nr. [...] [RD] 22. panta 1. punkta a) un
b) apakšpunktu attiecībā uz gada piemaksu un saskaņā
ar minētās regulas 29.−32., 34. un 35. pantu
izvēlētas 2014.−2020. gada plānošanas perioda lauku
attīstības programmu satvarā.
3. pants
Tiesības pretendēt uz atbalstu par dažiem izdevumu veidiem
1.           Atkāpjoties no
Regulas (ES) Nr. [...] [RD] 7. panta 1. punkta, par
izdevumiem, kas saistīti ar juridiskajām saistībām, kuru
uzņemšanās pret saņēmējiem veikta atbilstīgi
pasākumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 1698/2005 36. panta
a) punkta i)−v) apakšpunktā un b) punkta iv) un
v) apakšpunktā un minētās regulas 36. panta
b) punkta i) un iii) apakšpunktā attiecībā uz gada
piemaksu, turpmāk minētajos gadījumos ir tiesības
pretendēt uz ELFLA ieguldījumu 2014.−2020.gada plānošanas
periodā:
a)      attiecībā uz maksājumiem,
kas jāveic laikā no 2014. gada 1. janvāra līdz
2015. gada 31. decembrim, ja finansiālais piešķīrums
konkrētajam pasākumam, kas paredzēts attiecīgajā
programmā, kura pieņemta saskaņā ar Regulu (EK)
Nr. 1698/2005, jau ir izlietots, un
b)      attiecībā uz maksājumiem,
kas jāveic pēc 2015. gada 31. decembra.
2.           Par 1. punktā
minētajiem izdevumiem ir tiesības pretendēt uz ELFLA
ieguldījumu 2014.−2020. gada plānošanas periodā, ja
ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)      šādi izdevumi ir paredzēti
attiecīgajā lauku attīstības programmā 2014.−2020. gada
plānošanas periodam;
b)      piemēro ELFLA ieguldījuma
likmi, kas attiecas uz atbilstošo Regulas (ES) Nr. [...] [RD]
pasākumu, kā noteikts šīs regulas I pielikumā;
c)      dalībvalstis nodrošina to, ka
attiecīgās pārejas perioda darbības ir skaidri
identificētas to pārvaldības un kontroles sistēmās.
4. pants
Dažu Regulas (EK) Nr. 73/2009 noteikumu piemērošana
2014. gadā
1.           Saistībā ar
2014. gadu atsauci uz Regulas (ES) Nr. [HZ] VI sadaļas
I nodaļu, kas dota Regulas (ES) Nr. [...] [RD] 29., 30.,
31. un 34. pantā, lasa kā atsauci uz Regulas (EK)
Nr. 73/2009 5. un 6. pantu un II un III pielikumu.
2.           Saistībā ar
2014. gadu Regulas (ES) Nr. [...] [RD] 40.a panta
1. punktā doto atsauci uz Regulas (ES) Nr. [DP]
17.a pantu lasa kā atsauci uz Regulas (EK) Nr. 73/2009
132. pantu. Saistībā ar to pašu gadu Regulas (ES)
Nr. [...] [RD] 40.a panta 2. punkta a) apakšpunktā
doto atsauci uz Regulas (ES) Nr. [DP] 16.a pantu lasa kā
atsauci uz Regulas (EK) Nr. 73/2009 121. pantu.
2. NODAĻA
Grozījumi
5. pants
Grozījumi Regulā (EK) Nr. 73/2009
1.           Regulu (EK) Nr. 73/2009
groza šādi:
(1)     regulas 29. pantā pievieno
šādu punktu:
“5.     Atkāpjoties no 2. punkta,
dalībvalstis saistībā ar 2014. gadā iesniegtiem
pieteikumiem no 2014. gada 16. oktobra var maksāt
lauksaimniekiem avansa maksājumus līdz 50 % apmērā no
tiešajiem maksājumiem, ko veic saskaņā ar I pielikumā
uzskaitītajām atbalsta shēmām.
Attiecībā uz IV sadaļas
1. nodaļas 11. iedaļā paredzētajiem
maksājumiem liellopu un teļa gaļas nozarē dalībvalstis
šā punkta pirmajā daļā noteikto apjomu var palielināt
līdz 80 %.”;
(2)     regulas 40. pantu aizstāj ar
šādu:
“40. pants
Valsts maksimālais apjoms
1.       Katrai dalībvalstij un katram gadam
visu piešķirto tiesību uz maksājumu, 41. pantā
minētās valsts rezerves un saskaņā ar 51. panta
2. punktu un 69. panta 3. punktu noteikto maksimālo summu
kopējā vērtība ir vienāda ar attiecīgo valsts
maksimālo apjomu, kas noteikts VIII pielikumā.
2.       Lai nodrošinātu atbilstību
maksimālajam apjomam, kas noteikts VIII pielikumā,
dalībvalsts vajadzības gadījumā lineāri
samazina/palielina visu tiesību uz maksājumu vērtību un/vai
41. pantā minētās valsts rezerves apjomu.
3.       Neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes
Regulas (ES) Nr. [HZ]* 25. pantu, to tiešo maksājumu
summas, ko dalībvalstī attiecībā uz
2014. kalendāro gadu var piešķirt saskaņā ar šīs
regulas 34., 52., 53. un 68. pantu un kā atbalstu
zīdtārpiņu audzētājiem saskaņā ar
Regulas (EK) Nr. 1234/2007 111. pantu, nepārsniedz
maksimālos apjomus, kas minētajam gadam noteikti
VIII pielikumā. Vajadzības gadījumā un lai
ievērotu VIII pielikumā noteiktos maksimālos apjomus,
dalībvalstis lineāri samazina tiešo maksājumu summas
attiecībā uz 2014. kalendāro gadu.
*           OV L […], […],
[…] lpp.”;
(3)     regulas 51. panta
2. punktā pievieno šādu daļu:
“Attiecībā uz 2014. gadu 52. un
53. pantā minēto tiešo maksājumu maksimālās
summas ir vienādas ar 2013. gadam noteiktajām
maksimālajām summām, kas reizinātas ar koeficientu, kurš
katrai attiecīgajai dalībvalstij jāaprēķina, valsts
maksimālo apjomu, kas 2014. gadam noteikts VIII pielikumā,
dalot ar 2013. gadam noteikto valsts maksimālo apjomu. Šo
aprēķinu piemēro tikai dalībvalstīm, kurās valsts
maksimālais apjoms, kas 2014. gadam noteikts
VIII pielikumā, ir mazāks par 2013. gadam noteikto valsts
maksimālo apjomu.”;
(4)     regulas 68. panta
8. punkta ievadfrāzi aizstāj ar šādu:
“8.     Dalībvalstis,
kuras pieņēmušas 69. panta 1. punktā minēto
lēmumu, līdz …[14]
var to pārskatīt un nolemt, sākot no 2014. gada:”;
(5)     regulas 69. pantu groza šādi:
a)       panta 1. punktu aizstāj ar
šādu:
“1.     Dalībvalstis
var līdz 2009. gada 1. augustam, 2010. gada
1. augustam, 2011. gada 1. augustam, 2012. gada
1. septembrim vai līdz […[15]]
nolemt no nākamā gada pēc šāda lēmuma pieņemšanas
vai, ja lēmums pieņemts līdz […], no 2014. gada līdz
10 % no valstij noteiktā maksimālā apjoma, kas minēts
40. pantā, vai − Maltas gadījumā −
summu EUR 2 000 000 apmērā izmantot īpašajam
atbalstam, kurš paredzēts 68. panta 1. punktā.”;
b)      panta 3. punkta otro daļu
aizstāj ar šādu:
“Tikai tādēļ, lai nodrošinātu
atbilstību valsts maksimālajam apjomam, kā noteikts
40. panta 2. punktā, un veiktu aprēķinu, kas
minēts 41. panta 1. punktā, no 40. panta 1. punktā
minētā valsts maksimālā apjoma atskaita summas, ko izmanto
68. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētā
atbalsta piešķiršanai. Tās uzskata par piešķirtām
tiesībām uz maksājumiem.”;
c)       panta 5. punkta pirmajā
teikumā skaitli “2013” aizstāj ar “2014”;
d)      panta 6. punkta otro daļu
aizstāj ar šādu:
“Tikai tādēļ, lai nodrošinātu
atbilstību valsts maksimālajam apjomam, kā noteikts
40. panta 2. punktā, un veiktu aprēķinu, kas
minēts 41. panta 1. punktā, ja dalībvalsts izmanto
šā punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzēto
iespēju, attiecīgo summu neuzskata par daļu no
maksimālā apjoma, kas noteikts saskaņā ar šā panta
3. punktu.”;
(6)     regulas 90. panta 3. punktu
aizstāj ar šādu:
“3.     Atbalsta summu par hektāru, kas atbilst
atbalsta saņemšanas kritērijiem, aprēķina,
2. punktā minēto ražu reizinot ar šādām
pamatsummām:
Bulgārija: EUR [520,20],
Grieķija: EUR [234,18],
Spānija: EUR [362,15],
Portugāle: EUR [228,00].”;
(7)     regulas
122. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:
“3.     Vienotā platībmaksājuma
shēma ir pieejama līdz 2014. gada 31. decembrim.”;
(8)     regulas 131. panta 1. punktu
aizstāj ar šādu:
“1.     Jaunās
dalībvalstis, kas piemēro vienotā platībmaksājuma
shēmu, līdz 2009. gada 1. augustam, 2010. gada
1. augustam, 2011. gada 1. augustam, 2012. gada
1. septembrim vai līdz […[16]]
var nolemt no nākamā gada pēc šāda lēmuma
pieņemšanas vai, ja lēmums pieņemts līdz […[17]], no 2014. gada līdz
10 % no valstij noteiktā maksimālā apjoma, kas minēts
40. pantā, izmantot, lai piešķirtu lauksaimniekiem atbalstu,
kā izklāstīts 68. panta 1. punktā un saskaņā
ar piemērojamo III sadaļas 5. nodaļu.”;
(9)     VI sadaļā iekļauj
šādu 136.a pantu:
“136.a pants
Elastīga līdzekļu pārvietošana
starp pīlāriem
“1.     Līdz [...][18] dalībvalstis var nolemt
kā papildu atbalstu lauku attīstības programmu pasākumiem,
ko finansē no ELFLA saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes
Regulu (ES) Nr. [...] [RD]*, darīt pieejamus līdzekļus
apmērā līdz [15] % no valstu maksimālajiem gada
apjomiem 2014.−2019. kalendārajam gadam, kuri attiecībā
uz 2014. gadu ir noteikti šīs regulas VIII pielikumā un
attiecībā uz 2015.−2019. gadu Eiropas Parlamenta un
Padomes Regulas (ES) Nr. [DP]** II pielikumā.
Rezultātā attiecīgā summa vairs nav pieejama tiešo
maksājumu piešķiršanai.
Pirmajā daļā minēto
lēmumu paziņo Komisijai līdz minētajā daļā
norādītajam datumam.
Procentuālā daļa, kas paziņota
saskaņā ar otro daļu, pirmajā daļā
minētajiem gadiem ir vienāda.
2.       [Dalībvalstis], kas neizmanto
1. punktā paredzēto iespēju, [līdz ...[19] var nolemt līdzekļus
apmērā līdz [15] % no summas, kas atvēlēta to
lauku attīstības programmu pasākumu atbalstam, kurus
2015.−2020. gada periodā finansē no ELFLA
saskaņā ar Regulu (ES) Nr. [...] [RD], darīt pieejamus
šajā regulā un Regulā (ES) Nr. [DP] paredzētu
tiešo maksājumu veidā]. Bulgārija, Igaunija, Somija, Latvija,
Lietuva, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Spānija,
Zviedrija un Apvienotā Karaliste var nolemt tiešo maksājumu
veidā darīt pieejamus [vēl] [10 %] no lauku
attīstībai atvēlētās summas. Rezultātā attiecīgā
summa vairs nav pieejama atbalsta pasākumiem saskaņā ar lauku
attīstības programmu.
Pirmajā daļā minēto
lēmumu paziņo Komisijai līdz minētajā daļā
norādītajam datumam.
Procentuālā daļa, kas paziņota
saskaņā ar otro daļu, 1. punkta pirmajā daļā
minētajiem gadiem ir vienāda.
3.       Lai ņemtu vērā
lēmumus, kurus dalībvalstis paziņojušas saskaņā ar 1.
un 2. punktu, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 141.a pantu
pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem pārskata
VIII pielikumā noteiktos maksimālos apjomus.
*           OV L […], […], […] lpp.
**         OV L […], […],
[…] lpp.”;
(10)   regulas 141.a pantu aizstāj ar šādu:
“141.a pants
Deleģēšanas īstenošana
1.       Pilnvaras pieņemt
deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā
pantā izklāstītos nosacījumus.
2.       Pilnvaras pieņemt
11.a pantā minētos deleģētos aktus Komisijai
piešķir uz laikposmu no 2012. gada 1. septembra līdz
2014. gada 31. decembrim. Pilnvaras pieņemt 136.a panta
3. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai
piešķir uz laikposmu no […[20]]
līdz 2014. gada 31. decembrim.
3.       Eiropas Parlaments vai Padome
jebkurā laikā var atsaukt 11.a pantā un 136.a panta 3. punktā
minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu
izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums
stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā
publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī vai arī vēlākā dienā, kas
tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos
deleģētos aktus.
4.       Tiklīdz Komisija pieņem
deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas
Parlamentam un Padomei.
5.       Saskaņā ar 11.a pantu un
136.a panta 3. punktu pieņemts deleģētais akts
stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad
minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas
Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā
laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši
Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai
Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.”;
(11)   II, III un VIII pielikumu groza
saskaņā ar šīs regulas II pielikumu.
6. pants
Grozījumi Regulā (ES) Nr. […] [DP]
Regulu (ES)
Nr. […] [DP] groza šādi:
(1)          regulas 6. panta 2. punktu
aizstāj ar šādu:
“2.     Lai
ņemtu vērā pārmaiņas, kas saistītas ar
piešķiramo tiešo maksājumu maksimālo kopsummu, ieskaitot
maksājumus, kuri izriet no lēmumiem, ko dalībvalstis
pieņēmušas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009
136.a pantu un šīs regulas 14. pantu, un maksājumus, kuri
izriet no šīs regulas 17.b panta otrās daļas
piemērošanas, Komisija ir pilnvarota saskaņā ar šīs regulas
55. pantu pieņemt deleģētos aktus, lai pārskatītu
šīs regulas II pielikumā noteiktos valstu maksimālos apjomus.”;
(2)          regulas 14. pantu aizstāj
ar šādu:
“14. pants
Elastīga līdzekļu pārvietošana
starp pīlāriem
“1.     Dalībvalstis līdz [...][21] var nolemt līdzekļus
apmērā līdz [15] % no valstu maksimālajiem gada
apjomiem 2014.−2019. kalendārajam gadam, kuri attiecībā
uz 2014. gadu ir noteikti Regulas (EK) Nr. 73/2009
VIII pielikumā un attiecībā uz 2015.−2019. gadu
šīs regulas II pielikumā, darīt pieejamus kā papildu
atbalstu lauku attīstības programmu pasākumiem, ko finansē
no ELFLA saskaņā ar Regulu (ES) Nr. [...] [RD].
Rezultātā attiecīgā summa vairs nav pieejama tiešo
maksājumu piešķiršanai.
Pirmajā daļā minēto
lēmumu paziņo Komisijai līdz minētajā daļā
norādītajam datumam.
Procentuālā daļa, kas paziņota
saskaņā ar otro daļu, pirmajā daļā
minētajiem gadiem ir vienāda.
2.      [Dalībvalstis], kas neizmanto
1. punktā paredzēto iespēju, [līdz ...[22] var nolemt līdzekļus
apmērā līdz [15] % no summas, kas atvēlēta to
lauku attīstības programmu pasākumu atbalstam, kurus
2015.−2020. gada periodā finansē no ELFLA saskaņā
ar Regulu (ES) Nr. [...] [RD], darīt pieejamus
Regulā (EK) Nr. 73/2009 un šajā regulā paredzētu
tiešo maksājumu veidā]. Bulgārija, Igaunija, Somija, Latvija,
Lietuva, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Spānija,
Zviedrija un Apvienotā Karaliste var nolemt tiešo maksājumu
veidā darīt pieejamus [vēl] [10 %] no lauku
attīstībai atvēlētās summas. Rezultātā
attiecīgā summa vairs nav pieejama atbalsta pasākumiem
saskaņā ar lauku attīstības programmu.
Pirmajā daļā minēto
lēmumu paziņo Komisijai līdz minētajā daļā
norādītajam datumam.
Procentuālā daļa, kas paziņota
saskaņā ar otro daļu, 1. punkta pirmajā daļā
minētajiem gadiem ir vienāda.”;
(3)          regulas 57. panta
2. punktā pēc pirmās daļas iekļauj šādu
daļu:
“Tomēr to turpina piemērot
attiecībā uz atbalsta pieteikumiem, kas ir saistīti ar
pieprasījumu gadiem, kuri sākas pirms 2015. gada
1. janvāra.”;
(4)          regulas 59. panta otro un trešo
daļu aizstāj ar šādām:
“To piemēro no 2015. gada
1. janvāra.
Tomēr 20. panta 5. punktu,
22. panta 6. punktu, 35. panta 1. punktu, 37. panta
1. punktu un 39. pantu piemēro no šīs regulas
spēkā stāšanās dienas.”
7. pants
Grozījums Regulā (ES) Nr. […] [HZ]
Regulas (ES) Nr. […] [HZ]
115. pantu aizstāj ar šādu:
“115. pants
Stāšanās spēkā un
piemērošana
Šī regula stājas spēkā
septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada
1. janvāra ar šādiem izņēmumiem:
(a)
tās 7., 8. un 9. pantu piemēro no
2013. gada 16. oktobra;
(b)
tās 18., 42., 43. un 45. pantu
piemēro no 2013. gada 16. oktobra attiecībā uz izdevumiem,
kas radušies no 2013. gada 16. oktobra;
(c)
III sadaļu, V sadaļas
II nodaļu un VI sadaļu piemēro no 2015. gada
1. janvāra.”
8. pants
Grozījums Regulā (ES) Nr. […] [sCMO]
Regulas (ES) Nr. […] [sCMO]
163. panta 1. punktā pievieno šādu apakšpunktu:
“h)          minētās regulas
111. pantu [Regulas (ES) Nr. COM(2010) 799)
155. pantu] līdz 2015. gada 31. martam.”
9. pants
Grozījums Regulā (ES) Nr. […] [RD]
Regulas (ES) Nr. […] [RD] 64. panta
4. un 5. punktu aizstāj ar šādiem:
“4.          Komisija ar īstenošanas aktu
nosaka 1. punktā minēto summu ikgadēju sadalījumu
dalībvalstīm, atskaitot 2. punktā minēto summu un
ņemot vērā līdzekļu pārvietojumus, kas
minēti Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009* 136.a panta
2. punktā.
Nosakot ikgadējo sadalījumu, Komisija
ņem vērā:
a)      objektīvus kritērijus, kas
saistīti ar 4. pantā minētajiem mērķiem, un
b)      iepriekšējos rezultātus.
5.           Papildus 4. punktā
minētajām summām tajā pašā punktā
minētajā īstenošanas aktā iekļauj arī
līdzekļus, kas pārvietoti uz ELFLA, piemērojot
Regulas (EK) Nr. 73/2009 136.a panta 1. punktu un
Regulas (ES) Nr. [DP] 7. panta 2. punktu, un −
attiecībā uz 2013. kalendāro gadu −
līdzekļus, kas pārvietoti uz ELFLA, piemērojot Padomes
Regulas (EK) Nr. 73/2009 10.b un 136. pantu.
_______
* OV L 30, 31.1.2009.,
16. lpp.”
3. NODAĻA
Nobeiguma noteikumi
10. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā
septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada
1. janvāra.
Tomēr:
–
šīs regulas 5. panta 9. un
10. punktu piemēro no tās spēkā stāšanās
dienas,
–
šīs regulas 5. panta 11. punktu
attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 73/2009 II un
III pielikumu piemēro no 2013. gada 22. decembra, un
–
šīs regulas 6. pantu piemēro no
Regulas (ES) Nr. […] [DP] spēkā stāšanās dienas.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā −                        Padomes
vārdā −
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
I PIELIKUMS
Atbilstošie panti par pasākumiem, kas saistīti ar dzīvniekiem,
un platībatkarīgajiem pasākumiem 2007.−2013. gada un
2014.−2020. gada plānošanas periodā
 Regula (EK) Nr. 1698/2005 || Regula (ES) Nr. […] [RD]
 36. panta a) punkta i) un ii) apakšpunkts – maksājumi lauksaimniekiem par nelabvēlīgiem dabas apstākļiem kalnu teritorijās un maksājumi lauksaimniekiem par nelabvēlīgiem dabas apstākļiem citās teritorijās || 32. pants – maksājumi apgabaliem, kuros ir dabīgi vai citi specifiski ierobežojumi
 36. panta a) punkta iii) apakšpunkts – Natura 2000 maksājumi un maksājumi, kas saistīti ar Direktīvu 2000/60/EK || 31. pants – Natura 2000 un Ūdens pamatdirektīvas maksājumi
 36. panta a) punkta iv) apakšpunkts – agrovides maksājumi || 29. pants – agrovide un klimats
 36. panta a) punkta v) apakšpunkts – dzīvnieku labturības maksājumi || 34. pants – dzīvnieku labturība
 36. panta b) punkta i) un iii) apakšpunkts – lauksaimniecības zemes pirmreizējā apmežošana un lauksaimniecībā neizmantojamās zemes pirmreizējā apmežošana || 22. panta 1. punkta a) apakšpunkts – apmežošana un meža platību izveide
 36. panta b) punkta iv) apakšpunkts – Natura 2000 maksājumi || 31. pants – Natura 2000 un Ūdens pamatdirektīvas maksājumi
 36. panta b) punkta v) apakšpunkts – meža vides maksājumi || 35. pants – meža vides un klimata pakalpojumi un meža saglabāšana
II PIELIKUMS
Regulas (EK) Nr. 73/2009 II, III un
VIII pielikumu groza šādi:
(1)          II pielikuma
A punktu “Vide” aizstāj ar šādu:
 “1. || Padomes Direktīva 79/409/EEK (1979. gada 2. aprīlis) par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 25.4.1979., 1. lpp.) || 3. panta 1. punkts, 3. panta 2. punkta b) apakšpunkts, 4. panta 1., 2. un 4. punkts, 5. panta a), b) un d) punkts
 2. || Padomes Direktīva 86/278/EEK (1986. gada 12. jūnijs) par vides, jo īpaši augsnes, aizsardzību, lauksaimniecībā izmantojot notekūdeņu dūņas (OV L 181, 4.7.1986., 6. lpp.) || 3. pants
 3. || Padomes Direktīva 91/676/EEK (1991. gada 12. decembris) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti (OV L 375, 31.12.1991., 1. lpp.) || 4. un 5. pants
 4. || Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.) || 6. pants un 13. panta 1. punkta a) apakšpunkts”;
(2)          III pielikumu
groza šādi:
a)      ierakstu “Ūdens aizsardzība un
apsaimniekošana” aizstāj ar šādu:
 Ūdens aizsardzība un apsaimniekošana: Ūdens aizsardzība pret piesārņojumu un noteci, ūdens izmantojuma pārvaldība || - Buferjoslu izveide gar ūdensteci(1) ||
 - Ja apūdeņošanā lietotā ūdens izmantošanai nepieciešama atļauja, − atļauju procedūru ievērošana ||
 Papildinājumā noteiktie pasākumi   ||
(1)         Piezīme.
LLVA buferjoslās gan īpaši jutīgajās zonās, kas
noteiktas atbilstīgi Direktīvas 91/676/EEK 3. panta
2. punktam, gan ārpus tām jāievēro vismaz tās
prasības, kas saistītas ar nosacījumiem mēslojuma
iestrādāšanai zemē tuvu ūdenstecēm, kā
minēts Direktīvas 91/676/EEK II pielikuma A punkta
4. apakšpunktā, un jāpiemēro saskaņā ar
dalībvalstu rīcības programmām, kuras izveidotas
saskaņā ar Direktīvas 91/676/EEK 5. panta
4. punktu.”;
b)      pievieno šādu papildinājumu:
“PAPILDINĀJUMS
A.      Pasākumi, kas saistīti ar
I sarakstu
Dalībvalstis:
–
aizliedz I saraksta vielu tiešas
novadīšanas,
–
iepriekš izmeklē šo vielu jebkādu
apglabāšanu vai izgāšanu apglabāšanas nolūkā, ja
minētās darbības var izraisīt netiešu novadīšanu.
Ņemot vērā izmeklēšanas iznākumu, dalībvalstis
aizliedz šādu darbību vai piešķir atļauju ar
nosacījumu, ka tiek ievēroti visi tehniskie piesardzības
pasākumi, lai izvairītos no šādas novadīšanas,
–
veic visus attiecīgos pasākumus, ko
tās uzskata par vajadzīgiem, lai novērstu I saraksta vielu
netiešu novadīšanu, kuru izraisa uz zemes vai zemē veiktas
darbības, kas nav otrajā ievilkumā minētās
darbības.
Tomēr, ja iepriekšējā
izmeklēšanā konstatē, ka pazemes ūdeņi, kuros
paredzēts novadīt I saraksta vielas, pastāvīgi ir
nepiemēroti citai izmantošanai, jo īpaši izmantošanai
mājsaimniecībā vai lauksaimniecībā, dalībvalstis
var atļaut šo vielu novadīšanu ar nosacījumu, ka to
klātesība netraucē zemes resursu izmantošanu.
Šādas atļaujas var piešķirt
vienīgi tad, ja ir veikti visi tehniskie piesardzības pasākumi,
lai nodrošinātu to, ka šīs vielas nevar nonākt citās
ūdens sistēmās vai kaitēt citām ekosistēmām.

Pēc iepriekšējas izmeklēšanas
dalībvalstis var atļaut novadīšanu, kas saistīta ar
tāda ūdens ievadīšanu atpakaļ tajā pašā
ūdenstilpē, kas izmantots ģeotermiskām
vajadzībām, izsūknēts no raktuvēm un karjeriem vai
izsūknēts civilo inženiertehnisko darbu vajadzībām.
B.      Pasākumi, kas saistīti ar
II sarakstu
Dalībvalstis veic iepriekšēju
izmeklēšanu attiecībā uz:
–
visām II saraksta vielu tiešajām novadīšanām,
lai ierobežotu šādas novadīšanas,
–
šo vielu apglabāšanu vai izgāšanu
apglabāšanas nolūkā, ja minētās darbības var
izraisīt netiešu novadīšanu.
Ņemot vērā šādas
izmeklēšanas iznākumu, dalībvalstis var piešķirt
atļauju ar nosacījumu, ka tiek veikti visi tehniskie
piesardzības pasākumi, kas novērš pazemes ūdeņu
piesārņošanu ar šīm vielām.
Turklāt dalībvalstis veic
attiecīgus pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai
ierobežotu II saraksta vielu netiešas novadīšanas, ko izraisa uz
zemes vai zemē veiktas darbības, kas nav pirmajā daļā
minētās darbības.
VIELU SAIMJU UN GRUPU I SARAKSTS, KAS
MINĒTS A IEDAĻĀ
I sarakstā ir atsevišķas vielas,
kas pieder pie turpmāk uzskaitīto vielu saimēm un grupām,
izņemot vielas, kuras tiek uzskatītas par nepiemērotām
iekļaušanai I sarakstā, pamatojot to ar zemo toksicitātes, ķīmiskās
stabilitātes un bioakumulācijas risku.
Tās vielas, kuras, ņemot vērā
to toksicitāti, ķīmisko stabilitāti un bioakumulācijas
potenciālu, ir piemērotas iekļaušanai II sarakstā, ir
jāiekļauj II sarakstā.
1.       Halogēnorganiskie savienojumi un
vielas, kuras šādus savienojumus var veidot ūdens vidē
2.       Fosfororganiskie savienojumi
3.       Alvorganiskie savienojumi
4.       Vielas, kuras kancerogēnas,
mutagēnas vai teratogēnas īpašības iegūst ūdens
vidē vai ar tās starpniecību (*)
5.       Dzīvsudrabs un tā savienojumi
6.       Kadmijs un tā savienojumi
7.       Minerāleļļas un
ogļūdeņraži
8.       Cianīdi
VIELU SAIMJU UN GRUPU II SARAKSTS, KAS
MINĒTS B IEDAĻĀ
II sarakstā ir atsevišķas vielas un
vielu kategorijas, kas pieder pie turpmāk uzskaitītajām vielu
saimēm un grupām un kam varētu būt kaitīga
iedarbība uz pazemes ūdeņiem.
1.       Šādi nemetāli un metāli
un to savienojumi:
1. Cinks
2. Varš
3. Niķelis
4. Hroms
5. Svins
6. Selēns
7. Arsēns
8. Antimons
9. Molibdēns
10. Titāns
11. Alva
12. Bārijs
13. Berilijs
14. Bors
15. Urāns
16. Vanādijs
17. Kobalts
18. Tallijs
19. Telūrs
20. Sudrabs
2.       Biocīdi un to atvasinājumi,
kas nav uzskaitīti I sarakstā.
3.       Vielas, kas negatīvi ietekmē
pazemes ūdeņu garšu un/vai smaržu, un savienojumi, kas var
izraisīt šādu vielu veidošanos šajos ūdeņos un padarīt
tos nederīgus lietošanai uzturā.
4.       Toksiski vai ķīmiski stabili
silīcijorganiskie savienojumi un vielas, kas var izraisīt šādu
savienojumu veidošanos ūdenī, izņemot tos, kuri ir
bioloģiski nekaitīgi vai kuri ūdenī ātri
pārveidojas nekaitīgās vielās.
5.       Fosfora neorganiskie savienojumi un
elementārais fosfors.
6.       Fluorīdi
7.       Amonjaks un nitrīti
(*)     II saraksta vielas, kas ir
kancerogēnas, mutagēnas vai teratogēnas, ir iekļautas
šā saraksta 4. kategorijā.”;

(3)          VIII pielikuma
aili par 2014. gadu aizstāj ar šādu:
“1. tabula
(EUR 1000)
   Dalībvalsts || 2014
 Beļģija || [544 047]
 Dānija || [926 075]
 Vācija || [5 178 178]
 Grieķija || [2 063 187]
 Spānija || [4 833 647]
 Francija || [7 586 341]
 Īrija || [1 216 547]
 Itālija || [3 953 394]
 Luksemburga || [33 661]
 Nīderlande || [793 319]
 Austrija || [693 716]
 Portugāle || [557 667]
 Somija || [523 247]
 Zviedrija || [696 487]
 Apvienotā Karaliste || [3 548 576]
2. tabula (*)
(EUR 1000)
 Bulgārija || [642 103]
 Čehija || [875 305]
 Igaunija || [110 018]
 Kipra || [51 344]
 Latvija || [168 886]
 Lietuva || [393 226]
 Ungārija || [1 272 786]
 Malta || [5 239]
 Polija || [2 970 020]
 Rumānija || [1 428 531]
 Slovēnija || [138 980]
 Slovākija || [377 419]
 (*) Maksimālie apjomi aprēķināti, ņemot vērā 121. pantā paredzēto pieaugumu shēmu.”
 FINANŠU PĀRSKATS || FS/13/ 344471Rev1
 6.15.2013
   || DATUMS: 25.03.2013.
 1. || BUDŽETA POZĪCIJA   05 03 Tiešais atbalsts 05 04 Lauku attīstība   ||
 2. || NOSAUKUMS   Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULAI, ar ko nosaka konkrētus pārejas noteikumus par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA), groza Regulu (ES) Nr. [RD] attiecībā uz līdzekļiem un to sadalījumu 2014. gadam un groza Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 un Regulas (ES) Nr. [DP], (ES) Nr. [HZ] un (ES) Nr. [sCMO] attiecībā uz to piemērošanu 2014. gadā
 3. || JURIDISKAIS PAMATS   Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punkts
 4. || MĒRĶI   Ar šo regulu nosaka pārejas noteikumus par tiešo maksājumu piemērošanu attiecībā uz 2014. gadu un par atbalstu lauku attīstībai
 5. || FINANSIĀLĀ IETEKME || 12 MĒNEŠU PERIODS (miljonos EUR) || KĀRTĒJAIS, 2013. FINANŠU GADS (miljonos EUR) || NĀKAMAIS, 2014. FINANŠU GADS (miljonos EUR)
 5.0. || IZDEVUMI, KO SEDZ -               NO ES BUDŽETA (KOMPENSĀCIJAS/INTERVENCES PASĀKUMI) -               VALSTU IESTĀDES -               CITI ||   ||   ||
 5.1. || IEŅĒMUMI -               ES PAŠU RESURSI (MAKSĀJUMI/ MUITAS NODOKĻI) -               VALSTS ||   ||   ||
   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018
 5.0.1. || PAREDZĒTIE IZDEVUMI || EUR -830 milj. ||   ||   ||
 5.1.1. || PAREDZĒTIE IEŅĒMUMI ||   ||   ||   ||
 5.2. || APRĒĶINA METODE: Skatīt piezīmes
 6.0. || VAI PROJEKTU VAR FINANSĒT NO APROPRIĀCIJĀM, KAS IERAKSTĪTAS KĀRTĒJĀ BUDŽETA ATTIECĪGAJĀ NODAĻĀ? || neattiecas
 6.1. || VAI PROJEKTU VAR FINANSĒT, VEICOT KĀRTĒJĀ BUDŽETA STARPNODAĻU PĀRVEDUMUS? || neattiecas
 6.2. || VAI BŪS VAJADZĪGS PAPILDU BUDŽETS? || NĒ
 6.3. || VAI APROPRIĀCIJAS BŪS JĀIERAKSTA NĀKAMO GADU BUDŽETOS? || NĒ
 PIEZĪMES   Šis finanšu pārskats papildina KLP reformu priekšlikumu (COM(2012)551, COM(2012)552, COM(2012)553) finanšu pārskatu un būtu jālasa kopā ar to. Šā regulas priekšlikuma mērķis ir pagarināt termiņu, kurā piemēro dažus spēkā esošo shēmu elementus, ņemot vērā ietekmi, kādu uz tiešajiem maksājumiem rada daudzgadu finanšu shēmas (DFS) satvarā panāktā vienošanās par ārējo konverģenci, līdzekļu elastīgu pārvietošanu starp KLP pīlāriem un lauku attīstībai noteikto līdzfinansējuma likmi. Finansiālu seku kā tādu nav, jo ar šo regulas projektu tikai ievieš Komisijas priekšlikumus par DFS un par KLP reformu, ņemot vērā Eiropadomes 2013. gada 8. februāra secinājumus. Jaunie elementi, kas izriet no Eiropadomes 2013. gada 8. februāra secinājumiem, ir ielikti kvadrātiekavās, gaidot galīgo vienošanos par DFS.   Attiecībā uz tiešajiem maksājumiem ārējā konverģence un līdzekļu elastīga pārvietošana starp pīlāriem ir piemērojama no 2015. finanšu gada (attiecībā uz tiešajiem maksājumiem atbilst 2014. pieprasījumu gadam). Salīdzinājumā ar Komisijas priekšlikumu un tā finanšu pārskatu Eiropadomes 2013. gada 8. februāra secinājumi paredz tiešo maksājumu samazinājumu par EUR 830 milj. (pašreizējās cenās) 2014. pieprasījumu gadā (EUR 5 milj. attiecībā uz kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu un EUR 825 milj. attiecībā uz VIII pielikumu).   Attiecībā uz līdzekļu elastīgu pārvietošanu starp pīlāriem finansiālo ietekmi vēl nav iespējams novērtēt, jo dalībvalstīm par saviem pārvietojumiem jāpaziņo Komisijai vēlāk šā gada laikā. Elastība nekādā ziņā neietekmēs budžetu, jo tieši tādas pašas summas, kas tiks atskaitītas no viena fonda (ELGF vai ELFLA) līdzekļiem, tiks darītas pieejamas otram fondam (ELGF vai ELFLA).   Attiecībā uz lauku attīstību šā regulas projekta mērķis ir nodrošināt vairāku tādu pasākumu nepārtrauktību, kuri ietver daudzgadu saistības. Arī attiecībā uz minētajiem pasākumiem regulas projektā paredzēts, ka par izdevumiem, kas atbilst saistībām, kuru uzņemšanās notikusi 2007.−2013. gadā, ir tiesības pretendēt uz atbalstu jaunajā plānošanas periodā pēc 2015. gada (ja ir veicami maksājumi) vai pirms tam, ja pašreizējais finanšu piešķīrums ir pilnībā apgūts. Minētajiem noteikumiem nav finansiālas ietekmes, jo lauku attīstības piešķīrums nemainās. Maksājumu sadalījums laikā gan varētu būt nedaudz citādāks, taču patlaban to nevar kvantitatīvi novērtēt.
[1]               OV C […], […],
[…] lpp.
[2]               OV C […], […],
[…] lpp.
[3]               OV L […], […],
[…]. lpp.
[4]               OV L 277, 21.10.2005.,
1. lpp.
[5]               OV L […], […],
[…]. lpp.
[6]               OV L 30, 31.1.2009.,
16. lpp.
[7]               OV L […], […],
[…]. lpp.
[8]               OV L […], […], […]. lpp.
[9]               OV L 327, 22.12.2000.,
1. lpp.
[10]             OV L 20, 26.1.1980.,
43. lpp.
[11]             OV L […], […], […]. lpp.
[12]             OV L […], […],
[…]. lpp.
[13]             OV L 160, 26.6.1999.,
80. lpp.
[14]             OV ierakstīt datumu: vienu
mēnesi pēc dienas, kurā sāk piemērot šo regulu.
[15]             OV ierakstīt datumu: vienu
mēnesi pēc dienas, kurā sāk piemērot šo regulu.
[16]             OV ierakstīt datumu: vienu
mēnesi pēc dienas, kurā sāk piemērot šo regulu.
[17]             OV ierakstīt datumu: vienu
mēnesi pēc dienas, kurā sāk piemērot šo regulu.
[18]             OV ierakstīt datumu: 7 dienas
pēc šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
[19]             OV ierakstīt datumu: 7 dienas
pēc šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
[20]             OV ierakstīt datumu: 7 dienas
pēc šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
[21]             OV ierakstīt datumu: 7 dienas
pēc šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
[22]             OV ierakstīt datumu: 7 dienas
pēc šīs regulas spēkā stāšanās dienas.


				|

		52013PC0678

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 55/2008, ar ko ievieš autonomās tirdzniecības preferences Moldovas Republikai /* COM/2013/0678 final - 2013/0325 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Eiropas Savienība (turpmāk “ES”)
2013. gada jūnijā ir pabeigusi sarunas ar Moldovas Republiku
(turpmāk “Moldova”) par asociācijas nolīgumu, tostarp
padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības
zonas (DCFTA) izveidi. Saistībā ar šīm sarunām
Moldova ir pieņēmusi vērienīgu programmu politiskai
asociācijai un turpmākai ekonomiskai integrācijai ar ES. Tā
ir arī guvusi ievērojamus panākumus regulējuma
saskaņošanā ar mērķi panākt konverģenci ar ES
tiesību aktiem un standartiem.
Šo sarunu ietvaros puses piedāvāja
pilnībā liberalizēt vīna divpusējo tirdzniecību.
Pēdējā laikā Moldovai ir
radušās grūtības saistībā ar vīna eksportu uz
dažiem tās tradicionālajiem tirgiem, kas apdraud valsts ekonomikas
atveseļošanas un reformu procesu, ko enerģiski īsteno Moldovas
valdība. Lauksaimniecības nozare veido apmēram 40 procentus
no Moldovas ekonomikas, un vīna nozare ir svarīga tās daļa,
nodrošinot darbu aptuveni 300 000 cilvēku (viena ceturtā
daļa no aktīvajiem iedzīvotājiem), kuri galvenokārt
dzīvo lauku apvidos un apstrādā maza un vidēja izmēra
individuālus zemes gabalus.
Ņemot vērā iepriekš
minēto, Eiropas Komisija ierosina nekavējoties pilnībā
liberalizēt vīna importu no Moldovas uz ES, grozot Padomes Regulu
(EK) 55/2008[1]
un svītrojot vīnu no tās I pielikuma 1. tabulas.
Pašlaik PTO atbrīvojums
attiecībā uz Moldovai piešķirtajām tarifa preferencēm
neattiecas uz papildu preferencēm vīnam, kas paredzētas
ierosinātajā regulā. Turklāt atbrīvojuma termiņš
beigsies 2013. gada 31. decembrī. Attiecīgi ES
saskaņā ar PTO Līguma IX panta 3. punktu būtu
jāpieprasa pagarināt termiņu un grozīt darbības jomu
pašreizējam atbrīvojumam no VVTT 1994 I un XIII pantā
paredzētajām saistībām, ciktāl tas ir nepieciešams,
lai ES varētu nodrošināt beznodokļu atvieglojumu režīmu
Moldovas izcelsmes vīnam, bez pienākuma piemērot tādu pašu
beznodokļu režīmu līdzīgiem produktiem no citām PTO
dalībvalstīm. Komisijas priekšlikums pieprasīt atbrīvojuma
termiņa pagarinājumu jau ir iesniegts izskatīšanai Padomē.
2.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKAIS
PAMATS
Šā regulas priekšlikuma juridiskais
pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. panta
2. punkts.
3.           IETEKME UZ BUDŽETU
Ierosinātā regula nerada izmaksas ES
budžetā. Paredzams, ka turpmāka tirgus atvēršana neradīs
negatīvas sekas ES, jo vīna imports no Moldovas veido tikai
0,6 % no kopējā ES vīna importa apjoma.
2013/0325 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr.
55/2008, ar ko ievieš autonomās tirdzniecības preferences Moldovas
Republikai
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta
2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc tiesību akta projekta
nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)
Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 55/2008[2] Moldovas Republikai
(turpmāk “Moldova”) ieviesa īpašu autonomās tirdzniecības
preferenču (ATP) sistēmu. Šī sistēma attiecībā uz
visiem Moldovas izcelsmes produktiem paredz brīvu piekļuvi
Savienības tirgum, izņemot konkrētus minētās regulas I
pielikumā uzskaitītos lauksaimniecības produktus, kam
ierobežotas koncesijas piešķirtas vai nu kā muitas nodokļu
atbrīvojumi, ievērojot tarifu kvotas, vai kā samazināti muitas
nodokļi.
(2)
Saskaņā ar Eiropas
kaimiņattiecību politiku (EKP), ES un Moldovas EKP rīcības
plānu un Austrumu partnerību Moldova ir pieņēmusi
vērienīgu programmu politiskai asociācijai un turpmākai ekonomiskai
integrācijai ar Savienību. Moldova ir arī guvusi
ievērojamus panākumus regulējuma saskaņošanā ar
mērķi panākt konverģenci ar Savienības tiesību
aktiem un standartiem.
(3)
Sarunas par jaunu asociācijas nolīgumu,
tostarp padziļinātas un visaptverošas brīvās
tirdzniecības zonas (DCFTA) izveidi starp Savienību un Moldovu
sākās 2010. gada janvārī un tika pabeigtas 2013. gada
jūlijā. Šis nolīgums paredz pilnībā liberalizēt
divpusējo vīna tirdzniecību.
(4)
Lai atbalstītu Moldovas centienus
saskaņā ar EKP un Austrumu partnerību un nodrošinātu
pievilcīgu un stabilu tirgu tās vīna eksportam, vīna
imports no Moldovas Savienībā būtu jāliberalizē
nekavējoties.
(5)
Tādēļ būtu attiecīgi
jāgroza Regula (EK) Nr. 55/2008,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EK) Nr. 55/2008 I pielikuma 1. punkta
tabulā svītro pēdējo rindu, kas attiecas uz kārtas Nr.
09.0514 “Svaigu vīnogu vīns, kas nav dzirkstošais vīns” .
2. pants
Šī regula stājas spēkā
septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula
uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās
dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —                        Padomes
vārdā —
priekšsēdētājs                                                 priekšsēdētājs
 FINANŠU PĀRSKATS || FinancSt/2013 JE/nh/3263078-Rev1 6.0.2013.1
   || DATUMS: 18/09/2013
 1. || BUDŽETA POZĪCIJA: 12. nodaļa — muitas nodokļi un citi nodokļi || APROPRIĀCIJAS: Budžeta grozījumi Nr. 1/2013 EUR 18 654,2 miljoni
 2. || NOSAUKUMS: Priekšlikums — Eiropas Parlamenta un Padomes regula, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 55/2008, ar ko ievieš autonomās tirdzniecības preferences Moldovas Republikai.
 3. || JURIDISKAIS PAMATS: Līgums par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 207. panta 2. punkts.
 4. || MĒRĶI: Pilnībā liberalizēt vīna importu no Moldovas uz ES.
 5. || FINANSIĀLĀ IETEKME || 12 MĒNEŠU LAIKPOSMS (miljonos EUR) || KĀRTĒJAIS FINANŠU GADS (2013) (miljonos EUR) || NĀKAMAIS FINANŠU GADS (2014) (miljonos EUR)
 5.0. || IZDEVUMI -               KO SEDZ NO EK BUDŽETA (KOMPENSĀCIJAS/INTERVENCES PASĀKUMI) -               VALSTU IESTĀDES -               CITI || - || - || -
 5.1. || IEŅĒMUMI -               EK PAŠU RESURSI (MAKSĀJUMI/ MUITAS NODOKĻI) -               VALSTS || - || - || -
   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018
 5.0.1. || PAREDZĒTIE IZDEVUMI || - || - || - || -
 5.1.1. || PAREDZĒTIE IEŅĒMUMI || - || - || - || -
 5.2. || APRĒĶINA METODE: -
 6.0. || VAI PROJEKTU VAR FINANSĒT NO APROPRIĀCIJĀM, KAS IERAKSTĪTAS KĀRTĒJĀ BUDŽETA ATTIECĪGAJĀ NODAĻĀ? || JĀ NĒ
 6.1. || VAI PROJEKTU VAR FINANSĒT, VEICOT KĀRTĒJĀ BUDŽETA STARPNODAĻU PĀRVEDUMUS? || JĀ NĒ
 6.2. || VAI BŪS VAJADZĪGS PAPILDU BUDŽETS? || JĀ NĒ
 6.3. || VAI APROPRIĀCIJAS BŪS JĀIERAKSTA NĀKAMO GADU BUDŽETOS? || JĀ NĒ
 PIEZĪMES: Imports no Moldovas pēdējos gados nav sasniedzis beznodokļu tarifu gada kvotu daudzumus. Uzskatāms, ka beznodokļu tarifu gada kvotas atcelšana vīna importam no Moldovas neietekmē budžetu.
[1]               Padomes 2008. gada 21. janvāra Regula
(EK) Nr. 55/2008, ar ko ievieš autonomās tirdzniecības
preferences Moldovas Republikai un ar ko groza
Regulu (EK) Nr. 980/2005 un Komisijas Lēmumu 2005/924/EK
(OV L 20, 24.1.2008., 1. lpp.).
[2]               Padomes 2008. gada 21. janvāra Regula
(EK) Nr. 55/2008, ar ko ievieš autonomās tirdzniecības
preferences Moldovas Republikai un ar ko groza
Regulu (EK) Nr. 980/2005 un Komisijas
Lēmumu 2005/924/EK (OV L 20, 24.1.2008., 1. lpp.).