title: Priekslikums padomes Lemumam par Itālijas pilnvarosanu veikt pasākumus, kas atbrīvo no sestās direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. apakspunkta, par dalībvalstu apgrozījuma nodokļa likumu saskaņosanu

text:
Avis juridique important

|

52004PC0553

Priekslikums Padomes lēmumam par Itālijas pilnvarosanu veikt pasākumus, kas atbrīvo no sestās direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. apakspunkta, par dalībvalstu apgrozījuma nodokļa likumu saskaņosanu  /* COM/2004/0553 galīgā redakcija */

Priekslikums PADOMES LĒMUMAM par Itālijas pilnvarosanu veikt pasākumus, kas atbrīvo no sestās direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. apakspunkta, par dalībvalstu apgrozījuma nodokļa likumu saskaņosanu(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJOŠS MEMORANDS1. Saskaņā ar 1977. gada 17. maija sestās Padomes direktīvas 30. pantu par dalībvalstu apgrozījuma nodokļa likumu saskaņosanu - vienotu pievienotās vērtības nodokļa sistēmu: vienotu nodokļu noteiksanas principu, [1] Padome, pieņemot vienbalsīgu lēmumu attiecībā uz Komisijas priekslikumu, var pilnvarot jebkuru dalībvalsti noslēgt ar treso valsti vai jebkuru starptautisko organizāciju līgumu, kurā ir iespējamas atkāpes no sīs direktīvas.[1]   OV L 145, 13.6.1977, lpp.1. direktīva, pēdējie grozījumi izdarīti saskaņā ar direktīvu 2003/92/EP (OV L 260, 11.10.2003, lpp.8)2. Pieprasījumā, ko 24.03.2004. saņēma Komisija un ko piereģistrēja Komisijas Ģenerālsekretariāts, Itālijas valdība lūdza atļauju slēgt ar Šveici līgumu, kurs sevī ietver noteikumus, kas atkāpjas no direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. punkta.3. Saskaņā ar sestās direktīvas 30. panta 2. punktu, Komisija vēstulē, kas datēta ar 11.05.2004., informēja citas dalībvalstis par Itālijas valdības izteikto lūgumu, un vēstulē, kas datēta ar 12.05.2004, Komisija paziņoja Itālijai, ka tai ir visa nepieciesamā informācija, lai izvērtētu lūgumu.4. Direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. punkts paredz, ka, preču vai pakalpojumu piegāde, kas pakļauta nodokļu maksātāja izskatīsanai valsts robezās, ir pakļauta apliksanai ar pievienotās vērtības nodokli (PVN).5. Itālijas pieprasītā atbrīvojuma nolūks ir saņemt atļauju slēgt ar Šveici līgumu, kas sevī ietver nosacījumus, kas atkāpjas no direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. apakspunkta un atbrīvojumu no PVN nodokļa maksāsanas par Gran San Bernardo tunelim. Šī pieprasījuma iemesli ir divējādi: pirmkārt, Gran San Bernardo tuneļa nodevu apliksana ar PVN kops 2003. gada 1. janvāra ir novedusi pie konkurences traucējumiem attiecībā uz vairāku braucienu sezonas biļesu cenām. Otrkārt, ieņēmumu sadalījums PVN nolūkos atbilstosi valstu fiziskajām robezām rada augstas administratīvās izmaksas, jo ieņēmumi tiek aprēķināti un sadalīti atbilstosi ekonomiskajiem kritērijiem, kas atspoguļo tuneļa administratīvo un ekspluatācijas izmaksu sadalījumu. Tuneļa administratīvās izmaksas attiecas ne tikai uz pasu tuneli, bet arī uz automaģistrāli, kas savieno Itālijas teritorijā atrodosos tuneli ar Itālijas ceļu tīklu.6. 2002. gada 27. decembra (2003. gada budzets) Itālijas likuma Nr. 289 21. pants anulēja 1972. gada 26. oktobra Prezidenta rīkojuma Nr. 633 9. panta 11. punktu (starptautiskie pakalpojumi un ar starptautisko tirdzniecību saistītie pakalpojumi) par pievienotās vērtības nodokļa ieviesanu un īstenosanu un noveda pie Gran San Bernardo tuneļa nodevu apliksanu ar PVN (ko veica Itālijas tuneļa pārvaldnieks), kas tika ieviests ar 2003. gada 1. janvāri. Taču Šveice neapliek nodevas ar PVN vai kādu citu tamlīdzīgu nodokli; saskaņā ar 1958. gada Konvenciju, ko, pirms vienotās PVN sistēmas ieviesanas, slēdza Itālija un Šveice, pēdējā nevar tikt piespiesta piemērot un iekasēt Itālijas PVN no nodevām par Gran San Bernardo tuneli. Līdz ar to PVN piemērosana tikai tām nodevām, ko iekasē Itālijas tuneļa operators, noveda pie atsķirības lietotāju izmaksās un vairāku braucienu sezonas biļesu cenu konkurences traucējumiem. Lietotāji var maksāt par vairāku braucienu sezonas biļeti jebkurā tuneļa galā un var iegādāties biļetes tur, kur tās ir lētākas, proti - Šveicē.7. Tunelis sķērso starptautisku robezu, un to administrē itāļu-sveiciesu kopuzņēmums un divas operējosas kompānijas, no kurām katra atrodas savā attiecīgajā valstī. Itālijas operatoram, saskaņā ar teritorijas principu, jāmaksā PVN (20%) tikai attiecībā uz to tuneļa daļu, kura atrodas Itālijas teritorijā. Tomēr, saskaņā ar 1963. gadā slēgto un līdz sai dienai spēkā esoso juridiski saistoso līgumu starp operatoriem, nodevu ieņēmumi nav jādala proporcionāli fiziskajām starpvalstu robezām, bet jādala saskaņā ar ekonomiskajiem kritērijiem, kas atspoguļo tuneļa administratīvo un ekspluatācijas izmaksu sadali (57.5% Itālijas operējosajai kompānijai un 42.5% Šveices operējosajai kompānijai). Tuneļa administratīvās un ekspluatācijas izmaksas sevī ietver arī to automaģistrāles daļu, kura savieno ar tuneli. Tas nozīmē, ka precīza ienākumu summa, kas sadalīta un izsniegta saskaņā ar siem kritērijiem, var tikt konstatēta tikai aposteriori. PVN nolūkos sī summa ir jāpārrēķina, lai tādējādi iegūtu sadali, kas atspoguļotu robezu principu un kas ekstrapolē administratīvās un ekspluatācijas izmaksas tā maģistrāles posma izmantosanai, kurs savieno ar tuneli. Šāda apgrūtinosa bijusā PVN pēc aprēķināsana un iekasēsana rada augstas administratīvās izmaksas un nevar tikt sniegta atbilstosi patēriņa nodokļu sistēmai, kas pieprasa tūlītēju apliksanu ar PVN nodokli, kā arī tūlītēju tā iekasēsanu8. Uz sī fona, vienīgā reāli izpildāmā iespēja ir pilnvarot Itāliju slēgt ar Šveici līgumu par tuneļa Gran San Bernardo nodevu atbrīvosanu no apliksanas ar PVN. Atbrīvojums ļaus Itālijai atcelt jebkādus iebildumus pret Konvencijas starp Itāliju un Šveici 8. panta realizēsanu, kas paredz, ka: "Les questions de douane, de police, monétaires, fiscals et socials soulevées par la construction et l'exploitation du tunnel feront l'objet d'accords particuliers entre le Gouvernement italien et le Gouvernement Suisse." Atbrīvojums itāļu-sveiciesu kopuzņēmumam un tā divām operējosām kompānijām nozīmē būtisku vienkārsosanu.9. Pieprasītais atbrīvojums ietekmēs pasu Eiropas Kopienu līdzekļus, kas iegūti no pievienotās vērtības nodokļa. Itālijas valdība ir, pamatojoties uz Itālijas operējosās kompānijas 2002. gada deklarācijām, aprēķinājusi iespējamo ietekmi. Monte Bianco tunelis 2002. gadā bija slēgts pasreizējo darbu dēļ, un tā rezultātā caur Gran S.Bernardo tuneli bija lielāka satiksmes plūsma. Tādēļ, uz sī pamata aprēķinātā summa, jāuzskata par "maksimālo vērtību", kas turpmākajos gados būs daudz zemāka. Operējosās kompānijas deklarācijas atspoguļo ar nodokli apliekamo summu 2002. gadā, kas sastāda apmēram 7.5 miljoni eiro. Itālijas valdība aprēķina, ka atbrīvojums no PVN tāpēc nepārsniegs ienākumu zaudējumus, kas sastāda apmēram 1.5 miljoni eiro gadā. Saskaņā ar Itālijas valdības teikto, aptuveni ceturtdaļa pakalpojumu tiek sniegti personām, kurām ir tiesības atskaitīt PVN, tā ka ar nodokli apliekamā summa sastādītu aptuveni 5625 miljoni eiro gadā, un ienākumu zaudējumi, kas radusies atbrīvojuma rezultātā, būtu 1125 miljoni eiro. Pasu resursu izteiksmē, iespējamais ienākumu zaudējums Kopienas budzetam, kas radies atbrīvojuma rezultātā, jebkurā gadījumā, sākot ar 2004. gadu, būtu zemāks par 28125 eiro, ja, saskaņā ar 1999. gada 24 - 25. marta Berlīnes lēmumu, 5625 miljonus eiro apliek ar maksimālo likmi, kas ir 0,5%. Tādēļ ir nepieciesams, ka Itālijas Republika katru gadu aprēķina zaudējumu summu PVN izteiksmē galapatēriņa posmā un pierēķina līdzvērtīgu kompensāciju PVN bāzei, kas tiek izmantota, lai noteiktu tās ieguldījumus attiecībā uz pasas Kopienas resursiem.Priekslikums PADOMES LĒMUMAM par Itālijas pilnvarosanu veikt pasākumus, kas atbrīvo no sestās direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. apakspunkta, par dalībvalstu apgrozījuma nodokļa likumu saskaņosanuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,Ņemot vērā 1977. gada 17. maija sesto Padomes direktīvu (77/388/EEK) par dalībvalstu apgrozījuma nodokļa likumu saskaņosanu - vienotu pievienotās vērtības nodokļa sistēmu: vienotu nodokļu noteiksanas principu, [2] un īpasi ņemot vērā 30. pantu,[2]   OV L 145, 13.6.1977, lpp.1. direktīva, pēdējie grozījumi izdarīti saskaņā ar direktīvu 2003/92/EP (OV L 260, 11.10.2003, lpp.8)Ņemot vērā Komisijas priekslikumu [3],[3]  OV C , , lpp. .Ievērojot:(1) Pieprasījumu, ko 24.03.2004. saņēma Komisija un ko piereģistrēja Komisijas Ģenerālsekretariāts, Itālijas valdība lūdza atļauju slēgt ar Šveici līgumu, kurs sevī ietver noteikumus, kas atkāpjas no direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. punkta.(2) Šī pieprasījuma iemesli ir divējādi: pirmkārt, Gran San Bernardo tuneļa nodevu apliksana ar PVN kops 2003. gada 1. janvāra ir novedusi pie konkurences traucējumiem attiecībā uz vairāku braucienu sezonas biļesu cenām. Otrkārt, ieņēmumu sadalījums PVN nolūkos atbilstosi valstu fiziskajām robezām rada augstas administratīvās izmaksas, jo ieņēmumi tiek aprēķināti un sadalīti atbilstosi ekonomiskajiem kritērijiem, kas atspoguļo tuneļa administratīvo un ekspluatācijas izmaksu sadalījumu. Tuneļa administratīvās izmaksas attiecas ne tikai uz pasu tuneli, bet arī uz automaģistrāli, kas savieno Itālijas teritorijā atrodosos tuneli ar Itālijas ceļu tīklu.(3) Sākot ar 2003. gada 1. janvāri, Itālijas tuneļa operators apliek ar un iekasē PVN nodokli no Gran San Bernardo tuneļa nodevām. Taču Šveice neapliek nodevas ar PVN vai kādu citu tamlīdzīgu nodokli; saskaņā ar 1958. gada Konvenciju, ko, pirms vienotās PVN sistēmas ieviesanas, slēdza Itālija un Šveice, pēdējā nevar tikt piespiesta piemērot un iekasēt Itālijas PVN no nodevām par Gran San Bernardo tuneli. Līdz ar to PVN piemērosana tikai tām nodevām, ko iekasē Itālijas tuneļa pārvaldnieks, noveda pie atsķirības lietotāju izmaksās un vairāku braucienu sezonas biļesu cenu konkurences traucējumiem. Lietotāji var maksāt par vairāku braucienu sezonas biļeti jebkurā tuneļa galā un var iegādāties biļetes tur, kur tās ir lētākas, proti - Šveicē.(4) Tunelis sķērso starptautisku robezu, un to administrē itāļu-sveiciesu kopuzņēmums un divas operējosas kompānijas, no kurām katra atrodas savā attiecīgajā valstī. Itālijas operatoram, saskaņā ar teritorijas principu, jāmaksā PVN (20%) tikai attiecībā uz to tuneļa daļu, kura atrodas Itālijas teritorijā. Tomēr, saskaņā ar 1963. gadā slēgto un līdz sai dienai spēkā esoso juridiski saistoso līgumu starp pārvaldniekiem, nodevu ieņēmumi nav jādala proporcionāli fiziskajām starpvalstu robezām, bet jādala saskaņā ar ekonomiskajiem kritērijiem, kas atspoguļo tuneļa administratīvo un ekspluatācijas izmaksu sadali (57.5% Itālijas operējosajai kompānijai un 42.5% Šveices operējosajai kompānijai). Tuneļa administratīvās un ekspluatācijas izmaksas sevī ietver arī to automaģistrāles daļu, kura savieno ar tuneli. Tas nozīmē, ka precīza ienākumu summa, kas sadalīta un izsniegta saskaņā ar siem kritērijiem, var tikt konstatēta tikai aposteriori. PVN nolūkos sī summa ir jāpārrēķina, lai tādējādi iegūtu sadali, kas atspoguļotu robezu principu un kas ekstrapolē administratīvās un ekspluatācijas izmaksas tā maģistrāles posma izmantosanai, kurs savieno ar tuneli. Šāda apgrūtinosa bijusā PVN pēc aprēķināsana un iekasēsana rada augstas administratīvās izmaksas un nevar tikt sniegta atbilstosi patēriņa nodokļu sistēmai, kas pieprasa tūlītēju apliksanu ar PVN nodokli, kā arī tūlītēju tā iekasēsanu.(5) Uz sī fona, vienīgā reāli izpildāmā iespēja ir pilnvarot Itāliju slēgt ar Šveici līgumu par tuneļa Gran San Bernardo nodevu atbrīvosanu no apliksanas ar PVN. Atbrīvojums itāļu-sveiciesu kopuzņēmumam un tā divām operējosām kompānijām nozīmē būtisku vienkārsosanu.(6) Tomēr pieprasītais atbrīvojums ietekmēs pasu Eiropas Kopienu resursus, kas iegūti no pievienotās vērtības nodokļa, un līdz ar to pieprasa kompensējosus pasākumus.IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU:1. pantsKā atbrīvojums no direktīvas 77/388/EEK 2. panta 1. punkta, ar so Itālijas valdība tiek pilnvarota slēgt līgumu ar Šveici par tuneļa Gran San Bernardo nodevu atbrīvosanu no apliksanas ar PVN. Pilnvara tiek piesķirta ar nosacījumu, ka Itālijas Republika katru gadu aprēķina zaudējumu summu PVN izteiksmē galapatēriņa posmā un pierēķina līdzvērtīgu kompensāciju PVN bāzei, kas tiek izmantota, lai noteiktu tās ieguldījumus attiecībā uz pasas Kopienas resursiem.2. pantsŠis lēmums ir adresēts Itālijas Republikai.Briselē,Padomes vārdāPriekssēdētājs


title: Priekšlikums Padomes lēmums, ar kuru Eiropas Centrālajai Bankai uztic konkrētus uzdevumus saistībā ar Eiropas Sistēmisko risku komitejas darbību {COM(2009) 499 galīgā redakcija} {COM(2009) 501 galīgā redakcija} {COM(2009) 502 galīgā redakcija} {COM(2009) 503 galīgā redakcija} {SEC(2009) 1234} {SEC(2009) 1235}

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0500

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 23.9.2009COM(2009) 500 galīgā redakcija2009/0141 (AVC)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar kuru Eiropas Centrālajai bankai uztic konkrētus uzdevumus saistībā ar Eiropas Sistēmisko risku komitejas darbību{COM(2009) 499 galīgā redakcija}{COM(2009) 501 galīgā redakcija}{COM(2009) 502 galīgā redakcija}{COM(2009) 503 galīgā redakcija}{SEC(2009) 1234}{SEC(2009) 1235}2009/0141 (AVC)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar kuru Eiropas Centrālajai bankai uztic konkrētus uzdevumus saistībā ar Eiropas Sistēmisko risku komitejas darbībuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 105. panta 6. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[1],ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu[2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu[3],tā kā:1) Finanšu krīze ir atklājusi būtiskus trūkumus finanšu uzraudzībā, kas nav novērsusi pārmērīga riska uzkrāšanos finanšu nozarē, un jo īpaši ir norādījusi uz trūkumiem esošajā makrouzraudzībā.2) Komisija 2008. gada novembrī pilnvaroja augsta līmeņa grupu Jacques de Larosière vadībā („de Larosière grupa”) iesniegt ieteikumus par to, kā stiprināt Eiropas uzraudzības sistēmu, lai labāk aizsargātu Eiropas iedzīvotājus un atjaunotu uzticību finanšu sistēmai.3) Nobeiguma ziņojumā, kas iesniegts 2009. gada 25. februārī, de Larosière grupa cita starpā ieteica izveidot Kopienas līmeņa struktūru, kurai uzticēts pārraudzīt risku finanšu sistēmā kopumā.4) Komisija 2009. gada 4. marta paziņojumā „Impulsi Eiropas atveseļošanai”[4] atzinīgi novērtēja un kopumā atbalstīja de Larosière grupas ieteikumus. Eiropadome 2009. gada 19. un 20. marta sanāksmē vienojās par nepieciešamību uzlabot finanšu iestāžu regulējumu un uzraudzību Eiropas Savienībā un izmantot de Larosière ziņojumu par pamatu rīcībai.5) Komisija 2009. gada 27. maija paziņojumā „Eiropas finanšu uzraudzība”[5] izklāstīja vairākas reformas pašreizējā sistēmā finanšu stabilitātes nodrošināšanai ES līmenī, tostarp jo īpaši Eiropas Sistēmisko risku komitejas (ESRK) izveidi, kas atbild par makrouzraudzību. Padome 2009. gada 9. jūnijā un Eiropadome 18. un 19. jūnija sanāksmē atbalstīja Komisijas viedokli un atzinīgi novērtēja Komisijas nodomu iesniegt tiesību aktu priekšlikumus, lai varētu pilnībā izveidot jauno sistēmu.6) Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. ../2009[6] tiek izveidota finanšu sistēmas Kopienas līmeņa makrouzraudzība un Eiropas Sistēmisko risku komiteja (ESRK).7) Eiropas Centrālā banka (ECB) var dot nozīmīgu ieguldījumu ES finanšu nozares efektīvā makrouzraudzībā, ņemot vērā tās kompetenci makrouzraudzības jautājumos.8) Padome 2009. gada 9. jūnijā secināja, ka ECB būtu jāsniedz analītisks, statistisks, administratīvs un loģistikas atbalsts Eiropas Sistēmisko risku komitejai. Tāpēc būtu jāizmanto Līgumā paredzētā iespēja uzticēt ECB konkrētus uzdevumus attiecībā uz politikas virzieniem saistībā ar pienācīgu uzraudzību, uzticot ECB uzdevumu nodrošināt ESRK sekretariātu,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pants Dalība valdēEiropas Centrālās bankas priekšsēdētājs un priekšsēdētāja vietnieks ir ar Regulu XXXX izveidotās Eiropas Sistēmisko risku komitejas, turpmāk „ ESRK”, valdes locekļi.2. pants ESRK atbalstsEiropas Centrālā banka nodrošina ESRK sekretariātu un tādējādi sniedz ESRK analītisku, statistisku, loģistikas un administratīvu atbalstu. Sekretariāta uzdevums, kā noteikts Regulas XXXX 4. panta 4. punktā, ir jo īpaši:1.  ESRK sanāksmju sagatavošana;2.  saskaņā ar šā lēmuma 5. pantu informācijas, tostarp statistiskās informācijas, vākšana un apstrāde ESRK uzdevumā un ESRK uzdevumu izpildes nolūkā;3.  tādas analīzes sagatavošana, kas ir nepieciešama ESRK uzdevumu izpildei;4.  atbalsts ESRK tās starptautiskajā sadarbībā administratīvā līmenī ar citām attiecīgām struktūrām makrouzraudzības jautājumos;5.  atbalsts konsultatīvās speciālistu komitejas darbam.3. pants Sekretariāta organizēšana1. ECB nodrošina pietiekamus cilvēkresursus un finanšu līdzekļus tās uzdevuma izpildei – nodrošināt sekretariātu.2. Sekretariāta vadītāju ieceļ ECB, apspriežoties ar ESRK valdi.4. pants Vadība1. Valdes priekšsēdētājs sniedz norādījumus sekretariāta vadītājam ESRK uzdevumā.2. Sekretariāta vadītājs vai tā pārstāvis piedalās ESRK valdes un koordinācijas komitejas sanāksmēs.5. pants Informācijas vākšana ESRK uzdevumā1. ESRK nosaka informāciju, kas ir nepieciešama ESRK uzdevumu izpildei. Ņemot vērā iepriekšminēto, sekretariāts regulāri un ad hoc režīmā vāc šo informāciju, ievērojot 6. pantā paredzētos konfidencialitātes noteikumus.2. Sekretariāts var pieprasīt informāciju atsevišķā, pārskata vai apkopotā veidā par finanšu iestādēm vai tirgiem saistībā ar ESRK uzdevumiem no Eiropas uzraudzības iestādēm un Regulas (EK) Nr. ../2009 15. pantā paredzētajos gadījumos – no valstu uzraudzības iestādēm, valstu centrālajām bankām vai citām dalībvalstu iestādēm.3. Šī informācijas vākšana ESRK uzdevumā var ietvert Kopienas, euro zonas un valstu apkopotus datus un pēc pamatota pieprasījuma – atsevišķus datus. Pirms datu pieprasīšanas sekretariāts vispirms ņem vērā jau pieejamos statistikas datus, kas sagatavoti, izplatīti un izstrādāti Eiropas Statistikas sistēmā un Eiropas Centrālo banku sistēmā, un pēc tam apspriežas ar attiecīgo Eiropas uzraudzības iestādi, lai nodrošinātu pieprasījuma proporcionalitāti.4. Sekretariāts Eiropas uzraudzības iestādēm dara pieejamu tādu informāciju par sistēmiskiem riskiem, kas ir nepieciešama to uzdevumu izpildei.6. pants Datu un dokumentu konfidencialitāte1. Neskarot krimināltiesību piemērošanu, jebkuru konfidenciālu informāciju, ko saņem sekretariāts, pildot pienākumus, nedrīkst izpaust nevienai personai vai iestādei ārpus ESRK, izņemot pārskata vai apkopojuma veidā tā, ka nav iespējams atpazīt atsevišķas finanšu iestādes.2. Sekretariāts nodrošina ESRK un ESRK koordinācijas komitejai iesniegto dokumentu un šo struktūru procedūru konfidencialitāti.3. ECB nodrošina to datu konfidencialitāti, kas saņemti tās uzdevumu izpildei saskaņā ar šo lēmumu. ECB izveido iekšējus mehānismus un pieņem iekšējus noteikumus, lai nodrošinātu ESRK uzdevumā vākto datu aizsardzību. ECB darbinieki pilda piemērojamos noteikumus par dienesta noslēpumu.4. Informāciju, ko ECB ieguvusi šā lēmuma piemērošanas rezultātā, izmanto vienīgi 2. pantā minētajiem mērķiem.7. pants Pārskatīšanas klauzulaPadome pārskata šo lēmumu pēc trīs gadiem pēc 8. pantā noteiktā termiņa, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu, un pēc ECB atzinuma saņemšanas nosaka, vai šis lēmums jāpārskata.8. pants PiemērojamībaŠo lēmumu piemēro no DD/MM/GGGG; [tas pats datums, kas regulai].9. pants AdresātsŠis lēmums ir adresēts Eiropas Centrālajai bankai.Briselē, [..]Padomes vārdā —priekšsēdētājs [1] OV C , , lpp.[2] OV C , , lpp.[3] OV C , , lpp.[4] COM(2009) 114.[5] COM(2009) 252.[6] OV L , , lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52008PC0669

Priekšlikums Padomes lēmums ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON89788 (MON-89788-1), sastāv vai ir ražoti no tām (Autentisks ir vienīgi teksts franču un holandiešu valodā) (Dokuments attiecas uz EEZ)  /* COM/2008/0669 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 22.10.2008COM(2008) 669 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON89788 (MON-89788-1), sastāv vai ir ražoti no tām(Autentisks ir vienīgi teksts franču un holandiešu valodā)(Dokuments attiecas uz EEZ)(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPievienotais Padomes lēmuma priekšlikums attiecas uz pārtiku un barību, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON89788, sastāv vai ir ražoti no tām un par ko 2006. gada 31. oktobrī uzņēmums Monsanto Europe S.A Nīderlandes kompetentajai iestādei iesniedza pieteikumu par laišanu tirgū saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību.Pievienotais priekšlikums attiecas arī uz citu tādu produktu laišanu tirgū, kas satur sojas pupas MON89788 vai sastāv no tām un kas paredzēti tādai pašai lietošanai kā jebkuras citas sojas pupas, izņemot audzēšanu.Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde 2008. gada 11. jūlijā sniedza labvēlīgu atzinumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 6. un 18. pantu un secināja, ka ir maz ticams, ka, laižot tirgū produktus, kas satur sojas pupas MON89788, sastāv vai ir ražoti no tām, kā minēts pieteikumā, tiks negatīvi ietekmēta cilvēku vai dzīvnieku veselība vai vide.Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, 2008. gada 29. septembrī Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajai komitejai tika iesniegts Komisijas lēmuma projekts, ar ko atļauj laist Kopienas tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON89788, sastāv vai ir ražoti no tām, lai komiteja par to balsotu. Komiteja atzinumu nesniedza – divpadsmit dalībvalstis nobalsoja par (160 balsis), sešas dalībvalstis nobalsoja pret (69 balsis), septiņas dalībvalstis (106 balsis) atturējās un divas dalībvalstis (10 balsis) nebija pārstāvētas.Tādējādi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 35. panta 2. punktu un saskaņā ar Padomes Lēmuma 1999/468/EK 5. pantu Komisijai jāiesniedz Padomei priekšlikums par veicamajiem pasākumiem, un Padomei trīs mēnešu laikā jāpieņem lēmums ar kvalificētu balsu vairākumu un jāinformē par to Parlaments.PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON89788 (MON-89788-1), sastāv vai ir ražoti no tām(Autentisks ir vienīgi teksts franču un holandiešu valodā)(Dokuments attiecas uz EEZ)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulu (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību[1] un jo īpaši tās 7. panta 3. punktu un 19. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:(1) Uzņēmums Monsanto Europe S.A. saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 5. un 17. pantu 2006. gada 31. oktobrī iesniedza pieteikumu Nīderlandes kompetentajai iestādei, lai laistu tirgū pārtiku, pārtikas sastāvdaļas un barību, kas satur sojas pupas MON89788, sastāv vai ir ražota no tām, (“pieteikums”).(2) Pieteikumā minēta arī citu tādu produktu laišana tirgū, kas satur sojas pupas MON89788 vai sastāv no tām un ko paredzēts izmantot tāpat kā jebkuras citas sojas pupas, izņemot audzēšanai. Tāpēc saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 5. panta 5. punktu un 17. panta 5. punktu tajā ir iekļauti dati un informācija, kas vajadzīga atbilstoši III un IV pielikumam Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvā 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu[2], un informācija un secinājumi par riska novērtējumu, ko veic saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK II pielikumā noteiktajiem principiem.(3) Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (“EFSA”) 2008. gada 11. jūlijā sniedza labvēlīgu atzinumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 6. un 18. pantu un secināja, ka ir maz ticams, ka, laižot tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON89788, sastāv vai ir ražoti no tām, („produkti”), kā minēts pieteikumā, tiks negatīvi ietekmēta cilvēku vai dzīvnieku veselība vai vide (paredzēto lietojumu kontekstā)[3]. Pēc apspriešanās ar valstu kompetentajām iestādēm, kā noteikts minētās regulas 6. panta 4. punktā un 18. panta 4. punktā, EFSA, sniedzot atzinumu, ņēma vērā visus dalībvalstu uzdotos konkrētos jautājumus un paustās bažas.(4) Turklāt EFSA atzinumā secināja, ka pieteicēja iesniegtais vides monitoringa plāns, kurā ietverts vispārējs uzraudzības plāns, atbilst paredzētajam produktu izmantošanas veidam.(5) Ņemot vērā šos apsvērumus, produktiem atļauja jāpiešķir.(6) Saskaņā ar Komisijas 2004. gada 14. janvāra Regulu (EK) Nr. 65/2004, ar ko nosaka sistēmu ģenētiski modificēto organismu unikālo identifikatoru izveidei un piešķiršanai[4], katram ĢMO piešķirams unikāls identifikators.(7) Pamatojoties uz EFSA atzinumu, pārtikai, pārtikas sastāvdaļām un barībai, kas satur sojas pupas MON89788, sastāv vai ir ražoti no tām, nav vajadzīgas īpašas marķēšanas prasības, izņemot tās, kas noteiktas Regulas (EK) Nr. 1829/2003 13. panta 1. punktā un 25. panta 2. punktā. Tomēr, lai nodrošinātu to, ka produkti tiek izmantoti tikai atļaujā noteiktajos veidos saskaņā ar šo lēmumu, marķējot barību, kas satur ĢMO vai sastāv no tiem, un citus produktus, kas nav pārtika un barība un kas satur ĢMO vai sastāv no tiem, un kam ir pieprasīta atļauja, ir skaidri jānorāda, ka minētos produktus nedrīkst izmantot audzēšanai.(8) Tāpat EFSA atzinums nepamato to, ka jānosaka īpaši nosacījumi vai ierobežojumi laišanai tirgū un/vai īpaši nosacījumi vai ierobežojumi izmantošanai un darbībām, ieskaitot prasību veikt uzraudzību pēc laišanas tirgū, kā arī īpaši nosacījumi konkrētu ekosistēmu/vides un/vai ģeogrāfisko teritoriju aizsardzībai, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 1829/2003 6. panta 5. punkta e) apakšpunktā un 18. panta 5. punktā.(9) Visa atbilstošā informācija par atļauju piešķiršanu produktiem jāiekļauj ģenētiski modificētās pārtikas un barības Kopienas reģistrā, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1829/2003.(10) Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulā (EK) Nr. 1830/2003, kas attiecas uz ģenētiski modificētu organismu izsekojamību un marķēšanu, kā arī no ģenētiski modificētiem organismiem ražotu pārtikas un lopbarības produktu izsekojamību, un ar ko groza Direktīvu 2001/18/EK[5], 4. panta 6. punktā noteiktas marķēšanas prasības produktiem, kas sastāv no ĢMO vai satur tos.(11) Šis lēmums ar Bioloģiskās drošības starpniecības centra palīdzību ir jāizziņo valstīm, kuras parakstījušas Kartahenas protokolu par bioloģisko drošību, kas pievienots Konvencijai par bioloģisko daudzveidību, kā noteikts 9. panta 1. punktā un 15. panta 2. punkta c) apakšpunktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 15. jūlija Regulā (EK) Nr. 1946/2003 par ģenētiski modificētu organismu pārvietošanu pāri robežām[6].(12) Notika apspriedes ar pieteikuma iesniedzēju par šajā lēmumā paredzētajiem pasākumiem.(13) Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja nav sniegusi atzinumu tās priekšsēdētāja noteiktajā termiņā,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pants Ģenētiski modificēti organismi un unikālais identifikatorsĢenētiski modificētam sojas pupām ( Glycine max ) MON89788, kā precizēts šā lēmuma pielikuma b) punktā, ir piešķirts unikālais identifikators MON-89788-1, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 65/2004.2. pantsAtļaujaSaskaņā ar šajā lēmumā paredzētajiem nosacījumiem Regulas (EK) Nr. 1829/2003 4. panta 2. punkta un 16. panta 2. punkta vajadzībām atļaujas ir piešķirtas šādiem produktiem:a) pārtikai un pārtikas sastāvdaļām, kas satur sojas pupas MON-89788-1, sastāv vai ir ražotas no tām;b) barībai, kas satur sojas pupas MON-89788-1, sastāv vai ir ražota no tām;c) produktiem, kas nav pārtika un barība un kas satur sojas pupas MON-89788-1vai sastāv no tām, un kas paredzēti tādai pašai izmantošanai kā jebkuras citas sojas pupas, izņemot audzēšanu.3. pants Marķēšana1. Saskaņā ar marķēšanas prasībām Regulas (EK) Nr. 1829/2003 13. panta 1. punktā un 25. panta 2. punktā un Regulas (EK) Nr. 1830/2003 4. panta 6. punktā “organisma nosaukums” ir “sojas pupas”.2. Šā lēmuma 2. panta b) un c) punktā minētajiem produktiem, kas satur sojas pupas MON-89788-1 vai sastāv no tām, marķējumā un pavaddokumentos ir frāze “nav paredzēts audzēšanai”.4. pants Ietekmes uz vidi monitorings1. Atļaujas turētājs nodrošina, ka tiek noteikts un īstenots monitoringa plāns, lai uzraudzītu ietekmi uz vidi, kā norādīts pielikuma h) punktā.2. Atļaujas turētājs iesniedz Komisijai gada pārskatus par monitoringa plānā izklāstīto pasākumu īstenošanu un rezultātiem.5. pantsKopienas reģistrsŠā lēmuma pielikumā ietverto informāciju iekļauj ģenētiski modificētās pārtikas un barības Kopienas reģistrā, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 1829/2003 28. pantā.6. pantsAtļaujas turētājsAtļaujas turētājs ir uzņēmums Monsato Europe S.A ., Beļģija, kas pārstāv uzņēmumu Monsanto Company , Amerikas Savienotās Valstis.7. pantsPiemērošanas termiņšŠo lēmumu piemēro desmit gadus no tā izziņošanas dienas.8. pantsAdresātsŠis lēmums ir adresēts Monsanto Europe S.A., Avenue de Tervuren 270-272, B-1150 Brussels – Beļģija.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPIELIKUMSa) Pieteikuma iesniedzējs un atļaujas turētājsNosaukums: Monsanto Europe S.A.Adrese: Avenue de Tervuren 270-272, B-1150 Brussels - BelgiumPārstāv uzņēmumu Monsanto Company – 800 N. Lindbergh Boulevard – St. Louis, Missouri 63167 – United States of Americab) Produktu apzīmējums un specifikācija1) Pārtika un pārtikas sastāvdaļas, kas satur sojas pupas MON-89788-1, sastāv vai ir ražotas no tām.2) Barība, kas satur sojas pupas MON-89788-1, sastāv vai ir ražota no tām.3) Produkti, kas nav pārtika un barība un kas satur vai sastāv no sojas pupām MON-89788-1, un kas paredzēti tādai pašai izmantošanai kā jebkuras citas sojas pupas, izņemot audzēšanu.Pieteikumā aprakstītā ģenētiski modificētās sojas pupas MON-89788-1 rada CP4 EPSPS proteīnu, kas piešķir noturību pret glifosāta herbicīdu.c) Marķējums1) Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1829/2003 13. panta 1. punkta un 25. panta 2. punkta un Regulas (EK) Nr. 1830/2003 4.panta 6. punkta konkrētām marķēšanas prasībām “organisma nosaukums” ir “sojas pupas”.2) Šā lēmuma 2. panta b) un c) apakšpunktā minētajiem produktiem, kas satur sojas pupas MON-89788-1, sastāv vai ir ražoti no tām, marķējumā un pavaddokumentos ir frāze “nav paredzēts audzēšanai”.d) Noteikšanas metode-  Konkrētam gadījumam atbilstoša un reālā laikā izmantota kvantitatīva uz polimerāzes ķēdes reakciju balstīta metode sojas pupām MON-89788-1.-  Validēta sēklām Kopienas references laboratorijā, kas izveidota saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1829/2003, publicēta vietnē http://gmo-crl.jrc.ec.europa.eu/statusofdoss.htm.-  References materiāls: AOCS 0906-A un AOCS 0906-E, kas pieejams American Oil Chemists Society tīmekļa vietnē http://www.aocs.org/tech/crm/soybean.cfm.e) Unikālais identifikatorsMON-89788-1f) Informācija, kas jānodrošina saskaņā ar II pielikumu Kartahenas protokolā par bioloģisko drošību, kas pievienots Konvencijai par bioloģisko daudzveidībuBioloģiskās drošības starpniecības centrs, ieraksta identifikācija: skatīt [ aizpildīt, kad izziņos ].g) Nosacījumi vai ierobežojumi attiecībā uz produktu laišanu tirgū, izmantošanu vai darbībām ar tiemNav vajadzīgi.h) Monitoringa plānsIetekmes uz vidi monitoringa plāns, kas atbilst Direktīvas 2001/18/EK VII pielikumam.[Saite: plāna publikācija internetā ]i) Uzraudzības prasības pēc produktu laišanas tirgū attiecībā uz pārtikas produkta izmantošanu cilvēku uzturāNav vajadzīgas.Piezīme. Laika gaitā var būt nepieciešams mainīt saites uz attiecīgajiem dokumentiem. Šādas izmaiņas tiks publiskotas, atjauninot datus ģenētiski modificētās pārtikas un barības Kopienas reģistrā. [1] OV L 268, 18.10.2003., 1. lpp.[2] OV L 106, 17.4.2001., 1. lpp.[3] http://www.efsa.europa.eu/EFSA/efsa_locale-1178620753816_1178620787358.htm.[4] OV L 10, 16.1.2004., 5. lpp.[5] OV L 268, 18.10.2003., 24. lpp.[6] OV L 287, 5.11.2003., 1. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52008PC0685(01)

Priekšlikums Padomes lēmums par to, lai Kopienas vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību  /* COM/2008/0685 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 7.11.2008COM(2008) 685 galīgā redakcija2008/0202 (AVC)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar to, lai Kopienas vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecībuPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSar kuru apstiprina Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSNolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību (turpmāk “Lauksaimniecības nolīgums”) stājās spēkā 2002. gada 1. jūnijā.Šveices Konfederācija ir apņēmusies valsts tiesību aktos iekļaut noteikumus, kas paredzēti Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvā 91/496/EEK, ar ko nosaka principus attiecībā uz tādu dzīvnieku veterināro pārbaužu organizēšanu, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm, un ar ko groza Direktīvu 89/662/EEK, Direktīvu 90/425/EEK un Direktīvu 90/675/EEK, Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīvā 97/78/EK, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm, 2002. gada 16. decembra Direktīvā 2002/99/EK, ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem, kā arī visus noteikumus, kas pieņemti to īstenošanai, lai kontrolētu importu Eiropas Savienībā no trešām valstīm.Šveices Konfederācija ir apņēmusies valsts tiesību aktos iekļaut noteikumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regulā (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/65/EEK.Tāpēc atbilstīgi jāpielāgo Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikums. Padome 2004. gada 25. oktobrī pilnvaroja Komisiju uzsākt sarunas ar Šveices Konfederāciju par grozījumiem Lauksaimniecības nolīgumā, lai atjauninātu un precizētu tā noteikumus (SEC(2004)1043 F, 12.8.2004.). Saskaņā ar Lauksaimniecības nolīguma 5. panta 2. punkta noteikumiem uz 11. pielikumu neattiecas 11. pantā noteiktā grozījumu procedūra. Tāpēc 11. pielikuma grozījumi jāapstiprina ar tādu procedūru, kas ir identiska Lauksaimniecības nolīguma procedūrai.Šā lēmuma provizoriska piemērošana kamēr nav pabeigtas Pušu iekšējās procedūras ļauj ņemt vērā izmaiņas, kas radušās, veicot grozījumus 11. pielikuma papildinājumos, un veterināro kontroļu pārtraukšanu uz robežām no 2009. gada 1. janvāra.Tādēļ Komisija iesniedz Padomei priekšlikumu par diviem lēmumiem, attiecīgi par nolīguma provizorisku piemērošanu un parakstīšanu un par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju, ar ko groza Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas 1999. gada 21. jūnija Nolīguma par lauksaimniecības produktu tirdzniecību 11. pielikumu, kā izklāstīts pielikumos.Šis lēmums finansiāli neietekmē Eiropas Kopienas budžetu.Grozījumus Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .* * *PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS(..)par to, lai Kopienas vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecībuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. un 310. pantu saistībā ar 300. panta 2. punkta otro daļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:1.  Padome 2004. gada 25. oktobrī pilnvaroja Komisiju uzsākt sarunas ar Šveices Konfederāciju par grozījumiem Lauksaimniecības nolīgumā, lai atjauninātu un precizētu tā noteikumus (SEC(2004)1043 F, 12.8.2004.).2.  Kopiena un Šveices Konfederācija ir apspriedušas Nolīgumu, ar ko groza 11. pielikumu 1999. gada 21. jūnija Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību.3.  Šo nolīgumu no 2009. gada 1. janvāra piemēro provizoriski, kamēr nav pabeigtas Pušu iekšējās procedūras.4.  Ņemot vērā tā iespējamo noslēgšanu vēlāk, ir jāparaksta pielikumā pievienotais nolīgums,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo Kopienas vārdā tiek apstiprināta Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, parakstīšana, ņemot vērā tā iespējamo noslēgšanu vēlāk.Nolīguma teksts ir pievienots šā lēmuma pielikumā.2. pantsAr šo Padomes priekšsēdētājs ir pilnvarots norīkot personu(-as), kam ir tiesības Kopienas vārdā parakstīt nolīgumu, ja tas tiek noslēgts.3. pantsSākot no 2009. gada 1. janvāra nolīgumu piemēro provizoriski saskaņā ar pielikumā pievienotā nolīguma 3. panta noteikumiem, kamēr tiek pabeigtas tā noslēgšanai vajadzīgās procedūras.4. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē, [datums]Padomes vārdāpriekšsēdētājs2008/0202 (AVC)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS(..),ar kuru apstiprina Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecībuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. un 310. pantu saistībā ar 300. panta 3. punkta otro daļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,tā kā:5.  Komisija Eiropas Kopienas vārdā ir apspriedusi Nolīgumu, ar ko groza 11. pielikumu 1999. gada 21. jūnija Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību.6.  Ņemot vērā tā iespējamo noslēgšanu nākotnē, šis nolīgums Eiropas Kopienas vārdā ir parakstīts 2008. gada … saskaņā ar Padomes [2008. gada …] Lēmumu .../…/EK.7.  Šis nolīgums ir jāapstiprina,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo Eiropas Kopienas vārdā tiek apstiprināts Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību.Nolīguma teksts ir pievienots šā lēmuma pielikumā.2. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē, [datums]Padomes vārdāpriekšsēdētājsPIELIKUMSNolīgums starp Šveices Konfederāciju un Eiropas Kopienu, ar ko groza 11. pielikumu 1999. gada 21. jūnija Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecībuEIROPAS KOPIENA, turpmāk “Kopiena”, unŠVEICES KONFEDERĀCIJA, turpmāk “Šveice”,turpmāk “Puses”,tā kā:(1) Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas 1999. gada 21. jūnija Nolīgums par tirdzniecību ar lauksaimniecības produktiem (turpmāk „nolīgums”) stājās spēkā 2002. gada 1. jūnijā.(2) Nolīguma 11. pielikums attiecas uz dzīvnieku veselību un zootehniskiem pasākumiem, kas piemērojami dzīvu dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu tirdzniecībā (turpmāk “11. pielikums”).(3) Šveice ir apņēmusies tiesību aktos iekļaut noteikumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regulā (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/65/EEK[1]. Pusēm attiecīgi jāgroza nolīgums, lai ņemtu vērā tā darbības lauka paplašināšanos attiecībā uz lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu.(4) Šveice ir apņēmusies valsts tiesību aktos iekļaut noteikumus, kas paredzēti Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvā 91/496/EEK, ar ko nosaka principus attiecībā uz tādu dzīvnieku veterināro pārbaužu organizēšanu, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm, un ar ko groza Direktīvu 89/662/EEK, Direktīvu 90/425/EEK un Direktīvu 90/675/EEK[2], Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīvā 97/78/EK, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm[3], 2002. gada 16. decembra Direktīvā 2002/99/EK, ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā[4], Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem[5], kā arī visus noteikumus, kas pieņemti to īstenošanai, lai kontrolētu importu Eiropas Savienībā no trešām valstīm, un tāpēc Pusēm attiecīgi ir jāpielāgo nolīguma noteikumi.(5) Ar attiecīgajiem tiesību aktiem veiktie grozījumi un pielāgojumi pārsniedz Apvienotās veterinārās komitejas pilnvaru jomu. Tāpēc ir jāatjaunina un jāgroza nolīguma 11. pielikums,IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.1. pants1. Nolīguma 11. pielikuma 1. panta 1. punktā pievieno trešo ievilkumu:“( lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu.”.2. Nolīguma 11. pielikuma 1. sadaļas nosaukumu groza šādi :“Tirdzniecība ar dzīviem dzīvniekiem, to spermu, olšūnām un embrijiem un lolojumdzīvnieku nekomerciāla pārvietošana” .3. Nolīguma 11. pielikuma 1. sadaļas 3. pantu aizstāj ar šādiem noteikumiem:“3. pantsAr šo Puses vienojas, ka tirdzniecība ar dzīviem dzīvniekiem, to spermu, olšūnām un embrijiem un lolojumdzīvnieku nekomerciāla pārvietošana veicama saskaņā ar tiesību aktiem, kas precizēti 2. papildinājumā. Minētos tiesību aktus piemēro, ievērojot minētajā papildinājumā noteiktos īpašos noteikumus.”2. pantsNolīguma 11. pielikuma 15. pantu aizstāj ar šādu:“15. pants Dzīvnieku izcelsmes produkti: robežkontrole un maksasKontroli tirdzniecībā starp Kopienu un Šveici ar dzīvnieku izcelsmes produktiem veic saskaņā ar 10. papildinājuma noteikumiem.”3. pantsŠo nolīgumu Puses ratificē vai apstiprina saskaņā ar to iekšējām procedūrām.Puses viena otrai paziņo par šo procedūru pabeigšanu.Šo nolīgumu no 2009. gada 1. janvāra piemēro provizoriski, kamēr tiks pabeigtas Pušu iekšējās procedūras.4. pantsŠis nolīgums ir sagatavots divos oriģināleksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāļu, īru, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.To apliecinot, apakšā parakstījušies pilnvarotie ir parakstījuši šo Nolīgumu.(vieta), (datums)Eiropas Kopienas vārdā Šveices Konfederācijas vārdā [1] OV L 146, 13.6.2003., 1. lpp.[2] OV L 268, 24.9.1991., 56. lpp.[3] OV L 24, 30.1.1998., 9. lpp.[4] OV L 18, 23.1.2003., 11. lpp.[5] OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 7.6.2016
            COM(2016) 372 final
            2016/0173(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro konkrētas dalībvalstis Eiropas Savienības interesēs akceptēt Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijas par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Konvencija”), kuru līdz šim brīdim ir ratificējušas 93 valstis, tostarp visas ES dalībvalstis, mērķis ir atjaunot status quo, nodrošinot nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanos, izmantojot šīs konvencijas dalībvalstu norīkoto centrālo iestāžu sadarbības sistēmu.

                  Tā kā bērnu nolaupīšanas novēršana ir būtiska ES bērnu tiesību veicināšanas politikas sastāvdaļa, Eiropas Savienība aktīvi darbojas starptautiskā mērogā, lai uzlabotu 1980. gada Konvencijas piemērošanu, un aicina trešās valstis tai pievienoties.

                  Korejas Republika savu 1980. gada Konvencijas pievienošanās instrumentu deponēja 2012. gada 13. decembrī. Konvencija Korejas Republikā stājās spēkā 2013. gada 1. martā.

                  1980. gada Konvencijas 38. panta ceturtā daļa nosaka, ka konvenciju piemēro arī attiecībās starp valsti, kas tai pievienojas, un konvencijas dalībvalstīm, kuras būs deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

                  Tā kā starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājums ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē, tad lēmums par to, vai dalībvalstīm būtu jāakceptē Korejas Republikas pievienošanās, ir jāpieņem ES Padomes lēmuma veidā. Tādēļ dalībvalstīm būtu jādeklarē, ka tās Eiropas Savienības interesēs akceptē Korejas Republikas pievienošanos.

                  Konsultācijā, kas notika pēc Komisijas ierosmes, Eiropas Savienības Tiesa patiešām apstiprināja, ka tas ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē – akceptēt, ka trešā valsts pievienojas 1980. gada Konvencijai.

                  Eiropas Savienības Tiesa savā 2014. gada 14. oktobra Atzinumā 1/13 apstiprina, ka “piekrišanas sniegšana faktam par trešās valsts pievienošanos Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem, kas noslēgta Hāgā 1980. gada 25. oktobrī, ir Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē”.

                  Tiesa jo īpaši uzstāj uz nepieciešamību šajā jomā nodrošināt vienotu ES mēroga pieeju, tādējādi izvairoties no pieeju dažādības (géométrie variable) dalībvalstu vidū. Šā lēmuma mērķis ir panākt, ka 1980. gada Konvencija stājas spēkā attiecībās starp Korejas Republiku un visām ES dalībvalstīm.

               •Saskanība ar šajā politikas jomā spēkā esošajiem noteikumiem

                  Attiecībā uz vecāku veiktu bērnu nolaupīšanu 1980. gada Konvencija ir starptautiskais ekvivalents Padomes Regulai Nr. 2201/2003 (pazīstama kā “Briseles IIa regula”), kas ir ES tiesu iestāžu sadarbības stūrakmens laulības lietās un lietās par vecāku atbildību
                     1
                  .

                  Viens no galvenajiem regulas mērķiem ir bērnu nolaupīšanas novēršana dalībvalstīs, izveidojot procedūras, ar kurām paredzēts nodrošināt bērna nekavējošu atpakaļatdošanu uz dalībvalsti, kurā atrodas viņa/viņas parastā dzīvesvieta. Šajā nolūkā Briseles IIa regulas 11. pantā ir ietverta procedūra, kas noteikta 1980. gada Konvencijā, un tās papildinājums, kurā precizēti daži tās aspekti, jo īpaši bērnu uzklausīšana, termiņi lēmuma pieņemšanai pēc atpakaļatdošanas pieteikuma iesniegšanas un bērna neatdošanas pamatojums. Tajā ir ietverti arī noteikumi, kas reglamentē situācijas, kad dažādās dalībvalstīs izdoti atšķirīgi rīkojumi – par atpakaļatdošanu un neatdošanu atpakaļ.

                  Starptautiskā mērogā Eiropas Savienība atbalsta trešo valstu pievienošanos 1980. gada Konvencijai, lai tās dalībvalstis, risinot starptautiskas bērnu nolaupīšanas lietas, varētu pamatoties uz kopēju tiesisko regulējumu.

                  Komisija 2011. gada 21. decembrī pieņēma astoņus priekšlikumus Padomes lēmumiem, ar kuriem paredzēts akceptēt astoņu trešo valstu (Marokas, Singapūras, Krievijas Federācijas, Albānijas, Andoras, Seišelu, Gabonas un Armēnijas) pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautisko bērnu nolaupīšanu.
                     2

                  Laikposmā no 2015. gada jūnija līdz decembrim Eiropas Savienības Padome, balstoties uz minētajiem priekšlikumiem, pieņēma septiņus lēmumus
                     3
                  .

                  Šajā priekšlikumā tiek apsvērta trešā valsts (Korejas Republika), kas 1980. gada Konvencijai pievienojās pēc tam, kad bija pieņemti 2011. gada priekšlikumi.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Papildus vispārīgajam mērķim – izvērst tiesu iestāžu sadarbību civillietās ar LESD 81. pantā minēto pārrobežu elementu – šis priekšlikums ir saistīts ar Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā noteikto mērķi aizsargāt bērna tiesības. 1980. gada Konvencijas sistēmas nolūks ir aizsargāt bērnus no vecāku veiktas bērnu nolaupīšanas kaitīgās ietekmes un nodrošināt, ka bērns var uzturēt sakarus ar abiem vecākiem, piemēram, nodrošinot saskarsmes tiesību iedarbīgu īstenošanu.

                  Priekšlikums atbilst arī ieteikumam pārrobežu ģimenes strīdos plašāk izmantot mediāciju. Direktīva par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās
                     4
                   citstarp attiecas uz ģimenes tiesībām kopējā Eiropas tiesību telpā. 1980. gada Konvencijā ir pausts arī mudinājums ģimenes strīdus risināt ar izlīguma palīdzību. Viena no labas prakses rokasgrāmatām, ko saskaņā ar 1980. gada Konvenciju ir publicējusi Hāgas Starptautisko privāttiesību konference, ir veltīta mediācijas izmantošanai, risinot konvencijas darbības jomā ietilpstošus starptautiskos ģimenes strīdus par bērniem.  Lai atbalstītu dialogu ar valstīm, kuras konvenciju vēl nav ratificējušas, un palīdzētu atrast konkrētus veidus, kā risināt problēmas, ko rada starptautiskā bērnu nolaupīšana valstīs, kas nav ratificējušas konvenciju, pēc Eiropas Komisijas ierosinājuma šī rokasgrāmata ir pārtulkota visās ES valodās (papildus angļu un franču valodai), kā arī arābu valodā.
                     5

               2.TIESISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN SAMĒRĪGUMS

               •Tiesiskais pamats

                  Ņemot vērā, ka lēmums attiecas uz starptautisku nolīgumu, piemērojamais tiesiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. pants kopsakarā ar tā 81. panta 3. punktu. Padome pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu pieņem vienprātīgu lēmumu.

                  Apvienotajai Karalistei un Īrijai ir saistoša Regula (EK) Nr. 2201/2003, un tādēļ tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

                  Saskaņā ar 1. un 2. pantu 22. protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

                  •
                        Subsidiaritāte

               Saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu šī iniciatīva ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē, un Eiropas Savienības Tiesa to ir apstiprinājusi savā Atzinumā 1/13. Tādēļ subsidiaritātes princips uz to neattiecas.

               •Samērīgums

                  Šis priekšlikums ir izstrādāts, balstoties uz jau pieņemtajiem Padomes lēmumiem par šo pašu jautājumu, un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai panāktu saskaņotu ES rīcību starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājumā, nodrošinot, ka visas ES dalībvalstis noteiktā termiņā akceptē Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Konvencijai.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Lai ES varētu pieņemt pārdomātu lēmumu par to, vai akceptēt attiecīgās trešās valsts pievienošanos 1980. gada Konvencijai, ir nepieciešams veikt piemērotus sagatavošanas darbus.

                  Ekspertu sanāksmē 2015. gada 20. janvārī Komisija un ES dalībvalstis vienojās par virkni etalonrādītāju nolūkā novērtēt stāvokli trešajā valstī. Aptaujas anketā iekļauts provizorisks saraksts ar etalonrādītājiem, ar kuru palīdzību paredzēts novērtēt stāvokli trešajā valstī, kas pievienojusies konvencijai. Apspriešanā ar dalībvalstīm un 2016. gada 15. janvāra ekspertu sanāksmē notikušajās diskusijās tika konstatēts, ka šajā posmā dalībvalstīm nav iebildumu akceptēt Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Konvencijai.

               •Ekspertu atzinumu apkopošana un izmantošana

                  Attiecīgā informācija par konvencijas īstenošanas pakāpi Korejā ir iegūta no vairākiem avotiem. Pirmkārt, informāciju apkopoja ES delegācija Korejas Republikā, īpaši pievēršoties jautājumiem par īstenošanas tiesību aktu pieņemšanu, centralizēto jurisdikciju bērnu nolaupīšanas lietu izskatīšanā un ārvalstnieku iespējām izmantot juridisko palīdzību. Izzināšanas rezultāti bija apmierinoši, un lai gan pastāv zināmas bažas par to, ka praktizējošie juristi joprojām nav pietiekami informēti par konvenciju un trūkst konkrētu izpildes līdzekļu, šīs bažas neliedz akceptēt Korejas Republikas pievienošanos konvencijai.

                  Arī dalībvalstis apkopoja informāciju par stāvokli Korejas Republikā, un rezultāti tika apspriesti ekspertu sanāksmē 2016. gada 15. janvārī.

                  Papildu informācija tika saņemta no Hāgas Starptautisko privāttiesību konferences Pastāvīgā biroja. Korejas Republika aizpildīja gan

                     standarta anketu valstīm, kas pievienojas konvencijai

                  , gan

                     valsts profila

                   anketu
                     6
                  . Turklāt Korejas Republika ir izraudzījusi divus tiesnešus darbam Starptautiskajā Hāgas Tiesnešu tīklā. Visbeidzot, Korejas Republikas tiesnešiem, kas iepriekš norīkoti darbam Pastāvīgajā birojā (ikreiz uz vienu gadu), atgriežoties mājās, ir bijusi būtiska loma 1980. gada Konvencijas īstenošanā.

               •Ietekmes novērtējums

                  Šim priekšlikumam nav nozīmīgas ekonomiskas, sociālas un ar vidi saistītas ietekmes, kuras dēļ būtu nepieciešams veikt ietekmes novērtējumu saskaņā ar Eiropas Komisijas Labāka regulējuma pamatnostādnēm. Līdzīgi jau 2015. gadā pieņemtajiem septiņiem Padomes lēmumiem, ar kuriem akceptēta konkrētu trešo valstu pievienošanās 1980. gada Konvencijai, ietekmes novērtējums šim priekšlikumam nav nepieciešams, ņemot vērā šā tiesību akta būtību.  Padomes lēmums ir vienīgais variants, kā var akceptēt trešās valsts pievienošanos 1980. gada Konvencijai.

                  Tomēr, lai pārbaudītu, vai Korejas Republika spēj apmierinoši īstenot 1980. gada Konvenciju, Komisija kopā ar dalībvalstīm veica speciālu novērtējumu par stāvokli Korejas Republikā, kā aprakstīts iepriekš.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Tā kā priekšlikums attiecas tikai uz dalībvalstu pilnvarošanu akceptēt Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Konvencijai, tā īstenošanas uzraudzība paredz tikai to, ka dalībvalstis ievēro deklarācijas formulējumu, paredzētajā termiņā deponē deklarāciju un informē Komisiju par tās deklarācijas deponēšanu, kā noteikts Padomes lēmumā.

               2016/0173 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro konkrētas dalībvalstis Eiropas Savienības interesēs akceptēt Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. panta 3. punktu saistībā ar tā 218. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu
                  7
               ,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienība bērnu tiesību aizsardzības veicināšanu ir izvirzījusi par vienu no saviem mērķiem, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā. Pasākumi bērnu aizsardzībai pret nelikumīgu aizvešanu vai aizturēšanu ir minētās politikas būtiska sastāvdaļa.

               (2)Savienība ir pieņēmusi Padomes Regulu (EK) Nr. 2201/2003
                  8
                (turpmāk “Briseles IIa regula”), kuras mērķis ir aizsargāt bērnus no nelabvēlīgās ietekmes, ko rada viņu nelikumīga aizvešana vai aizturēšana, un izveidot procedūras, ar kurām paredzēts nodrošināt viņu ātru atpakaļatdošanu viņu pastāvīgās dzīvesvietas valstī, kā arī nodrošināt saskarsmes tiesību un aizgādības tiesību aizsardzību.

               (3)Regula (EK) Nr. 2201/2003 papildina un pastiprina 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvenciju par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Hāgas konvencija”), kas starptautiskā mērogā izveido saistību un sadarbības sistēmu attiecībās starp līgumslēdzējām valstīm un starp centrālajām iestādēm un kas tiecas nodrošināt nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanos.

               (4)Visas Savienības dalībvalstis ir 1980. gada Hāgas konvencijas dalībvalstis.

               (5)Savienība mudina trešās valstis pievienoties 1980. gada Hāgas konvencijai un atbalsta 1980. gada Hāgas konvencijas pareizu īstenošanu, kopā ar dalībvalstīm citstarp piedaloties speciālajās komisijās, kuras regulāri organizē Hāgas Starptautisko privāttiesību konference.

               (6)Kopīgu tiesisko regulējumu, kas piemērojams attiecībās starp Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm, var uzskatīt par vislabāko risinājumu sensitīvos starptautiskās bērnu nolaupīšanas gadījumos.

               (7)1980. gada Hāgas konvencijā ir noteikts, ka to piemēro attiecībās starp valsti, kas tai pievienojas, un konvencijas dalībvalstīm, kuras ir deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

               (8)1980. gada Hāgas konvencija liedz reģionālām ekonomiskās integrācijas organizācijām, piemēram, Savienībai, kļūt par tās dalībnieci. Tādēļ Savienība konvencijai nevar pievienoties, un tā nevar arī deponēt deklarāciju, ar ko tā akceptē attiecīgas valsts pievienošanos.

               (9)Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas Atzinumu 1/13 1980. gada Hāgas konvencijā paredzētās akceptēšanas deklarācijas ietilpst Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē.

               (10)Korejas Republika savu instrumentu par pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai deponēja 2012. gada 13. decembrī. Minētā Konvencija Korejas Republikā stājās spēkā 2013. gada 1. martā.

               (11)Vairākas dalībvalstis jau ir akceptējušas Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai. Pēc Korejas Republikas stāvokļa novērtēšanas tika secināts, ka dalībvalstis, kuras vēl nav akceptējušas Korejas Republikas pievienošanos, var Savienības interesēs to akceptēt saskaņā ar 1980. gada Hāgas konvencijas noteikumiem.

               (12)Tādēļ dalībvalstīm, kuras vēl nav akceptējušas Korejas Republikas pievienošanos, vajadzētu tikt pilnvarotām to akceptēt Savienības interesēs un saskaņā ar šajā lēmumā izklāstītajiem noteikumiem deponēt savas akceptēšanas deklarācijas par Korejas Republikas pievienošanos. Čehijas Republikai, Īrijai un Lietuvas Republikai, kas jau ir akceptējušas Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, nebūtu jādeponē jaunas deklarācijas par akceptēšanu, jo saskaņā ar starptautiskajām publiskajām tiesībām pašreizējās deklarācijas joprojām ir spēkā.

               (13)Apvienotajai Karalistei un Īrijai ir saistoša Regula (EK) Nr. 2201/2003, un tādēļ tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

               (14)Saskaņā ar 1. un 2. pantu 22. protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1.
                     Dalībvalstis, kas to vēl nav izdarījušas, ar šo tiek pilnvarotas Savienības interesēs akceptēt Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Hāgas konvencija”).

               2.
                     Ikviena 1. punktā minētā dalībvalsts līdz ...* deponē deklarāciju, ar ko tā Savienības interesēs akceptē Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai un kura ir formulēta šādi:

               “[Pilns DALĪBVALSTS nosaukums] deklarē, ka tā saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2016/...** akceptē Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem.”

               3.
                     Katra dalībvalsts informē Padomi un Komisiju par savas deklarācijas deponēšanu un deklarācijas tekstu dara zināmu Komisijai divos mēnešos pēc tās deponēšanas.

               2. pants

               Ikviena dalībvalsts, kura savu deklarāciju, ar ko tā akceptē Korejas Republikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, ir deponējusi pirms šā lēmuma pieņemšanas dienas, jaunu deklarāciju nesniedz.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts visām dalībvalstīm, izņemot Čehijas Republiku, Īriju un Lietuvas Republiku.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 338, 23.12.2003., 31. lpp.

                     (2)
                  COM (2011) 904, 908, 909, 911, 912, 915, 916, 917, pieņemti 21.12.2011.

                     (3)
                  PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/1023 (2015. gada 15. jūnijs); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/1024 (2015. gada 15. jūnijs); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2354 (2015. gada 10. decembris); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2355 (2015. gada 10. decembris); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2356 (2015. gada 10. decembris);  PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2357 (2015. gada 10. decembris); PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2358 (2015. gada 10. decembris). Lēmums par Gabonu ir pagaidām apturēts, kamēr Gabona vēl nav izraudzījusies saskaņā ar konvencijas 6. pantu norīkojamo iestādi.

                     (4)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/52/EK par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās (OV L 136, 24.05.2008., 3. lpp.).

                     (5)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (6)
                  Abi dokumenti ir pieejami Hāgas Starptautisko privāttiesību konferences tīmekļa vietnē.

                     (7)
                  OV C , , .lpp.

                     (8)
                  Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 23.12.2003., 1. lpp.).


title: Priekšlikums Padomes lēmums, ar ko atļauj Francijai piemērot diferencētus nodokļus degvielai saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0609

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 29.10.2009COM(2009)609 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar ko atļauj Francijai piemērot diferencētus nodokļus degvielai saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantuPASKAIDROJUMA RAKSTS1) PRIEKšLIKUMA PAMATOJUMS UN MēRķINodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai Kopienā reglamentē Padomes Direktīva 2003/96/EK[1] (turpmāk — „Enerģijas nodokļu direktīva” vai „direktīva”).Saskaņā ar minētās direktīvas 19. panta 1. punktu un papildus 5., 15. un 17. pantā paredzētajiem noteikumiem Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus no akcīzes nodokļa vai akcīzes nodokļa samazinājumus īpašu politisku apsvērumu dēļ.Šā priekšlikuma mērķis ir noteiktajās robežās ļaut Francijai piemērot diferencētu nodokļa līmeni dīzeļdegvielai un bezsvina benzīnam, izņemot komerciāli izmantojamo dīzeļdegvielu. Šādai diferenciācijai ir jāatspoguļo dažu agrāk centrālās valdības īstenotu varas aspektu decentralizācija un jāpielāgo nodokļu režīms reģionu atšķirīgajam saimnieciskajam stāvoklim.2) LūGUMS UN Tā VISPāRīGAIS KONTEKSTSPadomes Lēmums 2005/767/EK[2] ļauj Francijai trīs gadu laikposmā piemērot diferencētu nodokļu līmeni dīzeļdegvielai un bezsvina benzīnam, lai īstenotu administratīvo reformu, kurā ietilpst dažu agrāk valdības īstenotu pilnvaru decentralizācija. Saskaņā ar Lēmuma 2005/767/EK 2. punktu tā darbība beidzas 2009. gada 31. decembrī.Ar 2009. gada 12. augustu datētā vēstulē saskaņā ar direktīvas 19. pantu Francijas pārvaldes iestādes informēja Komisiju par nodomu arī pēc iepriekš minētā izņēmuma beigām turpināt shēmu, pēc kuras dīzeļdegvielai un bezsvina benzīnam tiek piemēroti diferencēti nodokļi. Tās lūdza pagarināt Lēmuma 2005/767/EK darbības laiku uz sešiem gadiem — līdz 2015. gada 31. decembrim.Uz minētā lēmuma pamata Francija pašlaik piemēro shēmu, kas ļauj Francijas administratīvajiem reģioniem piemērot diferencētus nodokļus bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai, izņemot komerciāli izmantojamu dīzeļdegvielu. Konkrētais nodoklis ir Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers ( TIPP ) — iekšzemes nodoklis naftas produktiem, un tas ir akcīzes nodoklis.Minēto pasākumu, kas tiek piemērots no 2007. gada, Francijas valdība ieviesa iepriekš centrālās valdības līmenī īstenotas varas jauna decentralizācijas posma ietvaros. 2003. gada konstitucionālā reforma nosaka pamatu valsts varas un atbildības pārejai uz teritoriālajām varas iestādēm (komūnām, departamentiem, reģioniem). Atbilstoši jaunajiem pienākumiem daļa no TIPP ienākumiem ir atvēlēta reģioniem. Šajā sakarā konkrētais pasākums, kura mērķis ir pielāgot šo kārtību reģionu atšķirīgajam pašreizējam ekonomiskajam stāvoklim, ļauj administratīvajiem reģioniem piemērot samazinājumu to teritorijā patērētajai degvielai piemērojamajam akcīzes nodoklim. Šīs reģionālās atšķirības ļauj uzticēto varu izlietot labāk, atbilstīgi katra reģiona specifiskajām iezīmēm, vajadzībām un vēlmēm.Pasākuma darbības shēmaSaskaņā ar shēmu, uz kuru attiecas šis lūgums, reģionālās padomes — likuma noteiktajās robežās un saskaņā ar piešķirto atkāpi — balsojot lemj par samazinājuma apjomu.Tāpat kā līdz šim, samazinājums atbilstu šādiem kritērijiem:- visā atkāpes darbības periodā tas nepārsniegtu € 3,54 par hektolitru bezsvina benzīna un € 2,30 par hektolitru dīzeļdegvielas; akcīzes nodokļa apmērs pirms samazinājuma tiktu noteikts € 60,69 par hektolitru bezsvina benzīna un € 42,84 par hektolitru dīzeļdegvielas, bet laika gaitā šis līmenis mainītos;- nodokļu līmenis pēc samazinājuma nekad nebūtu zemāks par Direktīvas 2003/96/EK noteikto Kopienas minimumu;- samazinājums neattiektos uz dīzeļdegvielu komerciālām vajadzībām.Kontroles un aprites pasākumiAttiecībā uz benzīna un dīzeļdegvielas akcīzes nodokļa iekasēšanu un kontroli tiktu piemērota līdzšinējā kārtība. Minētā kārtība detaļās aprakstīta Komisijas sākotnējā priekšlikuma[3] 1.3. punktā — minētais priekšlikums bija Lēmuma 2005/767/EK pamatā.Francijas iestāžu argumenti par pasākuma iespaidu uz iekšējo tirguFrancijas iestādes uzskata, ka pasākums neietekmēs iekšējā tirgus pareizu darbību, it sevišķi tāpēc, ka pasākuma darbība aptver tikai degvielu nekomerciālām vajadzībām. Turklāt nekomerciālām vajadzībām izmantojamās degvielas mazumtirdzniecības cenu variācija sadales tīklu starpā ir lielāka nekā variācija plānotajā pasākumā. Francijas iestādes apgalvo, ka pasākuma piemērošanas laikā nav saņemtas sūdzības par tā radītiem tirgus izkropļojumiem.Francijas iestādes uzskata, ka plānotais likmes samazinājums nav valsts atbalsts, jo uz autopārvadājumu uzņēmumiem attieksies viena un tā pati dīzeļdegvielas akcīzes nodokļa likme neatkarīgi no reģiona, kurā tā nopirkta.Ierosinātais pasākums tādējādi nekropļo konkurenci transporta nozarē un neiespaido tirdzniecību Kopienā.Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomāPadomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai.3) PASāKUMA NOVēRTēJUMS SASKAņā AR DIREKTīVAS 2003/96/EK 19. PANTUĪpaši politiskie apsvērumiDirektīvas 19. panta 1. punkta pirmā daļa skan šādi:Papildus iepriekšējos pantos, jo īpaši 5., 15. un 17. pantā noteiktajiem noteikumiem, Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus vai samazinājumus īpašu politikas apsvērumu interesēs.Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2005/767/EK šis valsts pasākums atbilst šai prasībai. No lēmuma secināms, ka likmju reģionālās diferenciācijas mērķis plašākas decentralizācijas politikas ietvaros sakrīt ar konkrēto politisko mērķi paaugstināt pārvaldes efektivitāti. Tika nolemts, ka reģionālās diferenciācijas iespēja ir papildu stimuls reģioniem pārskatāmi uzlabot savu pārvaldi. Tajā pašā lēmumā noteikts, ka samazinājumi ir jāizdara, ņemot vērā attiecīgo reģionu sociālekonomiskos apstākļus.Šajā sakarā Francijas iesniegtās ziņas apstiprināja, ka patiešām ir iespējams noteikt sakaru starp reģionālas likmes piemērošanu zem valstī noteiktā maksimuma un attiecīgo reģionu sociālekonomisko stāvokli. Pirmajā atkāpes piemērošanas gadā — 2007. gadā — pazeminātu nodokļa likmi piemēroja 13 reģioni, kam visiem IKP uz vienu iedzīvotāju bija zemāks par valstī vidējo. Nākamajos divos gados to reģionu skaits, kuri piemēro lejupejošu diferenciāciju, samazinājās līdz trijiem 2008. gadā un diviem 2009. gadā. Tie reģioni, kuri paturēja pazeminātās likmes, bija vieni no trūcīgākajiem IKP ziņā[4].Tādēļ var secināt, ka iespēja valsts likmi pazemināt varētu būt devusi iespēju reģionālajām iestādēm aplūkojamo nodokli izmantot ar pielāgojumiem to administratīvajā teritorijā valdošajiem sociālekonomiskajiem apstākļiem. No otras puses, ir vērojama tendence reģionālajām likmēm konverģēt maksimālās pieļaujamās likmes virzienā. Ja šī tendence laika gaitā novestu atpakaļ pie stāvokļa, kad likmes bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai visā Francijas teritorijā būtu vienādas, šai atkāpei nebūtu jēgas, jo tās priekšmets ir vienīgi likmju reģionāla variācija, nevis akcīzes nodokļa daļas pārbīde budžetā no centrālās valdības uz reģioniem. Tādā gadījumā arī būtu no jauna jānovērtē, vai pasākums reāli veicina iepriekš iztirzātā mērķa sasniegšanu.Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiemSaskaņā ar direktīvas 19. panta 1. punkta trešo daļu katru lūgumu izskata, cita starpā ņemot vērā iekšējā tirgus pareizu darbību, nepieciešamību nodrošināt godīgu konkurenci un Kopienas veselības, vides, enerģētikas un transporta politiku.Šāda izskatīšana jau ir veikta sākotnējam Francijas lūgumam, un tās rezultātā ir pieņemts Padomes Lēmums 2005/767/EK. Kā noteikts šajā lēmumā, nav konstatēts, ka pasākuma vispārējā darbība radītu šķēršļus Kopienas iekšējā tirdzniecībā; tajā pašā laikā tika izvirzīti vairāki nosacījumi, lai nodrošinātu, ka atkāpes piemērojums nerada nekādas problēmas iekšējā tirgus darbībā un netraucē sasniegt ES politikas mērķus, it sevišķi enerģētikas un vides jomā.Lai minēto shēmu saskaņā ar Francijas lūgumu varētu pagarināt, Komisijai, ņemot vērā sākotnējā lēmuma 1. panta 2. un 3. punkta nosacījumus, ir jānovērtē, vai shēmas piemērošanas laikā ir panākta atbilstība direktīvas 19. panta 1. punkta trešās daļas mērķiem un politikai, lai to pašu principā varētu paredzēt arī laikposmā no 2010. gada 1. janvāra.Šajā sakarā ir arī jāpārbauda, vai kopš Lēmuma 2005/767/EK pieņemšanas Kopienas politikas kontekstā ir notikušas attiecīgas pārmaiņas un vai ir risks, ka nākotnē varētu būt pārmaiņas, kas ietekmē novērtējumu.Iekšējais tirgus un godīga konkurencePadomes Lēmumā 2005/767/EK konkurences izkropļojumu risks tika novērtēts kā zems, jo robežas nodokļa likmju diferenciācijai reģionu starpā bija ļoti šauras un tās atsvērtu lielā cenu starpība izplatītāju tīklu starpā un tas, ka reģionāli diferencētās likmes neattiecas uz komerciāli izmantojamo dīzeļdegvielu.Attiecībā uz diferenciācijas pakāpi tika noteikta stingra robeža, proti, pazeminājums nepārsniedz € 35,40 par 1000 litriem bezsvina benzīna un € 23,00 par 1000 litriem dīzeļdegvielas. Šo nosacījumu Francija ir ievērojusi. Bez tam lēmumā tika noteikts, ka samazinājumi nepārsniedz starpību starp nodokļu līmeni dīzeļdegvielai un nodokļu līmeni komerciāla patēriņa dīzeļdegvielai. Arī šis otrs nosacījums, kam bija jānodrošina, ka diferenciācija neietekmē komerciālā transporta nozari, ir ievērots.Atkāpes piemērošanas pieredze neliekas radām šaubas par 2005. gada novērtējuma pareizību. Komisijas rīcībā nav sūdzību par to, ka pasākums kropļotu Kopienas iekšējo tirdzniecību. Otrkārt — pasākums tika izmantots ierobežotā mērā, ņemot vērā reģionu tendenci likmes paaugstināt, tās tuvinot valsts likmei. Tas vēl vairāk ierobežo kropļojumu iespējamību.Nav arī ziņots par šķēršļiem iekšējā tirgus pareizai darbībai attiecībā uz aplūkojamo ražojumu apgrozību akcīzes nodoklim pakļauto ražojumu statusā.Runājot par valsts atbalsta aspektu, vispirms jāatgādina, ka pasākums neattiecas uz komerciāli izmantojamo dīzeļdegvielu. Tomēr pasākums varētu būt valsts atbalsts saskaņā ar EK līguma 87. panta 1. punktu, ciktāl labumu no bezsvina benzīna pazeminātajām likmēm gūtu citi uzņēmēji, uz kuriem neattiecas Enerģijas nodokļu direktīvas 7. panta 3. punkta definīcija, vai tādā mērā, kādā tiek skarta konkurence naftas produktu ražotāju līmenī. Tā kā pazeminātās likmes pārsniedz Kopienas minimumu, jebkurš iespējamais valsts atbalsts tomēr atbilstu Vispārējai grupu atbrīvojuma regulai[5] un būtu saderīgs ar Līguma 87. panta 3. panta c) apakšpunktu.Kopienas enerģētikas un vides politikaEnergoproduktu nodokļu rezultātā pazeminās šo produktu pieprasījums, līdz ar to samazinās arī ar to patēriņu saistītās emisijas. Tādēļ Komisijai ir jānovērtē, vai atsevišķos reģionos piemēroto nodokļu likmju pazeminājums neizraisa degvielas patēriņa pieaugumu (un ar to saistītas emisijas), kas būtu pretrunā iepriekš nosauktajiem mērķiem.Padomes Lēmumā 2005/767/EK tika piezīmēts, ka līdz ar ieviesto iespēju likmes pazemināt Francijā konstatējams arī attiecīgās valsts likmes pieaugums. Tajā tika secināts, ka maz ticams, ka jaunās shēmas kopējais efekts būs negatīvs stimuls degvielas lietderīgai izmantošanai, jo atkāpes piemērošana neļauj reģioniem piemērot likmi, kas būtu zemāka par valsts līmenī spēkā esošo likmi pirms shēmas ieviešanas. Lēmumā 2005/767/EK tika arī secināts, ka nav liels risks, ka reģionu atšķirības varētu novest pie mazumtirdzniecības cenu atšķirībām, izraisot satiksmes novirzīšanas risku, jo diferenciācijas līmenis ir zems un mazumtirdzniecības cenu atšķirības sadales tīklos pārsniedz šīs atšķirības. Tādēļ tika paredzēts, ka pasākums principā nebūtu pretrunā Kopienas enerģētikas un vides politikai.Francijas iestāžu sniegtie skaitļi par degvielas patēriņa pārmaiņām minētajos reģionos, kuri faktiski piemēroja pazeminātu likmi, liekas apstiprinām 2005. gadā izdarītos secinājumus. Īstenībā degvielas patēriņa pārmaiņu novērtējums par trijiem reģioniem, kuros nodokļa pazeminājums bija vairāk par gadu, rāda, ka benzīna patēriņš pazeminājās vairāk nekā valstī caurmērā 2006.–2008. gadā, turpretim dīzeļdegvielas patēriņš palielinājās, pārsniedzot tendenci. Kopumā nav vērojama izteikta tendence, kas liktu šos trīs reģionus pretstatīt pārējai Francijai. Acīmredzot zināma loma bijusi nevis akcīzes nodokļa pazeminājumam, bet citiem faktoriem.Otrs — cenu elastība transporta degvielai parasti ir augstāka vidējā vai ilgākā termiņā, turpretim tālāk aprakstītais attiecas uz ārkārtīgi īsu laikposmu. Tādēļ nevar izslēgt, ka reģionālo nodokļa pazeminājumu sekas ilgākā termiņā būtu izteiktākas. Līdz šim tomēr nekas arī neliecina par to, ka sekas īstermiņā varētu pārsniegt šaurās robežas, kas ir atļautas reģionālajai diferenciācijai.SP 95 (m³) |2006 | 2007 | 2008 | % 07–06 | % 08–07 |Puatū-Šaranta | 315 278 | 320 837 | 308 729 | 1,76 % | −3,77 % |Franškontē | 179 450 | 171 456 | 163 904 | −4,45 % | −4,40 % |Korsika | 97 333 | 97 082 | 93 045 | −0,26 % | −4,16 % |Francija | 10 038 226 | 9 923 607 | 9 626 807 | −1,14 % | −2,99 % |dīzeļdegviela (m³) |2006 | 2007 | 2008 | % 07–06 | % 08–07 |Puatū-Šaranta | 1 432 726 | 1 514 184 | 1 509 861 | 5,69 % | −0,29 % |Franškontē | 806 862 | 831 643 | 849 432 | 3,07 % | 2,14 % |Korsika | 168 215 | 176 480 | 183 557 | 4,91 % | 4,01 % |Francija | 37 740 477 | 39 003 877 | 38 909 562 | 3,35 % | −0,24 % |Avots: CPDPPārmaiņas Kopienas politiskajā kontekstāViena no jomām, kur Kopienas politika kopš sākotnējās atkāpes piešķiršanas ir ievērojami attīstījusies un kuru varētu iespaidot aplūkojamā reģionalizācijas shēma, ir ES enerģētikas un klimata politika. 2009. gada aprīlī tika noteikta virkne pasākumu ar autonomiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājuma mērķiem 20 % līdz 2020. gadam. Uz transporta nozari attiecas Pienākumu sadales lēmums[6], kas nosaka saistošus emisiju samazinājuma mērķus visām dalībvalstīm laikposmam no 2013. līdz 2020. gadam.Ar laiku tas varētu nozīmēt arī to, ka ir jāpārskata Kopienas enerģijas nodokļu sistēma, lai to tuvinātu enerģētikas un vides politikas mērķiem. Šobrīd nav skaidrs, kā tāda attīstība varētu saskanēt ar aplūkojamās atkāpes turpmāko pastāvēšanu. Šajā sakarā atkāpes pagarināšana uz sešiem gadiem, kas ir ilgākais 19. panta 2. punktā pieļautais laiks un ko lūdz Francija, radītu risku, ka tā nākotnē nonāks pretrunā Kopienas politikai.Iepriekš minēto iemeslu dēļ Komisija var ierosināt vēl uz trim gadiem pagarināt atļauju Francijai piemērot diferencētu nodokļa līmeni degvielai. Tas ļaus Francijai šo shēmu piemērot kopā sešus gadus — kā Komisija sākotnēji ierosinājusi.4) APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMSApspriešanās ar ieinteresētajām personāmŠā priekšlikuma pamatā ir Francijas lūgums, un tas attiecas vienīgi uz šo dalībvalsti.Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošanaNeatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs.Ietekmes novērtējumsŠis priekšlikums attiecas uz atļaujas piešķiršanu atsevišķai dalībvalstij pēc tās lūguma.5) PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTIPriekšlikuma mērķis ir ļaut Francijai atkāpties no Padomes Direktīvas 2003/96/EK vispārīgajiem noteikumiem un noteiktajās robežās piemērot diferencētu nodokļa līmeni vieglajai dīzeļdegvielai un bezsvina benzīnam, izņemot komerciāli izmantojamo dīzeļdegvielu.Likumdošanas pamatsPadomes Direktīvas 2003/96/EK 19. pants.Subsidiaritātes principsNetiešo nodokļu uzlikšana, kas minēta EK līguma 93. pantā, pati par sevi nav ekskluzīvā Kopienas kompetencē EK līguma 5. panta nozīmē.Tomēr dalībvalstu kompetences īstenošanu šajā jomā stingri nosaka un ierobežo spēkā esošie Kopienas tiesību akti. Saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu vienīgi Padome ir tiesīga atļaut dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus vai samazinājumus minētā noteikuma nozīmē. Dalībvalstis nevar aizstāt Padomi.Tādējādi šajā priekšlikumā ir ievērots subsidiaritātes princips.Proporcionalitātes principsŠajā priekšlikumā ir ievērots proporcionalitātes princips. Nodokļu samazinājums nepārsniedz konkrētā mērķa sasniegšanai vajadzīgo.Juridisko instrumentu izvēleIerosinātais juridiskais instruments: Padomes lēmums.Direktīvas 2003/96 19. pants paredz tikai šāda veida pasākumu.6) IETEKME UZ BUDžETUMinētais pasākums Kopienai nerada finansiālu un administratīvu apgrūtinājumu. Tāpēc priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu.PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar ko atļauj Francijai piemērot diferencētus nodokļus degvielai saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[7],ņemot vērā Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, ar ko pārkārto Kopienas energoproduktu un elektroenerģijas nodokļu sistēmu[8], un jo īpaši tās 19. pantu,tā kā:1.  Padomes Lēmums 2005/767/EK ļauj Francijai trīs gadu laikposmā piemērot diferencētus nodokļus dīzeļdegvielai un bezsvina benzīnam. Šāda atļauja tik lūgta kādas administratīvas reformas laikā un sakarā, kas bija saistīta ar dažu specifisku agrāk centrālās valdības īstenotu varas aspektu decentralizāciju. Lēmums 2005/767/EK ir spēkā līdz 2009. gada 31. decembrim.2.  2009. gada 12. augusta vēstulē Francija lūdza atļauju diferencētas nodokļu likmes ar tiem pašiem nosacījumiem turpināt piemērot vēl sešus gadus pēc minētā lēmuma darbības beigām.3.  Padomes Lēmums 2005/767/EK tika pieņemts tādēļ, ka Francijas lūgtais pasākums atbilda direktīvas 19. pantā noteiktajām prasībām. Konkrēti, tika uzskatīts, ka pasākums netraucēs iekšējā tirgus pareizai darbībai. Tika arī uzskatīts, ka tas saskan ar attiecīgo Kopienas politiku.4.  Valsts pasākums iekļaujas politikā, kuras mērķis ir paaugstināt pārvaldes efektivitāti, uzlabojot publisko pakalpojumu kvalitāti un samazinot to izmaksas, kā arī subsidiaritātes politikā. Tā ir papildu stimuls reģioniem pārskatāmi uzlabot savu pārvaldi. Šajā sakarā Padomes Lēmumā 2005/767/EK ir noteikts, ka samazinājumiem jābūt sasaistītiem ar sociālekonomiskajiem apstākļiem tajos reģionos, kur tos piemēro. Līdz šim samazinājuma iespēja ir izmantota tikai reģionos, kuru IKP ir zemāks par vidējo. Kopumā valsts pasākums ir balstīts uz konkrētiem politiskiem apsvērumiem.5.  Reģioniem noteiktās likmju diferenciācijas stingrās robežas, kā arī komerciālām vajadzībām izmantojamās dīzeļdegvielas neiekļaušana pasākumā nozīmē, ka konkurences izkropļojuma risks iekšējā tirgū ir ļoti zems. Turklāt pasākuma līdzšinējā piemērošana ir pierādījusi, ka reģionos ir spēcīga tendence iekasēt maksimālo pieļaujamo likmi, un tas vēl vairāk ir mazinājis konkurences izkropļojuma iespēju.6.  Nav arī ziņots par šķēršļiem iekšējā tirgus pareizai darbībai attiecībā uz aplūkojamo ražojumu apgrozību akcīzes nodoklim pakļauto ražojumu statusā.7.  Pirms valsts pasākuma tika izdarīts nodokļu paaugstinājums, kas ir vienāds ar samazinājumu, kuru atļauts piemērot reģioniem. Šādos apstākļos, ņemot vērā atļaujas nosacījumus un uzkrāto pieredzi, šobrīd nekas neliecina, ka pasākums būtu pretrunā Kopienas enerģētikas un klimata politikai.8.  No Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 2. punkta secināms, ka katrai pēc minētā panta piešķirtajai atļaujai ir jābūt stingri ierobežotai laikā. Kopienas enerģijas nodokļu sistēmas iespējamo tālāko pārmaiņu dēļ pašreizējā atļauja ir ierobežojama līdz trim gadiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pants1. Francijai ar šo tiek atļauts piemērot pazeminātu nodokļa likmi bezsvina benzīnam un vieglajai dīzeļdegvielai, ko izmanto par degvielu. Samazinājuma iespēju neattiecina uz dīzeļdegvielu komerciālām vajadzībām Direktīvas 2003/96/EK 7. panta 2. punkta izpratnē.2. Administratīvajiem reģioniem var atļaut piemērot diferencēto samazinājumu ar noteikumu, ka ir izpildīti šādi nosacījumi:-  a) samazinājums nepārsniedz € 35,4 par 1000 litriem bezsvina benzīna un € 23,0 par 1000 litriem dīzeļdegvielas;-  b) samazinājums nepārsniedz starpību starp nodokļiem, ar kuriem apliek dīzeļdegvielu nekomerciālām vajadzībām, un nodokļiem, ar kuriem apliek dīzeļdegvielu komerciālām vajadzībām;-  c) izdarot samazinājumu, ņem vērā attiecīgā reģiona objektīvo sociālekonomisko stāvokli;-  d) reģionālā samazinājuma piemērošana nedod reģionam konkurences priekšrocības Kopienas iekšējā tirdzniecībā.3. Attiecībā uz pazeminātajām likmēm ir jāievēro Direktīvas 2003/96/EK prasības, konkrēti, 7. pantā noteiktās minimālās likmes.2. pantsŠo lēmumu piemēro no 2010. gada 1. janvāra, un tas ir spēkā līdz 2012. gada 31. decembrim..3. pantsŠis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.Briselē,Padomes vārdā —Komisijas loceklis Laszlo KOVACS [1] Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/74/EK un Direktīvu 2004/75/EK (OV L 157, 30.4.2004., 87. un 100. lpp.).[2] OV L 290, 4.11.2005., 25. lpp.[3] Priekšlikums Padomes lēmumam, ar kuru Francijai ļauj piemērot diferencētus nodokļus degvielai saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu, COM(2004) 597 galīgā redakcija.[4] Pazeminājumu 2007. gadā piemēroja šādi reģioni: Elzasa, Akvitānija, Overņa, Burgundija, Bretaņa, Šampaņa-Ardēni, Korsika, Franškontē, Langdoka-Rusijona, Limuzēna, Dienvidpireneji, Lejasnormandija, Luāra, Puatū-Šaranta, Provansa-Alpi-Azūra krasts, Rona-Alpi; 2008. gadā: Korsika, Franškontē un Puatū-Šaranta; 2009. gadā: Korsika un Puatū-Šaranta.[5] Komisijas 2008. gada 6. augusta Regula (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (Vispārējā grupu atbrīvojuma regula), OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp.[6] Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Lēmums 406/2009/EK par dalībvalstu pasākumiem siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanai, lai izpildītu Kopienas saistības siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanas jomā līdz 2020. gadam, OV L 140, 5.6.2009., 136. lpp. Francijas gadījumā mērķis ir −14 %.[7] OV C , , lpp.[8] OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.


|

52010PC0246

 Priekšlikums Padomes lēmums par nolīguma parakstīšanu un provizorisku piemērošanu starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republiku par atsevišķiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem  /* COM/2010/0246 galīgā redakcija - NLE 2010/0131 */

	[pic] | EIROPAS KOMISIJA |Briselē, 26.5.2010COM(2010)246 galīgā redakcija2010/0131 (NLE)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar nolīguma parakstīšanu un provizorisku piemērošanu starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republiku par atsevišķiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiemPASKAIDROJUMA RAKSTS1. Priekšlikuma konteksts |110 | Priekšlikuma pamatojums un mērķi Ievērojot Eiropas Savienības Tiesas spriedumus tā dēvētajās „Open Skies” lietās, Padome 2003. gada 5. jūnijā pilnvaroja Komisiju uzsākt sarunas ar trešām valstīm, lai ar Savienības līmeņa nolīgumu aizstātu atsevišķus noteikumus šobrīd spēkā esošajos divpusējos nolīgumos[1] („horizontālā pilnvara”). Šādu nolīgumu nolūks ir dot tiesības visiem Eiropas Savienības gaisa pārvadātājiem bez diskriminācijas piekļūt lidojuma maršrutiem starp Eiropas Savienību un trešām valstīm un saskaņot Eiropas Savienības dalībvalstu un trešo valstu divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumus ar Eiropas Savienības tiesību aktiem. |120 | Vispārīgais konteksts Starptautiskās attiecības starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm aviācijas jomā parasti regulē ar divpusējiem gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumiem starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm, ar šādu nolīgumu pielikumiem, kā arī ar cita veida attiecīgu divpusēju vai daudzpusēju vienošanos. Parastās pārvadātāja izraudzīšanas klauzulas dalībvalstu divpusējos gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumos ir pretrunā Eiropas Savienības tiesību aktiem. Tās ļauj trešai valstij noraidīt, atsaukt vai apturēt tāda gaisa pārvadātāja atļaujas vai pilnvaras, kuru kāda Eiropas Savienības dalībvalsts izraudzījusies, bet kas faktiski nepieder šai dalībvalstij vai tās valstspiederīgajiem un neatrodas to faktiskā kontrolē. Tas atzīstams par diskrimināciju pret tiem Eiropas Savienības pārvadātājiem, kas reģistrēti kādas dalībvalsts teritorijā, bet pieder citu dalībvalstu valstspiederīgajiem un atrodas to kontrolē. Tādējādi tiek pārkāpts Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pants, ar ko dalībvalstu valstspiederīgajiem, kuri ir izmantojuši tiesības brīvi veikt uzņēmējdarbību, garantē tādu pašu uzņēmējas dalībvalsts attieksmi, kādu tā paredz saviem valstspiederīgajiem. Ir vēl citi jautājumi, piemēram, aviācijas degvielas aplikšana ar nodokli vai trešo valstu gaisa pārvadātāju noteikti tarifi Eiropas Savienības iekšējiem maršrutiem, kuros jānodrošina atbilstība Eiropas Savienības tiesību aktiem, grozot vai papildinot spēkā esošos nosacījumus divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm. |130 | Priekšlikuma jomā spēkā esošie noteikumi Ar šā nolīguma noteikumiem aizstāj vai papildina spēkā esošos noteikumus astoņpadsmit divpusējos gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumos starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Indonēzijas Republiku. |140 | Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Nolīgums veicinās Eiropas Savienības aviācijas ārpolitikas pamatmērķa sasniegšanu, saskaņojot spēkā esošos divpusējos gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumus ar Eiropas Savienības tiesību aktiem. |2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |211 | Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Sarunu laikā apspriedās ar Eiropas Savienības dalībvalstīm, kā arī ar nozares pārstāvjiem. |212 | Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Eiropas Savienības dalībvalstu un nozares pārstāvju apsvērumi ir ņemti vērā. |3. Priekšlikuma juridiskie aspekti |305 | Ierosināto pasākumu kopsavilkums Saskaņā ar „horizontālās pilnvaras” pielikumā minētajiem mehānismiem un direktīvām Komisija ir risinājusi sarunas ar Indonēzijas Republiku par tādu nolīgumu, ar ko tiktu aizstāti atsevišķi noteikumi spēkā esošajos divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Indonēzijas Republiku. Ar nolīguma 2. pantu parastās pārvadātāja izraudzīšanas klauzulas aizstāj ar Kopienas pārvadātāja izraudzīšanas klauzulu, tādējādi visiem Eiropas Savienības pārvadātājiem ļaujot izmantot tiesības veikt uzņēmējdarbību. Nolīguma 4. pantā aplūkota aviācijas degvielas aplikšana ar nodokli — jautājums, kurš ir saskaņots ar Padomes Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, un jo īpaši tās 14. panta 2. punktu. Ar nolīguma 5. pantu atrisinātas iespējamās pretrunas ar Eiropas Savienības konkurences noteikumiem. |310 | Juridiskais pamats LESD 100. panta 2. punkts, 218. panta 5. punkts un 218. panta 6. punkta a) apakšpunkts |329 | Subsidiaritātes princips Priekšlikums pilnībā pamatojas uz Padomes piešķirto „horizontālo pilnvaru”, ņemot vērā jautājumus, uz kuriem attiecas Eiropas Savienības tiesību akti un divpusējie gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumi. |Proporcionalitātes princips Ar nolīgumu groza vai papildina noteikumus divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos tikai tiktāl, ciktāl tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu atbilstību Eiropas Savienības tiesību aktiem. |Juridisko instrumentu izvēle |342 | Nolīgums starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republiku ir efektīvākais instruments, lai visus spēkā esošos divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumus starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Indonēzijas Republiku saskaņotu ar Eiropas Savienības tiesību aktiem. |4. Ietekme uz budžetu |409 | Priekšlikums neietekmē Eiropas Savienības budžetu. |5. Papildu informācija |510 | Vienkāršošana |511 | Priekšlikums paredz tiesību aktu vienkāršošanu. |512 | Starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Indonēzijas Republiku noslēgto divpusējo gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumu attiecīgos noteikumus aizstāj vai papildina ar viena Eiropas Savienības nolīguma noteikumiem. |570 | Sīkāks priekšlikuma izskaidrojums Saskaņā ar starptautisku nolīgumu parakstīšanas un noslēgšanas standarta procedūru Padome tiek lūgta apstiprināt lēmumus par nolīguma parakstīšanu un noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republiku par atsevišķiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem, kā arī izraudzīt personas, kas pilnvarotas parakstīt nolīgumu Eiropas Savienības vārdā. |2010/0131 (NLE)PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar nolīguma parakstīšanu un provizorisku piemērošanu starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republiku par atsevišķiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiemEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 5. punktu,ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu[2],tā kā:1.  Padome ar savu 2003. gada 5. jūnija lēmumu pilnvaroja Komisiju uzsākt sarunas ar trešām valstīm, lai ar Eiropas Savienības nolīgumu aizstātu atsevišķus noteikumus spēkā esošajos divpusējos nolīgumos.2.  Komisija Eiropas Savienības vārdā ir risinājusi sarunas ar Indonēzijas Republiku par nolīgumu par atsevišķiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem (turpmāk „nolīgums”) saskaņā ar mehānismiem un vadlīnijām Padomes 2003. gada 5. jūnija lēmuma pielikumā.3.  Nolīgums, par kuru Komisija risinājusi sarunas, būtu jāparaksta un jāpiemēro provizoriski, ievērojot, ka to vēlāk noslēgs,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsNolīguma parakstīšana starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republiku par atsevišķiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem ar šo ir apstiprināta Eiropas Savienības vārdā, ja tas tiek noslēgts.Nolīguma teksts pievienots šim lēmumam.2. pantsAr šo Padomes priekšsēdētājs ir pilnvarots norīkot personu(-as), kam tiesības Eiropas Savienības vārdā parakstīt nolīgumu, ja tas tiek noslēgts.3. pantsNolīgumu līdz tā spēkā stāšanās dienai piemēro provizoriski no nākamā mēneša pirmās dienas pēc dienas, kad Puses viena otrai paziņojušas par šim nolūkam vajadzīgo procedūru pabeigšanu[3].4. pantsAr šo Padomes priekšsēdētājs ir pilnvarots uzsākt nolīguma 8. panta 2. punktā paredzēto paziņošanas procedūru.5. pantsŠis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.6. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājs [1] Padomes 2003. gada 5. jūnija Lēmums 11323/03 (dokuments ierobežotai lietošanai).[2] OV C […], […], […]. lpp.[3] Datumu, no kura sāk nolīguma provizorisku piemērošanu, Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0619

Priekšlikums Padomes lēmums par finansiālajām iemaksām, kas jāveic dalībvalstīm, lai 2010. un 2011. gadā finansētu Eiropas Attīstības fondu  /* COM/2009/0619 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 4.11.2009COM(2009)619 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar finansiālajām iemaksām, kas jāveic dalībvalstīm, lai 2010. un 2011. gadā finansētu Eiropas Attīstības fonduPASKAIDROJUMA RAKSTSIekšējā nolīgumā un 10. EAF Finanšu regulā ir paredzēta jauna procedūra aicinājumiem dalībvalstīm veikt iemaksas EAF finansēšanai. Saskaņā ar Finanšu regulas 157. pantu šo jauno procedūru pirmo reizi piemēro attiecībā uz 2009. finanšu gada iemaksām.Saskaņā ar Finanšu regulas 57. panta 2. punktu šis priekšlikums attiecas uz:-  maksimālo gada iemaksas summu 2011. finanšu gadam;-  gada iemaksas summu 2010. finanšu gadam, kā arī-  iemaksas pirmās daļas summu 2010. finanšu gadam.Saskaņā ar Finanšu regulas 57. panta 7. punktu Komisijas pārvaldīto summu un EIB pārvaldīto summu norāda atsevišķi.Saskaņā ar Finanšu regulas 145. pantu EIB nosūtīja Komisijai tās atjauninātās saistību un maksājumu tāmes par tās pārvaldītajiem instrumentiem.Saskaņā ar Finanšu regulas 57. panta 2. punktu Padomei jāpieņem lēmums par minēto priekšlikumu līdz 2009. gada 15. novembrim, un dalībvalstīm jāveic pirmās daļas iemaksa vēlākais līdz 2010. gada 21. janvārim.Finanšu regulas 58. panta 2. punktā ir noteikts, ka, aicinot veikt iemaksas, vispirms vienu pēc otras izlieto summas, kas norādītas iepriekšējos EAF. Tādējādi šā priekšlikuma aicinājumi veikt iemaksas attiecas uz summām saskaņā ar 9. EAF.Jāatgādina, ka Finanšu regulas 60. panta 1. punktā noteikts, ka, ja maksājamā iemaksu daļa netiek veikta noteiktajā termiņā, attiecīgajai dalībvalstij ir jāmaksā procenti par nesamaksāto summu; procentu maksāšanas kārtība ir noteikta tajā pašā pantā.PriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar finansiālajām iemaksām, kas jāveic dalībvalstīm, lai 2010. un 2011. gadā finansētu Eiropas Attīstības fonduEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Kopienas palīdzības finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Finanšu protokolu, kas pievienots Partnerattiecību nolīgumam starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm un kas parakstīts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū (Benina), un finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz ko attiecas EK līguma ceturtā daļa,[1] un jo īpaši tā 10. panta 1. punktu,ņemot vērā Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Kopienas palīdzības finansēšanu saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam atbilstīgi ĀKK un EK Partnerattiecību nolīgumam un par finansiālās palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz ko attiecas EK līguma ceturtā daļa[2], un jo īpaši tā 7. pantu,ņemot vērā 2008. gada 18. februāra Finanšu regulu, ko piemēro 10. Eiropas Attīstības fondam (turpmāk tekstā „10. EAF Finanšu regula”)[3], un jo īpaši tās 57. pantu, 58. panta 2. punktu un 157. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[4],tā kā:1) 10. EAF Finanšu regulas 157. pantā noteikts, ka tās 57. – 61. pantā paredzēto procedūru pirmo reizi piemēro 2009. finanšu gadā. Saskaņā ar šo procedūru Komisija līdz 2009. gada 15. oktobrim iesniedz priekšlikumu, kas attiecas uz a) maksimālo gada iemaksas summu 2011. gadam, b) gada iemaksas summu 2010. gadam, un c) iemaksas pirmās daļas summu 2010. gadam. Padome pieņem lēmumu par minēto priekšlikumu līdz 2009. gada 15. novembrim, un dalībvalstis veic 2010. finanšu gada pirmās daļas iemaksu vēlākais līdz 2010. gada 21. janvārim.(2) Tomēr 10. EAF Finanšu regulas 58. panta 2. punktā ir noteikts, ka, aicinot veikt iemaksas, vispirms izlieto summas, kas norādītas iepriekšējos EAF. Tādējādi aicinājums veikt iemaksu saskaņā ar 9. EAF ir jāveic, pamatojoties uz 9. EAF Iekšējā nolīguma 10. panta 1. punktu.(3) Saskaņā ar 10. EAF Finanšu regulas 145. panta pirmo daļu Eiropas Investīciju banka nosūtīja Komisijai tās atjauninātās saistību un maksājumu tāmes par tās pārvaldītajiem instrumentiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsMaksimālā gada iemaksas summa 2011. finanšu gadam Komisijai ir noteikta 3 950 000 000 euro apmērā un Eiropas Investīciju bankai – 220 000 000 euro apmērā.2. pantsGada iemaksas summa 2010. finanšu gadam Komisijai ir noteikta 3 500 000 000 euro apmērā un Eiropas Investīciju bankai – 240 000 000 euro apmērā.3. pantsIemaksas, ko dalībvalstis veic Komisijai un Eiropas Investīciju bankai saskaņā ar iemaksu pirmo daļu 2010. gadam, ir norādītas tabulā, kas atrodas pielikumā.4. pantsŠis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.5. pantsŠis lēmums ir adresēts dalībvalstīm, kuras veic iemaksas 9. EAF.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPIELIKUMSIemaksu pirmā daļa 2010. gadam (EUR)[pic][1] OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.[2] OV L 247, 9.9.2006., 32. lpp.[3] OV L 78, 19.3.2008., 1. lpp.[4] OV C…, ..., ... lpp.