               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.5.2019
            COM(2019) 221 final
            2019/0107(COD)
            Priekšlikums
            EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,
            ar ko Vāciju pilnvaro grozīt spēkā esošo divpusējo nolīgumu ar Šveici par autotransportu, lai atļautu kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru autopārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu pierobežas reģionos

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Priekšmets

                  Vācijas un Šveices robežreģioni ir cieši integrēti. Daudzi Vācijas iedzīvotāji dodas strādāt uz Šveici un otrādi, un pārrobežu pasažieru plūsma pa autoceļiem ir dinamiska. Tiek piedāvāti vairāki autobusu pārvadājumu pakalpojumi, kas šķērso robežu un tādējādi savieno abu valstu pierobežas reģionus.

                  Pasažieru un kravu divvirzienu autopārvadājumus starp Šveici un ES reglamentē ES un Šveices nolīgums par sauszemes transportu
                     1
                   (turpmāk “ES nolīgums”).

                  Saskaņā ar ES nolīguma 20. panta 1. punktu “pārvadājumus starp divām vietām, kas atrodas vienas Līgumslēdzējas puses teritorijā, nedrīkst veikt operatori, kas veic uzņēmējdarbību otras Līgumslēdzējas puses teritorijā”. Tas nozīmē, ka pārvadātāji, kas veic pārrobežas pasažieru pārvadājumus, drīkst tikai vest pasažierus pāri robežai vai tās Līgumslēdzējas puses teritorijā, kurā tie veic uzņēmējdarbību. Autobusu operatori, kas veic uzņēmējdarbību Šveicē, nedrīkst vest pasažierus starp diviem punktiem aiz robežas Vācijas pusē un operatori, kas veic uzņēmējdarbību ES, nedrīkst vest pasažierus starp diviem punktiem aiz robežas Šveices pusē.

                  ES nolīguma 20. panta 2. punkts atļauj arī turpmāk izmantot esošās tiesības saskaņā ar divpusējiem nolīgumiem, kas noslēgti starp atsevišķām ES dalībvalstīm un Šveici un kas bija spēkā laikā, kad tika noslēgts ES nolīgums, ar nosacījumu, ka nepastāv diskriminācija starp ES pārvadātājiem un netiek kropļota konkurence. Tādējādi kabotāža pasažieru pārvadājumos ar autobusiem attiecībā uz Šveici var būt iespējama, ja starp ES dalībvalsti un Šveici noslēgtā nolīgumā, kas bija spēkā 1999. gada 21. jūnijā, tas bija paredzēts. Praksē nevienā no attiecīgajiem divpusējiem tolaik spēkā esošajiem nolīgumiem starp dalībvalstīm un Šveici nebija paredzētas kabotāžas tiesības attiecībā uz pasažieru autopārvadājumiem ar autobusiem
                     2
                  .

                  Vācija 2017. gada 11. maija vēstulē informēja Komisiju, ka tā vēlētos, lai Savienība tai piešķir pilnvaras saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu grozīt savu 1953. gada divpusējo nolīgumu par autotransportu ar Šveici
                     3
                  , lai atļautu kabotāžas pārvadājumus, sniedzot pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu pierobežas reģionā. ES un Šveices Iekšzemes transporta komitejas, kas izveidota ar ES nolīgumu, 2018. gada jūnija sanāksmē Šveice informēja Komisiju, ka tā arī ir ieinteresēta minētajā nolūkā grozīt šo nolīgumu.

                  Kabotāža pasažieru autopārvadājumos ar autobusiem var uzlabot transporta operāciju efektivitāti, jo ļauj palielināt transportlīdzekļa slodzes koeficientu. Tādēļ ES nostāja kopumā ir labvēlīga tam, lai atvērtu kabotāžas tirgu, kā tas ir ES saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautiskajam autobusu pārvadājumu tirgum
                     4
                   (turpmāk “Regula (EK) Nr. 1073/2009”). Atļauja veikt kabotāžas pārvadājumus saistībā ar starptautisku pasažieru pārvadājumu pakalpojumu sniegšanu ar autobusiem pierobežas reģionos starp Vāciju un Šveici ļautu iesaistītajiem pārvadātājiem kļūt konkurētspējīgākiem un efektīvākiem.

                  Par ES kompetenci

                  Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 3. panta 2. punktā paredzēts, ka “Savienības ekskluzīvā kompetencē ir arī noslēgt starptautisku nolīgumu, ja tā slēgšana ir paredzēta Savienības leģislatīvajā aktā vai ja tas ir nepieciešams, lai ļautu Savienībai īstenot tās iekšējo kompetenci tiktāl, ciktāl līguma slēgšana ietekmē Savienības kopīgos noteikumus vai maina to darbības jomu”.

                  Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 kabotāžas pārvadājumus Savienībā ar konkrētiem nosacījumiem drīkst veikt tikai tie pārvadātāji, kam ir Kopienas atļauja. Starptautiskās saistības, kas ļauj citiem pārvadātājiem, jo īpaši pārvadātājiem no trešām valstīm, veikt šādas darbības, ietekmē iepriekš minēto regulu LESD 3. panta 2. punkta nozīmē
                     5
                  .

                  Turklāt šādas starptautiskās saistības ietekmē arī ES nolīgumu, jo īpaši tā 20. pantu. Tās nav atļautas ar minētā panta 1. punktu, izņemot gadījumus, kas noteikti 2. punktā.

                  Līdz ar to saistības, piemēram, Vācijas plānotās saistības, ir Savienības ekskluzīvā kompetencē. Tomēr saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu Savienība drīkst pilnvarot dalībvalstis rīkoties jomās, kurās tai ir ekskluzīva kompetence.

                  Šā priekšlikuma mērķis ir pilnvarot Vāciju grozīt spēkā esošo divpusējo nolīgumu ar Šveici par autotransportu nolūkā atļaut kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru autopārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu attiecīgajos pierobežas reģionos.

                  Procedūra

                  Kabotāžas pārvadājumi Savienībā, ko veic trešo valstu pārvadātāji, kuriem nav Kopienas atļaujas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009, ietekmē autobusu pārvadājumu iekšējā tirgus darbību, kā to ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 noteicis Savienības likumdevējs. Tādēļ jānodrošina, ka LESD 2. panta 1. punktā minēto pilnvarojumu Savienības likumdevējs piešķir saskaņā ar LESD 91. pantā minēto likumdošanas procedūru.

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Pašlaik ES nolīgums neatļauj piemērot kabotāžas pārvadājumus pasažieru autopārvadājumos ar autobusiem. Tomēr ES nolīguma 20. panta 2. punktā ir īpaši atļauts turpināt izmantot esošās kabotāžas tiesības ar nosacījumu, ka nenotiek diskriminācija starp ES operatoriem un netiek traucēta konkurence. Nolīgums starp Vāciju un Šveici, kas atļautu kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskos pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem, nemainītu Šveices tiesības saskaņā ar ES nolīgumu. Turklāt spēkā esošā nolīguma grozīšana, kas attiecas tikai uz kabotāžu attiecīgajos pierobežas reģionos, un attiecībā uz nediskrimināciju un neizkropļotu konkurenci, ievērojot nosacījumus, kas ir identiski ES nolīguma 20. panta 2. punktā noteiktajiem nosacījumiem, ir saskaņā ar politiku, kas ir šajā noteikumā paredzētā izņēmuma pamatā.

                  ES iekšienē kabotāža pasažieru autopārvadājumos ar autobusiem ir atļauta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1073/2009 noteikumiem. Minētās regulas 15. pants atļauj kabotāžas pārvadājumus ES šādos gadījumos: 1) neregulāri pārvadājumi, 2) speciāli regulāri pārvadājumi, ja tie ietverti līgumā, kas noslēgts starp organizētāju un pārvadātāju, 3) regulāri pārvadājumi, ko veic kā regulārus starptautiskus pārvadājumus, izņemot pārvadājumu pakalpojumus, kas nodrošina pilsētas centra vai konurbācijas vajadzības un vajadzības pēc pārvadājumiem starp tām un apkārtējām teritorijām. Minētās regulas darbību ietekmētu divpusējā nolīguma par autotransportu grozīšana, kā to pieprasījusi Vācija, bet šī ietekme būtu pietiekami ierobežota, ja atļauja tiktu piešķirta, pamatojoties uz iepriekš minētajiem nosacījumiem.

               •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

                  Spēkā esošā divpusējā Vācijas un Šveices nolīguma par autotransportu grozīšana nolūkā atļaut kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskos pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem, abu valstu attiecīgajos pierobežas reģionos, nebūtu pretrunā nevienai citai Savienības politikai.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir LESD 2. panta 1. punkts un 91. pants.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Priekšlikums ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

                  Šā priekšlikuma vienīgais mērķis ir saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu pilnvarot Vāciju grozīt spēkā esošo divpusējo nolīgumu par autotransportu ar Šveici nolūkā atļaut kabotāžu, sniedzot autobusu starptautiskus pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu pierobežas reģionos. Tādējādi ierosinātais Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Kabotāžas pārvadājumi Savienībā, ko veic trešo valstu pārvadātāji, kam nav Kopienas atļaujas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009, ietekmē autobusu pārvadājumu iekšējā tirgus darbību, kā to ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 noteicis Savienības likumdevējs. Tādēļ jānodrošina, ka LESD 2. panta 1. punktā minēto pilnvarojumu Savienības likumdevējs piešķir saskaņā ar LESD 91. pantā minēto likumdošanas procedūru. Ierosinātais tiesību akts pēc savas būtības ir individuāls pilnvarojums, kas jāpieņem pēc attiecīga Vācijas pieprasījuma. Tāpēc tam vajadzētu būt Vācijai adresēta lēmuma veidā. Tādējādi ierosinātais Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums ir piemērots instruments, lai saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu Vācijai tiktu piešķirtas pilnvaras rīkoties šajā jautājumā.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Šā priekšlikuma pamatā ir Vācijas pieprasījums, un tas attiecas vienīgi uz šo dalībvalsti. No Itālijas ir saņemts līdzīgs pieprasījums, uz kuru attiecas paralēla procedūra.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Šis priekšlikums neietekmē Savienības budžetu.

               2019/0107 (COD)

               Priekšlikums

               EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,

               ar ko Vāciju pilnvaro grozīt spēkā esošo divpusējo nolīgumu ar Šveici par autotransportu, lai atļautu kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru autopārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu pierobežas reģionos

               EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 2. panta 1. punktu un 91. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,

               ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu
                  6
               ,

               ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu
                  7
               ,

               saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Nolīguma starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederāciju par preču un pasažieru dzelzceļa un autotransporta pārvadājumiem
                  8
                (turpmāk “ES nolīgums”) 20. panta 1. punktu pasažieru pārvadājumi ar autobusiem starp diviem punktiem, kas atrodas vienas Līgumslēdzējas puses teritorijā, pārvadātājiem, kas veic uzņēmējdarbību otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, t. s. “kabotāža”, nav atļauti.

               (2)Saskaņā ar ES nolīguma 20. panta 2. punktu spēkā esošās kabotāžas tiesības saskaņā ar divpusējiem nolīgumiem, kas noslēgti starp Savienības dalībvalstīm un Šveici, kuras bija spēkā brīdī, kad tika noslēgts ES nolīgums, proti, 1999. gada 21. jūnijā, var turpināt izmantot, ar nosacījumu, ka nenotiek diskriminācija starp Savienības pārvadātājiem un netiek traucēta konkurence. Ar 1953. gada divpusējo nolīgumu par autotransportu starp Vāciju un Šveici
                  9
                netiek atļauti kabotāžas pārvadājumi, sniedzot pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem starp abām valstīm. Tāpēc tiesības veikt šādas darbības, pamatojoties uz šā nolīguma iespējamo grozīšanu, nav starp tiesībām, uz kurām attiecas ES nolīguma 20. panta 2. punkts.

               (3)Starptautiskās saistības, kas ļauj Šveices pārvadātājiem veikt kabotāžas pārvadājumus Savienībā, var ietekmēt ES nolīguma 20. pantu tiktāl, ciktāl šis noteikums neatļauj šādas darbības.

               (4)Turklāt saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009
                  10
                kabotāžas pārvadājumus Savienībā ar konkrētiem nosacījumiem drīkst veikt tikai tie pārvadātāji, kam ir Kopienas atļauja. Starptautiskās saistības, kas ļauj trešo valstu pārvadātājiem, kuri nav šādas atļaujas turētāji, veikt šāda veida pārvadājumus, var ietekmēt minēto regulu.

               (5)Tādējādi šādas saistības ir Savienības ekskluzīvā ārējā kompetencē. Dalībvalstis var risināt sarunas vai uzņemties šādas saistības tikai tad, ja Savienība tās ir pilnvarojusi saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu.

               (6)Kabotāžas pārvadājumi Savienībā, ko veic trešo valstu pārvadātāji, kam nav Kopienas atļaujas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009, ietekmē autobusu pārvadājumu iekšējā tirgus darbību, kā to ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 noteicis Savienības likumdevējs. Tādēļ jānodrošina, ka LESD 2. panta 1. punktā minēto pilnvarojumu Savienības likumdevējs piešķir saskaņā ar LESD 91. pantā minēto likumdošanas procedūru.

               (7)Vācija 2017. gada 11. maija vēstulē prasīja Savienības pilnvarojumu grozīt nolīgumu ar Šveici par autotransportu nolūkā atļaut kabotāžas pārvadājumus, sniedzot pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu attiecīgajos pierobežas reģionos.

               (8)Kabotāžas pārvadājumi ļauj palielināt transportlīdzekļu slodzes koeficientu, tādējādi palielinot pakalpojumu ekonomisko efektivitāti. Tāpēc ir lietderīgi atļaut šādus pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem attiecīgajos Šveices un Vācijas pierobežas reģionos. Tas varētu vēl vairāk stiprināt šo pierobežas reģionu integrāciju.

               (9)Lai nodrošinātu, ka attiecīgie kabotāžas pārvadājumi pārmērīgi nemaina ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 izveidoto autobusu pārvadājumu iekšējā tirgus darbību, to atļaujai vajadzētu būt ar nosacījumu, ka nenotiek diskriminācija starp pārvadātājiem, kuri veic uzņēmējdarbību Savienībā, un netiek traucēta konkurence.

               (10)Tā paša iemesla dēļ kabotāžas pārvadājumi būtu jāatļauj tikai Vācijas pierobežas apgabalos, sniedzot autobusu pārvadājumu pakalpojumus starp Vāciju un Šveici. Šim nolūkam ir nepieciešams definēt Vācijas pierobežas reģionus šā lēmuma nozīmē tā, lai pienācīgi ņemtu vērā Regulas (EK) Nr. 1073/2009 darbību, vienlaikus ļaujot palielināt attiecīgo pārvadājumu efektivitāti,

               IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Vācija ir pilnvarota grozīt spēkā esošo divpusējo nolīgumu ar Šveici par autotransportu, lai atļautu kabotāžas pārvadājumus attiecīgajos Vācijas un Šveices pierobežas reģionos, sniedzot autobusu pārvadājumu pakalpojumus starp abām valstīm, ar nosacījumu, ka nenotiek diskriminācija starp pārvadātājiem, kuri veic uzņēmējdarbību Savienībā, un netiek traucēta konkurence.

               Par Vācijas pierobežas reģioniem šā punkta pirmās daļas nozīmē uzskata Freiburgas un Tībingenes administratīvos apgabalus Bādenē-Virtembergā un Švābijas administratīvo apgabalu Bavārijā.

               2. pants

               Vācija informē Komisiju par sava divpusējā nolīguma ar Šveici par autotransportu grozīšanu saskaņā ar šā lēmuma 1. pantu un paziņo minētā nolīguma tekstu. Komisija par to informē Padomi un Eiropas Parlamentu.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.

               Briselē,

                  Eiropas Parlamenta vārdā –
                        Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs
                        priekšsēdētājs

                     (1)

                        Nolīgums starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederāciju par preču un pasažieru dzelzceļa un autotransporta pārvadājumiem, OV L 114, 30.4.2002., 91. lpp.

                     (2)

                        Lai gan ES nolīguma 20. panta 2. punkta pēdējā teikumā ir norādīts, ka attiecīgās tiesības ir uzskaitītas minētā nolīguma 8. pielikumā, pašlaik 8. pielikumā ir uzskaitītas tikai pasažieru pārvadājumu tiesības trīspusējā satiksmē (saskaņā ar ES nolīguma 19. panta 2. punktu), bet nekādas tiesības attiecībā uz kabotāžu.
                     Francija 2007. gadā grozīja savu 1951. gada divpusējo nolīgumu ar Šveici par autotransportu, lai atļautu kabotāžu abu valstu pierobežas reģionos, sniedzot regulārus pārrobežu pakalpojumus starp abām valstīm. Tagad Francija ir vienīgā valsts, kuras nolīgums ar Šveici atļauj kabotāžu pasažieru autopārvadājumos ar autobusiem.

                     (3)

                        Nolīguma teksts tiešsaistē ir pieejams Federālo tiesību aktu sistemātiskajā apkopojumā ar numuru “0.741.619.136” (
                  https://www.admin.ch/gov/de/start/bundesrecht/systematische-sammlung.html
                  ).

                     (4)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1073/2009 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautiskajam autobusu pārvadājumu tirgum un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 561/2006, OV L 300, 14.11.2009., 88. lpp.

                     (5)

                        Par līdzīgu situāciju sk. Eiropas Savienības Tiesas 2017. gada 16. maija atzinumu EU:C:2017:376, 189. un 190. punktu.

                     (6)

                        OV C [...], [...], [...]. lpp.

                     (7)

                        OV C [...], [...], [...]. lpp.

                     (8)

                        OV L 114, 30.4.2002., 91. lpp.

                     (9)

                        Teksts, kas atrodams Federālo tiesību aktu sistemātiskajā apkopojumā ar numuru “0.741.619.136”.

                     (10)

                        OV L 300, 14.11.2009., 88. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.5.2019
            COM(2019) 223 final
            2019/0108(COD)
            Priekšlikums
            EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,
            ar ko Itāliju pilnvaro risināt sarunas un noslēgt ar Šveici nolīgumu, kas atļauj kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru autopārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu pierobežas reģionos

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Priekšmets

                  Itālijas un Šveices robežreģioni ir cieši integrēti. Daudzi Itālijas iedzīvotāji dodas strādāt uz Šveici un otrādi, un pārrobežu pasažieru plūsma pa autoceļiem ir dinamiska. Tiek piedāvāti vairāki autobusu pārvadājumu pakalpojumi, kas šķērso robežu un tādējādi savieno abu valstu pierobežas reģionus.

                  Pasažieru un kravu divvirzienu autopārvadājumus starp Šveici un ES reglamentē ES un Šveices nolīgums par sauszemes transportu
                     1
                   (turpmāk “ES nolīgums”).

                  Saskaņā ar ES nolīguma 20. panta 1. punktu “pārvadājumus starp divām vietām, kas atrodas vienas Līgumslēdzējas puses teritorijā, nedrīkst veikt operatori, kas veic uzņēmējdarbību otras Līgumslēdzējas puses teritorijā”. Tas nozīmē, ka pārvadātāji, kas veic pārrobežas pasažieru pārvadājumus, drīkst tikai vest pasažierus pāri robežai vai tās Līgumslēdzējas puses teritorijā, kurā tie veic uzņēmējdarbību. Autobusu operatori, kas veic uzņēmējdarbību Šveicē, nedrīkst vest pasažierus starp diviem punktiem aiz robežas Itālijas pusē un operatori, kas veic uzņēmējdarbību ES, nedrīkst vest pasažierus starp diviem punktiem aiz robežas Šveices pusē.

                  ES nolīguma 20. panta 2. punkts pieļauj iepriekš pastāvējušās tiesības saskaņā ar divpusējiem nolīgumiem, kas noslēgti starp atsevišķām ES dalībvalstīm un Šveici un kas bija spēkā laikā, kad tika noslēgts ES nolīgums, ar nosacījumu, ka nepastāv diskriminācija starp ES pārvadātājiem un netiek kropļota konkurence. Tādējādi kabotāža pasažieru pārvadājumos ar autobusiem attiecībā uz Šveici var būt iespējama, ja starp ES dalībvalsti un Šveici noslēgtā nolīgumā, kas bija spēkā 1999. gada 21. jūnijā, tas bija paredzēts. Praksē nevienā no attiecīgajiem divpusējiem tolaik spēkā esošajiem nolīgumiem starp dalībvalstīm un Šveici nebija paredzētas kabotāžas tiesības attiecībā uz pasažieru pārvadājumiem ar autobusiem
                     2
                  .

                  Itālija 2018. gada 7. februāra vēstulē informēja Komisiju, ka tā vēlas risināt sarunas un noslēgt ar Šveici nolīgumu, kas atļauj kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu pierobežas reģionos. ES un Šveices Iekšzemes transporta komitejas, kas izveidota ar ES nolīgumu, 2018. gada jūnija sanāksmē Šveice informēja Komisiju, ka arī tā ir ieinteresēta noslēgt šādu nolīgumu.

                  Kabotāža pasažieru pārvadājumos ar autobusiem var uzlabot transporta operāciju efektivitāti, jo ļauj palielināt transportlīdzekļa slodzes koeficientu. Tādēļ ES nostāja kopumā ir labvēlīga tam, lai atvērtu kabotāžas tirgu, kā tas ir ES saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautiskajam autobusu pārvadājumu tirgum
                     3
                   (turpmāk “Regula (EK) Nr. 1073/2009”). Atļauja veikt kabotāžas pārvadājumus saistībā ar starptautisku pasažieru pārvadājumu pakalpojumu sniegšanu ar autobusiem pierobežas reģionos starp Itāliju un Šveici ļautu iesaistītajiem pārvadātājiem kļūt konkurētspējīgākiem un efektīvākiem.

                  Par ES kompetenci

                  Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 3. panta 2. punktā paredzēts, ka “Savienības ekskluzīvā kompetencē ir arī noslēgt starptautisku nolīgumu, ja tā slēgšana ir paredzēta Savienības leģislatīvajā aktā vai ja tas ir nepieciešams, lai ļautu Savienībai īstenot tās iekšējo kompetenci tiktāl, ciktāl līguma slēgšana ietekmē Savienības kopīgos noteikumus vai maina to darbības jomu”.

                  Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 kabotāžas pārvadājumus Savienībā ar konkrētiem nosacījumiem drīkst veikt tikai tie pārvadātāji, kam ir Kopienas atļauja. Starptautiskās saistības, kas ļauj citiem pārvadātājiem, jo īpaši pārvadātājiem no trešām valstīm, veikt šādas darbības, ietekmē iepriekš minēto regulu LESD 3. panta 2. punkta nozīmē
                     4
                  .

                  Turklāt šādas starptautiskās saistības ietekmē arī ES nolīgumu, jo īpaši tā 20. pantu. Tās nav atļautas ar minētā panta 1. punktu, izņemot gadījumus, kas noteikti 2. punktā.

                  Līdz ar to saistības, piemēram, Itālijas plānotās saistības, ir Savienības ekskluzīvā kompetencē. Tomēr saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu Savienība drīkst pilnvarot dalībvalstis rīkoties jomās, kurās tai ir ekskluzīva kompetence.

                  Šā priekšlikuma mērķis ir pilnvarot Itāliju risināt sarunas un noslēgt ar Šveici nolīgumu, kas atļautu kabotāžas pārvadājumus, sniedzot pārrobežu pasažieru autopārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu attiecīgajos pierobežas reģionos.

                  Procedūra

                  Kabotāžas pārvadājumi Savienībā, ko veic trešo valstu pārvadātāji, kuriem nav Kopienas atļaujas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009, ietekmē autobusu pārvadājumu iekšējā tirgus darbību, kā to ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 noteicis Savienības likumdevējs. Tādēļ jānodrošina, ka LESD 2. panta 1. punktā minēto pilnvarojumu Savienības likumdevējs piešķir saskaņā ar LESD 91. pantā minēto likumdošanas procedūru.

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Pašlaik ES nolīgums neatļauj piemērot kabotāžas pārvadājumus pasažieru autopārvadājumos ar autobusiem. Tomēr ES nolīguma 20. panta 2. punktā ir īpaši atļauts turpināt izmantot esošās kabotāžas tiesības ar nosacījumu, ka nenotiek diskriminācija starp ES operatoriem un netiek traucēta konkurence. Nolīgums starp Itāliju un Šveici, kas atļautu kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskos pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem, nemainītu Šveices tiesības saskaņā ar ES nolīgumu. Turklāt divpusējā nolīguma noslēgšana, kas attiecas tikai uz kabotāžu attiecīgajos pierobežas reģionos, un attiecībā uz nediskrimināciju un neizkropļotu konkurenci, ievērojot nosacījumus, kas ir identiski ES nolīguma 20. panta 2. punktā noteiktajiem nosacījumiem, ir saskaņā ar politiku, kas ir šajā noteikumā paredzētā izņēmuma pamatā.

                  ES iekšienē kabotāža pasažieru autopārvadājumos ar autobusiem ir atļauta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1073/2009 noteikumiem. Minētās regulas 15. pants atļauj kabotāžas pārvadājumus ES šādos gadījumos: 1) neregulāri pārvadājumi, 2) speciāli regulāri pārvadājumi, ja tie ietverti līgumā, kas noslēgts starp organizētāju un pārvadātāju, 3) regulāri pārvadājumi, ko veic kā regulārus starptautiskus pārvadājumus, izņemot pārvadājumu pakalpojumus, kas nodrošina pilsētas centra vai konurbācijas vajadzības un vajadzības pēc pārvadājumiem starp tām un apkārtējām teritorijām. Minētās regulas darbību ietekmētu divpusēja nolīguma noslēgšana par autotransporta pārvadājumiem, kā to pieprasījusi Itālija, bet šī ietekme būtu pietiekami ierobežota, ja atļauja tiktu piešķirta, pamatojoties uz iepriekš minētajiem nosacījumiem.

               •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

                  Itālijas un Šveices nolīgums, kas atļauj kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskos pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem, abu valstu attiecīgajos pierobežas reģionos, nebūtu pretrunā nevienai citai Savienības politikai.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir LESD 2. panta 1. punkts un 91. pants.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Priekšlikums ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

                  Priekšlikuma mērķis ir saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu pilnvarot Itāliju risināt sarunas un noslēgt ar Šveici divpusēju nolīgumu , kas atļauj kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskos pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu pierobežas reģionos. Tādējādi ierosinātais Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Kabotāžas pārvadājumi Savienībā, ko veic trešo valstu pārvadātāji, kam nav Kopienas atļaujas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009, ietekmē autobusu pārvadājumu iekšējā tirgus darbību, kā to ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 noteicis Savienības likumdevējs. Tādēļ jānodrošina, ka LESD 2. panta 1. punktā minēto pilnvarojumu Savienības likumdevējs piešķir saskaņā ar LESD 91. pantā minēto likumdošanas procedūru. Ierosinātais tiesību akts pēc savas būtības ir individuāls pilnvarojums, kas jāpieņem pēc attiecīga Itālijas pieprasījuma. Tāpēc tam vajadzētu būt Itālijai adresēta lēmuma veidā. Tādējādi ierosinātais Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums ir piemērots instruments, lai saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu Itālijai tiktu piešķirtas pilnvaras rīkoties šajā jautājumā.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Šā priekšlikuma pamatā ir Itālijas pieprasījums, un tas attiecas vienīgi uz šo dalībvalsti. No Vācijas ir saņemts līdzīgs pieprasījums, uz kuru attiecas paralēla procedūra.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Šis priekšlikums neietekmē Savienības budžetu.

               2019/0108 (COD)

               Priekšlikums

               EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS,

               ar ko Itāliju pilnvaro risināt sarunas un noslēgt ar Šveici nolīgumu, kas atļauj kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru autopārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu pierobežas reģionos

               EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 2. panta 1. punktu un 91. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,

               ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu
                  5
               ,

               ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu
                  6
               ,

               saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Nolīguma starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederāciju par preču un pasažieru dzelzceļa un autotransporta pārvadājumiem
                  7
                (turpmāk “ES nolīgums”) 20. panta 1. punktu pasažieru pārvadājumi ar autobusiem starp diviem punktiem, kas atrodas vienas Līgumslēdzējas puses teritorijā, pārvadātājiem, kas veic uzņēmējdarbību otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, t. s. “kabotāža”, nav atļauti.

               (2)Saskaņā ar ES nolīguma 20. panta 2. punktu spēkā esošās kabotāžas tiesības saskaņā ar divpusējiem nolīgumiem, kas noslēgti starp Savienības dalībvalstīm un Šveici, kuras bija spēkā brīdī, kad tika noslēgts ES nolīgums, proti, 1999. gada 21. jūnijā, var turpināt izmantot, ar nosacījumu, ka nenotiek diskriminācija starp Savienības pārvadātājiem un netiek traucēta konkurence. Itālijai nav divpusēja nolīguma ar Šveici, kas atļauj veikt kabotāžas pārvadājumus, sniedzot pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem starp abām valstīm. Tāpēc tiesības veikt šādas darbības, pamatojoties uz šāda nolīguma iespējamo noslēgšanu, nav starp tiesībām, uz kurām attiecas ES nolīguma 20. panta 2. punkts.

               (3)Starptautiskās saistības, kas ļauj Šveices pārvadātājiem veikt kabotāžas pārvadājumus Savienībā, var ietekmēt ES nolīguma 20. pantu tiktāl, ciktāl šis noteikums neatļauj šādas darbības.

               (4)Turklāt saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009
                  8
                kabotāžas pārvadājumus Savienībā ar konkrētiem nosacījumiem drīkst veikt tikai tie pārvadātāji, kam ir Kopienas atļauja. Starptautiskās saistības, kas ļauj trešo valstu pārvadātājiem, kuri nav šādas atļaujas turētāji, veikt šāda veida pārvadājumus, var ietekmēt minēto regulu.

               (5)Tādējādi šādas saistības ir Savienības ekskluzīvā ārējā kompetencē. Dalībvalstis var risināt sarunas vai uzņemties šādas saistības tikai tad, ja Savienība tās ir pilnvarojusi saskaņā ar LESD 2. panta 1. punktu.

               (6)Kabotāžas pārvadājumi Savienībā, ko veic trešo valstu pārvadātāji, kam nav Kopienas atļaujas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009, ietekmē autobusu pārvadājumu iekšējā tirgus darbību, kā to ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 noteicis Savienības likumdevējs. Tādēļ jānodrošina, ka LESD 2. panta 1. punktā minēto pilnvarojumu Savienības likumdevējs piešķir saskaņā ar LESD 91. pantā minēto likumdošanas procedūru.

               (7)Itālija 2018. gada 7. februāra vēstulē prasīja Savienības pilnvarojumu noslēgt nolīgumu ar Šveici, kas atļauj kabotāžas pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem abu valstu attiecīgajos pierobežas reģionos.

               (8)Kabotāžas pārvadājumi ļauj palielināt transportlīdzekļu slodzes koeficientu, tādējādi palielinot pakalpojumu ekonomisko efektivitāti. Tāpēc ir lietderīgi atļaut šādus pārvadājumus, sniedzot starptautiskus pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar autobusiem attiecīgajos Šveices un Itālijas pierobežas reģionos. Tas varētu vēl vairāk stiprināt šo pierobežas reģionu integrāciju.

               (9)Lai nodrošinātu, ka attiecīgie kabotāžas pārvadājumi pārmērīgi nemaina ar Regulu (EK) Nr. 1073/2009 izveidoto autobusu pārvadājumu iekšējā tirgus darbību, to atļaujai vajadzētu būt ar nosacījumu, ka nenotiek diskriminācija starp pārvadātājiem, kuri veic uzņēmējdarbību Savienībā, un netiek traucēta konkurence.

               (10)Tā paša iemesla dēļ kabotāžas pārvadājumi būtu jāatļauj tikai Itālijas pierobežas apgabalos, sniedzot autobusu pārvadājumu pakalpojumus starp Itāliju un Šveici. Šim nolūkam ir nepieciešams definēt Itālijas pierobežas reģionus šā lēmuma nozīmē tā, lai pienācīgi ņemtu vērā Regulas (EK) Nr. 1073/2009 darbību, vienlaikus ļaujot palielināt attiecīgo pārvadājumu efektivitāti,

               IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Itālija ir pilnvarota risināt sarunas un noslēgt ar Šveici nolīgumu, kas atļauj kabotāžas pārvadājumus attiecīgajos Itālijas un Šveices pierobežas reģionos, sniedzot autobusu pārvadājumu pakalpojumus starp abām valstīm, ar nosacījumu, ka nenotiek diskriminācija starp pārvadātājiem, kuri veic uzņēmējdarbību Savienībā, un netiek traucēta konkurence.

               Par Itālijas pierobežas reģioniem šā punkta pirmās daļas nozīmē uzskata Pjemontas un Lombardijas reģionus, kā arī Valles d’Aostas un Trentīno-Alto Adidžes autonomos reģionus.

               2. pants

               Itālija informē Komisiju par nolīguma noslēgšanu saskaņā ar šā lēmuma 1. pantu un paziņo minētā nolīguma tekstu. Komisija par to informē Padomi un Eiropas Parlamentu.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Itālijas Republikai.

               Briselē,

                  Eiropas Parlamenta vārdā –
                        Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs
                        priekšsēdētājs

                     (1)

                        Nolīgums starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederāciju par preču un pasažieru dzelzceļa un autotransporta pārvadājumiem, OV L 114, 30.4.2002., 91. lpp.

                     (2)

                        Lai gan ES nolīguma 20. panta 2. punkta pēdējā teikumā ir norādīts, ka attiecīgās tiesības ir uzskaitītas minētā nolīguma 8. pielikumā, pašlaik 8. pielikumā ir uzskaitītas tikai pasažieru pārvadājumu tiesības trīspusējā satiksmē (saskaņā ar ES nolīguma 19. panta 2. punktu), bet nekādas tiesības attiecībā uz kabotāžu.
                     Francija 2007. gadā grozīja savu 1951. gada divpusējo nolīgumu ar Šveici par autotransportu, lai atļautu kabotāžu abu valstu pierobežas reģionos, sniedzot regulārus pārrobežu pakalpojumus starp abām valstīm. Tagad Francija ir vienīgā valsts, kuras nolīgums ar Šveici atļauj kabotāžu pasažieru autopārvadājumos ar autobusiem.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1073/2009 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautiskajam autobusu pārvadājumu tirgum un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 561/2006, OV L 300, 14.11.2009., 88. lpp.

                     (4)

                        Par līdzīgu situāciju sk. Eiropas Savienības Tiesas 2017. gada 16. maija atzinumu 2/15, EU:C:2017:376, 189. un 190. punktu.

                     (5)

                        OV C [...], [...], [...]. lpp.

                     (6)

                        OV C [...], [...], [...]. lpp.

                     (7)

                        OV L 114, 30.4.2002., 91. lpp.

                     (8)

                        OV L 300, 14.11.2009., 88. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 9.7.2019
            COM(2019) 298 final
            2019/0143(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem rakstiskajā procedūrā, kuru paredzējusi sākt Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (FMT:ItalicOTIF) Tehnisko ekspertu komiteja nolūkā pieņemt grozījumus valsts ritekļu reģistros un vienotajos tehniskajos priekšrakstos FMT:ItalicUTP TAF

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) Tehnisko ekspertu komitejas (CTE) 12. sesija notiks 2019. gada 12. un 13. jūnijā Bernē. Sanāksmes darba kārtība ietver:

               –priekšlikumu lēmumam par OTIF reģistru sistēmas — ritošā sastāva valsts ritekļu reģistru (VRR) grozījumiem un

               –priekšlikumu lēmumam par OTIF vienoto tehnisko priekšrakstu “Kravu pārvadājumu telemātikas lietojumprogrammas” (UTP TAF) 1. pielikuma grozījumiem.

               (a)Esošās VRR specifikācijas, kas piemērojamas saskaņā ar OTIF noteikumiem, ir līdzvērtīgas Komisijas Lēmumā 2007/756/EK
                  1
                noteiktajām specifikācijām.

               Saistībā ar ceturto dzelzceļa tiesību aktu kopumu Komisija pieņēma Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/1614
                  2
               , kas nosaka atjauninātas ES valsts ritekļu reģistru specifikācijas un specifikācijas Eiropas ritekļu reģistram (EVR), kurš no 2021. gada aizstās ES valsts ritekļu reģistrus, un atceļ Komisijas Lēmumu 2007/756/EK.

               CTE lēmuma mērķis ir grozīt VRR un saglabāt to līdzvērtību Komisijas Īstenošanas lēmumam (ES) 2018/1614.

               (b)OTIF vienotie tehniskie priekšraksti (UTP) ir no COTIF principiem, mērķiem un procedūrām izrietošs tehnisko specifikāciju kopums dzelzceļa materiālu būvei un ekspluatācijai, kura galvenais mērķis ir panākt maksimālu savstarpēju izmantojamību. Tādējādi OTIF UTP ir līdzvērtīgi ES savstarpējās izmantojamības tehniskajām specifikācijām (SITS).

               UTP TAF nosaka pamatprasības un papildprasības attiecībā uz saziņas procesu starp dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem un infrastruktūras pārvaldītājiem, vilcienu un vagonu kustības izsekošanai paredzētām datubāzēm, kā arī kravu pārvadājumu klientiem sniedzamo informāciju, bez kā TAF apakšsistēma nevar darboties. Tie pašlaik ir līdzvērtīgi TAF SITS, kas noteikta Komisijas Regulā (ES) Nr. 1305/2014
                  3
                un Komisijas Īstenošanas regulā (ES) 2018/278
                  4
               .

               Komisija 2019. gada 27. maijā pieņēma grozījumu Komisijas Regulā (ES) Nr. 1305/2014
                  5
               .

               Lēmums grozīt UTP TAF paredzēts, lai saglabātu to līdzvērtību Komisijas Regulai (ES) Nr. 1305/2014, kas nesen grozīta.

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz iepriekšminētajiem lēmumiem, kuri jāpieņem CTE, ir jānosaka ar Padomes lēmumu, pamatojoties uz LESD 218. panta 9. punktu.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Konvencija par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF)

               COTIF ir OTIF dibināšanas juridiskais dokuments. Saskaņā ar COTIF 2. panta 1. punktu tās mērķis ir visos aspektos veicināt, uzlabot un atvieglot starptautisko dzelzceļa satiksmi, jo īpaši, izveidojot vienotu likumu sistēmu dažādās tiesību jomās, kas attiecas uz starptautisko dzelzceļa satiksmi. COTIF arī reglamentē organizācijas vadību, tās mērķus, pilnvaras, attiecības ar līgumslēdzējām valstīm, kā arī darbību kopumā.

               Tāpēc COTIF aptver dzelzceļa nozares tiesību aktus vairākos atšķirīgos juridiskajos un tehniskajos dzelzceļa jomas jautājumos, kas sadalīti divās daļās, proti, pati konvencija, kas reglamentē OTIF vadību, un tās astoņi papildinājumi (tostarp jauns H papildinājums, ko plānots pieņemt gaidāmajā OTIF Ģenerālās asamblejas 13. sesijā), ar ko nosaka vienotas dzelzceļa tiesības.

               –A papildinājums — Pasažieru starptautisko dzelzceļa pārvadājumu līgums (CIV),

               –B papildinājums — Kravu starptautisko dzelzceļa pārvadājumu līgums (CIM),

               –C papildinājums — Bīstamo kravu starptautiskie dzelzceļa pārvadājumi (RID),

               –D papildinājums — Līgums par ritekļu izmantošanu starptautiskajā dzelzceļa satiksmē (CUV),

               –E papildinājums — Līgums par infrastruktūras izmantošanu starptautiskajā dzelzceļa satiksmē (CUI),

               –F papildinājums — Vienoti noteikumi tādu tehnisko standartu apstiprināšanai un vienotu tehnisko priekšrakstu pieņemšanai, kas piemērojami izmantošanai starptautiskajā satiksmē paredzētajiem dzelzceļa materiāliem (APTU UR),

               –G papildinājums — Vienoti noteikumi attiecībā uz starptautiskajā satiksmē izmantojamo dzelzceļa materiālu tehnisko atzīšanu (ATMF UR),

               –H papildinājums — Vienoti noteikumi par vilcienu drošu ekspluatāciju starptautiskajā satiksmē (EST UR).

               Uz COTIF F un G papildinājumu ir balstīti 12 UTP, kas attiecas uz tehnisko savstarpējo izmantojamību.

               COTIF piemēro 46 valstīs, tostarp 26 ES dalībvalstīs (visās, izņemot Maltu un Kipru).

               2.2.Nolīgums starp Eiropas Savienību un Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizāciju (OTIF)

               Padome 2011. gada 16. jūnijā pieņēma Padomes Lēmumu 2013/103/ES
                  6
               , ar ko paraksta un noslēdz Nolīgumu starp Eiropas Savienību un OTIF par Eiropas Savienības pievienošanos 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu. Nolīgums stājās spēkā 2011. gada 1. jūlijā.

               Savienība, tāpat kā visas dalībvalstis, izņemot Kipru un Maltu, ir šā nolīguma puse. Padomes Lēmumā 2013/103/ES ir noteikts, ka Komisija pārstāv Savienību OTIF sanāksmēs. Tajā ir ietverts arī Savienības paziņojums par kompetences īstenošanu (I pielikums) un paredzēti Padomes, dalībvalstu un Komisijas iekšējie noteikumi procedūrās saistībā ar OTIF (III pielikums).

               2.3.OTIF Tehnisko ekspertu komiteja

               CTE ir OTIF struktūra, kas izveidota ar COTIF 8. pantu. To veido OTIF dalībvalstis, kas piemēro COTIF F un G papildinājumu (APTU, ATMF).

               CTE ir kompetence savstarpējas izmantojamības un tehniskās harmonizācijas lietās dzelzceļa jomā un tehniskās apstiprināšanas procedūrās. Tā izstrādā APTU un ATMF papildinājumus un to vienotos noteikumus, ko piemēro dzelzceļa materiāliem, kuri paredzēti izmantošanai starptautiskajā satiksmē, un kas jo īpaši attiecas uz:

               ·tehnisko priekšrakstu pieņemšanu attiecībā uz ritekļiem un infrastruktūru, kā arī standartu apstiprināšanu,

               ·procedūrām ritekļu atbilstības novērtēšanai,

               ·noteikumiem par ritekļu tehnisko apkopi,

               ·atbildību par vilcienu sastāvu veidošanu un ritekļu drošu izmantošanu,

               ·noteikumiem par riska noteikšanu un novērtēšanu,

               ·reģistru specifikācijām.

               CTE pašlaik darbojas pastāvīgā darba grupa (WG TECH), kas ir atbildīga par komitejas lēmumu sagatavošanu.

               2.4.Aktu pieņemšana CTE

               Parastais UTP pieņemšanas process ir noteikts APTU 6. un 8. pantā un var ilgt aptuveni pusotru gadu.

               2.5.Paredzētie akti, kas OTIF CTE jāpieņem ar rakstisko procedūru

               CTE ierosināja, izmantojot rakstisko procedūru, pieņemt šādus lēmumus par grozījumiem:

               –priekšlikumu lēmumam par VRR grozījumiem un

               –priekšlikumu lēmumam par UTP TAF 1. pielikuma grozījumiem.

               2.5.1.VRR specifikāciju grozījumi

               Lēmums grozīt VRR specifikācijas paredzēts, lai saglabātu to līdzvērtību Komisijas Īstenošanas lēmumam (ES) 2018/1614.

               Šajā nolūkā grozījumi attiecas uz procedūrām, kas saistītas ar reģistriem un reģistrāciju. Tie neattiecas uz VRR programmatūru vai darbību.

               Īsumā, grozījumi paredz:

               ·ieviest jaunu prasību, saskaņā ar kuru līgumslēdzējas valstis, kas nav ES dalībvalstis, paziņo OTIF ģenerālsekretāram reģistrācijas struktūrvienību kontaktinformāciju, kuru pēc tam OTIF ģenerālsekretārs publicē (jauns 2.3. punkts);

               ·ieviest termiņu (20 darbdienas) izmaiņu reģistrēšanai VRR (3.2.3. punktā);

               ·precizēt to ritekļu papildu reģistrācijas procesu, kuri nav reģistrēti VRR un pieslēgti centralizētajam Eiropas ritekļu virtuālajam reģistram (ECVVR) (3.2.5. punkts);

               ·precizēt to, kā pārcelt reģistrāciju starp dažādiem VRR un kā mainīt Eiropas ritekļa numuru (EVN) (3.2.6. punkts);

               ·atjaunināt tabulas ar piekļuves tiesībām (3.3. punkts) un saskaņoto ierobežojumu kodu sarakstu (1. papildinājums — Ierobežojumu kodi);

               ·atjaunināt Eiropas identifikācijas numura (EIN) struktūru un saturu [2. papildinājums: valsts kods (1. lauks) un dokumenta veids (2. lauks)];

               ·redakcionālas izmaiņas visā tekstā.

               Saskaņā ar COTIF 20. panta 1. punkta e) apakšpunktu un ATMF vienoto noteikumu 13. panta 1., 4. un 5. punktu CTE ir kompetence pieņemt lēmumus par šiem grozījumiem.

               2.5.2.UTP TAF grozījumi

               Lēmums grozīt UTP TAF paredzēts, lai saglabātu to līdzvērtību TAF SITS, kura ietverta Komisijas Regulā (ES) Nr. 1305/2014, kas nesen grozīta.

               Tāpat kā TAF SITS, arī UTP TAF ir dota atsauce uz tehniskiem dokumentiem, kas tiek publicēti un regulāri atjaunināti Eiropas Savienības Dzelzceļu aģentūras tīmekļvietnē (parasti vismaz reizi gadā). Jaunākie šo tehnisko dokumentu atjauninājumi ir nelieli pielāgojumi, kas īpaši saistīti ar datu un ziņojumu formātu informācijas apmaiņai starp dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem un infrastruktūras pārvaldītājiem.

               Tā kā šo atsauču grozījums formāli ir UTP TAF grozījums, uz to jāattiecas CTE lēmumam saskaņā ar COTIF 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu un APTU 6. pantu.

               Paredzētie akti būs juridiski saistoši OTIF dalībvalstīm un reģionālajām ekonomiskās integrācijas organizācijām, kas ir pievienojušās COTIF, konkrēti, Eiropas Savienībai.

               2.6.Savienības kompetence un balsstiesības

               ES un OTIF nolīguma 6. pantā ir teikts:

               “1. Pieņemot lēmumus jautājumos, kuros Savienībai ir ekskluzīva kompetence, Savienība īsteno tās dalībvalstu balsošanas tiesības saskaņā ar konvenciju.

               2. Pieņemot lēmumus jautājumos, kuros Savienībai un tās dalībvalstīm ir dalīta kompetence, balso vai nu Savienība, vai tās dalībvalstis.

               3. Savienības balsu skaits ir līdzvērtīgs to Savienības dalībvalstu balsu skaitam, kuras vienlaikus ir konvencijas dalībnieces, ievērojot konvencijas 26. panta 7. punktu. Ja balso Savienība, tās dalībvalstis nebalso.”

               Saskaņā ar Savienības tiesībām Savienībai ir piešķirta ekskluzīva kompetence ar dzelzceļa transportu saistītos jautājumos, ja COTIF vai saskaņā ar šo konvenciju pieņemti tiesību akti var ietekmēt šos spēkā esošos Savienības noteikumus vai mainīt to darbības jomu. Šādu grozījumu pieņemšana nepārprotami ietekmēs Savienības noteikumus, jo pasākuma mērķis ir saskaņot VRR un UTP TAF ar attiecīgi Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/1614 un Komisijas Regulu (ES) Nr. 1305/2014, kas nesen grozīta.

               Tā kā Savienībai ir ekskluzīva kompetence jautājumos, uz kuriem attiecas abi iepriekšminētie CTE lēmumi, Savienība, kuru pārstāv Komisija, īsteno balsstiesības attiecībā uz abu minēto lēmumu pieņemšanu.

               3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Visu iepriekšminēto iemeslu dēļ Savienībai būtu jābalso par labu ierosinātajiem grozījumiem.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               LESD 218. panta 9. punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai Savienība ir attiecīgās struktūras locekle vai nolīguma puse
                  7
               .

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt ES likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  8
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Akti, kurus CTE ir aicināta pieņemt, ir akti ar juridiskām sekām. Paredzētajiem aktiem ir juridiskas sekas, jo tie groza OTIF tiesisko regulējumu, COTIF UTP saskaņojot ar ES SITS attiecībā uz apakšsistēmām, un ir saistoši Savienībai.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu pieņemama lēmuma materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no mērķa un satura, kāds ir paredzētajam aktam, par kuru Savienības vārdā jāpieņem nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens ir atzīstams par galveno, bet otrs nav būtisks, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz dzelzceļa pārvadājumiem.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 91. pants.

               4.3.Secinājums

               Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu būtu jānosaka LESD 91. pants sasaistē ar LESD 218. panta 9. punktu.

               2019/0143 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem rakstiskajā procedūrā, kuru paredzējusi sākt Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) Tehnisko ekspertu komiteja nolūkā pieņemt grozījumus valsts ritekļu reģistros un vienotajos tehniskajos priekšrakstos UTP TAF

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. pantu sasaistē ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Savienība pievienojās 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem, kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (COTIF), saskaņā ar Padomes Lēmumu 2013/103/ES
                  9
               .

               (2)Visas dalībvalstis, izņemot Kipru un Maltu, ir COTIF dalībnieces.

               (3)Saskaņā ar COTIF 8. pantu tika izveidota Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) Tehnisko ekspertu komiteja (CTE). Saskaņā ar COTIF 20. panta 1. punkta e) apakšpunktu un G papildinājuma (ATMF) 13. panta 1., 4. un 5. punktu CTE ir kompetenta pieņemt lēmumus par OTIF reģistru sistēmas — ritošā sastāva valsts ritekļu reģistru (VRR) pieņemšanu vai grozījumiem. Saskaņā ar COTIF 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu un F papildinājuma (APTU) 6. pantu CTE ir kompetenta pieņemt lēmumus par vienoto tehnisko priekšrakstu “Kravu pārvadājumu telemātikas lietojumprogrammas” (UTP TAF) pieņemšanu vai tāda noteikuma pieņemšanu, ar ko groza UTP, kas balstīti uz COTIF F papildinājumu (APTU) un G papildinājumu (ATMF).

               (4)CTE, izmantojot rakstisko procedūru, pieņems priekšlikumu lēmumam par VRR specifikāciju grozījumiem un priekšlikumu lēmumam par UTP TAF 1. pielikuma grozījumiem.

               (5)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem CTE, jo ierosinātie grozījumi Savienībai būs saistoši.

               (6)Šo grozījumu mērķis ir saskaņot VRR un UTP TAF ar attiecīgi Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/1614
                  10
                un Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/778
                  11
               .

               (7)Ierosinātie grozījumi, kas veicina OTIF tiesību aktu saskaņošanu ar līdzvērtīgiem Savienības noteikumiem, ir saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un stratēģiskajiem mērķiem, un tāpēc Savienībai tie būtu jāatbalsta,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem rakstiskajā procedūrā, kuru 1980. gada 9. maija Konvencijas par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem Tehnisko ekspertu komiteja paredzējusi sākt attiecībā uz VRR un UTP TAF 1. pielikuma grozījumiem, ir šāda:

               1.balsot par labu CTE ierosinātajiem VRR grozījumiem, kas izklāstīti CTE darba dokumentā TECH-19001-CTE12-5.1.;

               2.balsot par labu CTE ierosinātajiem UTP TAF grozījumiem, kas izklāstīti CTE dokumentā TECH-18037-CTE12-5.2.

               3. pants

               Pēc Tehnisko ekspertu komitejas akta pieņemšanas, to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, norādot tā spēkā stāšanās datumu.

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Komisijas Lēmums 2007/756/EK (2007. gada 9. novembris), ar ko pieņem Direktīvas 96/48/EK un Direktīvas 2001/16/EK 14. panta 4. un 5. punktā paredzētās valsts ritekļu reģistru kopīgās specifikācijas (OV L 305, 23.11.2007., 30. lpp.).

                     (2)

                        Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2018/1614 (2018. gada 25. oktobris), ar ko groza un atceļ Komisijas Lēmumu 2007/756/EK (OV L 268, 26.10.2018., 53. lpp.).

                     (3)

                        Komisijas Regula (ES) Nr. 1305/2014 (2014. gada 11. decembris) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju Eiropas Savienības dzelzceļu sistēmas kravas pārvadājumu telemātikas lietojumprogrammu apakšsistēmai (OV L 356, 12.12.2014., 438. lpp.).

                     (4)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/278 (2018. gada 23. februāris), ar ko Regulas (ES) Nr. 1305/2014 pielikumu groza attiecībā uz ziņojumu struktūru, datu un ziņojuma paraugu un Vagonu un multimodālo vienību darbības datubāzi, kā arī nolūkā pieņemt kopīgās saskarnes sakaru slāņa IT standartu (OV L 54, 24.2.2018.).

                     (5)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/778 (2019. gada 16. maijs), ar ko Regulas (ES) Nr. 1305/2014 pielikumu groza attiecībā uz izmaiņu kontroles pārvaldību (OV L 139I, 27.5.2019., 356.–359. lpp.)

                     (6)

                        Padomes Lēmums 2013/103/ES (2011. gada 16. jūnijs) par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Starptautisko Dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizāciju par Eiropas Savienības pievienošanos 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (OV L 51, 23.2.2013., 1. lpp.).

                     (7)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, EU:C:2014:2258, 64. punkts.

                     (8)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (9)

                        Padomes Lēmums 2013/103/ES (2011. gada 16. jūnijs) par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Starptautisko Dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizāciju par Eiropas Savienības pievienošanos 1980. gada 9. maija Konvencijai par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kas grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Viļņas protokolu (OV L 51, 23.2.2013., 1. lpp.).

                     (10)

                        Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2018/1614 (2018. gada 25. oktobris), ar ko groza un atceļ Komisijas Lēmumu 2007/756/EK (OV L 268, 26.10.2018., 53. lpp.).

                     (11)

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/778 (2019. gada 16. maijs), ar ko Regulas (ES) Nr. 1305/2014 pielikumu groza attiecībā uz izmaiņu kontroles pārvaldību (OV L 139I, 27.5.2019., 356.–359. lpp.)