				|

		52014PC0660

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (kodifikācija) /* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           Tautu Eiropas kontekstā
Komisija piešķir lielu nozīmi Savienības tiesību vienkāršošanai un skaidrošanai, lai tās
padarītu skaidrākas un pieejamākas pilsoņiem,
tādējādi sniedzot tiem jaunas iespējas un izdevību
izmantot tiem piešķirtās īpašās tiesības.
Šo mērķi nevar sasniegt kamēr
daudzie noteikumi, kas tikuši grozīti vairākas reizes, bieži diezgan
būtiski, paliek izkaisīti, tādā veidā, ka tie
jāmeklē daļēji oriģinālajā dokumentā un
daļēji vēlākajos grozošajos dokumentos.
Tādējādi, lai identificētu šī brīža noteikumus,
ir vajadzīgs nozīmīgs pētījums, kas salīdzina
dažādus instrumentus.
Šajā sakarā to noteikumu
kodifikācija, kas bieži tikuši grozīti, ir arī svarīga, lai
tiesību akti būtu skaidri un pārskatāmi.
2.           Komisija 1987. gada 1.
aprīlī nolēma[1]
sniegt rīkojumus saviem darbiniekiem, ka visiem tiesību aktiem
jābūt kodificētiem ne vēlāk kā pēc desmit
grozījumiem, uzsverot, ka šī ir minimālā prasība un ka
struktūrām jācenšas kodificēt pat īsākos laika
posmos tekstus par kuriem tās ir atbildīgas, lai nodrošinātu, ka
noteikumi ir skaidri un viegli saprotami.
3.           Edinburgas Eiropadomes (1992. g.
decembris) prezidentūras secinājumi to apstiprināja[2], uzsverot
kodifikācijas nozīmi, jo tā nodrošina piemērojamo
tiesību skaidrību attiecībā uz to, kādas tiesības
attiecīgam jautājumam piemērojamas attiecīgajā
laikā.
Kodifikācija jāveic pilnīgā
atbilstībā normālajai procedūrai Savienības
tiesību aktu pieņemšanai.
Ņemot vērā to, ka nekādas
izmaiņas pēc būtības nevar tikt veiktas dokumentos, kurus
skar kodifikācija, Eiropas Parlaments, Padome un Komisija ir nolēmuši
ar 1994. gada 20. decembra Starpinstitūciju vienošanos, ka var
izmantot pasteidzinātu procedūru kodifikācijas dokumentu
paātrinātai pieņemšanai.
4.           Šī priekšlikuma
mērķis ir uzņemties Padomes 2009. gada 11. jūnija Regulas
(EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no
valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis[3]. Jaunā regula
pārņems dažādos tajā ietvertos tiesību aktus[4]; šis priekšlikums
pilnībā saglabā kodificēto tiesību aktu saturu un
līdz ar to tikai apkopo tos ar tādiem formāliem
grozījumiem, ko prasa pats kodifikācijas pasākums.
5.           Kodifikācijas priekšlikums tika
izstrādāts pamatojoties uz iepriekšēju Regulas (EK) Nr. 597/2009
un tās grozošo tiesību aktu konsolidāciju 22
oficiālajās valodās, ko veica Eiropas Savienības
Publikāciju birojs ar datu apstrādes sistēmas
palīdzību. Ja pantiem ir piešķirti jauni numuri, atbilstību
veco un jauno numuru starpā parāda tabulā, kas atrodas
kodificētās regulas VI pielikumā.
ê 597/2009
(pielāgots)
2014/0305 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
par aizsardzību pret subsidētu
importu no valstīm, kas nav Eiropas Ö Savienības Õ dalībvalstis
(kodifikācija)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību, un jo īpaši tā 207. panta 2.
punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[5],
saskaņā ar
parasto likumdošanas procedūru,
tā kā:
ê 597/2009 1.
apsvērums (pielāgots)
1)         Padomes Regula (EK) Nr. Ö 597/2009 Õ[6], ir būtiski
grozīta[7].
Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā regula
būtu jākodificē.
ê 597/2009 3.
apsvērums (pielāgots)
2)         Pasaules Tirdzniecības
Organizācijas dibināšanas līguma (“PTO līgums”) 1.A pielikumā,
inter alia, ietverta 1994. gada Vispārējā vienošanās
par tarifiem un tirdzniecību (“VVTT 1994”), Lauksaimniecības
nolīgums (“Lauksaimniecības nolīgums”), Nolīgums par 1994.
gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un
tirdzniecību VI panta īstenošanu (un Nolīgums par
subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (“Subsīdiju
nolīgums”).
ê 597/2009 5. apsvērums
(pielāgots)
3)         Lai panāktu Ö atbilstošu un
pārskatāmu to noteikumu piemērošanu, kas paredzēti Õ, Subsīdiju
nolīgumā, Ö minētā
līguma teksts pēc iespējas būtu jāatspoguļo
Savienības tiesību aktos. Õ
ê 597/2009 6.
apsvērums
4)         Turklāt ir ieteicams
pietiekami detalizēti paskaidrot, kad uzskata, ka subsīdija
pastāv, saskaņā ar kādiem principiem tā
kompensējama (jo īpaši – vai subsīdija ir piešķirta
konkrēti) un saskaņā ar kādiem kritērijiem
aprēķināms kompensējamās subsīdijas apmērs.
ê 597/2009 7.
apsvērums
5)         Nosakot subsīdijas
pastāvēšanu, ir jāpierāda, ka valdība vai jebkura
sabiedriskā organizācija kādas valsts teritorijā ir veikusi
finansiālu ieguldījumu vai ir veikts ienākumu vai cenu atbalsts
VVTT 1994 XVI panta nozīmē un ka no tā ir ieguvis
uzņēmums – saņēmējs.
ê 597/2009 8.
apsvērums
6)         Lai
aprēķinātu saņēmēja ieguvumu gadījumos, kad
attiecīgajā valstī tirgus standarts nav ieviests, standarts
būtu jānosaka, pielāgojot attiecīgajā valstī
dominējošos nosacījumus, pamatojoties uz reāliem faktoriem, kas
ir pieejami minētajā valstī. Ja tas nav iespējams tāpēc,
ka, inter alia, šādu cenu un izmaksu nav vai uz tām nevar
paļauties, tad attiecīgais tirgus standarts būtu jānosaka,
pamatojoties uz nosacījumiem citos tirgos.
ê 597/2009 9.
apsvērums (pielāgots)
7)         Ir vēlams Ö izklāstīt Õ skaidras un
sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz faktoriem, kas var būt svarīgi,
nosakot, vai subsidēts imports ir nodarījis būtisku
kaitējumu vai arī var radīt kaitējumu. Pierādot, ka
konkrētā importa apjoms un cenu līmeņi ir tā kaitējuma
pamatā, kas ir nodarīts Ö Savienības Õ ražošanas nozarei,
uzmanība būtu jāpievērš citu faktoru ietekmei un jo
īpaši Ö Savienības Õ dominējošajiem
tirgus apstākļiem.
ê 597/2009 10. apsvērums (pielāgots)
8)         Ir
vēlams definēt terminu “Ö Savienības Õ ražošanas nozare” un
paredzēt, ka personas, kas ir saistītas ar eksportētājiem,
drīkst izslēgt no šādas ražošanas nozares, un definēt
terminu “saistīts”. Ir arī jāparedz kompensācijas
maksājuma pasākums, kas veicams kāda Ö Savienības Õ reģiona
ražotāju vārdā, un Ö jāizklāsta Õ pamatnostādnes
šāda reģiona noteikšanai.
ê 597/2009 11. apsvērums
(pielāgots)
9)         Ir
jānosaka, kas var iesniegt sūdzību par kompensācijas maksājumu,
precizējot, kādā mērā Ö Savienības Õ ražošanas nozarei
vajadzētu to atbalstīt, kā arī informāciju par
kompensējamām subsīdijām, kaitējumu un
cēloņsakarību, kas būtu jāietver šādā
sūdzībā. Ir lietderīgi arī precizēt procedūras
sūdzību noraidīšanai vai procedūras sākšanai.
ê 597/2009 12. apsvērums
(pielāgots)
10)       Ir Ö jāprecizē Õ veids, kā
ieinteresētajām pusēm paziņo par informāciju, ko
pieprasa iestādes, un kā tām dod plašas iespējas iesniegt
visus svarīgos pierādījumus un aizstāvēt savas
intereses. Ir vēlams arī skaidri noteikt, kādi noteikumi un
procedūra jāievēro izmeklēšanas laikā, jo īpaši
noteikumi, saskaņā ar kuriem ieinteresētās puses darbojas,
iepazīstina ar saviem apsvērumiem un iesniedz informāciju
noteiktā termiņā, ja šādi apsvērumi un
informācija ir jāņem vērā. Ir lietderīgi arī
izstrādāt nosacījumus, ar kādiem ieinteresētā
puse var piekļūt informācijai, ko ir paziņojušas citas
ieinteresētās puses, un komentēt to. Dalībvalstīm un
Komisijai arī vajadzētu sadarboties informācijas
vākšanā.
ê 597/2009 13. apsvērums (pielāgots)
11)       Ir Ö jāizklāsta Õ nosacījumi, ar
kādiem drīkst piemērot pagaidu maksājumus, tostarp
nosacījumus Ö saskaņā ar kuriem pagaidu maksājumus Õ drīkst
piemērot ne agrāk kā 60 dienas pēc izmeklēšanas
sākuma un ne vēlāk kā deviņus mēnešus pēc
tam. Komisija šādus maksājumus jebkurā gadījumā
drīkst piemērot tikai uz četru mēnešu laikposmu.
ê 597/2009 14. apsvērums (pielāgots)
12)       Ir Ö jāizklāsta Õ procedūras
tādu saistību pieņemšanai, ar ko likvidē vai kompensē
kompensējamās subsīdijas un kaitējumu tā vietā,
lai piemērotu pagaidu vai galīgos maksājumus. Ir lietderīgi
Ö precizēt Õ arī
saistību neizpildes vai atsaukšanas sekas un to, ka pagaidu
maksājumus drīkst piemērot, ja ir aizdomas par
pārkāpumu vai arī ja ir vajadzīga turpmāka
izmeklēšana, lai papildinātu atklātos faktus. Pieņemot
saistības, būtu jāparūpējas par to, lai
ierosinātās saistības un to izpilde neradītu pret
konkurenci vērstu rīcību.
ê 597/2009 15. apsvērums
13)       Uzskatāms
par lietderīgu atļaut atsaukt saistības un piemērot
maksājumu ar vienu tiesību aktu. Lai garantētu spēkā
esošo pasākumu pienācīgu īstenošanu, ir arī
nepieciešams nodrošināt, ka atsaukšanas procedūra parasti tiek
pabeigta sešos mēnešos un nekādā gadījumā tā
neilgst vairāk kā deviņus mēnešus.
ê 597/2009 16. apsvērums
14)       Jāparedz,
ka lietas tiktu izbeigtas neatkarīgi no tā, vai ir pieņemti
galīgie pasākumi, parasti 12 mēnešos un jebkurā
gadījumā ne vēlāk kā 13 mēnešos pēc
izmeklēšanas sākuma.
ê 597/2009 17. apsvērums (pielāgots)
15)       Izmeklēšana
vai procedūra būtu jāizbeidz, ja atklājas, ka
subsīdiju apjoms ir Ö de minimis Õ vai arī – jo
īpaši, ja tas attiecas uz jaunattīstības valstu izcelsmes
importu, – ka subsidētā importa apjoms ir niecīgs, un ir
lietderīgi definēt Ö šīs situācijas Õ. Gadījumos, kad
ir jāpiemēro pasākumi, jāparedz izmeklēšanas
pārtraukšana un Ö jāprecizē Õ, ka pasākumiem
ir jābūt mazākiem par kompensējamo subsīdiju apjomu,
ja šāds mazāks apjoms novērstu kaitējumu, kā arī
jāprecizē metode, ar kuru aprēķina pasākumu
līmeni paraugu ņemšanas gadījumā.
ê 597/2009 18. apsvērums
16)       Jāparedz
pagaidu maksājumu iekasēšana ar atpakaļejošu datumu, ja to
uzskata par lietderīgu, un jāprecizē apstākļi,
kādos var piemērot maksājumu iekasēšanu ar
atpakaļejošu datumu, lai izvairītos no piemērojamo galīgo
pasākumu ietekmes mazināšanas. Ir jāparedz arī, ka
maksājumus drīkst piemērot ar atpakaļejošu datumu tajos
gadījumos, ja tiek pārkāptas vai atsauktas saistības.
ê 597/2009 19. apsvērums
17)       Jāparedz,
ka pasākumu termiņš beidzas pēc pieciem gadiem, ja vien
atkārtotā pārskatīšanā netiek konstatēts, ka tie
jāsaglabā. Ir jāparedz arī, ka gadījumos, kad tiek
iesniegti pietiekami pierādījumi par to, ka apstākļi
mainījušies, starpposma pārskatīšanā vai
izmeklēšanā ir jānosaka, vai kompensācijas maksājumu
atmaksāšana ir pamatota.
ê 597/2009 20. apsvērums (pielāgots)
18)       Kaut
arī Subsīdiju nolīgumā nav noteikumu par kompensācijas
pasākumu apiešanu, šādas apiešanas iespēja pastāv ar
noteikumiem, kas ir līdzīgi, bet nav identiski antidempinga
pasākumu apiešanai. Līdz ar to šķiet lietderīgi šajā
regulā Ö paredzēt Õ noteikumu pret
šādu izvairīšanos.
ê 597/2009 21. apsvērums
19)       Ir
vēlams precizēt, kurām pusēm ir tiesības
pieprasīt sākt izmeklēšanu, lai novērstu pasākumu
apiešanu.
ê 597/2009 22. apsvērums (pielāgots)
20)       Ir
arī vēlams precizēt, kādas darbības ir spēkā
esošo pasākumu apiešana. Apiešanas darbības var notikt gan Ö Savienībā Õ, gan ārpus
tās. Tāpēc ir jāparedz, ka atbrīvojumus no
paplašinātajiem maksājumiem, kas ir piešķirti
importētājiem, var piešķirt arī eksportētājiem,
ja maksājumus Ö piemēro Õ tā, lai tie
risinātu apiešanas problēmu ārpus Ö Savienības Õ.
ê 597/2009 23. apsvērums
21)       Ir
lietderīgi atļaut atlikt kompensācijas pasākumus, ja tirgus
apstākļi īslaicīgi mainās, kas šādu pasākumu
nepārtrauktu piemērošanu uz laiku padara nelietderīgu.
ê 597/2009 24. apsvērums
22)       Ir
jāparedz, ka importu, par kuru veic izmeklēšanu, importējot
drīkst reģistrēt, lai pēc tam pret šādu importu
varētu piemērot pasākumus.
ê 597/2009 25.
apsvērums (pielāgots)
23)       Lai nodrošinātu
pasākumu pareizu Ö ieviešanu Õ, ir nepieciešams,
lai dalībvalstis uzraudzītu un ziņotu Komisijai par importa
darījumiem ar ražojumiem, par kuriem veic izmeklēšanu vai uz kuriem
attiecina pasākumus, kā arī par maksājumu apjomu, kas ir
iekasēts atbilstīgi šai regulai. Būtu jāparedz arī
iespēja Komisijai, ievērojot konfidencialitātes noteikumus,
pieprasīt dalībvalstīm sniegt informāciju, kas izmantojama
cenu saistību novērošanai un spēkā esošo pasākumu
efektivitātes līmeņa pārbaudīšanai.
ê 597/2009 27.
apsvērums
24)       Ir lietderīgi
paredzēt pārbaudes vizītes, lai pārbaudītu
informāciju, kas iesniegta par kompensējamām
subsīdijām un kaitējumu, šādas pārbaudes tomēr
veicot ar nosacījumu, ka aptaujas anketās ir saņemtas
pienācīgas atbildes.
ê 597/2009 28.
apsvērums
25)       Ir būtiski paredzēt
paraugu ņemšanu gadījumos, kad ir liels partiju vai darījumu
skaits, lai izmeklēšanu varētu pabeigt noteiktajā
termiņā.
ê 597/2009 29.
apsvērums
26)       Jāparedz, ka
gadījumā, ja puses nesadarbojas apmierinoši, drīkst izmantot
citu informāciju, lai konstatētu faktus, un ka šāda
informācija drīkst būt mazāk labvēlīga
pusēm, nekā tā būtu sadarbošanās gadījumā.
ê 597/2009 30.
apsvērums
27)       Būtu jāparedz, ka
ar konfidenciālu informāciju rīkojas tā, lai netiktu
izpausti komercnoslēpumi vai valdības noslēpumi.
ê 597/2009 31.
apsvērums (pielāgots)
28)       Ir svarīgi
paredzēt, ka būtiski fakti un apsvērumi tiek pienācīgi
atklāti pusēm, kam uz to ir tiesības, un ka tos dara
zināmus, pienācīgi ievērojot lēmumu pieņemšanas
procesu Ö Savienībā Õ, termiņā,
kas atļauj pusēm aizstāvēt savas intereses.
ê 597/2009 32.
apsvērums (pielāgots)
29)       Ir lietderīgi izveidot
administratīvu sistēmu, saskaņā ar kuru var iesniegt
argumentus attiecībā uz to, vai pasākumi atbilst Ö Savienības Õ interesēm,
tostarp patērētāju interesēm, un noteikt termiņus,
kādos šāda informācija ir jāiesniedz, precizējot
iesaistīto pušu tiesības uz informācijas atklāšanu.
ê 597/2009 33.
apsvērums (pielāgots)
30)       Piemērojot
Subsīdiju nolīguma noteikumus, lai saglabātu līdzsvaru
starp tiesībām un pienākumiem, ko ar Ö minēto Õ nolīgumu ir
paredzēts izveidot, ir būtiski, lai Ö Savienība Õ ņemtu
vērā, kā Ö šīs
tiesības un pienākumus Õ interpretē Ö Savienības Õ galvenie
tirdzniecības partneri, ciktāl par to ļauj spriest tiesību
akti vai izveidojusies prakse.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkts
31)       Šīs regulas
īstenošanai ir vajadzīgi vienoti nosacījumi, lai pieņemtu pagaidu
un galīgos maksājumus un lai varētu pārtraukt
izmeklēšanu bez pasākumu noteikšanas. Komisijai minētie pasākumi būtu
jāpieņem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu
(ES) Nr. 182/2011[8].
32)       Pagaidu pasākumu
pieņemšanai būtu jāizmanto konsultēšanās
procedūra, ņemot vērā šādu pasākumu ietekmi un to
loģisko saistību ar galīgo pasākumu pieņemšanu.
Tā būtu arī jāizmanto attiecībā uz saistību
pieņemšanu, termiņa beigu pārskatu sākšanu vai ne,
pasākumu apturēšanu, pasākumu apturēšanas
paplašināšanu un pasākumu atjaunošanu, salīdzinot šādu
pasākumu ietekmi ar galīgajiem pasākumiem. Ja pasākumu
piemērošanas kavēšanās varētu radīt grūti
labojamu kaitējumu, jāļauj Komisijai pieņemt tādus
pagaidu pasākumus, kurus piemēro nekavējoties,
ê 597/2009
(pielāgots)
IR PIEŅĒMUŠAS ŠO REGULU.
1. pants
Principi
1. Kompensācijas maksājumu
drīkst piemērot, lai kompensētu jebkuru subsīdiju, kas
tieši vai netieši piešķirta par jebkura tāda ražojuma izgatavošanu,
ražošanu, eksportu vai pārvadāšanu, kura laišana brīvā
apgrozībā Ö Savienībā Õ rada kaitējumu.
2. Neskarot 1. punktu, ja ražojumus
neimportē tieši no izcelsmes valsts, bet eksportē uz Ö Savienību Õ no starpniekvalsts,
tad šīs regulas noteikumus piemēro pilnībā un darījumu
vai darījumus vajadzības gadījumā uzskata par notikušiem
starp izcelsmes valsti un Ö Savienību Õ.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā:
a)           ražojumu uzskata par subsidētu,
ja tas iegūst no kompensējamās subsīdijas, kā noteikts
3. un 4. pantā. Šādu subsīdiju drīkst piešķirt
importētā ražojuma izcelsmes valsts valdība vai tās
starpniekvalsts valdība, no kuras ražojumu eksportē uz Ö Savienību Õ, šajā
regulā tā nosaukta par “eksportētāju valsti”;
b)           “valdība” nozīmē
valdību vai jebkuru valsts iestādi izcelsmes vai
eksportētājas valsts teritorijā;
c)           “līdzīgs ražojums” ir
ražojums, kas ir tāds pats, proti, līdzīgs visos aspektos
attiecīgajam ražojumam vai, ja tāda ražojuma nav, citam ražojumam,
kurš, kaut arī nav līdzīgs visos aspektos, ir ar tādām
īpašībām, kas ļoti atgādina attiecīgā
ražojuma īpašības;
d)           “kaitējums”, ja vien nav
noteikts citādi, nozīmē materiālu kaitējumu Ö Savienības Õ ražošanas nozarei, materiāla
kaitējuma iespēju Ö Savienības Õ ražošanas nozarei
vai ievērojamu kavējumu šādas ražošanas nozares izveidē, un
to interpretē saskaņā ar 8. pantu.
3. pants
Subsīdijas definīcija
Uzskata, ka subsīdija pastāv, ja:
1)           a)      izcelsmes vai
eksportētājas valsts valdība veic finansiālu
ieguldījumu, tas ir, ja:
i)       valdības prakse ietver tiešu naudas
līdzekļu nodošanu (piemēram, dotācijas, aizdevumus, pašu
kapitāla ieguldījumi) vai potenciālu tiešu naudas
līdzekļu vai saistību nodošanu (piemēram, aizdevumu
garantijas);
ii)      valdības atsakās no
ieņēmumiem vai neiekasē ieņēmumus, kas citādi
būtu iekasējami (piemēram, nodokļu stimuli, kā
nodokļu atlaides). Šajā sakarā eksportētā ražojuma atbrīvošanu
no nodevām vai nodokļiem, ko maksā par līdzīgiem
ražojumiem, ja tie ir paredzēti iekšzemes patēriņam, vai
šādu nodevu vai nodokļu atlaišanu par summu, kas nepārsniedz to,
kura būtu uzkrājusies, neuzskata par subsīdiju ar noteikumu, ka
šādu atbrīvojumu piešķir saskaņā ar I, II un III
pielikumu;
iii)     valdība piegādā preces
vai pakalpojumus, kas nav daļa no vispārējās
infrastruktūras, vai pērk preces;
iv)     valdība:
–
veic maksājumus finansēšanas
līdzekļu piešķiršanas mehānismam vai
–
uztic privātai organizācijai vai
norīko privātu organizāciju pildīt vienu vai vairākas
funkcijas, kas minētas i), ii) un iii) punktā, kam parasti
vajadzētu atrasties valdības kompetencē, un minētā
darbība pēc būtības neatšķiras no darbības, ko
parasti veic valdības;
vai
b)      pastāv jebkāds ienākumu
vai cenu atbalsts VVTT 1994 XVI panta izpratnē; un
2)           tādā veidā tiek
piešķirts ieguvums.
4. pants
Kompensējamās
subsīdijas
1. Uz subsīdijām kompensācijas
pasākumus attiecina tikai tad, ja tās ir īpašas, kā
noteikts 2., 3. un 4. punktā.
2. Lai noteiktu, vai kāda subsīdija
ir īpaša, uzņēmumam vai uzņēmumu vai ražošanas nozaru
grupai (turpmāk – “zināmi uzņēmumi”), kas ir
piešķīrējas iestādes kompetencē, piemēro
šādus principus:
a)           ja piešķīrēja
iestāde vai tiesību akti, ar kuriem saskaņā
piešķīrēja iestāde darbojas, izteikti ierobežo piekļuvi
subsīdijai tikai līdz zināmiem uzņēmumiem, tad
šāda subsīdija ir īpaša;
b)           ja piešķīrēja
iestāde vai tiesību akti, ar kuriem saskaņā šī
piešķīrēja iestāde darbojas, paredz objektīvus
kritērijus vai nosacījumus, kas reglamentē tiesības uz subsīdiju
un tās apjomu, tad īpašu iezīmju nav ar noteikumu, ka
tiesības ir automātiskas un ka šādi kritēriji un
nosacījumi tiek stingri ievēroti;
c)           ja, neskatoties uz šķietamu
īpašu iezīmju trūkumu, kas izriet no to principu
piemērošanas, kuri noteikti a) un b) apakšpunktā, ir iemesls
uzskatīt, ka subsīdija faktiski var būt īpaša, drīkst
ņemt vērā citus faktorus. Šādi faktori ir: tas, ka
subsīdiju programmu izmanto ierobežots zināmu uzņēmumu skaits;
tas, ka to pārsvarā izmanto zināmi uzņēmumi;
neproporcionāli lielu subsīdiju apjomu piešķiršana zināmiem
uzņēmumiem; veids, kādā piešķīrēja
iestāde ir izmantojusi savu rīcības brīvību, lemjot
par subsīdijas piešķiršanu. Šajā sakarā jo īpaši
ņem vērā informāciju par biežumu, ar kādu tiek
noraidīti vai apstiprināti subsīdiju pieteikumi, kā
arī šādu lēmumu pamatojumu.
Šā punkta b) apakšpunkta nolūkā
“objektīvi kritēriji vai nosacījumi” ir kritēriji vai
nosacījumi, kas ir neitrāli, kas nav labvēlīgāki
zināmiem uzņēmumiem pretstatā citiem un kas ir ekonomiskas
dabas, un ko piemēro horizontāli, piemēram, darbinieku skaits
vai uzņēmuma lielums.
Kritēriji vai nosacījumi ir skaidri
jānosaka normatīvajos aktos vai citos oficiālos dokumentos
tā, lai tos varētu pārbaudīt.
Piemērojot šā punkta pirmās
daļas c) apakšpunktu, ņem vērā ekonomiskās
darbības dažādošanas pakāpi piešķīrējas
iestādes jurisdikcijā, kā arī to, cik ilgi darbojas
subsīdiju programma.
3. Subsīdija, kas ir ierobežota
zināmiem uzņēmumiem, kuri atrodas noteiktā
ģeogrāfiskā reģionā piešķīrējas
iestādes jurisdikcijā, ir īpaša. Vispārēji
piemērojamo nodokļu likmju noteikšanu vai mainīšanu, kuru veic
jebkurā valdības līmenī, kam uz to ir tiesības,
šajā regulā neuzskata par īpašu subsīdiju.
4. Neskarot 2. un 3. punktu, par
konkrētām uzskata subsīdijas, kurām:
a)           juridiski vai faktiski
vienīgais nosacījums vai viens no vairākiem nosacījumiem ir
eksporta izpilde, tostarp tas, kas minēts I pielikumā;
b)           vienīgais nosacījums vai
viens no vairākiem nosacījumiem ir vietējā ražojuma
preču izmantošanas pārsvars pār importētām
precēm.
Attiecībā uz a) apakšpunktu uzskata,
ka subsīdijas faktiski nosaka eksporta rezultāti, ja fakti
pierāda, ka subsīdijas piešķiršana, nebūdama juridiski
atkarīga no eksporta veikšanas, faktiski ir saistīta ar faktisko vai
paredzamo eksportu vai eksporta ieņēmumiem. Subsīdiju neuzskata
par eksporta subsīdiju šīs regulas nozīmē tikai
tāpēc, ka tā ir piešķirta uzņēmumiem, kas
nodarbojas ar eksportu.
5. Jebkuru īpašu iezīmju noteikšanu
saskaņā ar šo pantu skaidri pamato ar tiešiem
pierādījumiem.
5. pants
Kompensējamās
subsīdijas apjoma aprēķināšana
Kompensējamo subsīdiju apjoms
atbilst tam ieguvumam, kas ir piešķirts saņēmējam
subsīdiju jautājuma izmeklēšanas laikā. Parasti šis
laikposms ir saņēmēja nesenākais finanšu gads, bet var
būt arī jebkurš cits vismaz sešu mēnešu laikposms pirms
izmeklēšanas sākuma, par kuru ir pieejami ticami finansiālie un
citi būtiski dati.
6. pants
Saņēmējam
piešķirtā ieguvuma aprēķināšana
Lai aprēķinātu
saņēmējam piešķirto ieguvumu, piemēro šādus
noteikumus:
a)           valdības piešķirtu akciju
kapitālu neuzskata par ieguvuma piešķiršanu, ja vien ieguldījumu
nevar uzskatīt par neatbilstīgu parastajai privātu
ieguldītāju ieguldījumu praksei, tostarp attiecībā uz
riska kapitāla piešķiršanu, izcelsmes un/vai eksportētājas
valsts teritorijā;
b)           valsts aizdevumu neuzskata par
ieguvuma piešķiršanu, ja vien nav atšķirības starp summu, ko
uzņēmums, kas saņem valsts aizdevumu, maksā par šo valsts
aizdevumu, un summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu
komerciālu aizņēmumu, kuru tas faktiski varēja saņemt
tirgū. Tādā gadījumā ieguvums ir starpība starp
abām summām;
c)           valdības izsniegtu
aizņēmuma garantiju neuzskata par ieguvuma piešķiršanu, ja vien
nav atšķirības starp summu, ko uzņēmums, kurš saņem
garantiju, maksā par valdības garantēto aizņēmumu, un
summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu komerciālu
aizņēmumu, ja nebūtu valdības garantijas. Tādā
gadījumā ieguvums ir starpība starp abām šīm
summām, kas koriģēta, ņemot vērā visas maksu
atšķirības;
d)           valdības veiktu
nodrošināšanu ar precēm vai pakalpojumiem vai preču pirkšanu
neuzskata par ieguvuma piešķiršanu, ja vien šī nodrošināšana
netiek veikta par atlīdzību, kas ir mazāka par atbilstīgo,
vai pirkumi netiek veikti par atlīdzību, kas ir lielāka par atbilstīgo.
Attiecīgajam ražojumam vai pakalpojumam tā nodrošināšanas vai
pirkšanas valstī atlīdzības atbilstību nosaka, ņemot
vērā tos tirgus nosacījumus, kas ir pārsvarā, tostarp
cenu, kvalitāti, pieejamību, pieprasījumu, piegādes maksu
un citus pirkšanas vai pārdošanas nosacījumus.
              Ja piegādātājā
valstī vai valstī, kas iepērk, nav šādu dominējošu
attiecīgo ražojumu vai pakalpojumu tirgus nosacījumu, kurus var
izmantot kā atbilstīgus tirgus standartus, piemēro šādus
noteikumus:
i)       attiecīgajā valstī
dominējošos nosacījumus pielāgo, pamatojoties uz
faktiskajām izmaksām, cenām un citiem faktoriem, kas pieejami
minētajā valstī, tiktāl, lai varētu atspoguļot
normālus tirgus nosacījumus; vai
ii)      vajadzības gadījumā
izmanto citas valsts tirgū vai pasaules tirgū dominējošos
nosacījumus, kas pieejami saņēmējam.
7. pants
Vispārīgi noteikumi, kas
jāievēro, veicot aprēķinus
1. Kompensējamo subsīdiju apjomu
nosaka uz vienu subsidētā ražojuma vienību, ko eksportē uz Ö Savienību Õ.
Aprēķinot šo apjomu, no
kopējās subsīdijas drīkst atskaitīt šādus elementus:
a)           jebkuru pieteikuma iesniegšanas
maksu vai citas nepieciešamās izmaksas, kas jāmaksā, lai
pieteiktos uz subsīdiju vai lai saņemtu to;
b)           eksporta nodokļus, nodevas vai
citus maksājumus, ko iekasē par ražojuma eksportu uz Ö Savienību Õ un kas ir īpaši
paredzēti subsīdijas kompensēšanai.
Ja ieinteresētā puse pieprasa
atskaitījumu, tai ir jāpierāda, ka šī prasība ir
pamatota.
2. Ja subsīdiju piešķir
neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai
pārvadātajiem daudzumiem, kompensējamās subsīdijas
apjomu nosaka, kopējo subsīdijas vērtību atkarībā
no apstākļiem sadalot konkrētajam ražojumu ražošanas,
pārdošanas vai eksporta līmenim subsīdiju jautājuma
izmeklēšanas periodā.
3. Ja subsīdiju var sasaistīt ar
pamatlīdzekļu iegādi vai nākotnē paredzamu
iegādi, kompensējamās subsīdijas apjomu aprēķina,
sadalot subsīdiju par laikposmu, kas atbilst parastam šādu
aktīvu nolietojuma laikposmam konkrētajā ražošanas nozarē.
Tādējādi
aprēķināto apjomu, ko var attiecināt uz izmeklēšanas
periodu, tostarp to, kas izriet no pamatlīdzekļiem, kas iegūti
pirms šā perioda, sadala saskaņā ar 2. punktā
aprakstīto.
Ja aktīvi nav amortizējami,
subsīdiju novērtē kā bezprocentu aizdevumu un ar to
rīkojas saskaņā ar 6. panta b) punktu.
4. Ja subsīdiju nevar sasaistīt ar
pamatlīdzekļu pirkšanu, tad ieguvuma apjomu, kas saņemts
izmeklēšanas periodā, principā attiecina uz šo periodu un sadala
saskaņā ar 2. punktā aprakstīto, ja vien nerodas īpaši
apstākļi, kas attaisno sadalījumu citā periodā.
8. pants
Kaitējuma noteikšana
1. Kaitējuma noteikšanu pamato uz tiešiem
pierādījumiem, un tajā ietver šādu faktoru objektīvu
izpēti:
a)           subsidētā importa apjoms
un subsidētā importa iespaids uz līdzīgu ražojumu
cenām Ö Savienības Õ tirgū; un
b)           šo importu turpmākā
ietekme uz Ö Savienības Õ ražošanas nozari.
2. Attiecībā uz subsidētā
importa apjomu ņem vērā, vai ir bijis ievērojams pieaugums
subsidētā importa apjomā vai nu absolūtajā
izteiksmē, vai attiecībā uz ražošanu vai patēriņu Ö Savienībā Õ. Attiecībā
uz subsidētā importa iespaidu uz cenām ņem vērā,
vai šis imports ir realizēts par ievērojami zemākām
cenām salīdzinājumā ar līdzīgu Ö Savienības Õ ražošanas nozares
ražojumu cenām vai arī šāda importa dēļ kā
citādi ievērojami samazinās cenas vai arī ievērojami
tiek kavēts cenu pieaugums, kas citādi būtu noticis. Neviens no
šiem faktoriem nedz vienatnē, nedz kopumā nav pamats
izšķirīgajam ieteikumam.
3. Ja vienlaikus veic kompensācijas
maksājumu izmeklēšanu par ražojuma importu no vairākām
valstīm, šāda importa izraisītās sekas novērtē
kopumā tikai tad, ja tiek noteikts, ka:
a)           kompensējamo subsīdiju
apjoms, kas noteikts attiecībā pret importu no katras valsts, ir
lielāks par minimālo, kas noteikts 14. panta 5. punktā, un importa
apjoms no katras valsts nav niecīgs; un
b)           importa izraisīto seku
novērtējums kopumā ir atbilstīgs, ņemot vērā
konkurences nosacījumus starp ievestajiem ražojumiem un konkurences
nosacījumus starp ievestajiem ražojumiem un līdzīgajiem Ö Savienības Õ ražojumiem.
4. Pārbaudot subsidētā importa
ietekmi uz konkrēto Ö Savienības Õ ražošanas nozari,
pārbaudē tiek ietverts visu to būtisko ekonomisko faktoru un
indeksu novērtējums, kas attiecas uz ražošanas nozares
situāciju, tostarp: tas, ka ražošanas nozare vēl joprojām nav
pārvarējusi sekas, kas radušās pēc iepriekšējās
subsidēšanas vai dempinga, kompensējamo subsīdiju apjoma lielums;
pārdošanas apjoma, peļņas, preču izlaiduma, tirgus
daļas, ražīguma, peļņas no kapitāla ieguldījuma,
jaudas izmantošanas faktiskā vai iespējamā
samazināšanās, faktori, kas ietekmē Ö Savienības Õ cenas,
faktiskās un iespējamās negatīvā ietekmes uz skaidras
naudas plūsmu, inventāru, nodarbinātību, algām,
izaugsmi, spēju saņemt kapitālu vai ieguldījumus un, ja tas
attiecas uz lauksaimniecību, vai ir palielinājies slogs valsts
atbalsta programmām. Nedz šis saraksts ir pilnīgs, nedz arī
kāds no šiem faktoriem vai vairāki kopā var būt par pamatu
izšķirīgajiem ieteikumiem.
5. Ar visiem būtiskajiem
pierādījumiem, kas iesniegti saistībā ar 1. punktu, ir
jāpierāda, ka subsidētais imports rada kaitējumu.
Konkrēti, tas paredz pierādīt, ka apjoms un/vai cenu
līmeņi, kas noteikti saskaņā ar 2. punktu, rada iespaidu uz
Ö Savienības Õ ražošanas nozari,
kā noteikts 4. punktā, un ka šis iespaids ir tik liels, ka to var
klasificēt kā būtisku.
6. Pēta arī zināmus faktorus,
kas nav subsidētais imports, bet kas tāpat rada kaitējumu Ö Savienības Õ ražošanas nozarei,
lai nodrošinātu, ka kaitējumu, ko rada šādi citi faktori,
nepiedēvē subsidētajam importam atbilstīgi 5. punktam.
Faktori, kurus šajā sakarā drīkst ņemt vērā,
ietver nesubsidētā importa apjomu un cenas, pieprasījuma
samazināšanos vai pārmaiņas patēriņa modelī,
tirdzniecības ierobežojumus no trešo valstu un Ö Savienības Õ ražotājiem un
konkurenci starp tiem, tehnoloģijas attīstību, kā arī Ö Savienības Õ ražošanas nozares
eksporta apjomu un produktivitāti.
7. Subsidētā importa ietekmi
novērtē saistībā ar līdzīgu Ö Savienības Õ ražošanas nozares
ražojumu produkciju, kad pieejamie dati atļauj atsevišķi noteikt
šādu produkciju, pamatojoties uz tādiem kritērijiem kā
ražošanas process, saražoto preču noiets un peļņa. Ja
atsevišķi noteikt šādu produkciju nav iespējams,
subsidētā importa iedarbību novērtē, izpētot
šaurākās tādas ražojumu grupas vai klāsta produkciju, kas
ietver līdzīgu ražojumu, par kuru ir iespējams saņemt
vajadzīgo informāciju.
8. Būtiska kaitējuma draudus nosaka,
pamatojoties uz faktiem, nevis tikai uz apgalvojumiem, pieņēmumiem
vai maznozīmīgu iespēju. Pārmaiņām
apstākļos, kas varētu radīt situāciju, kurā
subsīdija var radīt kaitējumu, ir jābūt skaidri
paredzamām un nenovēršamām.
Nosakot būtiska kaitējuma draudu
eksistenci, ņem vērā šādus faktorus:
a)           attiecīgās subsīdijas
vai subsīdiju iezīmes un ietekme uz tirdzniecību, kas no
tās vai tām varētu rasties;
b)           ievērojams subsidētā
importa daļas pieaugums Ö Savienības Õ tirgū, kas
norāda uz būtisku importa palielināšanās iespēju;
c)           pietiekama brīvi pieejama
eksportētāja jaudas rezerve vai draudīga Ö un Õ ievērojama
šādas jaudas palielināšanās, kas norāda uz to, ka
subsidētā eksporta apjoms uz Ö Savienību Õ var ievērojami
palielināties, ņemot vērā arī citu eksporta tirgu
pieejamību, kas varētu absorbēt jebkuru papildu eksportu;
d)           vai importa preces ieved par
cenām, kas ievērojami samazinātu cenas vai kavētu cenu
palielināšanos, kura citādi būtu notikusi, un, iespējams,
palielinātu pieprasījumu pēc turpmāka importa;
e)           tā ražojuma krājumi, par
kuru notiek izmeklēšana.
Neviens no iepriekšminētajiem faktoriem
viens pats nav noteikti pamats izšķirīgajam ieteikumam, bet
aplūkoto faktoru kopumam ir jānoved pie slēdziena, ka draud
turpmāks subsidēts eksports un ka tiks radīts būtisks
kaitējums, ja netiks īstenota aizsardzība.
9. pants
Ö Savienības Õ ražošanas
nozares definīcija
1. Šajā regulā terminu “Ö Savienības Õ ražošanas nozare”
interpretē kā attiecināmu uz Ö Savienības Õ līdzīgo
ražojumu ražotājiem kopumā vai uz tiem no viņiem, kuru
kopējā izlaide veido lielāko daļu, kā noteikts 10.
panta 6. punktā, no kopējās šādu ražojumu produkcijas Ö Savienībā Õ, izņemot:
a)           ja ražotāji ir saistīti ar
eksportētājiem vai importētājiem vai ja viņi paši ir
šķietami subsidēto ražojumu importētāji, tad terminu “Ö Savienības Õ ražošanas nozare”
drīkst interpretēt kā attiecināmu uz atlikušajiem
ražotājiem;
b)           izņēmuma gadījumos Ö Savienības Õ teritoriju
attiecībā uz attiecīgo produkciju drīkst sadalīt divos
vai vairākos konkurējošos tirgos un ražotājus katrā
tirgū uzskatīt par atsevišķu ražošanas nozari, ja:
i)       šā tirgus ražotāji pārdod
visu vai gandrīz visu savu attiecīgā ražojuma produkciju
tādā tirgū; un
ii)      pieprasījumu tādā
tirgū ievērojami neapmierina konkrētā ražojuma
ražotāji, kas atrodas citur Ö Savienībā Õ.
Šādos apstākļos var atklāt
kaitējuma esamību pat tad, ja lielākajai daļai Ö Savienības Õ kopējās
ražošanas nozares netiek nodarīts kaitējums, ar noteikumu, ka
subsidētais imports koncentrējas šādā izolētā
tirgū, un vēl ar tādu noteikumu, ka subsidētais imports
rada kaitējumu visas vai gandrīz visas produkcijas ražotājiem
šādā tirgū.
2. Šā panta 1. punkta
vajadzībām ražotājus uzskata par saistītiem ar
eksportētājiem vai importētājiem tikai tad, ja:
a)           viens no tiem tieši vai netieši
kontrolē otru; vai
b)           abus tieši vai netieši kontrolē
kāda trešā persona; vai
c)           kopā tie tieši vai netieši
kontrolē kādu trešo personu, ja vien ir pamats uzskatam vai
aizdomām, ka šādas saistības sekas ir tādas, ka
konkrētais ražotājs rīkojas citādi
salīdzinājumā ar nesaistītajiem ražotājiem.
Šā punkta nolūkā uzskata, ka
viens ražotājs kontrolē otru tad, ja pirmais minētais
ražotājs juridiski vai faktiski spēj uzspiest pēdējam
minētajam ražotājam ierobežojumus vai dot norādījumus.
3. Ja Ö Savienības Õ ražošanas nozari
interpretē kā attiecināmu uz noteikta reģiona
ražotājiem, tad eksportētājiem vai valdībai, kas
piešķir kompensējamās subsīdijas, dod iespēju
piedāvāt saistības saskaņā ar 13. pantu
attiecībā uz konkrēto reģionu. Šādos gadījumos,
novērtējot Ö Savienības Õ interesi
pasākumos, īpaši tiek ņemtas vērā reģiona
intereses. Ja tūlīt netiek piedāvātas atbilstīgas
saistības vai arī ja pastāv apstākļi, kas
izklāstīti 13. panta 9. un 10. punktā, tad
attiecībā uz Ö Savienību Õ kopumā
drīkst noteikt pagaidu vai galīgo kompensācijas maksājumu.
Šādos gadījumos maksājumus, ja iespējams, piemēro
tikai konkrētiem ražotājiem vai eksportētājiem.
4. Šim pantam piemēro 8. panta 7. punkta
noteikumus.
10. pants
Procedūras uzsākšana
1. Izņemot gadījumus, kas
paredzēti 8. punktā, izmeklēšanu, lai noteiktu jebkuras
piedēvētas subsīdijas pastāvēšanu, pakāpi un
ietekmi, sāk tad, ja ir saņemta rakstiska sūdzība Ö Savienības Õ ražošanas nozares
vārdā no jebkuras fiziskas vai juridiskas personas vai jebkuras
apvienības, kas nav juridiska persona.
Sūdzību var iesniegt Komisijai vai
dalībvalstij, kas to pārsūta Komisijai. Komisija nosūta
dalībvalstīm katras saņemtās sūdzības kopiju.
Sūdzību uzskata par iesniegtu pirmajā darbdienā pēc
tās piegādes Komisijai ar ierakstītu sūtījumu vai
pēc tam, kad Komisija ir izsniegusi rakstisku apliecinājumu par
saņemšanu.
Ja nav sūdzību, tomēr
dalībvalsts rīcībā ir pietiekami pierādījumi par
subsidēšanu un no tās izrietošu kaitējumu Ö Savienības Õ ražošanas nozarei,
šī dalībvalsts tūlīt dara šos pierādījumus
zināmus Komisijai.
2. Sūdzībā, kas minēta 1.
punktā, ietver pietiekamus pierādījumus par kompensējamo
subsīdiju pastāvēšanu (tostarp, ja iespējams, to apjomu),
kaitējumu un cēloņsakarību starp importu, kam tiek
piedēvētas subsīdijas, un piedēvēto kaitējumu.
Sūdzība ietver šādu informāciju, ciktāl pamatoti tā
ir pieejama sūdzības iesniedzējam:
a)           ziņas par sūdzības
iesniedzēju un aprakstu par Ö Savienībā Õ ražotā
līdzīgā ražojuma apjomu un vērtību, kuru ražo
sūdzības iesniedzējs. Ja rakstisko sūdzību iesniedz Ö Savienības Õ ražošanas nozares
vārdā, tad sūdzībā precizē ražošanas nozari,
kuras vārdā sūdzība tiek iesniegta, ar sarakstu, kurā
ietver visus zināmos līdzīgā ražojuma ražotājus (vai
līdzīgā ražojuma ražotāju apvienības) Ö Savienībā Õ, un, iespēju
robežās, ar šādu ražotāju Ö Savienībā Õ ražotā
līdzīgā ražojuma apjoma un vērtības aprakstu;
b)           tā ražojuma pilnu aprakstu, kam
tiek piedēvētas subsīdijas, kā arī tā
konkrētās izcelsmes vai eksporta valsts vai valstu nosaukumus,
ziņas par katru zināmo eksportētāju vai ārzemju ražotāju
un to zināmo personu sarakstu, kas importē konkrēto ražojumu;
c)           pierādījumus
attiecībā uz konkrēto subsīdiju pastāvēšanu,
apjomu, iezīmēm un kompensējamību;
d)           pārmaiņas, kas
piedēvētas subsidētā importa apjomā, tāda importa
ietekmi uz līdzīgo ražojumu cenām Ö Savienības Õ tirgū un
importa turpmāku ietekmi uz Ö Savienības Õ ražošanas nozari, ko
pierāda būtiski faktori un indeksi, kas attiecas uz situāciju Ö Savienības Õ ražošanas nozarē,
kā tie, kas uzskaitīti 8. panta 2. un 4. punktā.
3. Komisija, cik iespējams, pārbauda
sūdzībā sniegto pierādījumu precizitāti un
atbilstību, lai noteiktu, vai pierādījumi ir pietiekami, lai
pamatotu izmeklēšanas sākšanu.
4. Izmeklēšanu drīkst uzsākt,
lai noteiktu, vai piedēvētās subsīdijas ir vai nav
īpašas 4. panta 2. un 3. punkta nozīmē.
5. Izmeklēšanu drīkst uzsākt
arī attiecībā uz tāda veida pasākumiem, kas
uzskaitīti IV pielikumā, ciktāl tie satur subsīdijas
elementu, kā noteikts 3. pantā, lai noteiktu, vai attiecīgie
pasākumi pilnībā atbilst minētā pielikuma noteikumiem.
6. Izmeklēšanu atbilstīgi 1. punktam
neuzsāk, ja vien nav noteikts, pamatojoties uz to, kādā
mērā Ö Savienības Õ līdzīgā
ražojuma ražotāji atbalsta sūdzību vai iebilst pret to, ka
sūdzību iesniegusi Ö Savienības Õ ražošanas nozare vai
sūdzība ir iesniegta tās vārdā. Uzskata, ka
sūdzību iesniegusi Ö Savienības Õ ražošanas nozare vai
sūdzība ir iesniegta tās vārdā, ja to atbalsta tie Ö Savienības Õ ražotāji, kuru
kopējā produkcija veido vairāk nekā 50 % no
līdzīgā ražojuma kopējās produkcijas, ko saražo
tās Ö Savienības Õ ražošanas nozares
daļa, kas vai nu atbalsta sūdzību, vai iebilst pret to.
Izmeklēšanu tomēr nevar uzsākt, ja Ö Savienības Õ ražotāji, kas
skaidri ir pauduši savu atbalstu sūdzībai, kopumā
pārstāv mazāk nekā 25 % no līdzīgā
ražojuma kopējās produkcijas, ko saražo Ö Savienības Õ ražošanas nozare.
7. Ja vien nav pieņemts lēmums
sākt izmeklēšanu, iestādes nenodod atklātībai
sūdzību, kas vēlas panākt izmeklēšanas uzsākšanu.
Tomēr pēc iespējas drīzāk pēc atbilstīgi
dokumentētas sūdzības saņemšanas atbilstīgi šim pantam
un jebkurā gadījumā pirms izmeklēšanas sākuma Komisija
informē konkrēto izcelsmes un/vai eksportētāju valsti, ko
uzaicina uz apspriešanos, lai noskaidrotu situāciju attiecībā uz
jautājumiem, kas minēti 2. punktā, un nonāktu pie
risinājuma, kas panākts, abpusēji vienojoties.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 1. apakšpunkts
8. Ja Komisija īpašos apstākļos
nolemj sākt izmeklēšanu, nesaņemot rakstisku sūdzību
šādas izmeklēšanas sākšanai, ko iesnieguši Savienības
ražošanas nozares pārstāvji vai kas iesniegta nozares
vārdā, tad tas ir jādara, pamatojoties uz pietiekamiem
pierādījumiem par kompensējamo subsīdiju, kaitējuma un
cēloņsakarības pastāvēšanu, kā aprakstīts 2.
punktā, lai attaisnotu šādu uzsākšanu. Tiklīdz Komisija ir
noteikusi, ka šāda izmeklēšana ir jāsāk, tā
dalībvalstīm sniedz informāciju.
ê 597/2009
(pielāgots)
9. Lemjot par to, vai sākt vai
nesākt izmeklēšanu, vienlaikus izskata pierādījumus gan par
subsīdijām, gan par kaitējumu. Sūdzību noraida, ja
pierādījumi vai nu par kompensējamām subsīdijām,
vai par kaitējumu nav pietiekami, lai attaisnotu procedūru.
Procedūru nesāk attiecībā uz valstīm, kuru importa
preces aizņem mazāk nekā 1 % tirgus daļas, ja vien
šādas valstis kopumā neveido 3 % vai vairāk no Ö Savienības Õ patēriņa.
10. Sūdzību drīkst atsaukt
pirms izmeklēšanas sākuma, un tādā gadījumā
uzskata, ka tā nav tikusi iesniegta.
ê 37/2014 1. pants
un pielikuma 18. punkta 2. apakšpunkts
11. Ja izrādās, ka
pierādījumi ir pietiekami, lai pamatotu procedūru sākšanu,
Komisija to dara 45 dienu laikā pēc sūdzības iesniegšanas
dienas un publicē paziņojumu Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī. Ja iesniegtie
pierādījumi nav pietiekami, tad 45 dienu laikā pēc
sūdzības iesniegšanas dienas Komisijai par to informē
sūdzības iesniedzēju. Parasti 21 dienas laikā pēc
dienas, kad Komisijai ir iesniegta sūdzība, Komisija nodrošina
dalībvalstīm informāciju par iesniegtās sūdzības
analīzi.
ê 597/2009
(pielāgots)
12. Paziņojumā par procedūras
sākšanu paziņo par izmeklēšanas uzsākšanu, norāda
attiecīgo ražojumu un valstis, dod saņemtās informācijas
kopsavilkumu un paredz, ka visa būtiskā informācija ir
jāsniedz Komisijai.
Tajā nosaka termiņu, kurā
ieinteresētās puses iepazīstina ar sevi, rakstiski izklāsta
savu viedokli un iesniedz informāciju, ja šāds viedoklis un
informācija ir jāņem vērā izmeklēšanas laikā.
Tajā ir noteikts arī termiņš, kurā ieinteresētās
puses var pieteikties, lai Komisija tās uzklausītu saskaņā
ar 11. panta 5. punktu.
13. Komisija informē
eksportētājus, importētājus un importētāju un
eksportētāju pārstāvju apvienības, kas, cik Komisijai
ir zināms, ir ieinteresētās puses, kā arī izcelsmes
un/vai eksportētāju valsti un sūdzības iesniedzējus
par procedūras uzsākšanu un, pienācīgi rūpējoties
par konfidenciālas informācijas aizsardzību, izsniedz pilnu 1.
punktā minētās rakstiskās sūdzības tekstu
zināmajiem eksportētājiem un izcelsmes un/vai
eksportētājas valsts iestādēm, un pēc
pieprasījuma dara to zināmu arī citām
iesaistītajām ieinteresētajām pusēm. Ja
iesaistīto eksportētāju skaits ir īpaši liels, pilno
rakstiskās sūdzības tekstu var nosūtīt tikai izcelsmes
un/vai eksportētājas valsts iestādēm vai attiecīgajai profesionālajai
apvienībai.
14. Izmeklēšana par kompensācijas
maksājumu nekavē muitošanas procedūras.
11. pants
Izmeklēšana
1. Pēc procedūras uzsākšanas
Komisija, sadarbojoties ar dalībvalstīm, sāk izmeklēšanu Ö Savienības Õ līmenī.
Šāda izmeklēšana attiecas gan uz subsidēšanu, gan
kaitējumu, un tos izmeklē vienlaikus.
Lai sasniegtu reprezentatīvu
konstatējumu, tiek izvēlēts izmeklēšanas periods, kas
saistībā ar subsidēšanu parasti sakrīt ar 5. pantā
paredzēto izmeklēšanas periodu.
Informāciju, kas attiecas uz laikposmu
pēc izmeklēšanas perioda, parasti neņem vērā.
2. Pusēm, kas saņem aptaujas anketu,
ko izmanto kompensācijas maksājumu izmeklēšanā, dod vismaz
30 dienas atbildei. Eksportētājiem termiņu skaita no aptaujas
anketas saņemšanas dienas, ko šai nolūkā uzskata par
saņemtu vienu nedēļu pēc tam, kad tā
izsūtīta respondentam vai nosūtīta atbilstīgajai
izcelsmes un/vai eksportētājas valsts diplomātiskajai
pārstāvniecībai. Drīkst piešķirt pagarinājumu
līdz 30 dienām, pienācīgi ņemot vērā
izmeklēšanas termiņus, ar noteikumu, ka attiecīgā puse,
norādot uz īpašiem apstākļiem, pienācīgi pamato
šādu pagarinājumu.
3. Komisija var prasīt, lai
dalībvalstis tai sniegtu informāciju, un dalībvalstis veic visus
vajadzīgos pasākumus, lai apmierinātu šos pieprasījumus.
Tās nosūta Komisijai prasīto
informāciju kopā ar visu veikto pārbaužu, kontroļu vai
izmeklēšanas rezultātiem.
Ja šī informācija var interesēt
visus vai arī ja tās nosūtīšanu pieprasa kāda
dalībvalsts, tad Komisija to nosūta dalībvalstīm ar
noteikumu, ka tā nav konfidenciāla. Ja informācija ir
konfidenciāla, tad nosūta nekonfidenciālu kopsavilkumu.
4. Komisija var prasīt, lai
dalībvalstis veiktu visas vajadzīgās pārbaudes un
kontroles, jo īpaši attiecībā uz importētājiem,
tirgotājiem un Ö Savienības Õ ražotājiem, un
veiktu izmeklēšanu trešās valstīs, ar noteikumu, ka
attiecīgie uzņēmumi devuši savu piekrišanu un ka
konkrētās valsts valdība ir par to oficiāli
brīdināta un neiebilst.
Dalībvalstis veic visus vajadzīgos
pasākumus, lai apmierinātu šos Komisijas pieprasījumus.
Komisijas amatpersonas tiek pilnvarotas
palīdzēt dalībvalstu amatpersonām veikt to pienākumus,
ja Komisija vai kāda dalībvalsts to prasa.
5. Ieinteresētās puses, kas ir ar
sevi iepazīstinājušas saskaņā ar 10. panta 12. punkta otro
daļu, tiek uzklausītas, ja termiņā, kas noteikts
paziņojumā, kurš publicēts Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī, tās ir iesniegušas rakstisku
lūgumu tās uzklausīt, norādot, ka tās ir
ieinteresētās puses, ko procedūras rezultāts var iespaidot,
un ka ir īpaši iemesli, kāpēc tās būtu
jāuzklausa.
6. Importētājiem,
eksportētājiem un sūdzību iesniedzējiem, kas ir ar
sevi iepazīstinājuši saskaņā ar 10. panta 12. punkta otro
daļu, un izcelsmes un/vai eksportētājas valsts valdībai
pēc to lūguma tiek dota iespēja tikties ar pusēm,
kurām ir pretējas intereses, lai būtu iespējams
izklāstīt pretējus viedokļus un piedāvāt
atspēkojumus.
Piedāvājot šādu iespēju,
jāņem vērā vajadzība saglabāt
konfidencialitāti, kā arī pušu vajadzības.
Nevienai pusei nav obligāti
jāpiedalās sanāksmē, un nepiedalīšanās neiespaido
šīs puses lietu.
Mutisku informāciju, kas iesniegta
saskaņā ar šo pantu, Komisija ņem vērā tiktāl,
ciktāl tas vēlāk tiek apstiprināts rakstiski.
7. Sūdzību iesniedzēji, izcelsmes
un/vai eksportētājas valsts valdība, importētāji un
eksportētāji un to pārstāvju apvienības,
lietotāju un patērētāju organizācijas, kas ir ar sevi
iepazīstinājušas saskaņā ar 10. panta 12. punkta otro
daļu, drīkst pēc rakstiska lūguma iepazīties ar visu
informāciju, ko Komisijas rīcībā ir nodevusi jebkura no
izmeklēšanā iesaistītajām pusēm, izņemot
iekšējos dokumentus, ko sagatavojušas Ö Savienības Õ vai tās
dalībvalstu iestādes, ja šāda informācija ir būtiska
viņu interešu aizstāvībai un nav konfidenciāla 29. panta
nozīmē, un tiek izmantota izmeklēšanā.
Šādas puses drīkst atbildēt uz
šādu informāciju, un viņu komentārus ņem
vērā, ja vien tie ir pietiekami pamatoti.
8. Izņemot apstākļus, kas
minēti 28. pantā, pēc iespējas rūpīgāk
jāpārbauda tās informācijas precizitāte, ko
piegādā ieinteresētās puses un ar ko pamatoti
secinājumi.
9. Saskaņā ar 10. panta 11. punktu
uzsāktas procedūras sakarā izmeklēšanu, ja vien tas ir
iespējams, pabeidz viena gada laikā. Jebkurā gadījumā
šādas izmeklēšanas visos gadījumos pabeidz 13 mēnešos
pēc to uzsākšanas saskaņā ar secinājumiem, kas
attiecībā uz saistībām izdarīti atbilstīgi 13.
pantam, vai saskaņā ar secinājumiem, kas attiecībā uz
galīgo rīcību izdarīti atbilstīgi 15. pantam.
10. Visas izmeklēšanas laikā
Komisija piešķir izcelsmes un/vai eksportētājai valstij
saprātīgu iespēju turpināt apspriešanos, lai noskaidrotu
faktisko situāciju un nonāktu pie savstarpēji saskaņota risinājuma.
12. pants
Pagaidu pasākumi
1. Pagaidu maksājumus drīkst piemērot
tad, ja:
a)           saskaņā ar 10. pantu ir
uzsākta procedūra;
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 3. apakšpunkts
b)           par to ir sniegts paziņojums un
ieinteresētajām personām ir dotas pietiekama iespēja
iesniegt informāciju un komentārus saskaņā ar 10. panta 12.
punkta otro daļu;
ê 597/2009
(pielāgots)
c)           provizoriski ir noteikts, ka
ievestais ražojums iegūst no kompensējamām subsīdijām,
no kā rodas kaitējums Ö Savienības Õ ražošanas nozarei; un
d)           Ö Savienības Õ intereses prasa
iejaukšanos, lai novērstu šādu kaitējumu.
Pagaidu maksājumus piemēro ne
agrāk kā 60 dienas pēc procedūras uzsākšanas, bet ne
vēlāk kā deviņus mēnešus pēc procedūras
sākuma.
Pagaidu kompensācijas maksājuma
lielums nepārsniedz kopējo iepriekš noteikto kompensējamo
subsīdiju apjomu, bet tam būtu jābūt mazākam par
minēto apjomu, ja šāds mazāks maksājums būtu
pietiekams, lai novērstu kaitējumu Ö Savienības Õ ražošanas nozarei.
2. Pagaidu maksājumus nodrošina ar
nodrošinājumu, un konkrēto ražojumu laišana brīvā
apgrozībā Ö Savienībā Õ ir atkarīga no
šāda nodrošinājuma iesniegšanas.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 3. apakšpunkts
3. Komisija pieņem pagaidu pasākumus
saskaņā ar 25. panta 4. punktā minēto procedūru.
ê 597/2009
4. Ja dalībvalsts pieprasa
tūlītēju Komisijas iejaukšanos un ja 1. punkta pirmās un
otrās daļas nosacījumi ir izpildīti, tad Komisija ilgākais
piecās darbdienās pēc pieprasījuma saņemšanas nolemj,
vai tiks piemērots pagaidu kompensācijas maksājums.
5. Pagaidu kompensācijas maksājumus
piemēro ilgākais uz četriem mēnešiem.
13. pants
Saistības
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 4. apakšpunkts
1. Ja provizoriski ir konstatēts, ka
subsidēšana pastāv un ka tā ir radījusi kaitējumu,
Komisija var saskaņā ar 25. panta 2. punktā minēto
konsultēšanās procedūru pieņemt brīvprātīgas
saistības, saskaņā ar kurām:
a)           izcelsmes un/vai
eksportētāja valsts piekrīt likvidēt vai ierobežot
subsīdiju vai veikt citus pasākumus attiecībā uz tās
ietekmi; vai
b)           jebkurš eksportētājs
apņemas pārskatīt cenas vai pārtraukt eksportu uz
konkrēto apgabalu tik ilgi, kamēr par šādu eksportu ir
spēkā kompensējamas subsīdijas, tā, lai Komisija
varētu atzīt, ka subsīdiju kaitīgā ietekme ir
likvidēta.
Šādā gadījumā un
tikmēr, kamēr saistības ir spēkā, attiecīgi vai
nu pagaidu maksājumi, kurus Komisija noteikusi saskaņā ar 12.
panta 3. punktu, vai galīgie maksājumi, kas noteikti
saskaņā ar 15. panta 1. punktu, neattiecas uz tāda
attiecīgā ražojuma importu, kuru ražojuši uzņēmumi, kas
minēti Komisijas lēmumā, ar kuru tā pieņem
saistības, un vēlākos minētā lēmuma
grozījumos.
Atbilstīgi šīm saistībām
cenu paaugstinājums nav lielāks kā nepieciešams, lai
atlīdzinātu kompensējamo subsīdiju apmēru, un tam
jābūt mazākam par kompensējamo subsīdiju apmēru,
ja šāds paaugstinājums būtu pietiekams Savienības ražošanas
nozarei nodarītā zaudējuma novēršanai.
ê 597/2009
2. Saistības drīkst ieteikt
Komisija, tomēr neviena valsts vai eksportētājs nav spiests
uzņemties šādas saistības. Tas, ka valstis vai
eksportētāji nepiedāvā šādas saistības vai nepieņem
uzaicinājumu to darīt, nekādā veidā nekaitē
procedūrai.
Tomēr drīkst noteikt, ka
kaitējuma drauds ir reālāks, ja subsidētais imports
turpinās. Saistības nepieprasa vai nepieņem no valstīm vai
eksportētājiem, ja vien jau nav provizoriska apstiprinājuma par
subsidēšanu un kaitējumu, ko izraisījusi šāda
subsidēšana.
Izņemot ārkārtas
gadījumus, saistības nedrīkst piedāvāt pēc
tā termiņa beigām, kura laikā drīkst iesniegt
atsauksmes saskaņā ar 30. panta 5. punktu.
3. Piedāvātās saistības
nav jāpieņem, ja to pieņemšanu uzskata par nepraktisku,
piemēram, ja faktisko vai potenciālo eksportētāju skaits ir
pārāk liels, vai citu iemeslu dēļ, tostarp
vispārēja rakstura iemeslu dēļ. Konkrētajai izcelsmes
un/vai eksportētājai valstij drīkst paziņot iemeslus, kuru
dēļ tiek ierosināts noraidīt saistību
piedāvājumu, un dot iespēju iesniegt par to komentārus.
Noraidījuma iemeslus izklāsta galīgajā lēmumā.
4. Pusēm, kas piedāvā
saistības, jāsniedz šādu saistību nekonfidenciāls
variants, lai to varētu darīt zināmu izmeklēšanā
ieinteresētajām pusēm.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 4. apakšpunkts
5. Ja saistības tiek pieņemtas,
izmeklēšanu izbeidz. Komisija izbeidz izmeklēšanu saskaņā
ar 25. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru.
ê 597/2009
è1 37/2014
1. pants un pielikuma 18. punkta 4. apakšpunkts
6. Ja saistības pieņem,
subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšanu parasti pabeidz.
Šādā gadījumā, ja nosaka, ka subsidēšanas vai
kaitējuma nav, saistības automātiski zaudē spēku, izņemot
gadījumus, kad šādi ir noteikts lielā mērā tieši šo
saistību dēļ. Šādos gadījumos drīkst
pieprasīt, lai saistības tiktu uzturētas saprātīgu
laikposmu.
Gadījumā, ja tiek noteikts, ka
pastāv subsidēšana un kaitējums, saistības turpinās
saskaņā ar to noteikumiem un šīs regulas noteikumiem.
7. Komisija no jebkuras valsts vai
eksportētāja, no kura ir pieņemtas saistības, pieprasa
periodiski sniegt informāciju par šo saistību pildīšanu un
atļaut pārbaudīt attiecīgos datus. Šādu prasību
nepildīšanu atzīst par saistību pārkāpumu.
8. Ja saistības no noteiktiem
eksportētājiem pieņem izmeklēšanas laikā, tad 18.,
19., 20. un 22. panta nolūkos uzskata, ka šādas saistības
stājas spēkā no dienas, kad izmeklēšana attiecībā
uz šo izcelsmes un/vai eksportētāju valsti tiek pabeigta.
è1 9.
Ja kāda puse nepilda vai atsauc saistības, vai gadījumā, ja
Komisija atsauc saistību pieņemšanu, tad Komisija attiecīgā
gadījumā atsauc šo pieņemšanu un piemēro vai nu pagaidu
maksājumu, kuru Komisija noteikusi saskaņā ar 12. pantu, vai
galīgo maksājumu, kas noteikts saskaņā ar 15. panta 1.
punktu, ar nosacījumu, ka attiecīgajam eksportētājam vai
eksportētājvalstij un/vai izcelsmes valstij ir bijusi dota
iespēja sniegt komentārus, izņemot gadījumu, ja
saistības ir atsaucis eksportētājs vai attiecīgā
valsts. Kad Komisija nolemj atsaukt saistības, tā sniedz
informāciju dalībvalstīm. ç
Ikviena ieinteresētā puse var
iesniegt informāciju, kas sniedz prima facie pierādījumus
par saistību neizpildi. Turpmāku izmeklēšanu, lai
konstatētu, vai saistības ir vai nav izpildītas, parasti pabeidz
sešos mēnešos, bet nekādā gadījumā ne vēlāk
kā deviņus mēnešus pēc tam, kad iesniegts attiecīgi
pamatots pieprasījums.
Komisija var pieprasīt dalībvalstu
kompetento iestāžu palīdzību, lai novērotu saistību
izpildi.
ê 37/2014 1. pants
un pielikuma 18. punkta 4. apakšpunkts
10. Pagaidu maksājumu var noteikt
saskaņā ar 12. pantu, pamatojoties uz visu pieejamo informāciju,
ja ir iemesls uzskatīt, ka saistības netiek pildītas vai ir
atsauktas, ja nav pabeigta izmeklēšana, kuras rezultātā notika
saistību uzņemšanās.
ê 597/2009
(pielāgots)
14. pants
Procedūras izbeigšana bez
pasākumu noteikšanas
1. Ja sūdzība tiek atsaukta, tad
procedūru var izbeigt, ja vien šāda izbeigšana nav pretrunā ar Ö Savienības Õ interesēm.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 5. apakšpunkts
2. Ja aizsardzības pasākumi nav
vajadzīgi, izmeklēšanu vai procedūru izbeidz. Komisija izbeidz
izmeklēšanu saskaņā ar 25. panta 3. punktā minēto
pārbaudes procedūru.
ê 597/2009
(pielāgots)
è1 37/2014
1. pants un pielikuma 18. punkta 6. apakšpunkts
3. Procedūru tūlīt izbeidz, ja
saskaņā ar 5. punktu nosaka, ka kompensējamo subsīdiju
apjoms ir minimāls vai ka faktiskais vai potenciālais subsidētā
importa apjoms vai kaitējums ir neliels.
4. Attiecībā uz procedūru, kas
sākta saskaņā ar 10. panta 11. punktu, kaitējumu parasti
uzskata par nelielu, ja šā importa tirgus daļa ir mazāka
nekā apjomi, kas noteikti 10. panta 9. punktā. Izmeklēšanā,
kas attiecas uz importu no jaunattīstības valstīm,
subsidētā importa apjomu arī uzskata par nelielu, ja tas veido
mazāk nekā 4 % no kopējā līdzīgā
ražojuma importa Ö Savienībā Õ, ja vien imports no
jaunattīstības valstīm, kura atsevišķās daļas no
kopējā importa veido mazāk nekā 4 %, kopā veido
vairāk nekā 9 % no kopējā līdzīgā
ražojuma importa Ö Savienībā Õ.
5. Kompensējamo subsīdiju apjomu
uzskata par minimālu, ja šāds apjoms ir mazāks nekā
1 % ad valorem, izņemot, ja attiecībā uz
izmeklēšanu, kas attiecas uz importu no jaunattīstības
valstīm, minimālais slieksnis ir 2 % ad valorem, ar
noteikumu, ka tiek izbeigta tikai izmeklēšana, ja kompensējamo
subsīdiju apjoms ir mazāks par attiecīgo minimālo
līmeni atsevišķiem eksportētājiem, uz kuriem joprojām
attiecas procedūra un kuriem var veikt atkārtotu izmeklēšanu,
attiecībā uz konkrēto valsti veicot turpmāku
pārskatīšanu saskaņā ar 18. un 19. pantu.
15. pants
Galīgo maksājumu
piemērošana
è1 1.
Ja fakti galīgi pierāda kompensējamo subsīdiju un to
radīto zaudējumu esamību un Savienības interesēs ir
iejaukties saskaņā ar 31. pantu, Komisija saskaņā ar 25.
panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru nosaka
galīgo kompensācijas maksājumu. Ja spēkā ir pagaidu
maksājumi, tad Komisija šo procedūru sāk ne vēlāk
kā vienu mēnesi pirms šādu maksājumu termiņa
beigām. ç
ê 597/2009
(pielāgots)
è1 37/2014
1. pants un pielikuma 18. punkta 7. apakšpunkts
Nekādi pasākumi netiek
piemēroti, ja subsīdija vai subsīdijas tiek atceltas vai ja tiek
pierādīts, ka subsīdijas vairs nedod nekādu labumu
attiecīgajiem eksportētājiem.
Pagaidu kompensācijas maksājuma
apmērs nepārsniedz konstatēto kompensējamo subsīdiju
apjomu, bet tam vajadzētu būt mazākam par kopējo
kompensējamo subsīdiju apjomu, ja šāds mazāks
maksājums būtu pietiekams Ö Savienības Õ ražošanas nozarei
nodarīto kaitējumu novēršanai.
2. Kompensācijas maksājumu katram
gadījumam atbilstīgā apjomā bez diskriminācijas un
neatkarīgi no to avota piemēro ražojuma importam, kas iegūst no
kompensējamām subsīdijām un rada kaitējumu,
izņemot importu no tiem avotiem, no kuriem saskaņā ar šīs
regulas noteikumiem ir pieņemtas saistības.
Regulā, ar kuru piemēro maksājumu,
precizē maksājumu katram piegādātājam vai, ja tas nav
izpildāms, konkrētajai piegādātājai valstij.
3. Ja Komisija ir veikusi ierobežotu Ö izmeklēšanu Õ saskaņā ar
27. pantu, tad jebkurš kompensācijas maksājums, ko piemēro to
eksportētāju vai ražotāju importam, kas ir ar sevi
iepazīstinājuši saskaņā ar 27. pantu, bet kas netika
ietverti Ö izmeklēšanā Õ, nepārsniedz
kompensējamo subsīdiju vidējo svērto apjomu, kas paraugam
noteikts pusēm.
Šā punkta vajadzībām Komisija
neņem vērā ne nulles un minimālos kompensējamo
subsīdiju apjomus, ne arī kompensējamo subsīdiju apjomus,
kas noteikti apstākļos, kuri minēti 28. pantā.
Atsevišķus maksājumus piemēro
importam, ko ieved jebkurš eksportētājs vai ražotājs, kuram ir
aprēķināts individuālais subsidēšanas apjoms, kā
paredzēts 27. pantā.
16. pants
Atpakaļejošā darbība
1. Pagaidu pasākumus un galīgos
kompensācijas maksājumus piemēro tikai tiem ražojumiem, ko laiž
brīvā apgrozībā pēc to pasākumu
stāšanās spēkā, kuri veikti, atkarībā no
apstākļiem ievērojot 12. panta 1. punktu vai 15. panta 1.
punktu, ar izņēmumiem, kas noteikti šajā regulā.
è1 2.
Ja ir piemērots pagaidu maksājums un galīgi konstatētie
fakti liecina, ka pastāv kompensējamas subsīdijas un
kaitējums, Komisija neatkarīgi no tā, vai nosakāms
galīgais kompensācijas maksājums, lemj, kāda pagaidu
maksājuma daļa galīgi jāiekasē. ç
Šajā nolūkā “kaitējums”
neietver būtisku palēninājumu Ö Savienības Õ ražošanas nozares
izveidē, nedz arī būtiska kaitējuma draudus, izņemot
gadījumus, kad tiek atklāts, ka tas, ja nebūs pagaidu
pasākumu, būtu izvērties par būtisku kaitējumu. Visos
pārējos gadījumos, kas saistīti ar šādiem draudiem vai
palēninājumu, jebkuru provizorisku summu atbrīvo un galīgos
maksājumus drīkst piemērot vienīgi no tās dienas, kad
tiek galīgi noteikti draudi vai būtisks palēninājums.
3. Ja galīgais kompensācijas
maksājums ir lielāks par pagaidu maksājumu, starpību
neiekasē. Ja galīgais maksājums ir mazāks par pagaidu
maksājumu, maksājumu pārrēķina. Ja galīgais
slēdziens ir negatīvs, pagaidu maksājumu neapstiprina.
4. Galīgo kompensācijas
maksājumu drīkst piemērot tiem ražojumiem, kas ievesti
patēriņam ne vairāk kā 90 dienas pirms datuma, kad tika
piemēroti pagaidu pasākumi, bet ne pirms izmeklēšanas
sākuma, ar noteikumu:
a)           ka šis imports ir
reģistrēts saskaņā ar 24. panta 5. punktu;
b)           ka Komisija ieinteresētajiem
importētājiem ir devusi iespēju iesniegt atsauksmes;
c)           pastāv kritiski
apstākļi, kuros konkrētajam subsidētajam ražojumam
tāda ražojuma liela apjoma imports relatīvi īsā
laikposmā, kas iegūst no kompensējamām subsīdijām
saskaņā ar šīs regulas noteikumiem, ir radījis
kaitējumu, ko ir grūti labot; un
d)           uzskata, ka tāpēc, lai
nepieļautu šāda kaitējuma atkārtošanos,
jāaprēķina šādam importam kompensācijas maksājumi
ar atpakaļejošu datumu.
5. Ja saistības tiek pārkāptas
vai atsauktas, galīgos maksājumus drīkst piemērot
precēm, ko laiž brīvā apgrozībā ne vairāk kā
90 dienas pirms pagaidu pasākumu piemērošanas, ar noteikumu, ka šis
imports ir reģistrēts saskaņā ar 24. panta 5. punktu un ka
nevienu šādu aprēķinu, kas stājas spēkā ar
atpakaļejošu datumu, nepiemēro importam, kas ievests pirms
saistību pārkāpuma vai atsaukšanas.
17. pants
Ilgums
Kompensācijas pasākums ir
spēkā tikai tik ilgi un tādā mērā, cik tas ir
vajadzīgs, lai neitralizētu kompensējamās subsīdijas,
kas rada kaitējumu.
18. pants
Pārskatīšana pirms
termiņa beigām
1. Galīgā kompensācijas
pasākuma termiņš beidzas piecus gadus pēc tā ieviešanas vai
piecus gadus pēc tā nesenākās pārskatīšanas, kas
ir attiekusies gan uz subsidēšanu, gan uz kaitējumu, ja vien
pārskatīšanā netiek noteikts, ka pasākuma beigšanās var
novest pie subsidēšanas un kaitējuma turpināšanās vai
atkārtošanās. Šādu pārskatīšanu pirms termiņa
beigām sāk pēc Komisijas iniciatīvas vai pēc
pieprasījuma, ko iesnieguši Ö Savienības Õ ražotāji vai
kas iesniegts viņu vārdā, un pasākums paliek
spēkā līdz šādas pārskatīšanas pabeigšanai.
2. Pārskatīšanu pirms termiņa
beigām sāk, ja pieprasījumā ir ietverti pietiekami
pierādījumi, ka pēc pasākumu beigšanās
subsidēšana un kaitējums varētu turpināties vai
atkārtoties. Šādu varbūtību drīkst, piemēram,
parādīt ar pierādījumu par turpinātu subsidēšanu
un kaitējumu vai ar pierādījumu, ka kaitējums ir
novērsts daļēji vai tikai tāpēc, ka pastāv
pasākumi, vai ar pierādījumu, ka eksportētāju
apstākļi vai tirgus nosacījumi ir tādi, kas norāda uz
turpmākas subsidēšanas iespēju, kura rada kaitējumu.
3. Veicot pārskatīšanu
saskaņā ar šo pantu, eksportētājiem,
importētājiem, izcelsmes un/vai eksportētājai valstij,
kā arī Ö Savienības Õ ražotājiem tiek
dota iespēja paplašināt, atspēkot vai iesniegt komentārus
par jautājumiem, kas izklāstīti pārskatīšanas
pieprasījumā, un, gatavojot slēdzienu, pienācīgi
ņem vērā visus būtiskos un pienācīgi
dokumentētos pierādījumus, kas iesniegti saistībā ar
jautājumu par to, vai ir vai nav iespējams, ka pasākumu
beigšanās izraisītu subsidēšanas un kaitējuma
turpināšanos vai atkārtošanos.
4. Paziņojumu par gaidāmo
pasākumu beigšanos publicē Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī piemērotā laikā
pasākumu piemērošanas laika pēdējā gadā, kā
noteikts šajā pantā. Pēc tam Ö Savienības Õ ražotājiem ir
tiesības ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms piecu
gadu termiņa beigām iesniegt pieprasījumu par
pārskatīšanu saskaņā ar 2. punktu. Publicē arī
paziņojumu par pasākumu faktisko beigu termiņu saskaņā
ar šo pantu.
19. pants
Starpposma pārskatīšana
1. Vajadzību turpināt pasākumu
piemērošanu drīkst arī pārskatīt, ja tas ir pamatoti,
pēc Komisijas iniciatīvas vai pēc kādas dalībvalsts
pieprasījuma, vai ar noteikumu, ka ir pagājis saprātīgs
laikposms – vismaz viens gads – pēc galīgā pasākuma
noteikšanas, pēc eksportētāja, importētāja vai Ö Savienības Õ ražotāju vai
izcelsmes un/vai eksportētājas valsts pieprasījuma, kurā ir
ietverti pietiekami pierādījumi, kas pamato vajadzību pēc
šādas starpposma pārskatīšanas.
2. Starpposma pārskatīšanu sāk,
ja pieprasījumā ir ietverti pietiekami pierādījumi, ka nav
vajadzīgs ilgāk turpināt piemērot pasākumu, lai
atlīdzinātu kompensējamo subsīdiju, un/vai ka ir maz
ticams, ka kaitējums turpināsies vai atkārtosies, ja
pasākumu atcels vai mainīs, vai ka spēkā esošais
pasākums nav vai vairs nav pietiekams, lai neitralizētu
kompensējamo subsīdiju, kas rada kaitējumu.
3. Gadījumā, ja piemērotie
kompensācijas maksājumi ir mazāki par konstatēto
kompensējamo subsīdiju apjomu, var sākt starpposma pārskatīšanu,
ja Ö Savienības Õ ražotāji vai
jebkuras citas ieinteresētās puses parasti divos gados no šo
pasākumu spēkā stāšanās iesniedz pietiekamus
pierādījumus par to, ka pēc sākotnējās
izmeklēšanas perioda un pirms vai pēc pasākumu piemērošanas
Ö Savienībā Õ importēto
ražojumu eksporta cenas ir samazinājušās vai palikušas
nemainīgas vai nepietiekami mainījušās
tālākpārdošanas cenas. Ja izmeklēšanā
pierādās, ka šādi apgalvojumi ir patiesi, kompensācijas
maksājumi var tikt palielināti, lai sasniegtu cenu
paaugstinājumu, kas vajadzīgs kaitējuma novēršanai.
Tomēr palielinātā maksājuma apmērs nepārsniedz
kompensējamo subsīdiju apmēru.
Starpposma pārskatīšanu
saskaņā ar iepriekš izklāstītajiem nosacījumiem var
atsākt arī pēc Ö Savienības Õ iniciatīvas vai
pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma.
4. Veicot pārskatīšanu
saskaņā ar šo pantu, Komisija, inter alia, drīkst
apsvērt, vai apstākļi attiecībā uz subsidēšanu un
kaitējumu ir ievērojami mainījušies, vai arī to, vai
spēkā esošie pasākumi sasniedz vēlamos rezultātus
kaitējuma likvidēšanā, kas noteikts iepriekš saskaņā
ar 8. pantu. Šajā sakarā gala slēdzienā ņem
vērā visus būtiskos un pienācīgi dokumentētos
pierādījumus.
20. pants
Paātrināta
pārskatīšana
Katram eksportētājam, uz kura
eksportu attiecināts galīgais kompensācijas maksājums, bet
par kuru individuāli nav veikta izmeklēšana sākotnējās
izmeklēšanas laikā tādu iemeslu dēļ, kas nebija
atteikšanās sadarboties ar Komisiju, ir tiesības, pēc
pieprasījuma, uz paātrinātu pārskatīšanu tā, lai
Komisija varētu ātri noteikt individuālo kompensācijas
maksājuma likmi šādam eksportētājam.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 8. apakšpunkts
Šādu pārskatīšanu sāk
pēc tam, kad Savienības ražotājiem ir dota iespēja iesniegt
komentārus.
ê 597/2009
(pielāgots)
è1 37/2014
1. pants un pielikuma 18. punkta 9. apakšpunkts
21. pants
Atmaksājumi
1. Neatkarīgi no 18. panta
importētājs drīkst pieprasīt atmaksāt iekasētos
maksājumus, ja tiek pierādīts, ka kompensējamo
subsīdiju apjoms, uz kura pamata maksājums tika maksāts, ir vai
nu likvidēts, vai samazināts līdz līmenim, kas ir zem
spēkā esošā maksājuma līmeņa.
2. Pieprasot atmaksāt kompensācijas
maksājumus, importētājs iesniedz Komisijai pieteikumu.
Pieteikumu iesniedz caur dalībvalsti, kuras teritorijā ražojumi
laisti brīvā apgrozībā, sešos mēnešos pēc datuma,
kad kompetentās iestādes pienācīgi noteikušas galīgo
iekasējamo maksājumu summu, vai pēc datuma, kad pieņemts
galīgais lēmums iekasēt summas, ko līdz tam
nodrošināja ar pagaidu maksājumiem. Dalībvalstis tūlīt
nosūta pieprasījumu Komisijai.
3. Atmaksājuma pieteikumu uzskata par
pienācīgi pamatotu ar pierādījumiem tikai tad, ja tajā
ir ietverta precīza informācija par pieprasītā
kompensācijas maksājuma atmaksājuma summu un visa muitas
dokumentācija, kas attiecas uz šādas summas
aprēķināšanu un maksājumiem. Tajā ietver arī
pierādījumus par kompensējamu subsīdiju apjomu
pārskatīšanas laikposmā eksportētājam vai
ražotājam, kuram piemēro maksājumu. Gadījumos, ja
importētājs nav saistīts ar konkrēto eksportētāju
vai ražotāju un šāda informācija nav tūlīt pieejama
vai arī ja eksportētājs vai ražotājs nevēlas izsniegt
to importētājam, pieteikumā ietver eksportētāja vai
ražotāja paziņojumu par to, ka kompensējamo subsīdiju
apjoms ir samazināts vai likvidēts, kā precizēts šajā
pantā, un ka attiecīgie atbalsta pierādījumi tiks iesniegti
Komisijai. Ja eksportētājs vai ražotājs nesagādā
šādus pierādījumus saprātīgā termiņā,
pieteikumu noraida.
è1 4.
Komisija lemj, vai un kādā apmērā pieteikums būtu
jāapmierina, vai arī tā jebkurā laikā var nolemt, ka
sāks starpposma pārskatīšanu saskaņā ar
pārskatīšanai piemērojamiem noteikumiem; šādas
pārskatīšanas rezultātā iegūto informāciju un
konstatējumus izmanto, lai noteiktu, vai un kādā mērā
maksājumu atmaksāšana ir pamatota. ç
Maksājumu
atmaksāšanu parasti veic 12 mēnešos un nekādā
gadījumā ne vēlāk kā 18 mēnešus pēc datuma, kurā tā ražojuma importētājs, uz
kuru attiecas kompensācijas maksājums, iesniedzis atmaksājuma
pieteikumu, kas pienācīgi pamatots ar pierādījumiem.
Jebkura atļauta atmaksājuma izmaksu
parasti veic dalībvalstis 90 dienās pēc pirmajā
daļā minētā lēmuma.
22. pants
Vispārīgi noteikumi par
pārskatīšanu un atmaksājumiem
1. Šīs regulas būtiskos noteikumus
par procedūrām un izmeklēšanas veikšanu, izņemot tos, kas
attiecas uz termiņiem, piemēro jebkādai pārskatīšanai
saskaņā ar 18., 19. un 20. pantu.
Pārskatīšanu saskaņā ar
18. un 19. pantu veic paātrināti un parasti pabeidz 12 mēnešos
no pārskatīšanas sākšanas dienas. Katrā ziņā
pārskatīšanu saskaņā ar 18. un 19. pantu visos
gadījumos pabeidz 15 mēnešos pēc to sākšanas.
Pārskatīšanu saskaņā ar
20. pantu jebkurā gadījumā pabeidz deviņos mēnešos
pēc to sākšanas.
Ja pārskatīšana saskaņā ar
18. pantu ir sākta, kamēr tajā pašā procedūrā
turpinās pārskatīšana saskaņā ar 19. pantu, tad
pārskatīšanu saskaņā ar 19. pantu pabeidz tajā
pašā laikā, kas paredzēts iepriekš attiecībā uz
pārskatīšanu saskaņā ar 18. pantu.
Ja izmeklēšana nav pabeigta Ö otrajā,
trešajā un ceturtajā daļā minētajos Õ termiņos, tad
pasākumi:
a)           nav spēkā, ja
izmeklēšana tiek veikta saskaņā ar 18. pantu;
b)           nav spēkā, ja
paralēli tiek veiktas izmeklēšanas saskaņā ar 18. un 19.
pantu, ar nosacījumu, ka vai nu izmeklēšana saskaņā ar 18.
pantu ir sākta, kamēr saskaņā ar to pašu procedūru
tiek veikta pārskatīšana saskaņā ar 19. pantu, vai ka
minētie pārskati sākti vienlaikus; vai
c)           paliek nemainīti, ja
izmeklēšana tiek veikta saskaņā ar 19. un 20. pantu.
Paziņojumu par pasākumu faktisko
izbeigšanu vai saglabāšanu saskaņā ar šo punktu publicē Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 10. apakšpunkts
2. Komisija sāk pārskatīšanu,
ievērojot 18., 19. un 20. pantu. Komisija saskaņā ar 25. panta
2. punktā minēto konsultēšanās procedūru
pieņem lēmumu par to, vai sākt pārskatīšanu,
ievērojot 18. pantu. Tiklīdz operators vai dalībvalsts ir
iesnieguši pieprasījumu, ar ko pamato pārskatīšanas
sākšanu, ievērojot 19. un 20. pantu, un Komisija ir pabeigusi to
analizēt, vai Komisija pati ir noteikusi, ka būtu
jāpārskata vajadzība pēc tālākas pasākumu
piemērošanas, Komisija arī sniedz informāciju
dalībvalstīm.
3. Atkarībā no
pārskatīšanas rezultātiem pasākumus saskaņā ar
25. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru atceļ
vai turpina, ievērojot 18. pantu, vai atceļ, turpina vai groza,
ievērojot 19. un 20. pantu.
ê 597/2009
(pielāgots)
4. Ja pasākumus atceļ atsevišķiem
eksportētājiem, bet ne valstij kopumā, uz šādiem
eksportētājiem joprojām turpina attiecināt procedūru
un par viņiem var atkārtoti veikt izmeklēšanu jebkurā
turpmākā pārskatīšanā, ko veic attiecībā uz
minēto valsti, ievērojot šo pantu.
5. Ja pasākumu atkārtota
pārskatīšana saskaņā ar 19. pantu notiek pasākumu
piemērošanas beigās, kā noteikts 18. pantā, tad
pasākumus arī atkārtoti pārskata saskaņā ar 18.
pantu.
6. Visās izmeklēšanās, kas
attiecas uz atkārtotu pārskatīšanu vai atmaksāšanu un ko
veic saskaņā ar 18. līdz 21. pantu, Komisija ar noteikumu, ka
apstākļi nav mainījušies, piemēro to pašu
metodoloģiju, ko izmantoja izmeklēšanā, kas noveda pie
maksājuma, pienācīgi ņemot vērā 5., 6., 7. un 27.
pantu.
23. pants
Apiešana
1. Saskaņā ar šo regulu piemēroto
kompensācijas maksājumu darbības jomu var paplašināt
attiecībā uz nedaudz pārveidota vai nepārveidota
līdzīga ražojuma importu no trešām valstīm vai
attiecībā uz nedaudz pārveidota līdzīga ražojuma
importu no valsts, uz kuru attiecas pasākumi, vai arī
attiecībā uz tā sastāvdaļām, ja notiek
spēkā esošo pasākumu apiešana.
2. Kompensācijas maksājumus, kuri
nepārsniedz saskaņā ar 15. panta 2. punktu piemēroto
atlikušo kompensācijas maksājuma likmi, var attiecināt arī
uz importu no uzņēmumiem, kas gūst labumu no atsevišķiem
maksājumiem valstīs, uz kurām attiecas pasākumi, ja notiek
šo pasākumu apiešana.
3. Apiešanu definē kā
pārmaiņas tirdzniecības modelī starp trešām
valstīm un Ö Savienību Õ vai starp
atsevišķiem uzņēmumiem valstī, kurai piemēro
pasākumus, un Ö Savienību Õ, kuri izriet no
prakses, procesa vai darba, kam bez maksājuma piemērošanas nav cita
pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma, ja ir
pierādījumi, ka maksājuma koriģējošā ietekme mazinās
līdzīgo ražojumu cenu un/vai daudzumu izteiksmē un ka ievestie
līdzīgie ražojumi un/vai to daļas joprojām gūst labumu
no subsīdijas.
Pirmajā daļā minētā
prakse, process vai darbs, cita starpā, ietver:
a)           attiecīgā ražojuma nelielu
pārveidošanu, lai to varētu klasificēt ar muitas kodiem, kuriem
parasti nepiemēro pasākumus, ar nosacījumu, ka šādu
pārveidojumu rezultātā nemainās ražojuma būtiskās
īpašības;
b)           tāda ražojuma, kuram
piemēro pasākumus, sūtījumu caur trešām valstīm
un eksportētāju;
c)           ražotāju veiktu savu
tirdzniecības modeļu vai pārdošanas kanālu
reorganizāciju valstī, kurai piemēro pasākumus, lai
vēlāk savus ražojumus eksportētu uz Ö Savienību Õ caur
ražotājiem, kuri gūst labumu no atsevišķā maksājuma
likmes, kas ir zemāka nekā attiecīgā ražotāja
ražojumiem piemērojamā likme.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 11. apakšpunkts (pielāgots)
4. Izmeklēšanu saskaņā ar šo
pantu sāk pēc Komisijas iniciatīvas vai pēc
dalībvalsts vai jebkuras ieinteresētās personas
pieprasījuma, pamatojoties uz pietiekamiem pierādījumiem
attiecībā uz 1., 2. un 3. punktā izklāstītajiem
faktoriem. Izmeklēšanu sāk ar Komisijas regulu, kurā var
būt arī norādījumi muitas dienestiem Ö pakļaut
importu reģistrācijai Õ saskaņā ar
24. panta 5. punktu vai arī pieprasīt garantijas. Tiklīdz
ieinteresētā persona vai dalībvalsts ir iesniegusi
pieprasījumu, ar ko pamato izmeklēšanas sākšanu, un Komisija ir
pabeigusi savu analīzi, vai ja Komisija pati ir noteikusi, ka ir
vajadzība sākt izmeklēšanu, Komisija dalībvalstīm
sniedz informāciju.
Izmeklēšanu veic Komisija. Komisijai var
palīdzēt muitas iestādes un izmeklēšanu pabeidz
deviņos mēnešos.
Ja galīgi konstatētie fakti pamato
pasākumu paplašināšanu, Komisija to veic saskaņā ar
25. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru.
ê 597/2009
(pielāgots)
Paplašinājums ir spēkā no
dienas, kad saskaņā ar 24. panta 5. punktu tika ieviesta
reģistrācija vai kad tika pieprasītas garantijas.
Attiecīgos šīs regulas procedūras noteikumus par
izmeklēšanas sākšanu un veikšanu piemēro atbilstīgi šim
pantam.
5. Uz ievestajām precēm neattiecas
reģistrācija saskaņā ar 24. panta 5. punktu vai
pasākumi, ja tās tirgo uzņēmumi, kuri gūst
priekšrocības no atbrīvojumiem.
6. Atbrīvojumu pieprasījumus, kas
pienācīgi pamatoti ar pierādījumiem, iesniedz
termiņos, kas noteikti Komisijas regulā, ar kuru sāk
izmeklēšanu.
Ja apiešanas prakse, process vai darbības
notiek ārpus Ö Savienības Õ, atbrīvojumus
var piešķirt tiem attiecīgā ražojuma ražotājiem, kuri var
uzrādīt, ka viņi nav saistīti ne ar vienu ražotāju,
kam piemēro pasākumus, un kuriem pierāda, ka viņi nav
iesaistīti 3. punktā definētajā apiešanas praksē.
Ja apiešanas prakse, process vai darbības
notiek Ö Savienībā Õ, atbrīvojumus
var piešķirt tiem importētājiem, kuri var pierādīt, ka
viņi nav saistīti ar ražotājiem, kam piemēro
pasākumus.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 11. apakšpunkts
Šos atbrīvojumus piešķir ar
Komisijas lēmumu, un tie paliek spēkā lēmumā
noteiktajā laikposmā un saskaņā ar lēmumā
izklāstītajiem nosacījumiem. Tiklīdz Komisija ir pabeigusi
savu analīzi, tā dalībvalstīm sniedz informāciju.
ê 597/2009
(pielāgots)
Ja ir izpildīti 20. pantā
paredzētie noteikumi, tad atbrīvojumus var piešķirt arī
pēc izmeklēšanas pabeigšanas, kuras rezultātā
paplašināta pasākumu darbības joma.
7. Ja kopš pasākumu darbības jomas
paplašināšanas ir pagājis vismaz viens gads un ja atbrīvojumu
pieprasa vai, iespējams, pieprasīs ievērojams skaits pušu,
Komisija var pieņemt lēmumu sākt pārskatīt
pasākumu darbības jomas paplašināšanu. Ikvienu šādu
pārskatīšanu veic saskaņā ar 22. panta 1. punkta
noteikumiem, kas piemērojami pārskatīšanai saskaņā ar
19. pantu.
8. Nekas šajā pantā neliedz kā
parasti piemērot spēkā esošos noteikumus par muitas
nodevām.
24. pants
Vispārīgi noteikumi
1. Pagaidu maksājumus vai
kompensācijas maksājumus piemēro ar regulu, un tos iekasē
dalībvalstis tādā veidā, pēc tādas
precizētas likmes un saskaņā ar pārējiem
kritērijiem, kas noteikti regulā, ar kuru ir piemēroti šādi
maksājumi. Šādus maksājumus arī iekasē neatkarīgi
no muitas nodevām, nodokļiem un citiem maksājumiem, ko parasti
uzliek importam.
Nevienam ražojumam nepiemēro gan
antidempinga, gan kompensācijas maksājumus, kas attiecas uz vienu un
to pašu situāciju, kura izriet no dempinga vai no eksporta
subsidēšanas.
2. Regulas, ar kurām piemēro pagaidu
vai galīgos kompensācijas maksājumus, un regulas un
lēmumus, ar kuriem pieņem saistības vai izbeidz izmeklēšanu
vai lietu, publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
Šādās regulās un šādos
lēmumos, pienācīgi ņemot vērā
konfidenciālās informācijas aizsardzību, ietver
attiecīgo eksportētāju vārdus, ja iespējams, vai valstu
nosaukumus, ražojuma aprakstu, kā arī to faktu un apsvērumu
kopsavilkumu, kas attiecas uz subsīdijas un kaitējuma noteikšanu.
Katrā gadījumā regulas vai lēmuma kopiju nosūta
zināmajām ieinteresētajām pusēm. Šā punkta
noteikumus mutatis mutandis piemēro attiecībā uz
pārskatīšanu.
3. Ievērojot šo regulu, var pieņemt
īpašus noteikumus, jo īpaši attiecībā uz kopēju
izcelsmes jēdziena definīciju, kas ietverta Padomes Regulā (EEK)
Nr. 2913/92[9].
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 12. apakšpunkts
4. Pasākumus, kas piemēroti,
ievērojot šo regulu, Savienības interesēs ar Komisijas
lēmumu saskaņā ar 25. panta 2. punktā minēto
konsultēšanās procedūru var atlikt uz deviņiem mēnešiem.
Komisija, rīkojoties saskaņā ar 25. panta 2. punktā
minēto konsultēšanās procedūru, var pagarināt
minēto pasākumu atlikšanas termiņu uz turpmāku laikposmu,
kas nepārsniedz vienu gadu.
Pasākumus var atlikt tikai tajā
gadījumā, ja tirgus apstākļi uz laiku ir mainījušies
tādā apmērā, ka nav domājams, ka pasākumu atlikšanas
dēļ atkal tiks nodarīts kaitējums, un ar noteikumu, ka
Savienības ražošanas nozarei ir bijusi iespēja sniegt komentārus
un minētie komentāri ir ņemti vērā. Pasākumus var
jebkurā brīdī atsākt saskaņā ar 25. panta 2.
punktā minēto konsultēšanās procedūru, ja atlikšanas
iemesls vairs nepastāv.
ê 597/2009
(pielāgots)
è1 37/2014
1. pants un pielikuma 18. punkta 12. apakšpunkts
è1 5.
Komisija, pēc tam, kad ir savlaicīgi informējusi
dalībvalstis, var norīkot muitas iestādes veikt atbilstīgus
pasākumus importa reģistrēšanai, lai pasākumus
attiecībā uz šo importu vēlāk varētu piemērot no
šādas reģistrācijas datuma. ç
Importu var reģistrēt, ja pirms tam
no Ö Savienības Õ ražošanas nozares
saņemts pieprasījums ar pietiekamiem pierādījumiem, lai
attaisnotu šādu rīcību.
Reģistrēšanu ievieš ar regulu,
kurā precizē rīcības mērķi un, vajadzības
gadījumā, iespējamo nākotnē paredzamo maksājamo
summu. Importa reģistrāciju veic ne ilgāk kā deviņus
mēnešus.
6. Dalībvalstis katru mēnesi
ziņo Komisijai par to ražojumu importa tirdzniecību,
attiecībā uz kuriem notiek izmeklēšana un pasākumi, un par
maksājumu summu, kas iekasēta atbilstīgi šai regulai.
7. Neskarot 6. punktu, Komisija katrā atsevišķā
gadījumā var pieprasīt dalībvalstīm sniegt
informāciju, kas vajadzīga, lai efektīvi pārraudzītu
pasākumu piemērošanu. Šajā sakarā piemēro 11. panta 3.
un 4. punktu. Uz visu informāciju, ko dalībvalstis iesniegušas
saskaņā ar šo pantu, attiecas 29. panta 6. punkta noteikumi.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 13. apakšpunkts (pielāgots)
25. pants
Komiteju procedūra
1. Komisijai palīdz komiteja, kura
izveidota ar [Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009[10]]. Minētā
komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro
Regulas (ES) Nr. 182/2011 4. pantu.
3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro
Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
4. Ja ir
atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu
saistībā ar tās 4. pantu.
5. Ievērojot Regulas (ES)
Nr. 182/2011 3. panta 5. punktu, ja izmanto rakstisko procedūru, lai
pieņemtu galīgos pasākumus, ievērojot 3. punktu, vai lai
pieņemtu lēmumu sākt vai nesākt termiņa beigu
pārskatus, ievērojot 18. pantu, šādu procedūru izbeidz,
nepanākot rezultātu, ja priekšsēdētāja noteiktajā
termiņā tā nolemj priekšsēdētājs vai to pieprasa
komitejas locekļu vairākums, kā noteikts Regulas (ES)
Nr. 182/2011 5. panta 1. punktā. Ja citos gadījumos, kad
komitejā notiek apspriedes par pasākuma projektu, tiek izmantota
rakstiskā procedūra, minēto procedūru izbeidz,
nepanākot rezultātu, ja priekšsēdētāja noteiktajā
termiņā tā nolemj priekšsēdētājs vai to pieprasa
vienkāršs komitejas locekļu vairākums. Ja citos gadījumos,
kad komitejā nenotiek apspriedes par pasākuma projektu, tiek
izmantota rakstiskā procedūra, minēto procedūru izbeidz,
nepanākot rezultātu, ja priekšsēdētāja noteiktajā
termiņā tā nolemj priekšsēdētājs vai to pieprasa
vismaz ceturtā daļa komitejas locekļu.
6. Komiteja var izskatīt jebkuru
jautājumu saistībā ar šīs regulas piemērošanu, kuru
ierosinājusi Komisija vai kurš ierosināts pēc dalībvalsts
pieprasījuma. Dalībvalstis var pieprasīt informāciju un
apmainīties viedokļiem komitejā, vai tieši kontaktējoties
ar Komisiju.
ê 597/2009
(pielāgots)
26. pants
Pārbaudes apmeklējumi
1. Komisija, ja uzskata par lietderīgu,
veic apmeklējumus, lai pārbaudītu importētāju,
eksportētāju, tirgotāju, aģentu, ražotāju,
tirdzniecības apvienību un organizāciju oficiālos
dokumentus, lai apstiprinātu informāciju, kas saņemta par
subsidēšanu un kaitējumu. Ja nav pienācīgas un
savlaicīgas atbildes, tad pārbaudes apmeklējumu var arī
neveikt.
2. Komisija pēc vajadzības
drīkst veikt izmeklēšanu trešās valstīs ar noteikumu, ka tā
saņem attiecīgo uzņēmumu piekrišanu, informē
attiecīgo valsti un ka pēdējā neiebilst pret
izmeklēšanu. Tiklīdz saņemta attiecīgo uzņēmumu
piekrišana, Komisijai vajadzētu paziņot izcelsmes un/vai
eksportētājai valstij to uzņēmumu nosaukumus un adreses, kuri
tiks apmeklēti, un saskaņotos datumus.
3. Attiecīgos uzņēmumus
brīdina par tās informācijas būtību, kas tiks
pārbaudīta pārbaudes apmeklējumu laikā, kā
arī par to, kāda vēl informācija būs jāiesniedz
turpmāk šādu apmeklējumu laikā, un apmeklējumu
laikā uzņēmumiem tomēr var pieprasīt vēl citus
sīkākus datus, ņemot vērā jau iegūto
informāciju.
4. Izmeklēšanā, ko veic,
ievērojot 1., 2. un 3. punktu, Komisijai palīdz to dalībvalstu
amatpersonas, kuras to lūdz.
27. pants
Paraugu ņemšana
1. Gadījumos, kad sūdzības
iesniedzēju, eksportētāju vai importētāju, ražojumu
veidu vai darījumu skaits ir liels, izmeklēšanu drīkst ierobežot
līdz:
a)           saprātīgam pušu, ražojumu
vai darījumu skaitam, izmantojot paraugus, kas ir statistiski derīgi,
pamatojoties uz informāciju, kas ir pieejama paraugu atlases laikā;
vai
b)           lielākajam produkciju, noietu
vai eksportu raksturojošam apjomam, ko var saprātīgi izmeklēt
rīcībā esošajā termiņā.
2. Pušu, ražojumu veidu vai darījumu Ö galīgā Õ atlase, ko veic saskaņā
ar šo pantu, ir Komisijas ziņā, kaut gan priekšroka tiek dota parauga
atlasei, apspriežoties ar attiecīgajām pusēm un ar to
atļauju, ar noteikumu, ka šādas puses iepazīstina ar sevi un
trīs nedēļās pēc izmeklēšanas sākuma dara
zināmu pietiekamu informāciju, lai dotu iespēju
izvēlēties raksturīgu paraugu.
3. Gadījumos, kad izmeklēšana ir
ierobežota saskaņā ar šo pantu, individuālu
kompensējamās subsīdijas apjomu aprēķina katram
eksportētājam vai ražotājam, kurš sākumā netika izvēlēts
un kurš iesniedz vajadzīgo informāciju termiņā, kas
noteikts šajā regulā, izņemot gadījumus, kad
eksportētāju vai ražotāju skaits ir tik liels, ka
individuālas pārbaudes būtu nevajadzīgi apgrūtinošas
un kavētu laikus pabeigt izmeklēšanu.
4. Ja ir nolemts ņemt paraugus un izvēlētās
puses vai kāda no tām atsakās sadarboties tādā
mērā, ka tas var būtiski ietekmēt izmeklēšanas
rezultātu, drīkst atlasīt jaunu paraugu.
Ja tomēr būtiska nesadarbošanās
turpinās vai ja nepietiek laika, lai atlasītu jaunu paraugu,
piemēro attiecīgos 28. panta noteikumus.
28. pants
Nesadarbošanās
1. Gadījumos, kad jebkura
ieinteresētā puse atsaka piekļuvi vai kā citādi
nesagādā vajadzīgo informāciju termiņā, kas
noteikts šajā regulā, vai ievērojami kavē izmeklēšanu,
pagaidu vai galīgo apstiprinājumu vai noraidījumu drīkst
sagatavot, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem.
Ja tiek atklāts, ka jebkura no
ieinteresētajām pusēm ir piegādājusi viltotu vai
maldinošu informāciju, šādu informāciju neņem
vērā un drīkst izmantot pieejamos faktus.
Ieinteresētās puses būtu
jābrīdina par nesadarbošanās sekām.
2. Ja atbilde netiek sniegta
datorizētā veidā, to neuzskata par nesadarbošanos ar noteikumu,
ka ieinteresētā puse pierāda, ka atbildes sniegšana
prasītajā veidā sagādātu nesaprātīgu papildu
apgrūtinājumu vai nesaprātīgus papildu izdevumus.
3. Ja informācija, ko piegādā
ieinteresētā puse, nav visos aspektos pilnīga, to tomēr
nevajadzētu ignorēt ar noteikumu, ka trūkumi nav tādi, kas
radītu pārmērīgas grūtības, izstrādājot
pieņemamu precīzu slēdzienu, un ka informācija ir iesniegta
pienācīgi un laikus un ir pārbaudāma, un ka puse ir
rīkojusies, cik vien labi iespējams.
4. Ja pierādījumus vai
informāciju nepieņem, piegādātāju pusi tūlīt
informē par iemesliem un dod tai iespēju iesniegt turpmākus
paskaidrojumus noteiktajā termiņā. Ja paskaidrojumus uzskata par
neapmierinošiem, šādu pierādījumu vai informācijas
noraidīšanas iemeslus nodod atklātībai un norāda,
publicējot slēdzienu.
5. Ja slēdzieni, tostarp tie, kas
attiecas uz kompensējamo subsīdiju apjomu, ir izdarīti, pamatojoties
uz 1. punkta noteikumiem, ietverot informāciju, kas uzrādīta
sūdzībā, tos, ja iespējams, pienācīgi ņemot
vērā izmeklēšanas termiņus, pārbauda, atsaucoties uz
informāciju no citiem neatkarīgiem avotiem, kas var būt
pieejami, piemēram, no publicētiem cenrāžiem, oficiālas
importa statistikas un muitas deklarācijām, vai uz informāciju,
kas izmeklēšanas gaitā iegūta no citām
ieinteresētajām pusēm.
Šāda informācija vajadzības
gadījumā var ietvert būtisku informāciju par pasaules tirgu
vai citiem reprezentatīviem tirgiem.
6. Ja kāda ieinteresētā puse
nesadarbojas vai sadarbojas tikai daļēji, tā ka līdz ar to
netiek atklāta būtiska informācija, rezultāts var būt
šai pusei mazāk labvēlīgs, nekā ja tā būtu
sadarbojusies.
29. pants
Konfidencialitāte
1. Ar jebkuru informāciju, kas pēc
savas būtības ir konfidenciāla (piemēram, ja tās
nodošana atklātībā radītu ievērojamas konkurences
priekšrocības konkurentam vai nelabvēlīgi ietekmētu to
personu, kas iesniedz tādu informāciju, vai to personu, no kā
informācijas piegādātājs ir tādu informāciju
ieguvis) vai ko personas izmeklēšanai ir piegādājušas
konfidenciāli, ja tam ir pietiekams pamatojums, iestādes rīkojas
kā ar konfidenciālu informāciju.
2. Ieinteresētajām pusēm, kas
iesniedz konfidenciālu informāciju, jāiesniedz
nekonfidenciāls tās kopsavilkums. Tādi kopsavilkumi ir
pietiekami precīzi, lai no tiem varētu pienācīgi saprast
konfidenciāli iesniegtās informācijas būtību.
Izņēmuma gadījumos šādas puses drīkst
norādīt, ka šādai informācijai nav iespējams
sastādīt kopsavilkumu. Šādos izņēmuma gadījumos
ir jāiesniedz paziņojums, kurā ir izklāstīti iemesli,
kāpēc tas nav iespējams.
3. Ja uzskata, ka lūgums rīkoties ar
informāciju kā ar konfidenciālu nav pamatots, un ja
informācijas piegādātājs vai nu nevēlas sniegt piekļuvi
informācijai, vai atļaut tās nodošanu atklātībā
vispārīgā vai kopsavilkuma formā, šādu
informāciju drīkst neņemt vērā, ja vien no uzticamiem
avotiem netiek apmierinoši pierādīts, ka informācija ir pareiza.
Konfidencialitātes lūgumus nenoraida patvaļīgi.
4. Šis pants nekavē Ö Savienības Õ iestādes nodot
atklātībai vispārīgu informāciju, un jo īpaši
iemeslus, uz ko balstīti lēmumi, kas pieņemti saskaņā
ar šo regulu, nedz arī nodot atklātībai pierādījumus, uz
ko Ö Savienības Õ institūcijas
balstījušās, ciktāl tas ir nepieciešams, lai paskaidrotu šos
iemeslus tiesas procesa laikā. Šādi nododot informāciju
atklātībā, ir jāņem vērā attiecīgo pušu
likumīgās intereses, lai netiktu izpausti to profesionālie vai
valsts noslēpumi.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 14. apakšpunkts
5. Komisija un dalībvalstis, ietverot to
abu ierēdņus, jebkādu informāciju, kura saņemta,
ievērojot šo regulu un attiecībā uz kuru tās sniedzējs
ir lūdzis ievērot konfidencialitāti, neatklāj bez
minētā sniedzēja īpašas atļaujas. Informācijas
apmaiņu starp Komisiju un dalībvalstīm vai jebkurus
iekšējos dokumentus, ko sagatavojušas Savienības vai tās
dalībvalstu iestādes, neizpauž, izņemot šajā regulā
īpaši paredzētus gadījumus.
ê 597/2009
6. Saskaņā ar šo regulu saņemto
informāciju izmanto tikai tam mērķim, kuram tā
pieprasīta.
Šis noteikums neliedz izmeklēšanas
gaitā saņemto informāciju izmantot citu izmeklēšanu
sākšanai saskaņā ar to pašu procedūru saistībā ar
attiecīgo ražojumu.
30. pants
Nodošana atklātībā
1. Sūdzības iesniedzēji,
importētāji un eksportētāji, to pārstāvju
apvienības un izcelsmes un/vai eksportētāja valsts drīkst
pieprasīt atklāt sīkāku informāciju par tiem
būtiskiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata piemēroti
pagaidu pasākumi. Šādas informācijas pieprasījumu
drīkst iesniegt rakstiski uzreiz pēc pagaidu pasākumu
piemērošanas, un informāciju dara zināmu rakstiski pēc
iespējas drīzāk.
2. Puses, kas minētas 1. punktā,
drīkst pieprasīt, lai tām galīgi atklātu būtiskos
faktus un apsvērumus, uz kuru pamata plāno ieteikt piemērot
galīgos pasākumus vai arī izbeigt izmeklēšanu vai lietu bez
pasākumu piemērošanas, īpašu uzmanību pievēršot
jebkuru faktu vai apsvērumu atklāšanai, kas atšķiras no tiem,
kuri izmantoti jebkuru pagaidu pasākumu piemērošanā.
3. Pieprasījumus par galīgo
atklāšanu adresē Komisijai rakstiski, un tos saņem, ja ir
piemērots pagaidu maksājums, ne vēlāk kā vienu
mēnesi pēc tam, kad maksājuma piemērošana tika publicēta.
Ja pagaidu maksājums nav piemērots, pusēm dod iespēju
pieprasīt galīgo atklāšanu termiņā, ko nosaka
Komisija.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 15. apakšpunkts
4. Informācijas galīgo nodošanu
atklātībai veic rakstveidā. To dara, ievērojot prasību
par konfidenciālas informācijas aizsardzību, tiklīdz
iespējams un parasti ne vēlāk kā mēnesi pirms 14. vai
15. pantā noteikto procedūru sākšanas. Ja Komisija minētajā
laikā nevar atklāt konkrētus faktus vai apsvērumus, tad tos
atklāj, cik vien ātri iespējams pēc tam.
Informācijas atklāšana neskar
nevienu turpmāku lēmumu, ko var pieņemt Komisija, bet, ja
šāds lēmums ir pamatots ar atšķirīgiem faktiem un
apsvērumiem, tos nodod atklātībai, cik ātri vien iespējams.
5. Piezīmes, kas iesniegtas pēc
informācijas galīgās nodošanas atklātībā, tiek
ņemtas vērā tikai tad, ja tās ir saņemtas
laikposmā, ko nosaka Komisija katrā atsevišķā
gadījumā un kas ir vismaz 10 dienas, pienācīgi ņemot
vērā lietas steidzamību. Ja ir jāveic papildu
informācijas galīgā nodošana atklātībā, var
noteikt īsāku laikposmu.
ê 597/2009
(pielāgots)
31. pants
Ö Savienības Õ intereses
1. Lai nolemtu, vai Ö Savienības Õ intereses prasa
iejaukšanos, būtu jānovērtē visas dažādās
intereses kopumā, tostarp vietējās ražošanas nozares un
lietotāju, un patērētāju intereses. Slēdzienu
atbilstīgi šim pantam pieņem tikai tad, kad visām pusēm ir
dota iespēja darīt zināmu savu viedokli saskaņā ar 2.
punktu. Lai izdarītu novērtējumu, īpaši ņem
vērā vajadzību likvidēt kaitējumu radošās
subsidēšanas sekas, kas traucē tirdzniecību, un atjaunot
efektīvu konkurenci. Pasākumus, kas noteikti, pamatojoties uz
atklāto subsidēšanu un kaitējumu, drīkst nepiemērot,
ja iestādes, pamatojoties uz visu iesniegto informāciju, var skaidri
secināt, ka piemērot šādus pasākumus nav Ö Savienības Õ interesēs.
2. Lai iestādes, uz pamatotu argumentu
pamata lemjot par to, vai pasākumu piemērošana ir vai nav Ö Savienības Õ interesēs,
varētu ņemt vērā visus viedokļus un informāciju,
sūdzības iesniedzēji, importētāji un viņu
pārstāvju apvienības, lietotāju pārstāvji un
patērētāju pārstāvju organizācijas drīkst
termiņā, kas precizēts paziņojumā par kompensācijas
maksājuma izmeklēšanas sākumu, iepazīstināt ar sevi un
piegādāt Komisijai informāciju. Šādu informāciju vai
attiecīgos to kopsavilkumus dara zināmus citām šajā punktā
norādītajām pusēm, un tām ir tiesības
atbildēt uz šādu informāciju.
3. Puses, kas rīkojušās
saskaņā ar 2. punktu, drīkst lūgt noklausīšanos.
Šādi lūgumi tiek atzīti, ja tie ir iesniegti termiņā,
kas noteikts 2. punktā, un ja tajos ir izklāstīti iemesli, kāpēc
no Ö Savienības Õ interešu
viedokļa puses būtu jāuzklausa.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 16. apakšpunkts
4. Personas, kas ir rīkojušās
saskaņā ar 2. punktu, var iesniegt komentārus par ikviena
pagaidu maksājuma piemērošanu. Šādus komentārus saņem
25 dienu laikā no konkrēto pasākumu piemērošanas dienas, ja
tie ir jāņem vērā, un tos vai attiecīgos to
kopsavilkumus dara pieejamus citām personām, kurām ir
tiesības atbildēt uz šādiem komentāriem.
5. Komisija izskata pienācīgi
iesniegto informāciju un to, ciktāl tā ir reprezentatīva,
un šādas analīzes rezultātus kopā ar atzinumu pēc
būtības nosūta komitejai kā daļu no pasākumu
projekta, ko iesniedz saskaņā ar 14. un 15. pantu. Komisijai
būtu jāņem vērā komitejā paustos viedokļus,
ievērojot Regulā (ES) Nr. 182/2011 paredzētos nosacījumus.
ê 597/2009
(pielāgots)
è1 37/2014
1. pants un pielikuma 18. punkta 16. apakšpunkts
6. Puses, kas ir rīkojušās
saskaņā ar 2. punktu, drīkst pieprasīt, lai tām
būtu pieejami fakti un apsvērumi, uz kuru pamata varētu
pieņemt galīgos lēmumus. è1 Šādu
informāciju dara pieejamu tiktāl, cik tas iespējams, un neskarot
nevienu turpmāku Komisijas lēmumu. ç
7. Informāciju ņem vērā
tikai tad, ja tai ir pievienoti faktiski pierādījumi, kas pamato
tās derīgumu.
32. pants
Saistība starp kompensācijas
maksājuma pasākumiem un daudzpusēju zaudējuma
atlīdzību
Ja uz ievestu ražojumu attiecina jebkādus
pretpasākumus, ko piemēro pēc Subsīdiju nolīgumā
noteiktās strīdu izšķiršanas procedūras, un šādi
pasākumi ir piemēroti, lai likvidētu kaitējumu, kas radies
kompensējamo subsīdiju dēļ, tad jebkuru kompensācijas
maksājumu, kas piemērots attiecībā uz šādu ražojumu,
tūlīt atliek vai atceļ atkarībā no situācijas.
33. pants
Nobeiguma noteikumi
Šī regula neliedz piemērot:
a)           jebkādus īpašus
noteikumus, kas noteikti līgumos starp Ö Savienību Õ un trešām
valstīm;
b)           Ö Savienības Õ regulas
lauksaimniecības nozarē, kā arī Padomes Regulas (EK) Nr.
1667/2006[11],
(EK) Nr. 614/2009[12]
un (EK) Nr. 1216/2009[13].
Šī regula darbojas kā papildinājums minētajām
regulām un kā atkāpe no jebkuriem to noteikumiem, kas kavē
kompensācijas maksājumu piemērošanu;
c)           īpašus pasākumus ar
noteikumu, ka šāda rīcība nav pretrunā ar
saistībām, kas pieņemtas saskaņā ar VVTT Ö 1994 Õ.
ê 37/2014 1.
pants un pielikuma 18. punkta 17. apakšpunkts
34. pants
Ziņojums
Komisija iekļauj informāciju par
šīs regulas īstenošanu savā gada ziņojumā par
tirdzniecības aizsardzības pasākumu piemērošanu un
īstenošanu, ko iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei, ievērojot
[22.a pantu Regulā (EK) Nr. 1225/2009].
ê 597/2009
(pielāgots)
35. pants
Atcelšana
Regulu (EK) Nr. Ö 597/2009 Õ atceļ.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par
atsaucēm uz šo regulu un tās lasa saskaņā ar
atbilstības tabulu VI pielikumā.
36. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā –                         Padomes
vārdā –
priekšsēdētājs                                                 priekšsēdētājs
[1]               COM(87) 868 PV.
[2]               Skat. Secinājumu A daļas 3. pielikumu.
[3]               Iekļauts likumdošanas programmā 2014. gadam.
[4]               Skat. šī priekšlikuma V pielikumu.
[5]               OV C […], […], […] lpp.
[6]               Padomes 2009. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr
597/2009, par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas
nav Eiropas Kopienas dalībvalstis ( OV L 188, 18.7.2009., 93. lpp.).
[7]               Skatīt V pielikumu.
[8]               Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16.
februāra Regula (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un
vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem,
kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55,
28.2.2011., 13. lpp.).
[9]               Padomes 1992. gada 12.
oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas muitas kodeksa izveidi (OV L 302,
19.10.1992., 1. lpp.).
[10]             Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK)
Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no
valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343,
22.12.2009., 51. lpp.).
[11]             Padomes 2006. gada 7. novembra Regula (EK) Nr. 1667/2006
par glikozi un laktozi (OV L 312, 11.11.2006., 1. lpp.).
[12]             Padomes 2009. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 614/2009
par vienotu sistēmu ovalbumīna un laktalbumīna
tirdzniecībai (OV L 181, 14.7.2009., 8. lpp.).
[13]             Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1216/2009
ar ko nosaka tirdzniecības režīmu, kas piemērojams dažām lauksaimniecības produktu
pārstrādē iegūtām precēm (OV L 328, 15.12.2009.,
10. lpp.).
é
I PIELIKUMS
EKSPORTA
SUBSĪDIJU SARAKSTS AR PASKAIDROJUMIEM
a)           Tiešu subsīdiju
piešķiršana no valdības uzņēmumam vai ražošanas nozarei,
pamatojoties uz eksporta apjomu.
b)           Valūtas saglabāšanas
pasākumi vai jebkura līdzīga prakse, kas ietver piemaksas par
eksportu.
c)           Valdības piedāvāti
vai obligāti noteikti vietējā transporta un kravas
pārvadājumu tarifi par eksporta sūtījumiem ar
labvēlīgākiem noteikumiem nekā sūtījumiem valsts
robežās.
d)           Ievestu vai vietējo ražojumu
vai pakalpojumu piešķiršana no valdību vai to aģentūru
puses, kurus izmanto eksporta preču ražošanai, tieši vai netieši caur
struktūrām, kas darbojas valdības uzdevumā, ar noteikumiem
vai nosacījumiem, kas ir labvēlīgāki nekā par
līdzīgu vai tieši konkurējošu ražojumu piegādi vai
pakalpojumu sniegšanu, ko izmanto preču ražošanai vietējam tirgum, ja
(attiecībā uz ražojumiem) šādi noteikumi vai nosacījumi ir
labvēlīgāki nekā tie, kas to eksportētājiem ir
komerciāli pieejami[1]
pasaules tirgos.
e)           Pilnīgs vai daļējs
atbrīvojums no tiešajiem nodokļiem[2]
vai sociālās labklājības maksājumiem, šādu
nodokļu vai maksājumu atvieglojumi vai iekasēšanas atlikšana, ko
rūpniecības vai tirdzniecības uzņēmumi ir
samaksājuši vai kas tiem ir jāmaksā[3], un kas konkrēti
attiecas uz eksportu.
f)            Speciālu atlaižu
piešķiršana, kas ir tieši saistītas ar eksportu vai eksporta izpildi,
papildus tām, kas ir piešķirtas attiecībā uz ražošanu
vietējam patēriņam, aprēķinos, uz kuru pamata
iekasē tiešos nodokļus.
g)           Atbrīvojums attiecībā
uz eksportēto ražojumu ražošanu un izplatīšanu no netiešajiem
nodokļiem[4],
kas pārsniedz tos, kurus iekasē attiecībā uz
līdzīgu ražojumu ražošanu un izplatīšanu, ja tos pārdod
vietējam patēriņam, vai šādu nodokļu atvieglojumi.
h)           Atbrīvojums, atvieglojumi vai
iekasēšanas atlikšana no progresīvajiem iepriekšējo posmu
netiešajiem nodokļiem[5]
par precēm vai pakalpojumiem, ko izmanto eksportēto ražojumu
ražošanā, ja pārsniegts atbrīvojums, atvieglojumi vai
iekasēšanas atlikšana no līdzīgiem progresīvajiem
iepriekšējo posmu netiešajiem nodokļiem par precēm vai
pakalpojumiem, ko izmanto līdzīgu ražojumu ražošanā, ja tos
pārdod vietējam patēriņam; tomēr ar noteikumu, ka no
tādiem progresīvajiem iepriekšējo posmu netiešajiem nodokļiem
par eksportētiem ražojumiem drīkst atbrīvot, tādiem nodokļiem
drīkst piešķirt atvieglojumus un drīkst atlikt to
iekasēšanu pat tad, ja neatbrīvo, nepiešķir atvieglojumus un
neatceļ tādu nodokļu iekasēšanu, ja tie uzlikti
līdzīgiem ražojumiem, ko pārdod vietējam
patēriņam, ja progresīvie iepriekšējo posmu netiešie
nodokļi ir uzlikti izejvielām, ko patērē eksportēto
ražojumu ražošanā (ņemot vērā parastu atkritumu daudzumu)[6]. Šo punktu
interpretē saskaņā ar nostādnēm par izejvielu
patēriņu ražošanas procesā, kas ietvertas II pielikumā.
i)            Ievedmuitas[7] atvieglojumi vai
atmaksāšana, kas pārsniedz to, kura uzlikta ievestajām
izejvielām, kas patērētas eksportēto ražojumu ražošanā
(ņemot vērā parastu atkritumu daudzumu); tomēr ar
noteikumu, ka īpašos gadījumos uzņēmums drīkst
izmantot kādu daudzumu vietējā tirgus izejvielu, kas ir
vienlīdzīgas ar ievestajām izejvielām, tādas pašas
kvalitātes un ar tādām pašām īpašībām
kā ievestās izejvielas, kā to aizstājēju, lai
iegūtu no šā noteikuma, ja imports un attiecīgā eksporta
operācija abas notiek saprātīgā laikposmā, kas
nepārsniedz divus gadus. Šo punktu interpretē saskaņā ar
pamatnostādnēm par izejvielu patēriņu ražošanas
procesā, kas ietvertas II pielikumā, un
pamatnostādnēm, lai noteiktu tādu aizvietojumu kā eksporta
subsīdijas, kas ietvertas III pielikumā, atmaksāšanas sistēmas.
j)            Eksporta kredītu garantiju vai
apdrošināšanas sistēmas, apdrošināšanas vai garantiju
sistēmas pret eksporta ražojumu ražošanas izmaksu pieaugumu vai pret
zaudējumiem valūtas kursa svārstību dēļ nodrošināšana,
ko veic valdība (vai speciālas iestādes, ko kontrolē
valdības), par tādām apdrošināšanas iemaksu likmēm,
kas nav piemērotas, lai segtu tādu sistēmu ilgtermiņa
darbības izmaksas un zaudējumus.
k)           Eksporta kredītu
piešķiršana, ko veic valdība (vai speciālas iestādes, ko
kontrolē valdības un/vai kas darbojas ar valdību
pilnvarām), par likmēm, kas ir zemākas par tām, kuras tiem
faktiski jāmaksā par šādi izmantotiem naudas
līdzekļiem (vai kas būtu jāmaksā, ja tie
aizņemtos starptautiskajos kapitāla tirgos, lai saņemtu naudas
līdzekļus ar tādu pašu termiņu un pārējiem
kredītnoteikumiem, un kas izteikti tajā pašā valūtā,
kādā ir eksporta kredīts), vai arī situācija, kad
valdība vai tās iestādes samaksā visu vai daļu to
izdevumu, ko eksportētāji vai finanšu institūcijas izdevušas,
saņemot kredītu, ciktāl tos izmanto, lai nodrošinātu
būtiskas priekšrocības eksporta kredītnoteikumu jomā.
              Ja tomēr kāda Pasaules
Tirdzniecības organizācijas dalībvalsts ir uzņēmusies
starptautiskas saistības oficiālo eksporta kredītu jomā,
kurās no 1979. gada 1. janvāra piedalās vismaz 12
sākotnējās dalībvalstis (vai turpmākas saistības,
ko ir pieņēmušas šīs sākotnējās
dalībvalstis), vai ja kāda Pasaules Tirdzniecības
organizācijas dalībvalsts praksē piemēro attiecīgo
saistību noteikumus attiecībā uz procentu likmēm, tad
eksporta kredītu praksi, kas atbilst tādiem noteikumiem, neuzskata
par eksporta subsīdiju.
l)            Jebkurš cits valsts maksājums,
kas veido eksporta subsīdiju VVTT 1994 XVI panta nozīmē.
_____________
II PIELIKUMS
NOSTĀDNES PAR RAŽOŠANAS FAKTORU IZLIETOJUMU RAŽOŠANAS PROCESĀ[8]
1.           Netiešo nodokļu atlaižu
sistēmas var paredzēt atbrīvojumu no tādiem
iepriekšējo posmu progresīvajiem netiešiem nodokļiem, tādu
nodokļu atvieglojumus vai iekasēšanas atlikšanu vai atbrīvojumu
no nodokļiem, kas uzlikti izejvielām, ko patērē, ražojot
eksportētos ražojumus (ņemot vērā parastu atkritumu
daudzumu). Līdzīgi nodokļa atmaksāšanas sistēmā
var paredzēt ievedmuitas atvieglojumus vai atmaksāšanu, kas uzlikta
izejvielām, kuras patērētas, ražojot eksportētos ražojumus
(ņemot vērā parastu atkritumu daudzumu).
2.           Eksporta subsīdiju
sarakstā ar paskaidrojumiem I pielikuma h) un i) punktā ir atsauce uz
terminu “izejvielas, kas patērētas eksportēto ražojumu
ražošanā”. Saskaņā ar h) punktu netiešo nodokļu
atlaižu sistēma var veidot eksporta subsīdiju tādā
mērā, cik no tās izriet atbrīvojums no iepriekšējo
posmu progresīvajiem netiešiem nodokļiem, tādu nodokļu
atvieglojumi vai iekasēšanas atlikšana, kas pārsniedz šādu
nodokļu lielumu, ko faktiski uzliek izejvielām, kuras
patērē eksportētā ražojuma ražošanā. Saskaņā
ar i) punktu atmaksāšanas sistēmas var veidot eksporta subsīdiju
tādā mērā, cik no tām izriet ievedmuitas atvieglojumi
vai iekasēšanas atlikšana, kas pārsniedz to, ko faktiski uzliek
izejvielām, kuras patērē eksportētā ražojuma
ražošanā. Abos punktos ir noteikts, ka, konstatējot izejvielu
patēriņu eksportēto ražojumu ražošanā, jāņem
vērā parasts atkritumu daudzums. Minētā pielikuma i) punktā
ir paredzēts vajadzības gadījumā izmantot arī
aizstāšanu.
3.           Pārbaudot, vai izejvielas ir
patērētas eksportētā ražojuma ražošanā, kas ir
daļa no kompensācijas maksājuma izmeklēšanas
atbilstīgi šai regulai, Komisija parasti rīkojas saskaņā ar
šādu kārtību.
4.           Ja ir aizdomas, ka netiešo
nodokļu atlaižu sistēma vai atmaksāšanas sistēmas
piemērošanas dēļ veidojas subsīdija, jo ievedmuitai vai
netiešajiem nodokļiem, ko uzliek izejvielām, kuras patērē
eksportētā ražojuma ražošanā, ir piešķirtas pārāk
lielas atlaides vai arī ir atmaksāta pārāk liela summa,
Komisijai vispirms jānosaka, vai eksportētājas valsts valdība
ir izveidojusi un piemēro kādu sistēmu vai procedūru, kas
ļauj apstiprināt, kādas izejvielas un kādos daudzumos ir
patērētas eksportētā ražojuma ražošanā. Ja tiek
noteikts, ka šādu sistēmu vai procedūru piemēro, tad
Komisijai pēc tam ir jāpārbauda šī sistēma vai
procedūra, lai redzētu, vai tā ir saprātīga, vai
tā ir efektīva paredzētā mērķa sasniegšanai un
vai tā ir pamatota uz vispārpieņemto tirdzniecības praksi
eksportētājā valstī. Komisija var uzskatīt par
nepieciešamu saskaņā ar 26. panta 2. punktu veikt dažas praktiskas
pārbaudes, lai pārbaudītu informāciju un
pārliecinātos, ka sistēma vai procedūra ir piemērota
efektīvi.
5.           Ja šādas sistēmas vai
procedūras nav, ja tā nav saprātīga vai arī ja tā
ir izveidota un uzskatīta par saprātīgu, bet atklājas, ka
to nepiemēro vai arī piemēro neefektīvi, tad
eksportētājai valstij parasti jāveic turpmāka
pārbaude, kas ir pamatota uz iesaistītajām faktiskajām
izejvielām, lai noteiktu, vai ir noticis pārlieku liels
maksājums. Ja Komisija to uzskata par vajadzīgu, drīkst veikt
turpmāku pārbaudi saskaņā ar 4. punktu.
6.           Komisijai izejvielas parasti ir
jāuzskata par fiziski iekļautām, ja šādas izejvielas
izmanto ražošanas procesā un tās fiziski atrodas
eksportētajā ražojumā. Izejvielai galaražojumā nav
obligāti jābūt tādā veidā, kādā tā
bija brīdī, kad to iekļāva ražošanas procesā.
7.           Nosakot konkrētas izejvielas
daudzumu, kas ir patērēts eksportētā ražojuma
ražošanā, parasti jāņem vērā “parasts atkritumu
daudzums”, un šādus atkritumus parasti uzskata par patērētiem
eksportētā ražojuma ražošanā. Termins “atkritumi” attiecas uz to
izejvielu daļu, kas ražošanas procesā nepilda neatkarīgu
funkciju, kas netiek patērēta eksportētā ražojuma
ražošanā (tādu iemeslu dēļ kā neefektivitāte) un
ko tas pats izgatavotājs neatgūst, neizmanto vai nepārdod.
8.           Nosakot, vai uzrādītais
atkritumu daudzums ir “parasts”, Komisijai parasti ir jāņem
vērā ražošanas process, ražošanas nozares caurmēra pieredze
eksportētājā valstī, kā arī citi tehniskie faktori
atkarībā no situācijas. Komisijai ir jāpatur
prātā, ka svarīgs jautājums ir tas, vai
eksportētājas valsts iestādes ir saprātīgi
aprēķinājušas atkritumu daudzumu, ja šādu daudzumu
gatavojas iekļaut nodokļa vai nodevas atlaidēs vai
atvieglojumos.
_______________
III PIELIKUMS
PAMATNOSTĀDNES, LAI NOTEIKTU ATMAKSĀŠANAS SISTĒMAS
ATTIECĪBĀ UZ TĀDU AIZVIETOJUMU KĀ EKSPORTA SUBSĪDIJAS
I
Atmaksāšanas sistēmas var
pieļaut to izejvielu, kas ir patērētas cita ražojuma ražošanas
procesā, ievedmuitas kompensācijas vai atmaksāšanu, ja
eksportējot pēdējais minētais ražojums satur
vietējās izejvielas, kam ir tāda pati kvalitāte un
īpašības kā aizvietotajām ievestajām izejvielām.
Ievērojot I pielikuma i) punktu, atmaksāšanas sistēmas attiecībā
uz aizvietojumu var būt eksporta subsīdija tādā
mērā, cik tās izraisa pārlieku lielu tās ievedmuitas
atmaksāšanu, kas sākotnēji iekasēta par ievestajām
izejvielām, par kurām tiek pieprasīta atmaksāšana.
II
Izskatot jebkuru atmaksāšanas
sistēmu attiecībā uz aizvietojumu saistībā ar
kompensācijas maksājuma izmeklēšanu, ko veic saskaņā
ar šo regulu, Komisijai parasti ir jārīkojas, pamatojoties uz
šādiem kritērijiem:
1)           I pielikuma i) punktā ir
noteikts, ka, ražojot ražojumu eksportam, ievestās izejvielas drīkst
aizvietot ar vietējā tirgus izejvielām ar noteikumu, ka
šādas izejvielas ir vienādā daudzumā un tām ir
tāda pati kvalitāte un īpašības kā ievestajām
izejvielām, kuras aizvieto. Pārbaudes sistēma vai procedūra
ir svarīga, jo tā dod eksportētājas valsts valdībai
iespēju nodrošināt un pierādīt, ka izejvielu daudzums, par
ko tiek prasīta atmaksāšana, nepārsniedz līdzīgu
jebkurā formā izvesto ražojumu daudzumu un ka ievedmuitas
atmaksāšana nepārsniedz to ievedmuitu, kas sākotnēji tika
iekasēta par minētajām ievestajām izejvielām;
2)           ja ir aizdomas, ka atmaksāšanas
sistēmas attiecībā uz aizvietojumu piemērošanas
dēļ veidojas subsīdija, Komisijai vispirms jānosaka, vai
eksportētājas valsts valdība ir izveidojusi un piemēro
kādu apstiprinājuma sistēmu vai procedūru. Ja tiek
noteikts, ka šādu sistēmu vai procedūru piemēro, tad Komisijai
pēc tam parasti ir jāpārbauda šīs pārbaudes
procedūras, lai redzētu, vai tās ir saprātīgas, vai
tās ir efektīvas paredzētā mērķa sasniegšanai un
vai tās ir pamatotas uz vispārpieņemto tirdzniecības praksi
eksportētājā valstī. Ciktāl tiek noteikts, ka procedūras
atbilst šim kritērijam un ir piemērotas efektīvi, tiks
uzskatīts, ka subsīdija nepastāv. Komisija var uzskatīt par
nepieciešamu saskaņā ar 26. panta 2. punktu veikt dažas praktiskas
pārbaudes, lai pārbaudītu informāciju un
pārliecinātos, ka pārbaudes procedūras ir piemērotas
efektīvi;
3)           ja šādu procedūru nav, ja
tās nav saprātīgas vai arī ja tādas procedūras ir
izveidotas un uzskatītas par saprātīgu, bet tiek atklāts,
ka tās faktiski nepiemēro vai arī piemēro neefektīvi,
ir iespējama subsīdija. Tādos gadījumos
eksportētājai valstij būtu jāveic turpmāka
pārbaude, kas ir pamatota uz faktiskajiem iesaistītajiem
darījumiem, lai noteiktu, vai ir noticis pārlieku liels
maksājums. Ja Komisija to uzskata par vajadzīgu, drīkst veikt
turpmāku pārbaudi saskaņā ar 2. punktu;
4)           noteikumu par atmaksāšanu
attiecībā uz aizvietojumu, saskaņā ar kuru
eksportētājiem ir atļauts izvēlēties konkrētus
importa sūtījumus, par kuriem pieprasīt nodokļa
atmaksāšanu, pašu par sevi nevajadzētu uzskatīt par
subsīdijas veidotāju faktoru;
5)           pārlieku lielu ievedmuitas
maksājuma atmaksāšanu I pielikuma i) punkta nozīmē uzskata
par pastāvošu tad, ja valdības ir maksājušas procentus par
jebkurām summām, kas ir izmaksātas atpakaļ saskaņā
ar to atmaksāšanas sistēmām, tādā mērā,
kādā procenti faktiski ir samaksāti vai ir maksājami.
_____________
IV PIELIKUMS
(Šis pielikums atjauno Lauksaimniecības
nolīguma 2. pielikumu. Visi termini vai frāzes, kas nav šeit
izskaidrotas vai kas nav pietiekami skaidras pašas par sevi, ir
jāinterpretē minētā nolīguma kontekstā.)
VIETĒJAIS
ATBALSTS: PAMATS, UZ KURA ATBRĪVO NO SAMAZINĀŠANAS
SAISTĪBĀM
1.           Vietējā
atbalsta pasākumi, par kuriem pieprasa atbrīvojumu no
samazināšanas saistībām, atbilst pamatprasībai, ka tiem nav
ietekmes uz ražošanu, nedz arī tādu seku, kas rada tirdzniecības
traucējumus, vai arī šādas sekas ir minimālas.
Attiecīgi – visi pasākumi, par kuriem tiek prasīts
atbrīvojums, atbilst šādiem pamatkritērijiem:
a)      minētais atbalsts tiek sniegts ar
valdības programmas starpniecību, kuru finansē no valsts
līdzekļiem (tostarp ar iepriekš zināmiem ieņēmumiem)
un kura neietver pārskaitījumus no patērētājiem; un
b)      minētajam atbalstam nav tādu
seku, ka veidojas cenu atbalsts par labu ražotājiem;
kā arī kritērijiem un
nosacījumiem, kas ir raksturīgi šai politikai, kā precizēts
tālāk tekstā.
Valsts pakalpojumu programmas
2.           Vispārīgi
pakalpojumi
Šīs kategorijas politika ietver izdevumus
(vai iepriekš zināmus ieņēmumus) attiecībā uz
programmām, kas sniedz pakalpojumus vai ieguvumu lauksaimniecībai vai
lauku rajoniem. Tās neietver tiešus maksājumus ražotājiem vai
pārstrādātājiem. Šādas programmas, kas ietver
turpmāk minēto sarakstu, bet var būt plašākas par to,
atbilst vispārīgajiem 1. punkta kritērijiem un politikai
raksturīgajiem nosacījumiem, kur tas tālāk precizēts:
a)           izpēte, tostarp
vispārējā izpēte, izpēte saistībā ar vides
aizsardzības programmām, kā arī izpētes programmas,
kas saistītas ar konkrētiem ražojumiem;
b)           kaitēkļu un slimību
apkarošana, tostarp vispārīgie un konkrētiem ražojumiem
domātie kaitēkļu un slimību apkarošanas pasākumi,
piemēram, agrās brīdināšanas sistēmas, karantīna
un izskaušana;
c)           mācību pakalpojumi,
tostarp gan vispārīgie, gan specifiskie mācību
līdzekļi;
d)           popularizēšanas un
konsultāciju pakalpojumi, tostarp tādu līdzekļu
sagāde, kas atvieglo informācijas un izpētes rezultātu
nodošanu ražotājiem un patērētājiem;
e)           inspekcijas pakalpojumi, tostarp
vispārīgi inspekcijas pakalpojumi un konkrētu ražojumu
pārbaudes veselības, drošības, šķirošanas vai
standartizācijas vajadzībām;
f)            tirdzniecības un
veicināšanas pakalpojumi, ietverot tirgus informāciju, padomus un
veicināšanu attiecībā uz konkrētiem ražojumiem, bet
neskaitot izdevumus neprecizētiem mērķiem, ko
pārdevēji varētu izmantot, lai samazinātu savu
pārdošanas cenu vai piešķirtu tiešu ekonomisku ieguvumu
pircējiem; un
g)           infrastruktūras pakalpojumi:
elektrotīkli, ceļi un pārējie transporta
līdzekļi, tirgus un ostas iekārtas, ūdens piegādes
iekārtas, dambji un kanalizācijas sistēmas, kā arī
infrastruktūras darbi, kas saistīti ar vides aizsardzības
programmām. Visos gadījumos izdevumi tiek piešķirti tikai kapitālu
konstrukciju sagādei vai celtniecībai un tajos nav ietverta lauku
saimniecības subsidēta piegāde, izņemot vispārēji
pieejamu komunālo pakalpojumu tīkla iekārtu subsidētu
piegādi. Tajos nav ietvertas izejvielu vai darbības izmaksas vai
atvieglota maksa par pakalpojumiem.
3.           Krājumu glabāšana
valsts noliktavās pārtikas drošības apsvērumu dēļ[9]
Izdevumi (vai iepriekš zināmi
ieņēmumi) attiecībā uz ražojumu krājumu uzkrāšanu
un glabāšanu, kas ir neatņemama valsts tiesību aktu
paredzētas pārtikas drošības programmas sastāvdaļa.
Saistībā ar šādu programmu tajos var būt ietverts valsts
atbalsts par ražojumu glabāšanu privātās noliktavās.
Šādu krājumu uzkrāšana un
apjoms atbilst iepriekš noteiktiem mērķiem, kas ir saistīti
tikai ar pārtikas drošību. Krājumu uzkrāšanas un nodošanas
process ir finansiāli atklāts. Valsts veic pārtikas iepirkumus
par konkrētā brīža tirgus cenām, un pārtikas
drošības krājumu pārdošanas cena nav mazāka par
konkrētā ražojuma un kvalitātes pašreizējo
vietējā tirgus cenu.
4.           Vietējā
pārtikas palīdzība[10]
Izdevumi (vai iepriekš zināmi
ieņēmumi) attiecībā uz vietējās pārtikas
palīdzības piešķiršanu trūcīgajiem
iedzīvotāju slāņiem.
Uz tiesībām saņemt
pārtikas palīdzību attiecas skaidri noteikti kritēriji, kas
ir saistīti ar uzturvielu mērķiem. Šāda palīdzība
izpaužas kā tieša pārtikas piegāde konkrētajām personām
vai arī līdzekļu piešķiršana, lai dotu tiesīgajiem
saņēmējiem iespēju nopirkt pārtiku vai nu tirgū,
vai par subsidētām cenām. Valsts veic pārtikas iepirkumus
par konkrētā brīža tirgus cenām, un palīdzības
finansēšana un vadība ir atklāta.
5.           Tiešie maksājumi
ražotājiem
Atbalsts, ko sniedz ar tiešu maksājumu
starpniecību (vai ar iepriekš zināmiem ieņēmumiem, ietverot
samaksu graudā) ražotājiem, par kuriem tiek prasīts
atbrīvojums no samazināšanas saistībām, atbilst
pamatkritērijiem, kas noteikti 1. punktā, kā arī
konkrētiem kritērijiem, ko piemēro individuāliem tiešā
maksājuma veidiem, kā noteikts 6. līdz 13. punktā. Ja
atbrīvojumu no samazināšanas prasa par jebkuru esošu vai jaunu tiešā
maksājuma veidu, kas nav minēts 6. līdz 13. punktā, tas
atbilst kritērijiem, kas noteikti 6. punkta b) līdz e)
apakšpunktā, papildus vispārīgajiem kritērijiem, kas
noteikti 1. punktā.
6.           Ar ražošanu nesaistīts
pabalsts
a)      Tiesības uz šādiem
maksājumiem nosaka skaidri definēti kritēriji, kā
ienākumi, ražotāja vai zemes īpašnieka statuss, faktoru
izmantošana vai ražošanas līmenis definētā un noteiktā
pārskata laikposmā.
b)      Šādu maksājumu summa
jebkurā noteiktā gadā nav saistīta vai pamatota ar
produkcijas veidu un apjomu (ietverot mājlopu vienības), ko ir
sācis ražotājs jebkurā gadā pēc pārskata
laikposma.
c)      Šādu maksājumu summa
jebkurā noteiktā gadā nav saistīta vai pamatota ar
vietējām vai starptautiskajām cenām, ko piemēro
jebkurai produkcijai, kas ir sākta jebkurā gadā pēc pārskata
laikposma.
d)      Šādu maksājumu summa jebkurā
noteiktā gadā nav saistīta vai pamatota ar ražošanas faktoriem,
kas ir izmantoti jebkurā gadā pēc pārskata laikposma.
e)      Lai saņemtu šādus
maksājumus, netiek prasīta nekāda produkcija.
7.           Valsts finansiālā
līdzdalība ienākumu apdrošināšanas un ienākumu garantiju
programmās
a)      Tiesības uz šādiem
maksājumiem nosaka ienākumu zaudējums, ņemot vērā
tikai tos ienākumus, kas gūti no lauksaimniecības, kas
pārsniedz 30 % no vidējiem bruto ienākumiem vai līdzvērtīgu
summu tīro ienākumu izteiksmē (izņemot jebkurus maksājumus
no tās pašas vai līdzīgas programmas) iepriekšējā
trīs gadu laikposmā, vai trīs gadu vidējo apjomu, kas
balstīts uz iepriekšējo piecu gadu laikposmu, izņemot
lielāko un mazāko vērtību. Jebkuram ražotājam, kurš
atbilst šim nosacījumam, ir tiesības saņemt maksājumus.
b)      Šādu maksājumu summa
kompensē mazāk nekā 70 % no ražotāja ienākumu
zaudējuma tajā gadā, kad ražotājs kļūst
tiesīgs saņemt šo palīdzību.
c)      Jebkuru šādu maksājumu summa
attiecas tikai uz ienākumiem, un tā neattiecas uz produkcijas veidu
vai apjomu (ietverot mājlopu vienības), ko ir sācis
ražotājs, vai uz vietējām vai starptautiskajām cenām,
ko piemēro šādai produkcijai, vai uz izmantotajām
izejvielām.
d)      Ja ražotājs vienā un tajā
pašā gadā saņem maksājumus saskaņā ar šo punktu
un saskaņā ar 8. punktu (atbrīvojums dabas katastrofas
gadījumā), tad šādu maksājumu kopsumma ir mazāka
nekā 100 % ražotāja kopējo zaudējumu.
8.           Maksājumi (kas veikti
vai nu tieši, vai ar valsts finansiālu līdzdalību ražas
apdrošināšanas programmās), lai sniegtu pabalstu pēc dabas
katastrofām
a)      Tiesības uz šādiem
maksājumiem rodas tikai tad, ja valsts iestādes ir formāli
atzinušas, ka ir notikusi vai notiek dabas katastrofa vai līdzīgs
posts (tostarp slimības uzliesmojumi, kaitēkļu invāzijas,
kodolkatastrofas un karš konkrētās dalībvalsts teritorijā),
un to nosaka produkcijas zaudējums, kas pārsniedz 30 % no
produkcijas vidējā apjoma iepriekšējā trīs gadu
laikposmā vai triju no pēdējo piecu gadu vidējā
apjoma, neskaitot lielāko un mazāko vērtību.
b)      Maksājumus, kas pienākas
pēc katastrofas, piemēro tikai attiecībā uz ienākumu,
mājlopu (tostarp maksājumus par dzīvnieku veterināro
ārstēšanu), zemes vai citu izejvielu zaudējumiem, kas radušies
minētās dabas katastrofas dēļ.
c)      Maksājumi kompensē ne
vairāk kā kopējās šādu zaudējumu aizstāšanas
izmaksas un neietver prasību precizēt vai norādīt
nākamās produkcijas veidu vai daudzumu.
d)      Maksājumi, kas veikti katastrofas
laikā, nepārsniedz to līmeni, kas tiek prasīts, lai
novērstu vai samazinātu turpmākos zaudējumus, kā noteikts
b) kritērijā.
e)      Ja ražotājs vienā un tajā
pašā gadā saņem maksājumus saskaņā ar šo punktu
un saskaņā ar 7. punktu (ienākumu apdrošināšanas un
ienākumu garantiju programmas), šādu maksājumu kopsumma ir
mazāka nekā 100 % ražotāja kopējo zaudējumu.
9.           Strukturālu
pielāgojumu palīdzība, ko sniedz ar ražotāju
atkāpšanās programmu starpniecību
a)      Tiesības uz šādiem
maksājumiem nosaka, atsaucoties uz skaidri noteiktiem kritērijiem
programmās, kas ir izstrādātas, lai atvieglotu to personu
atkāpšanos, kas ir nodarbinātas pārdodamu lauksaimniecības
produktu ražošanā, vai viņu pāreju uz nodarbošanos, kas nav
saistīta ar lauksaimniecību.
b)      Maksājumi ir atkarīgi no
nosacījuma, ka saņēmējiem ir pilnīgi un
neatgriezeniski jāaiziet no pārdodamu lauksaimniecības produktu
ražošanas.
10.         Strukturālu
pielāgojumu palīdzība, ko sniedz ar programmām resursu
izņemšanai no apgrozības
a)      Tiesības uz šādiem
maksājumiem nosaka, atsaucoties uz skaidri noteiktiem kritērijiem
programmās, kas ir izstrādātas, lai no pārdodamu lauksaimniecības
produktu ražošanas izņemtu zemi un pārējos resursus, tostarp
mājlopus.
b)      Maksājumi ir atkarīgi no
nosacījuma, ka zeme ir jāizņem no pārdodamu
lauksaimniecības produktu ražošanas vismaz uz trijiem gadiem vai –
attiecībā uz mājlopiem – tie ir jānokauj vai galīgi un
neatgriezeniski jāatbrīvojas no tiem.
c)      Maksājumi neietver prasību vai
norādes, lai šāda zeme vai pārējie resursi, kas ir
saistīti ar pārdodamu lauksaimniecības produktu ražošanu, tiktu
izmantoti alternatīvā veidā.
d)      Maksājumi nav saistīti nedz ar
produkcijas veidu vai daudzumu, nedz ar vietējām vai
starptautiskajām cenām, ko piemēro ražošanai, kas sākta,
izmantojot zemi vai citus resursus, kas paliek ražošanā.
11.         Strukturālu
pielāgojumu palīdzība, ko sniedz ar ieguldījumu atbalsta starpniecību
a)      Tiesības uz šādiem
maksājumiem nosaka, atsaucoties uz skaidri noteiktiem kritērijiem
valdības programmās, kas ir izstrādātas, lai
palīdzētu finansiāli vai fiziski restrukturēt ražotāja
darbību, ja ir objektīvi pierādīti strukturāli
trūkumi. Tiesības uz šādām programmām drīkst
pamatot arī ar skaidri noteiktu valdības programmu
lauksaimniecības zemes reprivatizācijai.
b)      Šādu maksājumu summa
jebkurā noteiktā gadā nav saistīta vai pamatota ar
produkcijas veidu un apjomu (ietverot mājlopu vienības), ko ir
sācis ražotājs jebkurā gadā pēc pārskata
laikposma, izņemot gadījumu, kas paredzēts e) kritērijā.
c)      Šādu maksājumu summa
jebkurā noteiktā gadā nav saistīta vai pamatota ar
vietējām vai starptautiskajām cenām, ko piemēro
jebkurai produkcijai, kas ir sākta jebkurā gadā pēc
pārskata laikposma.
d)      Maksājumus dod tikai uz tik ilgu
laikposmu, cik nepieciešams, lai īstenotu ieguldījumus,
attiecībā uz kuriem tie ir piešķirti.
e)      Maksājumos nav ietverta prasība
vai norādes attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, ko
ražos saņēmēji, izņemot prasību neražot kādu
konkrētu produktu.
f)       Maksājumi ir ierobežoti līdz
summai, kas ir vajadzīga, lai kompensētu strukturālo
trūkumu.
12.         Maksājumi
saskaņā ar vides programmām
a)      Tiesības uz šādiem
maksājumiem nosaka kā daļu no skaidri noteiktas valdības
vides aizsardzības vai saglabāšanas programmas, un tās ir
atkarīgas no konkrētu valdības programmas nosacījumu
izpildes, tostarp tādu nosacījumu, kas attiecas uz ražošanas
metodēm vai faktoriem.
b)      Maksājuma summa nav lielāka par
papildu izmaksām vai ienākumu zaudējumu, kas izriet no
valdības programmas izpildes.
13.         Maksājumi
saskaņā ar reģionālās palīdzības
programmām
a)      Tiesības uz šādiem
maksājumiem ir paredzētas tikai ražotājiem mazāk
attīstītos apgabalos. Katram šādam apgabalam ir jābūt
skaidri apzīmētam vienkopu ģeogrāfiskam apgabalam ar
nosakāmu ekonomisko un administratīvo identitāti, ko uzskata par
mazāk attīstītu, pamatojoties uz neitrāliem un objektīviem
kritērijiem, kas ir skaidri noteikti normatīvā aktā un norāda,
ka apgabala grūtības izriet no apstākļiem, kas nav
īslaicīgi.
b)      Šādu maksājumu summa
jebkurā noteiktā gadā nav saistīta vai pamatota ar
ražošanas veidu vai apjomu (ietverot mājlopu vienības), ko
ražotājs sācis jebkurā gadā pēc pārskata
laikposma ne tāpēc, lai samazinātu tādu ražošanu.
c)      Šādu maksājumu summa
jebkurā noteiktā gadā nav saistīta vai pamatota ar
vietējām vai starptautiskajām cenām, ko piemēro
jebkurai ražošanai, kas ir sākta jebkurā gadā pēc pārskata
laikposma.
d)      Maksājumi ir pieejami tikai
ražotājiem attiecīgajos apgabalos, bet šādos apgabalos tie
parasti ir pieejami visiem ražotājiem.
e)      Ja maksājumi ir saistīti ar
ražošanas faktoriem, maksājumus virs konkrētā faktora
sliekšņa līmeņa veic pēc regresīvas likmes.
f)       Maksājumi nav lielāki par
papildu izmaksām vai ienākumu zaudējumu, kas izriet no
lauksaimniecības ražošanas sākšanas norādītajā
apgabalā.
____________
é
V PIELIKUMS
Atceltā
regula ar tajā veikto grozījumu
 Padomes Regula (EK) Nr. 597/2009 (OV L 188, 18.7..2009., 93. lpp.) ||   ||
 || Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 37/2014      (OV L 18, 21.1.2014., 1. lpp.) || tikai pielikuma 18. punkts
______________
VI PIELIKUMS
Atbilstības tabula
 Regula (EK) Nr. 597/2009 || Šī regula
 1. līdz 11. pants || 1. līdz 11. pants
 12. panta 1. līdz 4. punkts || 12. panta 1. līdz 4. punkts
 12. panta 6. punkts || 12. panta 5. punkts
 13. un 14. pants || 13. un 14. pants
 15. panta 1. punkts || 15. panta 1. punkts
 15. panta 2. punkta pirmais teikums || 15. panta 1. punkta pirmā daļa
 15. panta 2. punkta otrais teikums || 15. panta 1. punkta otrā daļa
 15. panta 3. punkts || 15. panta 3. punkts
 16. līdz 27. pants || 16. līdz 27. pants
 28. panta 1. līdz 4. punkts || 28. panta 1. līdz 4. punkts
 28. pants 5. punkta pirmais teikums || 28. pants 5. punkta pirmā daļa
 28. pants 5. punkta otrais teikums || 28. pants 5. punkta otrā daļa
 28. panta 6. punkts || 28. panta 6. punkts
 29. līdz 33. pants || 29. līdz 33. pants
 33.a pants || 34. pants
 34. pants || 35. pants
 35. pants || 36. pants
 I līdz IV pielikums || I līdz IV pielikums
 V pielikums || ___
 VI pielikums || ___
 ___ || V pielikums
 ___ || VI pielikums
_____________
[1]               Termins “komerciāli pieejams” nozīmē,
ka izvēle starp vietējiem un ievestajiem ražojumiem ir neierobežota
un ir atkarīga tikai no komerciāliem apsvērumiem.
[2]               Šajā regulā:
−       termins “tiešie nodokļi”
nozīmē algas nodokli, peļņas nodokli, nodokļus, ko
uzliek procentiem,        nomas             maksai, honorāriem un
citām ienākumu formām, kā arī nekustamā
īpašuma nodokļus,
−       termins “ievedmuita” nozīmē tarifus, nodevas un citus
fiskālos maksājumus, kas citur šajā zemsvītras
piezīmē nav minēti, ko uzliek importam,
−       termins “netiešie
nodokļi” nozīmē pārdošanas, akcīzes, apgrozījuma,
pievienotās vērtības, franšīzes         nodokļus,
zīmognodevas, īpašnieka maiņas nodokli, inventāru un
iekārtas, robežšķērsošanas            nodokļus un visus
pārējos nodokļus, izņemot tiešos nodokļus un
ievedmuitu,
−       “iepriekšējo posmu” netiešie nodokļi ir tie, ar
ko apliek preces vai pakalpojumus, ko tieši vai            netieši izmanto,
izgatavojot produktu,
−       “progresīvi” netiešie nodokļi ir daudzpakāpju
nodokļi, ko uzliek, ja nav turpmākas nodokļa            kreditēšanas
mehānisma un ja preces un pakalpojumi, kas ir pakļauti nodoklim
vienā ražošanas        pakāpē, tiek izmantoti nākamajā
ražošanas pakāpē,
−       nodokļu “atvieglojumi” ietver nodokļu atmaksāšanu
vai atlaides,
−       “atvieglojumi vai atmaksa” ietver pilnīgu vai
daļēju atbrīvojumu no ievedmuitas vai ievedmuitas iekasēšanas
atlikšanu.
[3]               Iekasēšanas atlikšana var arī nebūt
eksporta subsīdija, ja, piemēram, tiek iekasēta atbilstīga
procentu summa.
[4]               Skatīt 2. zemsvītras piezīmi.
[5]               Skatīt 2. zemsvītras piezīmi.
[6]               Šā pielikuma h) punktu nepiemēro
pievienotās vērtības nodokļa sistēmām un
robežšķērsošanas nodokļa pielāgojumam tā vietā,
un jautājums par pārlieku lieliem pievienotās vērtības
nodokļa atvieglojumiem ir iztirzāts tikai g) punktā.
[7]               Skatīt 2. zemsvītras piezīmi.
[8]               Izejvielas, kas patērētas ražošanas
procesā, ir produktā fiziski iekļautas izejvielas, kā
arī enerģija, degviela un eļļa, kas izmantota ražošanas
procesā, un katalizatori, kas patērēti to izmantošanas
laikā, lai iegūtu eksportēto produktu.
[9]               Šā pielikuma 3. punktā par
atbilstīgām šā punkta noteikumiem uzskata valsts krājumu
uzglabāšanas programmas pārtikas drošības mērķiem
jaunattīstības valstīs, kuru darbība ir caurskatāma un
tiek veikta saskaņā ar oficiāli publicētiem
objektīviem kritērijiem vai pamatnostādnēm, ietverot
programmas, saskaņā ar kurām pārtikas produktu
krājumus pārtikas drošības mērķiem iepērk un piegādā
par kontrolētām cenām, ar noteikumu, ka starpība starp
iepirkuma cenu un ārējo references cenu ir uzskaitīta
kopējā atbalsta summā (AMS).
[10]             Šā pielikuma 3. un 4. punktā par atbilstīgu
šā punkta noteikumiem uzskata pārtikas produktu piegādi par
subsidētām cenām ar mērķi apmierināt
jaunattīstības valstu trūcīgo pilsētas un lauku
iedzīvotāju vajadzību pēc pārtikas regulāri un
par saprātīgām cenām.