				|

		52012PC0475

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko groza Lēmumus 2009/791/EK un 2009/1013/ES, ar kuriem attiecīgi Vācijai un Austrijai atļauj turpināt piemērot pasākumu, ar kuru atkāpjas no 168. panta un 168.a panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu /* COM/2012/0475 final - 2012/0233 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Priekšlikuma pamatojums un
mērķi
Atbilstīgi 395. panta
1. punktam 2006. gada 28. novembra
Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās
vērtības nodokļa sistēmu Padome pēc Komisijas
priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai
dalībvalstij piemērot īpašus pasākumus, atkāpjoties no
minētās direktīvas, nolūkā vienkāršot
nodokļa iekasēšanas procedūru vai novērst noteiktu veidu
nodokļa nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļa
maksāšanas.
Ar vēstulēm, kuru saņemšanu
Komisija reģistrēja 2012. gada 5. janvārī un
2012. gada 16. aprīlī, attiecīgi Vācijas
Federatīvā Republika un Austrijas Republika pieprasīja
atļauju turpināt piemērot pasākumu, ar ko atkāpjas no
Direktīvas 2006/112/EK 168. un 168.a panta, lai nepiemērotu PVN
atskaitīšanas tiesības precēm un pakalpojumiem, ko vairāk
nekā 90 % apmērā izmanto citām, ne saimnieciskās
darbības vajadzībām.
Saskaņā ar
Direktīvas 2006/112/EK 395. panta 2. punktu Komisija
2012. gada 4. aprīļa vēstulē informēja
pārējās dalībvalstis par Vācijas Federatīvās
Republikas pieprasījumu un 2012. gada 20. aprīļa
vēstulē — par Austrijas Republikas pieprasījumu. Komisija ar
2012. gada 11. aprīļa vēstuli informēja
Vācijas Federatīvo Republiku un ar 2012. gada
23. aprīļa vēstuli — Austrijas Republiku, ka tās
rīcībā ir visa informācija, kas vajadzīga
pieprasījuma izskatīšanai.
Vispārīgais konteksts
Direktīvas 2006/112/EK
168. pantā noteikts, ka nodokļa maksātājam ir
tiesības atskaitīt PVN, kas samaksāts par pirkumiem, kuri veikti
saistībā ar viņa darījumiem, par ko uzliek nodokli.
Direktīvas 2006/112/EK 168.a panta 1. punkts paredz: ja
nekustamais īpašums ir daļa no nodokļa maksātāja
saimnieciskās darbības aktīviem un nodokļa
maksātājs to izmanto saimnieciskās darbības
vajadzībām un saviem vai darbinieku privātiem mērķiem,
PVN par izdevumiem, kas ir saistīti ar šo nekustamo īpašumu, ir
atskaitāms tikai proporcionāli īpašuma izmantojumam nodokļa
maksātāja saimnieciskās darbības vajadzībām.
Saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 168.a panta 2. punktu
dalībvalstis šo noteikumu var piemērot arī sakarā ar PVN
izdevumiem, kas saistīti ar citām precēm, kas pieder pie
saimnieciskās darbības aktīviem, saskaņā ar saviem
norādījumiem. Taču Vācijas Federatīvās Republikas
un Austrijas Republikas pasākums atkāpjas no šiem principiem, jo
pilnībā izslēdz no atskaitīšanas tiesībām PVN par
precēm un pakalpojumiem, ko nodokļu maksātājs vairāk
nekā 90 % apmērā izmanto privātiem vai citiem
mērķiem, kas nav saimnieciskās darbības vajadzības.
Vācijas Federatīvās Republikas
atkāpes pasākums sākotnēji ar Padomes 2000. gada
28. februāra Lēmumu 2000/186/EK[1]
piešķirts līdz 2002. gada 31. decembrim un tad ar Padomes
2003. gada 13. maija Lēmumu 2003/354/EK[2] līdz 2004. gada
30. jūnijam, ar Padomes 2004. gada 19. novembra Lēmumu
2004/817/EK[3]
līdz 2009. gada 31. decembrim un ar Padomes 2009. gada
20. oktobra Lēmumu 2009/791/EK[4]
līdz 2012. gada 31. decembrim.
Austrijas Republikas atkāpes
pasākums sākotnēji ar Padomes 2004. gada 13. decembra
Lēmumu 2004/866/EK[5]
piešķirts līdz 2009. gada 31. decembrim un tad ar Padomes
2009. gada 22. decembra Lēmumu 2009/1013/ES[6] līdz 2012. gada
31. decembrim.
Tagad iesniegtajos pieprasījumos
Vācijas Federatīvā Republika un Austrijas Republika
informēja Komisiju, ka šis īpašais pasākums līdz šim
brīdim ir piemērots un ir pierādījusies tā
lietderība PVN iekasēšanas vienkāršošanas ziņā un
nodokļu nemaksāšanas un apiešanas novēršanas ziņā.
Parasti atkāpes piešķir uz noteiktu
laiku, lai varētu izvērtēt, vai īpašais pasākums ir
lietderīgs un efektīvs. Pamatojoties uz Vācijas
Federatīvās Republikas un Austrijas Republikas sniegto
informāciju, Komisija secina, ka 90 %/ 10 % sadalījums
starp izmantošanu saimnieciskās darbības vajadzībām un
citām vajadzībām joprojām ir piemērots pamats,
pēc kura var nošķirt darījumus, kuros izmantošanu
saimnieciskajām vajadzībām var uzskatīt par
neievērojamu. Attiecīgais īpašais pasākums vienkāršo
darbu gan nodokļu administrācijām, gan uzņēmumiem, jo
nav vajadzīgs uzraudzīt preču un pakalpojumu, kuriem to
iegādes brīdī piemērotas atskaitīšanas tiesības,
turpmāko izmantojumu, jo īpaši attiecībā uz
privātā izmantojuma iespējamo aplikšanu ar nodokli
saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 16. vai 26. pantu vai
atskaitīšanas korekcijām, kā to paredz minētās
direktīvas 184.–192. pants. Galapatēriņa stadijā
maksājamā nodokļa summa tiek ietekmēta
nenozīmīgā apmērā. Tāpēc atkāpes
pasākuma piemērošanas pagarināšana ir pamatota.
Taču pagarinājumam būtu
jābūt ar noteiktu beigu termiņu, lai varētu
novērtēt, vai joprojām pastāv situācija, kura kalpoja
par pamatu atkāpēm. Tāpēc tiek ierosināts
pagarināt atkāpes līdz 2015. gada beigām un, ja tiek
paredzēts tālāks pagarinājums pēc 2015. gada,
prasīt Vācijas Federatīvajai Republikai un Austrijas Republikai
vēlākais līdz 2015. gada 1. aprīlim kopā ar
pagarinājuma pieprasījumu iesniegt pārskatu par piemēroto
procentuālo sadalījumu starp izmantojumu saimnieciskās
darbības vajadzībām un citiem mērķiem — pamatu
izslēgšanai no atskaitīšanas. Taču šis lēmums zaudēs
spēku, kad dalībvalstis piemēros vai varēs piemērot
Padomes pēc šī lēmuma spēkā stāšanās
pieņemtus Savienības noteikumus, ar ko nosaka atskaitīšanas
tiesību ierobežojumus.
Spēkā esošie noteikumi
priekšlikuma jomā
Direktīvas 2006/112/EK
176. pantā noteikts, ka Padome lemj, uz kuriem izdevumiem neattiecas
PVN atskaitīšana. Līdz tam dalībvalstīm atļauts
saglabāt visus izņēmumus, kas bija spēkā
1979. gada 1. janvārī. Tādējādi ir
vairāki „nogaidoši” noteikumi, ar ko ierobežo tiesības atskaitīt
nodokli.
Komisija 2004. gadā nāca
klajā ar priekšlikumu[7],
kas paredzēja noteikumus par to, uz kuriem izdevumu veidiem var
attiecināt atskaitīšanas tiesību ierobežojumus, taču Padome
par minēto priekšlikumu vēl nav spējusi panākt vienošanos.
Atbilstība pārējiem ES
politikas virzieniem un mērķiem
Nepiemēro.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
REZULTĀTI
Apspriešanās ar
ieinteresētajām personām
Neattiecas.
Ekspertu atzinumu pieprasīšana un
izmantošana
Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija
vajadzīgs.
Ietekmes novērtējums
Priekšlikuma mērķis ir vienkāršot
nodokļa iekasēšanas procedūru, un tādējādi tam ir
iespējama pozitīva ietekme uz uzņēmumiem un
administrācijām. Šo risinājumu Vācijas Federatīvā
Republika un Austrijas Republika uzskata par piemērotu pasākumu, un
tas ir salīdzināms ar citām atkāpēm, kas ir bijušas
spēkā pagātnē vai ir spēkā pašlaik.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
Ierosinātās rīcības
kopsavilkums
Priekšlikuma mērķis ir ļaut
Vācijas Federatīvajai Republikai un Austrijas Republikai
turpināt piemērot pasākumu, ar ko atkāpjas no Direktīvas
2006/112/EK 168. un 168.a panta, lai nepiemērotu PVN
atskaitīšanas tiesības precēm un pakalpojumiem, ko nodokļa
maksātājs vairāk nekā 90 % apmērā izmanto
citām, ne saimnieciskajām vajadzībām.
Pagarinājuma pieprasījuma
gadījumā Vācijas Federatīvajai Republikai un Austrijas
Republikai jāpārskata šis procentuālais sadalījums un
atkāpes pasākumu nepieciešamība un jāziņo par to.
Lēmums zaudēs spēku lēmumā noteiktajā dienā
vai dienā, no kuras dalībvalstis piemēros vai varēs
piemērot Padomes pēc šī lēmuma spēkā
stāšanās pieņemtus Savienības noteikumus, ar ko nosaka
atskaitīšanas tiesību ierobežojumus, atkarībā no tā,
kurš termiņš ir agrāks.
Juridiskais pamats
Padomes 2006. gada 28. novembra
Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās
vērtības nodokļa sistēmu 395. panta 1. punkts.
Subsidiaritātes princips
Priekšlikums ir Savienības
ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes
principu nepiemēro.
Proporcionalitātes princips
Priekšlikums ir saskaņā ar
proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ.
Šis lēmums attiecas uz atļauju, ko
piešķir dalībvalstij pēc tās pieprasījuma, un tas
neuzliek nekādus pienākumus.
Tā kā atkāpes piemērošanas
joma ir šaura, īpašais pasākums ir proporcionāls
izvirzītajam mērķim.
Juridisko instrumentu izvēle
Ierosinātie juridiskie instrumenti:
Padomes lēmums.
Citi instrumenti nebūtu piemēroti
šādu iemeslu dēļ.
Saskaņā ar Padomes Direktīvas
2006/112/EK 395. pantu atkāpe no kopējiem PVN noteikumiem
iespējama tikai ar Padomes vienprātīgu lēmumu pēc
Komisijas priekšlikuma. Padomes lēmums ir vienīgais piemērotais
tiesību akts, jo to var adresēt atsevišķai dalībvalstij.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Priekšlikumam nebūs negatīvas
ietekmes uz Savienības pašu resursiem, ko veido PVN.
5.           IZVĒLES ELEMENTI
Priekšlikumā ir iekļauta
pārskatīšanas un turpināmības klauzula.
2012/0233 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko groza Lēmumus 2009/791/EK un
2009/1013/ES, ar kuriem attiecīgi Vācijai un Austrijai atļauj
turpināt piemērot pasākumu, ar kuru atkāpjas no 168. panta
un 168.a panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo
pievienotās vērtības nodokļa sistēmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes
2006. gada 28. novembra Direktīvu 2006/112/EK par
kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu[8] un jo īpaši tās
395. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
tā kā:
(1)       Ar vēstuli, kuras
saņemšana Komisijā reģistrēta 2012. gada
5. janvārī, Vācija pieprasīja atļauju
turpināt piemērot īpašo pasākumu, kas iepriekš
piešķirts ar Padomes Lēmumu 2009/791/EK[9], atkāpjoties no
Direktīvas 2006/112/EK noteikumiem par atskaitīšanas
tiesībām.
(2)       Ar vēstuli, kuras
saņemšana Komisijā reģistrēta 2012. gada
16. aprīlī, Austrija pieprasīja atļauju turpināt
piemērot īpašo pasākumu, kas iepriekš piešķirts ar Padomes
Lēmumu 2009/1013/ES[10],
atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK noteikumiem par
atskaitīšanas tiesībām.
(3)       Saskaņā ar
Direktīvas 2006/112/EK 395. panta 2. punkta otro daļu
Komisija ar 2012. gada 4. aprīļa vēstuli informēja
pārējās dalībvalstis par Vācijas pieprasījumu. Ar
2012. gada 11. aprīļa vēstuli Komisija paziņoja
Vācijai, ka tās rīcībā ir visa vajadzīgā
informācija, lai izvērtētu pieprasījumu.
(4)       Saskaņā ar
Direktīvas 2006/112/EK 395. panta 2. punkta otro daļu
Komisija ar 2012. gada 20. aprīļa vēstuli informēja
pārējās dalībvalstis par Austrijas pieprasījumu.
2012. gada 23. aprīļa vēstulē Komisija
paziņoja Austrijai, ka tās rīcībā ir visa
vajadzīgā informācija, lai izvērtētu
pieprasījumu.
(5)       Abu dalībvalstu
pieprasītā atkāpes pasākuma mērķis ir
pilnībā atcelt tiesības atskaitīt PVN, ar kuru apliktas
preces un pakalpojumi, kas vairāk nekā 90 % apmērā
izmantoti nodokļa maksātāja vai tā darbinieku
personiskajām vajadzībām vai ar saimniecisko darbību
nesaistītiem mērķiem.
(6)       Īpašais pasākums ir
atkāpe no Direktīvas 2006/112/EK 168. un 168.a panta, ar ko
reglamentē nodokļa maksātāja tiesības atskaitīt
PVN, ko maksā par tādu darījumu nolūkā
piegādātām precēm un pakalpojumiem, kas aplikti ar nodokli.
Īpašā pasākuma mērķis ir vienkāršot PVN uzlikšanu
un iekasēšanu. Galapatēriņa stadijā maksājamā
nodokļa summa tiek ietekmēta nenozīmīgā
apmērā.
(7)       Saskaņā ar
Vācijas un Austrijas sniegto informāciju juridiskā un
faktiskā situācija, kas bija pamatā attiecīgā
pasākuma piemērošanai patlaban, nav mainījusies un joprojām
pastāv. Tāpēc būtu jāļauj Vācijai un
Austrijai turpināt piemērot šo īpašo pasākumu
nākamajā periodā, taču to ierobežojot laikā līdz
vēlākais 2015. gada 31. decembrim, lai varētu
pārskatīt atkāpes pasākuma nepieciešamību un
efektivitāti un procentuālo sadalījumu starp izmantojumu
saimnieciskās darbības vajadzībām un citām
vajadzībām, kas ir atkāpes pasākuma pamatā.
(8)       Ja Vācija vai Austrija
uzskatīs, ka pasākums jāpagarina pēc 2015. gada,
tām kopā ar pagarinājuma pieprasījumu ne vēlāk
kā 2015. gada 31. martā Komisijai jāiesniedz
ziņojums par pasākuma piemērošanu, tostarp pārskats par
izmantoto proporcionālo sadalījumu, lai Komisijai pietiktu laika
pieprasījuma izskatīšanai un, ja Komisija nolemtu iesniegt priekšlikumu,
Padome to varētu pagūt pieņemt.
(9)       Komisija 2004. gada
29. oktobrī pieņēma priekšlikumu[11] Padomes direktīvai, ar ko
izdara grozījumus Direktīvā 77/388/EEK (tagad
Direktīva 2006/112/EK), kurā citstarp saskaņotas to izdevumu
kategorijas, kuriem var piemērot atskaitīšanas tiesību izņēmumus.
Šajā lēmumā paredzētajam atkāpes pasākumam
būtu jāzaudē spēks dienā, no kura dalībvalstis
piemēro vai var piemērot noteikumus, kas paredzēti
šādā grozošajā direktīvā, ko Padome pieņem
pēc šī lēmuma stāšanās spēkā, ja
minētā diena ir pirms dienas, kurā spēka zaudēšanu
paredz šis lēmums.
(10)     Atkāpēm būs
tikai nenozīmīga ietekme uz galapatēriņa posmā
iekasēto kopējo nodokļa apjomu, un tām nebūs
negatīvas ietekmes uz Savienības pašu resursiem, ko veido
iekasētais pievienotās vērtības nodoklis.
(11)     Tādēļ būtu
attiecīgi jāgroza Lēmums 2009/791/EK un Lēmums
2009/1013/ES,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Lēmuma 2009/791/EK 1. un 2. pantu
aizstāj ar šādu:
"1. pants
Atkāpjoties no Direktīvas
2006/112/EK 168. panta un 168.a panta, Vācija drīkst atcelt
tiesības atskaitīt PVN, kas uzlikts precēm un pakalpojumiem,
kurus vairāk nekā 90 % apmērā izmanto nodokļa
maksātāja vai tā darbinieku personiskajām
vajadzībām vai ar saimniecisko darbību nesaistītiem mērķiem.
2. pants
1.           Šis lēmums zaudē
spēku 2015. gada 31. decembrī vai dienā, no kuras
dalībvalstis piemēro vai var piemērot Padomes pēc šī
lēmuma spēkā stāšanās pieņemtus Savienības
noteikumus, ar ko nosaka atskaitīšanas tiesību ierobežojumus,
atkarībā no tā, kurš termiņš ir agrāks.
2.           Ja tiek pieprasīts
šajā lēmumā paredzētā īpašā pasākuma
pagarinājums, pieprasījumu iesniedz Komisijai vēlākais
līdz 2015. gada 31. martam.
Kopā ar šādu pieprasījumu iesniedz ziņojumu, kurā
ietver pārskatu par procentuālo sadalījumu, ko izmanto, nosakot
tiesības atskaitīt PVN, pamatojoties uz šo lēmumu."
2. pants
Lēmuma 2009/1013/ES 1. un
2. pantu aizstāj ar šādu:
"1. pants
Atkāpjoties no Direktīvas
2006/112/EK 168. panta un 168.a panta, Austrija drīkst atcelt
tiesības atskaitīt PVN, kas uzlikts precēm un pakalpojumiem,
kurus vairāk nekā 90 % apmērā izmanto nodokļa
maksātāja vai tā darbinieku personiskajām
vajadzībām vai ar saimniecisko darbību nesaistītiem
mērķiem.
2. pants
1.           Šis lēmums zaudē
spēku 2015. gada 31. decembrī vai dienā, no kuras
dalībvalstis piemēro vai var piemērot Padomes pēc šī
lēmuma spēkā stāšanās pieņemtus Savienības
noteikumus, ar ko nosaka atskaitīšanas tiesību ierobežojumus,
atkarībā no tā, kurš termiņš ir agrāks.
2.           Ja tiek pieprasīts
šajā lēmumā paredzētā īpašā pasākuma
pagarinājums, pieprasījumu iesniedz Komisijai vēlākais
līdz 2015. gada 31. martam.
Kopā ar šādu pieprasījumu iesniedz ziņojumu, kurā
ietver pārskatu par procentuālo sadalījumu, ko izmanto, nosakot
tiesības atskaitīt PVN, pamatojoties uz šo lēmumu."
3. pants
Šo lēmumu piemēro no 2013. gada
1. janvāra.
4. pants
Šis lēmums
ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai un Austrijas
Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 59, 4.3.2000., 12. lpp.
[2]               OV L 123, 17.5.2003., 47. lpp.
[3]               OV L 357, 2.12.2004., 33. lpp.
[4]               OV L 283, 30.10.2009., 55. lpp.
[5]               OV L 371, 18.12.2004., 47. lpp.
[6]               OV L 348, 29.12.2009., 21. lpp.
[7]               COM(2004) 728 galīgā redakcija.
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/com/2004/com2004_0728en01.pdf
[8]               OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.
[9]               OV L 283, 30.10.2009., 55. lpp.
[10]             OV L 348, 29.12.2009., 21. lpp.
[11]             COM(2004) 728 galīgā redakcija.
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/com/2004/com2004_0728en01.pdf


title: Priekšlikums Padomes lēmums ar ko Nīderlandes Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 11. panta Padomes Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005PC0285

Priekšlikums Padomes Lēmums ar ko Nīderlandes Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 11. panta Padomes Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem  /* COM/2005/0285 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 29.6.2005COM(2005) 285 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSar ko Nīderlandes Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 11. panta Padomes Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPRIEKšLIKUMA KONTEKSTS |Priekšlikuma pamatojums un mērķi Saskaņā ar 27. panta 1. punktu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, Padome, pēc Komisijas priekšlikuma rīkojoties vienprātīgi, var atļaut jebkurai dalībvalstij piemērot īpašus pasākumus, atkāpjoties no minētās direktīvas, lai vienkāršotu procedūru, kādā iekasē nodokli, vai nepieļautu noteiktu veidu nodokļa nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļa maksāšanas. Nīderlandes Karaliste vēstulē, kas 2004. gada 4. oktobrī reģistrēta Komisijas Ģenerālsekretariātā, lūdza atļauju ieviest īpašu pasākumu, atkāpjoties no Sestās direktīvas 11. panta. Saskaņā ar Sestās direktīvas 27. panta 2. punktu Komisija ar 2004. gada 1. decembra vēstuli informēja pārējās dalībvalstis par Nīderlandes Karalistes lūgumu, un ar 2004. gada 2. decembra vēstuli Komisija Nīderlandes Karalistei paziņoja, ka tās rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par nepieciešamu lūguma izvērtēšanai. |Vispārējais konteksts Sestās direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktā ir izvirzīts vispārējs noteikums, ka ar nodokli apliekamā summa ir visa summa, kas veido atlīdzību, kuru piegādātājs ir saņēmis vai kura tam jāsaņem no pircēja. Nīderlandes Karaliste vairākās tautsaimniecības nozarēs arvien biežāk ir saskārusies ar nodokļa apiešanas shēmām, kas attiecas uz ražošanas līdzekļu piegādi un ar ražošanas līdzekļiem saistītu pakalpojumu sniegšanu. Tā var izpausties vienošanās vai tiesību nodošanas veidā, kā rezultātā preces tiek nodotas saņēmēja rīcībā. Šo nodokļa apiešanas shēmu pamatā ir saistīto pušu darījumi, kuros tiek samaksāta atlīdzība, kas neatbilst tirgus vērtībai, gadījumos, kad saņēmējam nav tiesību uz PVN atskaitīšanu vai tās ir tikai daļējas. Piemēram, piegādātājam, ar pievienotās vērtības nodokli apliekamai personai, kurai ir tiesības uz pievienotās vērtības priekšnodokļa atskaitīšanu pilnā apmērā, iegādājoties dārgus ražošanas līdzekļus, bieži vien ir tikai viens nolūks tos tālāk piegādāt (saistītajam) saņēmējam nomas pirkuma vai nomas veidā. Nomas maksa var būt noteikta ļoti zema, liecinot par faktu, ka puses ir savstarpēji saistītas; vēlāk ražošanas līdzekļus ļoti bieži pārdod saņēmējam par cenu, kurai ir maz kopīga ar šo līdzekļu vērtību. Saņēmējs dažreiz saņem preces, uzņēmumiem apvienojoties vai izveidojot PVN maksātāju grupas. Līdzīgas nodokļa apiešanas shēmas izmanto arī pakalpojumiem, kam ir ievērojama vērtība un kurus parasti amortizē ar ienākumu nodokli vai uzņēmuma nodokli saistītu iemeslu dēļ. Šīs nodokļa apiešanas shēmas ir radījušas ievērojamus ieņēmumu zaudējumus. Tādēļ Nīderlandes Karaliste ir lūgusi atļauju ar PVN apliekamo summu šādos gadījumos noteikt, pamatojoties uz atvērta tirgus vērtību, nevis uz atlīdzību. Komisija piekrīt, ka šī atkāpe ir vērsta pret PVN sistēmas ļaunprātīgu izmantošanu. Komisija 2005. gada 16. martā iesniedza priekšlikumu direktīvai, ar ko groza Sesto direktīvu attiecībā uz noteiktiem pasākumiem, lai vienkāršotu PVN iekasēšanas procedūru un palīdzētu cīnīties pret nodokļa nemaksāšanu un izvairīšanos no nodokļa maksāšanas, un atceļ atsevišķus lēmumus, kas piešķir atkāpes (racionalizējot 27. pantā noteikto atkāpju piemērošanu). Šis priekšlikums, cita starpā, skar arī jautājumu par to, kā novērtēt piegādes starp saistītām personām. Tādēļ šis lūgums jāizpilda, līdz stājas spēkā iepriekšminētā direktīva, kas racionalizē atkāpes no 27. panta, taču ne vēlāk kā 2009. gada 31. decembrī. |Spēkā esošie noteikumi šā priekšlikuma jomā Līdzīgas atkāpes saistībā ar Sestās direktīvas 11. pantu ir piešķirtas citām dalībvalstīm. |Atbilstība citām politikām un Savienības mērķiem Nepiemēro. |APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |Neattiecas. |Ekspertu atzinuma pieprasīšana un izmantošana |Nebija vajadzības pēc neatkarīgas ekspertīzes. |Ietekmes novērtējums Lēmuma priekšlikuma mērķis ir cīnīties pret izvairīšanos no PVN maksāšanas Nīderlandē, tādēļ tam iespējama pozitīva ietekme uz tautsaimniecību. Katrā gadījumā šī ietekme būs ierobežota atkāpes šaurās darbības jomas dēļ. |PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE FAKTORI |Kopsavilkums par ierosināto priekšlikumu Priekšlikuma mērķis ir atļaut Nīderlandes Karalistei piemērot pasākumu, ar ko atkāpjas no Sestās Padomes Direktīvas 77/388/EEK 11. panta par summu, kuru apliek ar nodokli, attiecībā uz ražošanas līdzekļiem un saistītajiem pakalpojumiem. |Juridiskais pamats 27. panta 1. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze. |Subsidiaritātes princips Kopienai ir ekskluzīva kompetence šā priekšlikuma darbības jomā. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. |Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam šāda(-u) iemesla(-u) dēļ: |Šis lēmums attiecas uz atļauju, ko piešķir dalībvalstij pēc tās pieprasījuma, un neuzliek tālākus pienākumus. |Tā kā atkāpes piemērošanas joma ir ierobežota, īpašais pasākums ir proporcionāls izvirzītajam mērķim. |Tiesību aktu izvēle |Ierosinātie tiesību akti: citi. |Citi tiesību akti nebūtu piemēroti šāda(-u) iemesla(-u) dēļ. Saskaņā ar Sestās Padomes Direktīvas 77/388/EEK 27. pantu par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, iespējams piemērot tikai Padomes lēmumu. |IETEKME UZ BUDžETU |Šī atkāpe neatstās negatīvu ietekmi uz Kopienas resursiem, kas veidojas no PVN ieņēmumiem. |PAPILDU INFORMāCIJA |Pārbaudes/pārskatīšanas/darbības beigšanas klauzula |Šis priekšlikums ietver termiņa izbeigšanās klauzulu. |1.  PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSar ko Nīderlandes Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 11. panta Padomes Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvu 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze[1], un jo īpaši tās 27. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[2],tā kā:(1) Vēstulē, kas 2004. gada 4. oktobrī reģistrēta Komisijas Ģenerālsekretariātā, Nīderlandes Karaliste lūdza atļauju ieviest īpašu pasākumu, ar ko atkāpjas no Direktīvas 77/388/EEK 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta.(2) Komisija saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 27. panta 2. punktu 2004. gada 1. decembra vēstulē informēja pārējās dalībvalstis par Nīderlandes Karalistes lūgumu. 2. decembra vēstulē Komisija paziņoja Nīderlandes Karalistei, ka tās rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par nepieciešamu lūguma izvērtēšanai.(3) Atkāpes mērķis ir nepieļaut izvairīšanos no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) maksāšanas, samazinot vērtību piegādēm starp saistītām personām, kad saņēmējam nav tiesību uz PVN atskaitīšanu vai tās ir tikai daļējas. Tā ir izstrādāta, lai nepieļautu, ka ļaunprātīgi izmanto ražošanas līdzekļu piegādes vai ar tām saistītu pakalpojumu sniegšanu, piemēram, izpirkuma nomu vai nomu, vai jebkuru citu vienošanos, kā rezultātā preces tiek nodotas saņēmēja rīcībā. Sakarā ar saistību starp pusēm bieži vien tiek noteikta atlīdzība, kas ir zemāka par tirgus vērtību, kā rezultātā iekasētais PVN ir ievērojami mazāks.(4) Īpašais pasākums ir jāpiemēro vienīgi tajos gadījumos, kad administrācija var secināt, ka summu, kuru apliek ar nodokli un kura ir noteikta saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktu, ir ietekmējušas pušu starpā pastāvošās attiecības. Jebkurā gadījumā šim secinājumam jābalstās uz nepārprotamiem faktiem nevis pieņēmumiem.(5) Tādēļ ir lietderīgi un samērīgi atļaut Nīderlandes Karalistei uzskatīt, ka summa, kas apliekama ar nodokli, ir šo piegāžu atvērta tirgus vērtība.(6) Atkāpes, kas atbilst Direktīvas 77/388/EEK 27. pantam un kā nolūks ir nepieļaut izvairīšanos no PVN maksāšanas saistībā ar piegādēm starp saistītajam pusēm, ir iekļautas direktīvas priekšlikumā, ar ko racionalizētu dažas atkāpes, kuras atbilst minētajam pantam. Tādēļ jāierobežo šīs atkāpes piemērošanas periods, līdz stājas spēkā minētā direktīva.(7) Šī atkāpe neatstās negatīvu ietekmi uz Kopienas resursiem, kas veidojas no PVN ieņēmumiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAtkāpjoties no Direktīvas 77/388/EEK 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta, Nīderlandes Karalistei ir atļauts pieņemt atvērta tirgus vērtību, kā tā noteikta Direktīvas 77/388/EEK 11. panta A daļas 1. punkta d) apakšpunktā, par summu, kas apliekama ar nodokli, kapitālieguldījumu preču piegādēm vai jebkādai citai pakalpojumu sniegšanai, kā rezultātā kapitālieguldījumu prece tiek nodota saņēmēja rīcībā, ja izpildīti šādi nosacījumi:2.  saņēmējs ir ar nodokli neapliekama juridiska persona vai ar nodokli apliekama persona, kas veic ar nodokli daļēji vai pilnībā neapliekamas darbības, kas nedod tiesības uz nodokļa atskaitījumiem;3.  saskaņā ar valsts tiesību aktiem piegādātājs un saņēmējs ir tieši vai netieši saistītas personas;4.  ņemot vērā lietas apstākļus, vairāki fakti dod iespēju secināt, ka attiecības starp šīm saistītajam pusēm ir ietekmējušas summu, ko apliek ar nodokli un kas ir noteikta saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktu.Šajā pantā kapitālieguldījumu preces ir ražošanas līdzekļi, kā tos noteikusi Nīderlandes Karaliste saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 20. panta 4. punktu, un ārpus minētās definīcijas darbības jomas – pakalpojumi ievērojamā vērtībā, kuru var amortizēt.2. pantsAtļauja, kas piešķirta saskaņā ar 1. pantu, zaudē spēku dienā, kad stājas spēkā direktīva, ar ko tiks racionalizētas atkāpes saskaņā ar Direktīvas 77/388/EEK 27. pantu, kuru mērķis ir novērst izvairīšanos no pievienotās vērtības nodokļa maksāšanas saistībā ar summu, kas apliekama ar nodokli, vai 2009. gada 31. decembrī, atkarībā no tā, kura diena ir agrāk.3. pantsŠis lēmums ir adresēts Nīderlandes Karalistei.Briselē,Padomes vārdā -priekšsēdētājs [1] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/66/EK (OV L 168, 1.5.2004., 35. lpp.).[2] OV C […], […], . lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.10.2017
            COM(2017) 574 final
            2017/0252(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Muitas apakškomitejā, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, lai minētā nolīguma I protokolu par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm aizstātu ar jaunu protokolu, kas atsaucas uz Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA PRIEKŠMETS

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāpieņem Muitas apakškomitejā, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu (“nolīgums”) starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, saistībā ar plānoto lēmuma pieņemšanu par minētā nolīguma I protokola par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm aizstāšanu ar jaunu protokolu, kas atsaucas uz Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem
                  1
                (“konvencija”).

               2.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               2.1.Asociācijas nolīguma I protokols

               Ar nolīgumu tiek izveidots preferenciāls tirdzniecības režīms – Padziļinātā un visaptverošā brīvās tirdzniecības zona (DCFTA). Šis režīms palielina ES un Gruzijas savstarpējo piekļuvi tirgum. Nolīguma I protokols attiecas uz jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm. Nolīgums stājās spēkā 2016. gada 1. jūlijā.

               2.2.ES un Gruzijas Muitas apakškomiteja

                  I protokola 38. pantā paredzēts, ka ar nolīgumu izveidotā Muitas apakškomiteja var nolemt grozīt I protokola noteikumus.

               2.3.Paredzētais ES un Gruzijas Muitas apakškomitejas akts

                  ES un Gruzijas Muitas apakškomitejai ir jāpieņem lēmums par nolīguma I protokola par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm aizstāšanu ar jaunu protokolu, kas atsaucas uz konvenciju.

                  Paredzētā akta mērķis ir nodrošināt konvencijas efektīvu īstenošanu.

               3.SAVIENĪBAS VĀRDĀ IEŅEMAMĀ NOSTĀJA

               Konvencijā ir paredzēti noteikumi par to preču izcelsmi, kas tiek tirgotas saskaņā ar attiecīgajiem nolīgumiem, kas noslēgti starp Līgumslēdzējām pusēm. ES konvenciju parakstīja 2011. gada 15. jūnijā. Gruzija 2015. gada 23. septembrī izteica lūgumu pievienoties konvencijai, un konvencijas Apvienotā komiteja 2016. gada 28. septembra lēmumā Nr. 1
                  2
                nolēma, ka Gruzija būtu jāuzaicina pievienoties konvencijai.

               ES un Gruzija savu pieņemšanas dokumentu konvencijas depozitāram iesniedza attiecīgi 2012. gada 26. martā un 2017. gada 17. maijā. Piemērojot konvencijas 10. panta 3. punktu, attiecībā uz ES un Gruziju konvencija tādējādi stājās spēkā attiecīgi 2012. gada 1. maijā un 2017. gada 1. jūlijā.

               Konvencijas 6. pantā ir paredzēts, ka katra Līgumslēdzēja puse veic atbilstīgos pasākumus, lai nodrošinātu šīs konvencijas efektīvu piemērošanu. Ierosinātais ES un Gruzijas Muitas apakškomitejas lēmums ir procesuāls solis, kas nepieciešams, lai panāktu konvencijas galveno mērķi – aizstāt protokolus par izcelsmes noteikumiem nolīgumos starp konvencijas Līgumslēdzējām pusēm ar protokolu, kas atsaucas uz konvenciju.

               Tāpēc apspriešanās ar ieinteresētajām personām nebija nepieciešama.

                  Turklāt nav vajadzīgs arī ietekmes novērtējums, jo ierosinātie grozījumi ir tikai tehniski un spēkā esošā izcelsmes noteikumu protokola būtība netiek mainīta.

               4.JURIDISKAIS PAMATS

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

                  Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.”

                  Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu.”

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

                  ES un Gruzijas Muitas apakškomiteja ir izveidota ar nolīgumu, proti, Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses.

                  Akts, kuru ES un Gruzijas Muitas apakškomiteja ir aicināta pieņemt, ir lēmums ar juridiskām sekām.

                  Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

                  Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

                  Lēmuma, kas pieņemams saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no plānotā akta, par kuru nostāja Savienības vārdā jāpieņem, mērķa un satura. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti, no kuriem viens ir klasificējams kā galvenais, bet otrs ir pakārtots, lēmums saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, kas nepieciešams galvenajam vai dominējošajam mērķim vai komponentam.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

                  Plānotā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz kopējo tirdzniecības politiku.

                  Tātad ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 207. pants.

               4.3.Secinājums

                  Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu būtu jānosaka LESD 207. pants saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               2017/0252 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Muitas apakškomitejā, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, lai minētā nolīguma I protokolu par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm aizstātu ar jaunu protokolu, kas atsaucas uz Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas Kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses (“nolīgums”), Savienība noslēdza ar Padomes 2014. gada 16. jūnija Lēmumu 2014/494/ES
                  3
               , un tas stājās spēkā 2016. gada 1. jūlijā.

               (2)Saskaņā ar nolīguma I protokola 38. pantu ar nolīgumu izveidotā Muitas apakškomiteja var pieņemt grozījumus I protokola noteikumos.

               (3)ES un Gruzijas Muitas apakškomiteja pieņem lēmumu par nolīguma I protokola par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm aizstāšanu ar jaunu protokolu, kas atsaucas uz Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem
                  4
                (“konvencija”).

               (4)Tāpēc ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāpieņem ES un Gruzijas Muitas apakškomitejā, jo lēmums būs Savienībai saistošs.

               (5)Šajā konvencijā ir paredzēti noteikumi par to preču izcelsmi, kas tiek tirgotas saskaņā ar attiecīgajiem nolīgumiem, kas noslēgti starp Līgumslēdzējām pusēm. Konvencija attiecībā uz Savienību un Gruziju stājās spēkā attiecīgi 2012. gada 1. maijā un 2017. gada 1. jūlijā.

               (6)Konvencijas 6. pantā noteikts, ka katrai Līgumslēdzējai pusei jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu konvencijas efektīvu piemērošanu. Šai nolūkā nolīguma I protokols būtu jāaizstāj ar jaunu protokolu, kas attiecībā uz izcelsmes noteikumiem atsaucas uz konvenciju.

               (7)Tā kā ar ES un Gruzijas Muitas apakškomitejas aktu tiks grozīts nolīguma I protokols, ir lietderīgi pēc pieņemšanas to publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               (8)Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 17. panta 1. punktu Savienība ES un Gruzijas Muitas apakškomitejā ir jāpārstāv Komisijai,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostājas, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāpieņem Muitas apakškomitejā, kura izveidota saskaņā ar Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, pamatā ir Muitas apakškomitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.

               Savienības pārstāvji Muitas apakškomitejā var pieņemt nelielas izmaiņas Muitas apakškomitejas lēmuma projektā bez Padomes papildu lēmuma.

               2. pants

               Muitas apakškomitejas lēmumu pēc tā pieņemšanas publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 54, 26.2.2013., 4. lpp.

                     (2)
                  OV L 329, 3.12.2016., 118. lpp.

                     (3)
                  OV L 261, 30.8.2014., 1. lpp.

                     (4)
                  OV L 54, 26.2.2013., 4. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.10.2017
            COM(2017) 574 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Muitas apakškomitejā, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, lai minētā nolīguma I protokolu par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm aizstātu ar jaunu protokolu, kas atsaucas uz Reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem

               Projekts
               ES UN GRUZIJAS MUITAS APAKŠKOMITEJAS LĒMUMS Nr. ...

               (.... gada ...),

               ar ko aizstāj Asociācijas nolīguma starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, I protokolu par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm

               ES UN GRUZIJAS muitas apakškomiteja,

               ņemot vērā Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses
                  1
               , un jo īpaši tā 23. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Asociācijas nolīguma starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, I protokolu par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm,

               tā kā:

               (1)Asociācijas nolīguma starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses (“nolīgums”), 23. panta 2. punktā attiecībā uz izcelsmes noteikumiem ir minēts nolīguma I protokols (“I protokols”).

               (2)Asociācijas nolīgums stājās spēkā 2016. gada 1. jūlijā.

               (3)I protokola 38. pantā noteikts, ka nolīguma 74. pantā paredzētā Muitas apakškomiteja var nolemt grozīt I protokola noteikumus.

               (4)Reģionālas konvencijas par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem
                  2
                (“konvencija”) mērķis ir aizstāt starp Eiropas un Vidusjūras reģiona valstīm patlaban spēkā esošos izcelsmes noteikumu protokolus ar vienu tiesību aktu.

               (5)Eiropas Savienība minēto konvenciju parakstīja 2011. gada 15. jūnijā. Konvencijas Apvienotā komiteja 2016. gada 28. septembra lēmumā Nr. 1
                  3
                nolēma, ka Gruzija būtu jāuzaicina pievienoties konvencijai.

               (6)Savienība un Gruzija savus pieņemšanas dokumentus konvencijas depozitāram iesniedza attiecīgi 2012. gada 26. martā un 2017. gada 17. maijā. Piemērojot konvencijas 10. panta 3. punktu, attiecībā uz Savienību un Gruziju konvencija tādējādi stājās spēkā attiecīgi 2012. gada 1. maijā un 2017. gada 1. jūlijā.

               (7)Tādēļ I protokols būtu jāaizstāj ar jaunu protokolu, kas atsaucas uz konvenciju,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Asociācijas nolīguma starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, I protokolu par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm aizstāj ar šā lēmuma pielikumā izklāstīto tekstu.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               To piemēro no …

               Vieta

                  Muitas apakškomitejas vārdā –

                  priekšsēdētājs

               Pielikums

               I protokols

               par jēdziena “noteiktas izcelsmes ražojumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm

               1. pants

               Piemērojamie izcelsmes noteikumi

               1.
                     Šā nolīguma īstenošanas nolūkā piemēro Reģionālās konvencijas par Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu preferenciāliem izcelsmes noteikumiem
                  4
                (“konvencija”) I papildinājumu un attiecīgos II papildinājuma noteikumus.

               2.
                     Konvencijas I papildinājumā un attiecīgajos II papildinājuma noteikumos ar visām atsaucēm uz “attiecīgo nolīgumu” saprot atsauces uz šo nolīgumu.

               2. pants

               Strīdu izšķiršana

               1.
                     Ja saistībā ar konvencijas I papildinājuma 32. pantā minētajām pārbaudes procedūrām rodas strīdi, ko nevar izšķirt starp muitas dienestiem, kuri pieprasa pārbaudi, un par šīs pārbaudes veikšanu atbildīgajiem muitas dienestiem, tos nodod Muitas apakškomitejai. Nepiemēro noteikumus par strīdu izšķiršanas mehānismu šā nolīguma IV sadaļas (Tirdzniecība un ar tirdzniecību saistīti jautājumi) 14. nodaļā (Strīdu izšķiršana).

               2.
                     Visos gadījumos strīdu izšķiršana starp importētāju un importētājvalsts muitas dienestiem notiek saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.

               3. pants

               Protokola grozījumi

               Muitas apakškomiteja var nolemt grozīt šā protokola noteikumus.

               4. pants

               Izstāšanās no konvencijas

               1.
                     Ja Eiropas Savienība vai Gruzija konvencijas depozitāram rakstiski dara zināmu savu nodomu izstāties no konvencijas saskaņā ar tās 9. pantu, Eiropas Savienība un Gruzija nekavējoties sāk sarunas par izcelsmes noteikumiem, lai īstenotu šo nolīgumu.

               2.
                     Iekams nav stājušies spēkā šādi sarunu ceļā no jauna pieņemti izcelsmes noteikumi, šim nolīgumam piemēro konvencijas I papildinājuma izcelsmes noteikumus un attiecīgā gadījumā attiecīgos II papildinājuma noteikumus, kuri ir spēkā izstāšanās brīdī. Tomēr no izstāšanās brīža konvencijas I papildinājuma izcelsmes noteikumus un attiecīgā gadījumā II papildinājuma attiecīgos noteikumus saprot tā, ka divpusēja kumulācija tiek pieļauta tikai starp Eiropas Savienību un Gruziju.

               5. pants

               Pārejas noteikumi. Kumulācija

               Neatkarīgi no konvencijas I papildinājuma 16. panta 5. punkta un 21. panta 3. punkta, ja kumulācija attiecas tikai uz EBTA valstīm, Fēru salām, Eiropas Savienību, Turciju, Stabilizācijas un asociācijas procesa dalībniekiem, Moldovas Republiku un Gruziju, izcelsmes apliecinājums var būt pārvadājumu sertifikāts EUR.1 vai izcelsmes deklarācija.

                     (1)
                  OV L 261, 30.8.2014., 4. lpp.

                     (2)
                  OV L 54, 26.2.2013., 4. lpp.

                     (3)
                  OV L 329, 3.12.2016., 118. lpp.

                     (4)
                  OV L 54, 26.2.2013., 4. lpp.