				|

		52014PC0721

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar kuru pilnvaro Austriju, Beļģiju un Poliju ratificēt Budapeštas Konvenciju par līgumu par preču pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem (CMNI) vai pievienoties tai /* COM/2014/0721 final - 2014/0345 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
Komisija ierosina Padomei pilnvarot Austriju
un Poliju ratificēt Budapeštas Konvenciju par līgumu par preču
pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem (CMNI,
turpmāk “Budapeštas konvencija”) vai pievienoties tai. Budapeštas
konvencija ir pieņemta diplomātiskajā konferencē, ko
kopīgi organizēja Reinas kuģniecības centrālā
komisija un Donavas komisija, sadarbojoties ar Apvienoto Nāciju
Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisiju.
Budapeštas konvencija, kas stājās spēkā
2005. gada 1. aprīlī, ir ļoti veiksmīga un sniedz
ieguldījumu iekšējā tirgū transporta jomā. Tās
mērķis ir saskaņot standartus attiecībā uz
līgumiem un iekšzemes kuģniecību Eiropas valstīs.
Vienpadsmit Savienības dalībvalstis, proti, Beļģija[1], Bulgārija,
Čehijas Republika, Francija, Horvātija, Luksemburga, Nīderlande,
Rumānija, Slovākija, Ungārija un Vācija, jau ir šīs
konvencijas līgumslēdzējas puses. Apvienotā Karaliste,
Dānija, Grieķija, Igaunija, Itālija, Īrija, Kipra, Latvija,
Lietuva, Malta, Portugāle, Slovēnija, Somija, Spānija un
Zviedrija ir norādījušas Komisijai, ka tām nav iekšējo
ūdensceļu, uz kuriem attiektos Budapeštas konvencijas darbības
joma.
Austrija un Polija vairākkārt ir
paudušas ieinteresētību kļūt par konvencijas
līgumslēdzējām pusēm. To līdzdalība
veicinās šā tiesību instrumenta plašu piemērošanu, kas
sniedz labumu pilsoņiem un uzņēmumiem.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
REZULTĀTI
Jautājums par Austrijas un Polijas
pievienošanos Budapeštas konvencijai vairākkārt ir apspriests
Civiltiesību jautājumu darba grupas (vispārēji
jautājumi) sanāksmēs.
Pat tās dalībvalstis, kuras
neplāno kļūt par konvencijas līgumslēdzējām
pusēm, atbalsta Komisijas iniciatīvu, kuras mērķis ir
ļaut Austrijai un Polijai ratificēt Budapeštas konvenciju vai
pievienoties tai.
Šo priekšlikumu stingri atbalstīja
arī Eiropas apvienības, kas pārstāv iekšzemes
kuģniecības nozari (Eiropas Iekšzemes ūdensceļu satiksmes
savienība (European Barge Union) un IVR –
Starptautiskā asociācija iekšzemes kuģniecības un
apdrošināšanas kopējo interešu pārstāvībai un
iekšzemes kuģu reģistra vešanai Eiropā).
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
Budapeštas konvencijas 29. pantā ir
paredzēti noteikumi par piemērojamo tiesību aktu izvēli
tāda pārvadājuma līguma līgumslēdzējām
pusēm, uz kuru attiecas konvencija. Minētie noteikumi skar
noteikumus, kuri paredzēti Regulā (EK) Nr. 593/2008 par
tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām
(Roma I)[2].
Tādēļ Budapeštas konvencija ir vienošanās, kas
daļēji ir Eiropas Savienības ekskluzīvā
kompetencē. Dalībvalstis nedrīkst ratificēt šo konvenciju
vai pievienoties tai bez Savienības pilnvarojuma (LESD 2. panta 1. punkts).

Komisija norāda, ka Beļģija ir
ratificējusi Budapeštas konvenciju 2008. gada 5. augustā,
kas ir pēc regulas “Roma I” pieņemšanas un stāšanās
spēkā 2008. gada 24. jūlijā. Tādēļ
ir nepieciešams adresēt Savienības pilnvarojumu arī
Beļģijai, lai labotu pašreizējo nelikumīgo situāciju.
Komisija arī norāda, ka tikai dažas
dalībvalstis ir izrādījušas interesi kļūt par
konvencijas līgumslēdzējām pusēm.
Pārējās dalībvalstis neuzskata, ka konvencija uz tām
attiektos, jo tām nav iekšējo ūdensceļu, uz kuriem
attiektos Budapeštas konvencijas darbības joma. Turklāt
konvencijā nav paredzēta iespēja Savienībai kļūt
par līgumslēdzēju pusi, un jebkurā gadījumā
Komisija šajā posmā neplāno iesniegt priekšlikumu, lai
apstiprinātu, ka konvencija ir kādā citādā veidā
saistoša Savienībai.
ES tiesību aktos par iekšzemes
kuģniecību nav vienotas iekšējo ūdensceļu
definīcijas. Dažu direktīvu vai regulu, kas attiecas uz
ūdensceļiem, piemērošanas joma katrā tiesību aktā
ir regulēta atšķirīgi. Piemēram, Direktīvā 2006/87/EK
par tehniskajām prasībām attiecībā uz iekšējo
ūdensceļu kuģiem[3]
ir ietverts iekšējo ūdensceļu saraksts, kam ir piemērojama
direktīva (I pielikums). Šis saraksts ir balstīts uz
dalībvalstu paziņojumiem par to, kur to teritorijā
direktīva būtu piemērojama. Savukārt
Direktīvā 96/50/EK par to nosacījumu saskaņošanu, ar
kuriem dažādās valstīs piešķir kuģu vadīšanas apliecību
kravu un pasažieru pārvadājumiem pa iekšējiem
ūdensceļiem Kopienā[4],
ir atšķirīga sistēma noteikšanai, uz kuriem
ūdensceļiem attiecas direktīvas darbības joma.
Principā minētā direktīva attiecas uz visiem
ūdensceļiem ES, izņemot Reinu un citus ūdensceļus, kas
minēti Direktīvas 91/672/EEK II pielikumā.
Savienība var izņēmuma
kārtā pilnvarot vienu vai vairākas dalībvalstis
kļūt par konvencijas līgumslēdzējām pusēm.
Tādā gadījumā ekskluzīvā kompetence attiecas
tikai uz atsevišķu noteikumu, un pilnvarojums nav šķērslis
Savienības ārējās politikas īstenošanai tiesu
iestāžu sadarbības jomā civillietās un komerclietās.
Austrijas un Polijas lūgums ir jo īpaši pamatots, jo citas
dalībvalstis kļuva par konvencijas līgumslēdzējām
pusēm pirms tam, kad tika pieņemta Regula (EK) Nr. 593/2008.
Šim pilnvarojumam nebūt jāskar Savienības ekskluzīvā
kompetence, un tas ir pielāgots ļoti specifiskai situācijai.
Tādēļ Padomes lēmumu
adresē tikai Austrijai, Beļģijai un Polijai.
Saskaņā ar Budapeštas konvencijas 30. pantu
līgumslēdzējām pusēm ir iespēja izdarīt
paziņojumus par konvencijas piemērošanas jomu. Attiecīgās
dalībvalstis, pievienojoties konvencijai, drīkst izdarīt
atbilstīgus paziņojumus, kas atļauti saskaņā ar
konvencijas noteikumiem un ko tās uzskata par vajadzīgiem. Šādu
paziņojumu teksts būtu jāpievieno Padomes lēmumam. […]
2014/0345 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS,
ar kuru pilnvaro Austriju, Beļģiju
un Poliju ratificēt Budapeštas Konvenciju par līgumu par preču
pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem (CMNI)
vai pievienoties tai
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 2. panta 1. punktu
un 81. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 6. punkta
a) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
piekrišanu[5],

tā kā:
(1)       Savienība cenšas izveidot kopēju tiesisko telpu,
kuras pamatā ir tiesas nolēmumu savstarpējās atzīšanas
princips.
(2)       Budapeštas Konvencija par
līgumu par preču pārvadājumiem pa iekšējiem
ūdensceļiem (CMNI) (turpmāk “Budapeštas konvencija”) ir
vērtīgs instruments iekšzemes kuģniecības veicināšanai
Eiropā.
(3)       Savienībai ir
ekskluzīva kompetence vismaz attiecībā uz Budapeštas Konvencijas
par līgumu par preču pārvadājumiem pa iekšējiem
ūdensceļiem (CMNI) 29. pantu, ciktāl minētie
noteikumi skar Regulā (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem,
kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I)[6], paredzētos
noteikumus.
(4)       Budapeštas konvencija nav
atvērta reģionālu ekonomiskās integrācijas
organizāciju dalībai. Tādējādi Savienība nevar
kļūt par Budapeštas konvencijas līgumslēdzēju pusi.
(5)       Tādēļ
dalībvalstīm, kurās ir kuģojami iekšējie
ūdensceļi, kas ietilpst Budapeštas konvencijas darbības
jomā, vajadzētu būt pilnvarotām ratificēt konvenciju
vai pievienoties tai.
(6)       Vienpadsmit Savienības
dalībvalstis, proti, Beļģija, Bulgārija, Čehijas
Republika, Francija, Horvātija, Luksemburga, Nīderlande,
Rumānija, Slovākija, Ungārija un Vācija, ir Budapeštas
konvencijas līgumslēdzējas puses.
(7)       Beļģija ir
ratificējusi konvenciju 2008. gada 8. augustā, tātad
pēc regulas “Roma I” pieņemšanas. Tādēļ ir
nepieciešams, ka Padome ex post pilnvaro Beļģiju
ratificēt Budapeštas konvenciju.
(8)       Austrija un Polija,
kurās ir kuģojami iekšējie ūdensceļi, kas ietilpst
Budapeštas konvencijas darbības jomā, ir paudušas
ieinteresētību kļūt par konvencijas
līgumslēdzējām pusēm.
(9)       Pārējās Savienības
dalībvalstis ir norādījušas, ka tām nav iekšējo
ūdensceļu, uz kuriem attiektos Budapeštas konvencija, un
tādēļ tās nav ieinteresētas ratificēt konvenciju
vai pievienoties tai.
(10)      Budapeštas konvencijā ir
paredzēta iespēja līgumslēdzējām valstīm izdarīt
paziņojumus attiecībā uz konvencijas piemērošanas jomu.
Attiecīgi Austrijai un Polijai, pievienojoties konvencijai, būtu
jāizdara atbilstīgie paziņojumi, kas atļauti
saskaņā ar šīs konvencijas noteikumiem un ko tās uzskata
par vajadzīgiem. Šādu paziņojumu teksts būtu
jāpievieno šim lēmumam.
(11)     Apvienotajai Karalistei un
Īrijai ir saistoša 2008. gada 17. jūnija Regula (EK)
Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami
līgumsaistībām (Roma I), un tāpēc tās
piedalās šā lēmuma pieņemšanā.
(12)     Saskaņā ar 1. un
2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas
pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas
Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma
pieņemšanā un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav
jāpiemēro,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Ar šo Padome pilnvaro Austriju,
Beļģiju un Poliju ratificēt Budapeštas Konvenciju par
līgumu par preču pārvadājumiem pa iekšējiem
ūdensceļiem (CMNI) vai pievienoties tai, ievērojot 2. pantā
paredzētos nosacījumus.
2. Konvencijas teksts ir pievienots šā
lēmuma I pielikumā.
2. pants
Ar šo Padome pilnvaro Austriju un Poliju,
ratificējot Budapeštas konvenciju vai pievienojoties tai, izdarīt
atbilstīgus paziņojumus, kas atļauti saskaņā ar
konvencijas noteikumiem.
Šis lēmums ir adresēts Austrijai,
Beļģijai un Polijai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               Saskaņā ar ANO Eiropas Ekonomikas komisijas
tīmekļa vietnē publicēto informāciju Beļģija
ratificēja Budapeštas konvenciju 2008. gada 5. augustā,
tātad pēc tam, kad stājās spēkā Regula (EK)
Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami
līgumsaistībām (Roma I).
[2]               OV L 177, 4.7.2008., 6. lpp.
[3]               OV L 389, 30.12.2006., 1.–260. lpp.
[4]               OV L 235, 17.9.1996., 31.–38. lpp.
[5]               OV C [...], [...], [...]. lpp.
[6]               OV L 177, 4.7.2008., 6. lpp.
Budapeštas Konvencija par līgumu par
preču pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem (CMNI)
Pieņemta
diplomātiskajā konferencē, ko kopīgi organizēja CCNR,
Donavas komisija un ANO/EEK un kas no 2000. gada 25. septembra
līdz 3. oktobrim notika Budapeštā.
Valstis, kas ir šīs
konvencijas līgumslēdzējas puses,
ņemot vērā 1975. gada 1. augusta Konferences par drošību un
sadarbību Eiropā noslēguma akta ieteikumus attiecībā
uz tiesisko režīmu saskaņošanu, lai Reinas kuģniecības
centrālās komisijas un Donavas komisijas dalībvalstis
sadarbībā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas
Ekonomikas komisiju attīstītu transportu,
atzīstot, ka
nepieciešams un vēlams ar kopīgu vienošanos ieviest konkrētus
vienotus noteikumus attiecībā uz līgumiem par preču
pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem,
ir nolēmušas
šajā nolūkā parakstīt konvenciju un tāpēc ir
vienojušās par turpmāko.
I NODAĻA.
VISPĀRĒJIE NOTEIKUMI
1. pants.
Definīcijas
Šajā konvencijā:
(1)
“pārvadājuma līgums” ir jebkura
veida līgums, kurā pārvadātājs uzņemas par
pārvadājuma maksu pārvadāt preces pa iekšējiem
ūdensceļiem;
(2)
“pārvadātājs” ir persona, kura ir
noslēgusi vai kuras vārdā ir noslēgts pārvadājuma
līgums ar nosūtītāju;
(3)
“faktiskais pārvadātājs” ir jebkura
persona, kas nav pārvadātāja darbinieks vai aģents, kurai pārvadātājs
ir uzticējis pārvadājuma vai pārvadājuma daļas
izpildi;
(4)
“nosūtītājs” ir persona, kura ir
noslēgusi vai kuras vārdā ir noslēgts pārvadājuma
līgums ar pārvadātāju;
(5)
“saņēmējs” ir persona, kurai ir
tiesības saņemt preces;
(6)
“pārvadājuma dokuments” ir dokuments, kas
izstrādāts kā kravaszīme, preču pavadzīme vai
jebkurš cits tirdzniecībā izmantots dokuments, ar kuru apliecina, ka
ir noslēgts pārvadājuma līgums, un to, ka
pārvadātājs ir pārņēmis vai iekrāvis preces;
(7)
“preces” neietver stumtus vai vilktus kuģus,
pasažieru bagāžu vai transportlīdzekļus; ja preces tiek
apkopotas konteinerā, uz paletes, līdzīgā transporta
priekšmetā vai uz tā vai arī ja tās ir iesaiņotas,
“preces” ietver minēto transporta vai iesaiņojuma priekšmetu, ja to
piegādājis nosūtītājs;
(8)
“rakstiski” nozīmē, ja
attiecīgās puses nav vienojušās citādi, informācijas
nodošanu, izmantojot elektroniskus, optiskus vai līdzīgus
saziņas līdzekļus, tostarp, bet ne tikai, telegrammu, faksu,
teleksu, e-pastu vai elektronisku datu apmaiņu (EDI), ja informācija
ir pieejama tādā veidā, lai pēc tam to varētu izmantot
kā atsauci;
(9)
saskaņā ar šo konvenciju
piemērojamie valsts tiesību akti ir attiecīgajā valstī
spēkā esošās tiesību normas, kas nav starptautiskie
privāttiesību noteikumi.
2. pants.
Piemērošanas joma
(1)
Šo konvenciju piemēro visiem
pārvadājuma līgumiem, saskaņā ar kuriem preču
iekraušanas osta vai pārņemšanas vieta un preču izkraušanas osta
vai piegādes vieta atrodas divās dažādās valstīs, no
kurām vismaz viena valsts ir šīs konvencijas
līgumslēdzēja puse. Ja līgumā ir paredzēta
izvēle starp vairākām izkraušanas ostām vai piegādes
vietām, izvēli nosaka izkraušanas osta vai piegādes vieta, uz
kuru preces ir faktiski piegādātas.
(2)
Šo konvenciju piemēro, ja
pārvadājuma līguma mērķis ir preču
pārvadāšana bez pārkraušanas, gan pa iekšējiem
ūdensceļiem, gan pa ūdeņiem, kuriem piemēro noteikumus
jūrniecības jomā saskaņā ar 1. punktā
paredzētajiem nosacījumiem, ja vien:
a)
jūras kravaszīme nav izsniegta
saskaņā ar piemērojamajiem tiesību aktiem
jūrniecības jomā vai
b)
attālums, kas jāpārvar pa
ūdeņiem, kuriem piemēro noteikumus jūrniecības
jomā, nav lielāks.
(3)
Šo konvenciju piemēro, neraugoties uz
kuģa valstspiederību, reģistrācijas vai piederības
ostu vai to, vai tas ir jūras vai iekšzemes navigācijas kuģis,
kā arī neraugoties uz pārvadātāja,
nosūtītāja vai saņēmēja valstspiederību,
juridisko adresi vai pastāvīgo dzīvesvietu.
II NODAĻA
LĪGUMSLĒDZĒJU
PUŠU TIESĪBAS UN PIENĀKUMI
3. pants
Preču
pārņemšana, pārvadāšana un piegāde
(1)
Pārvadātājs pārvadā preces
līdz piegādes vietai noteiktā laikā un piegādā
tās saņēmējam tādā stāvoklī,
kādā tās pārvadātājam tika nodotas.
(2)
Ja nav panākta citāda vienošanās,
preču pārņemšana un piegāde notiek uz kuģa klāja.
(3)
Pārvadātājs nolemj, kurš kuģis
ir jāizmanto. Viņš apņemas pirms reisa un uzsākot reisu
veikt pietiekami rūpīgu pārbaudi, lai nodrošinātu, ka,
ņemot vērā pārvadājamās preces, kuģis ir
gatavs saņemt kravu, derīgs kuģošanai, nodrošināts ar
apkalpi un aprīkots, kā paredzēts spēkā esošajos
noteikumos, un saņēmis vajadzīgās valsts un starptautiskās
atļaujas attiecīgo preču pārvadāšanai.
(4)
Ja ir panākta vienošanās, ka
pārvadājumu veic ar speciālu kuģi vai kuģa veidu,
pārvadātājam ir tiesības iekraut vai pārkraut visas
preces vai daļu no tām citā kuģī vai cita veida
kuģī bez nosūtītāja piekrišanas, tikai:
a)
ja rodas tādi apstākļi kā
bēgums, sadursme vai citi kuģošanas šķēršļi, ko
nevarēja paredzēt pārvadājuma līguma noslēgšanas
brīdī, kuros preču iekraušana vai pārkraušana ir
nepieciešama, lai izpildītu pārvadājuma līgumu, un ja
pārvadātājs nevar atbilstošā laikposmā saņemt
nosūtītāja norādījumus, vai
b)
ja tas notiek saskaņā ar tās ostas
praksi, kurā kuģis atrodas.
(5)
Pārvadātājs nodrošina, ka preču
iekraušana, izvietošana un nostiprināšana neietekmē kuģa
drošību, izņemot gadījumus, kad tas ir nosūtītāja
pienākums.
6. Pārvadātājam ir
tiesības pārvadāt preces uz klāja vai atklātos
kuģos tikai tādā gadījumā, ja ir panākta
vienošanās ar nosūtītāju, tas atbilst attiecīgā darījuma
praksei vai ir paredzēts vispārējo tiesību noteikumos.
4. pants. Faktiskais
pārvadātājs
(1)
Līgums, kas atbilst 1. panta 1. punktā
noteiktajai definīcijai un ir noslēgts starp
pārvadātāju un faktisko pārvadātāju, ir
pārvadājuma līgums šīs konvencijas nozīmē.
Šādā līgumā visus šīs konvencijas noteikumus, kas
attiecas uz nosūtītāju, piemēro
pārvadātājam, un noteikumus, kas attiecas uz
pārvadātāju, piemēro faktiskajam
pārvadātājam.
(2)
Ja pārvadātājs ir uzticējis
faktiskajam pārvadātājam veikt pārvadājumu vai
daļu no tā, ievērojot vai neievērojot pārvadājuma
līgumā paredzēto brīvību veikt šo darbību,
pārvadātājs joprojām ir atbildīgs par visu
pārvadājumu saskaņā ar šīs konvencijas noteikumiem.
Visus šīs konvencijas noteikumus, ar kuriem regulē
pārvadātāja atbildību, piemēro arī faktiskā
pārvadātāja atbildībai attiecībā uz viņa
veikto pārvadājumu.
(3)
Pārvadātājs informē
nosūtītāju par visiem gadījumiem, kad viņš uztic
faktiskajam pārvadātājam veikt pārvadājumu vai tā
daļu.
(4)
Jebkura vienošanās ar
nosūtītāju vai saņēmēju, kas paplašina
pārvadātāja atbildību saskaņā ar šīs
konvencijas noteikumiem, skar faktisko pārvadātāju tikai
tiktāl, ciktāl viņš ir skaidri un rakstiski piekritis to
pildīt. Faktiskais pārvadātājs var izmantot tiesības
celt visus iebildumus, uz ko ir tiesības pārvadātājam
saskaņā ar pārvadājuma līgumu.
(5)
Ja un ciktāl pārvadātājs un
faktiskais pārvadātājs ir atbildīgi, to atbildība ir
solidāra un atsevišķa. Nekas šajā pantā neierobežo regresa
prasījuma tiesības starp tiem.
5. pants.
Piegādes laiks
Pārvadātājs piegādā
preces termiņā, kas noteikts pārvadājuma līgumā;
ja termiņš nav noteikts, tad termiņā, kurš būtu
saprātīgi sagaidāms no rūpīga
pārvadātāja, ņemot vērā reisa apstākļus
un netraucētu kuģošanu.
6. pants.
Nosūtītāja pienākumi
(1)
Nosūtītājam jāmaksā
pārvadājuma līgumā paredzētās summas.
(2)
Nosūtītājs pirms preču
nodošanas rakstiski sniedz pārvadātājam šādus datus par
pārvadājamajām precēm:
a)
preču izmēri, skaits vai svars un tilpuma
faktors;
b)
preču identifikācijai nepieciešamās
zīmes;
c)
preču veids, īpatnības un
īpašības;
d)
norādījumi par precēm
piemērojamajiem muitas vai administratīviem noteikumiem;
e)
citi nepieciešami dati, kas jāieraksta
pārvadājuma dokumentā.
Nododot preces, nosūtītājs
nodod pārvadātājam arī visus nepieciešamos pavaddokumentus.
(3)
Ja tas vajadzīgs saistībā ar
preču veidu, nosūtītājs, ņemot vērā noteikto
pārvadājuma darbību, iesaiņo preces tādā
veidā, kas tās pasargā no zaudējuma vai bojājuma
laikposmā no to pārņemšanas, ko veic pārvadātājs,
līdz piegādes brīdim un kas nodrošina, ka preces nerada kuģa
vai citu preču bojājumus. Saskaņā ar panākto
vienošanos attiecībā uz pārvadājumu nosūtītājs
nodrošina arī piemērotu marķējumu atbilstīgi
piemērojamajiem starptautiskajiem vai valsts noteikumiem vai, ja šādu
noteikumu nav, saskaņā ar noteikumiem un praksi, ko
vispārīgi atzīst iekšzemes kuģniecībā.
(4)
Kā noteikts pienākumos, kas
jāuzņemas pārvadātājam, nosūtītājs
iekrauj un izvieto preces un nostiprina tās saskaņā ar iekšzemes
kuģniecības praksi, ja vien pārvadājuma līgumā
nav noteikts citādi.
7. pants.
Bīstamas un piesārņojošas preces
(1)
Ja ir jāpārvadā bīstamas vai
piesārņojošas preces, nosūtītājs pirms preču
nodošanas un papildus 6. panta 2. punktā minētajiem datiem
skaidri un rakstiski informē pārvadātāju par
bīstamību un piesārņojuma risku, ko rada šīs preces,
un veicamajiem piesardzības pasākumiem.
(2)
Ja bīstamu un piesārņojošu
preču pārvadāšanai ir vajadzīga atļauja,
nosūtītājs nodod nepieciešamos dokumentus ne vēlāk
kā brīdī, kad viņš nodod preces.
(3)
Ja bīstamu vai piesārņojošu
preču pārvadājuma turpināšana, izkraušana vai piegāde
ir kļuvusi neiespējama, jo nav administratīvas atļaujas,
nosūtītājs sedz izmaksas, kas rodas, nogādājot preces
atpakaļ iekraušanas ostā vai tuvākajā vietā, kur
tās drīkst izkraut un piegādāt vai ar tām drīkst
rīkoties.
(4)
Tūlītēja dzīvības,
īpašuma vai vides apdraudējuma gadījumā
pārvadātājam ir tiesības izkraut preces, padarīt
tās nekaitīgas vai tajos gadījumos, kad šāds pasākums
ir samērīgs ar preču radītajiem draudiem,
iznīcināt tās, pat ja pirms to pārņemšanas
pārvadātājs tika informēts vai viņam citādā
veidā kļuva zināmi apdraudējuma vai piesārņojuma
riski, ko rada šīs preces.
(5)
Ja pārvadātājam ir tiesības
veikt iepriekš 3. vai 4. punktā minētos pasākumus,
viņš var pieprasīt kompensāciju par zaudējumiem.
8. pants.
Nosūtītāja atbildība
(1)
Nosūtītājs pat tad, ja viņam
nevar piedēvēt kļūdu, ir atbildīgs par visiem
zaudējumiem un izmaksām, kas radušās pārvadātājam
vai faktiskajam pārvadātājam tāpēc, ka
(a)
6. panta 2. punktā vai 7. panta
1. punktā minēto datu vai informācijas nav, tā ir
neprecīza vai nepilnīga;
(b)
bīstamas vai piesārņojošas preces
nav marķētas vai iezīmētas saskaņā ar piemērojamajiem
starptautiskajiem vai valsts noteikumiem vai, ja šādu noteikumu nav,
saskaņā ar noteikumiem un praksi, ko vispārīgi atzīst
iekšzemes kuģniecībā;
(c)
nav vajadzīgo pavaddokumentu, tie ir
neprecīzi vai nepilnīgi.
Pārvadātājs nevar atsaukties uz
nosūtītāja atbildību, ja tiek pierādīts, ka
kļūda ir piedēvējama pašam pārvadātājam,
viņa darbiniekiem vai aģentiem. Tas pats attiecas uz faktisko
pārvadātāju.
(2)
Nosūtītājs ir atbildīgs par to
personu rīcību un nolaidību, kuru pakalpojumus viņš
izmanto, lai veiktu uzdevumus un pildītu pienākumus, kas minēti 6. un
7. pantā, ja šādas personas rīkojas atbilstīgi saviem
amata pienākumiem, tāpat kā tad, ja tā būtu viņa
paša rīcība vai nolaidība.
9. pants
Pārvadātāja
ierosināta pārvadājuma līguma pārtraukšana
(1)
Pārvadātājs drīkst
pārtraukt pārvadājuma līgumu, ja nosūtītājs
nav izpildījis 6. panta 2. punktā vai 7. panta 1. un
2. punktā noteiktos pienākumus.
(2)
Ja pārvadātājs izmanto
pārtraukšanas tiesības, viņš drīkst izkraut preces uz
nosūtītāja rēķina un pēc izvēles pieprasīt
samaksāt vienu no šīm summām:
a)
vienu trešdaļu no noteiktās
pārvadājuma maksas vai
b)
papildus maksai par dīkstāvi
kompensāciju, kas ir vienāda ar radušos izmaksu un ciesto
zaudējumu summu, kā arī, ja reiss jau ir sācies,
pārvadājuma maksu par notikušo reisa daļu.
10. pants.
Preču piegāde
(1)
Neraugoties uz 6. panta 1. punktā
minēto nosūtītāja pienākumu, saņēmējs,
kurš pēc preču nonākšanas piegādes vietā pieprasa to
piegādi saskaņā ar pārvadājuma līgumu, ir atbildīgs
par pārvadājuma maksu un citiem maksājumiem saistībā
ar precēm, kā arī par savu ieguldījumu jebkuru
avārijas gadījumā radušos zaudējumu segšanā. Ja nav
pārvadājuma dokumenta vai ja šāds dokuments nav iesniegts,
saņēmējs ir atbildīgs par pārvadājuma maksu, par
kuru panākta vienošanās ar nosūtītāju, ja tā
atbilst tirgus praksei.
(2)
Preču nodošanu saņēmēja
rīcībā saskaņā ar pārvadājuma līgumu,
konkrētā darījuma praksi vai vispārējo tiesību
noteikumiem, kurus piemēro izkraušanas ostā, uzskata par
piegādi. Noteikto preču nodošanu iestādei vai trešai pusei arī
uzskata par piegādi.
III NODAĻA.
PĀRVADĀJUMA DOKUMENTI
11. pants. Veids un
saturs
(1)
Pārvadātājs izdod
pārvadājuma dokumentu katram pārvadājumam, kuru regulē
ar šo konvenciju; kravaszīmi viņš izdod tikai tad, ja
nosūtītājs to pieprasa un ja par to ir panākta
vienošanās, pirms preces tika iekrautas vai pirms tās tika
pārņemtas pārvadāšanai. Pārvadājuma līguma
spēkā esamību neietekmē fakts, ka pārvadājuma
dokumenta nav vai ka tas ir nepilnīgs.
(2)
Uz pārvadājuma dokumenta jābūt
pārvadātāja, kuģa kapteiņa vai pārvadātāja
pilnvarotas personas parakstam. Pārvadātājs drīkst
prasīt nosūtītājam apstiprināt oriģinālu vai
kopiju ar parakstu. Paraksts drīkst būt rakstīts ar roku,
drukāts faksā, perforēts, uzspiests ar zīmogu, izveidots
simbolu vai jebkurā citā veidā, izmantojot mehāniskus vai
elektroniskus līdzekļus, ja tas nav aizliegts ar tās valsts
tiesību aktiem, kurā pārvadājuma dokuments tika izdots.
(3)
Ja nav pierādījumu par pretējo,
pārvadājuma dokuments ir prima facie pierādījums par
pārvadājuma līguma noslēgšanu un tā saturu, kā
arī par to, ka pārvadātājs ir pārņēmis
preces. Tas ļauj prezumēt, ka pārvadāšanai
pārņemtās preces atbilst aprakstam pārvadājuma
dokumentā.
(4)
Ja pārvadājuma dokuments ir
kravaszīme, ar to pietiek, lai noteiktu attiecības starp
pārvadātāju un saņēmēju. Pārvadājuma
līguma nosacījumi arī turpmāk nosaka attiecības starp
pārvadātāju un nosūtītāju.
(5)
Pārvadājuma dokumentā papildus jau
nosauktajiem iekļauj šādus datus:
a)
pārvadātāja un
nosūtītāja nosaukums (vārds, uzvārds), domicils,
juridiskā adrese vai pastāvīgā dzīvesvieta;
b)
preču saņēmējs;
c)
tā kuģa nosaukums vai numurs, kurš ir
paņēmis uz klāja preces, vai dati pārvadājuma
dokumentā, kuros norādīts, ka pārvadātājs ir
pārņēmis preces, bet tās vēl nav iekrautas
kuģī;
d)
iekraušanas osta vai vieta, kur preces tika
pārņemtas, un preču izkraušanas osta vai piegādes vieta;
e)
preču veida parastais nosaukums, to
iesaiņojuma metode un attiecībā uz bīstamām un
piesārņojošām precēm to nosaukums saskaņā ar
spēkā esošajām prasībām vai, ja šāda nosaukuma
nav, vispārējais nosaukums;
f)
to preču izmēri, skaits vai svars,
kā arī identifikācijas zīmes, kuras ir paņemtas uz
klāja vai pārņemtas, lai veiktu pārvadāšanu;
g)
vajadzības gadījumā paziņojums,
ka preces pārvadā vai drīkst pārvadāt uz klāja
vai uz atklāta kuģa;
h)
noteikumi par pārvadājuma maksu, par
kuriem panākta vienošanās;
i)
preču pavadzīmes gadījumā
norāde par to, vai tas ir oriģināls vai kopija; kravaszīmes
gadījumā — oriģinālu skaits;
j)
izdošanas vieta un datums.
Pārvadājuma dokumenta juridisko
raksturu konvencijas 1. panta 6. punkta nozīmē
neietekmē viena vai vairāku šajā punktā minēto datu
trūkums.
12. pants.
Pārvadājuma dokumenta atrunas
(1)
Pārvadātājam ir tiesības
ietvert pārvadājuma dokumentā atrunas par:
a)
preču izmēriem, skaitu vai svaru, ja
viņam ir pamats domāt, ka nosūtītāja sniegtie dati nav
pareizi, vai ja viņam bija atbilstīgi līdzekļi šādu
datu pārbaudei, īpaši tāpēc, ka preces nav
saskaitītas, izmērītas vai nosvērtas viņa
klātbūtnē, vai tāpēc, ka bez skaidras vienošanās
izmēri vai svars ir noteikti, mērot iegrimi;
b)
identifikācijas zīmēm, kas nav
skaidri un uz ilgu laiku piestiprinātas pie pašām precēm
vai – iesaiņotu preču gadījumā — pie taras vai
iepakojumiem;
c)
preču faktisko stāvokli.
(2)
Ja pārvadātājs nenorāda
preču faktisko stāvokli vai atrunas attiecībā uz to, tiek
uzskatīts, ka viņam pārvadājuma dokumentā
jānorāda, ka preču faktiskais stāvoklis bija labs.
(3)
Ja saskaņā ar pārvadājuma
dokumentā norādītajiem datiem preces tiek ievietotas
konteinerā vai kuģa kravas telpā un tās apzīmogo
persona, kas nav pārvadātājs, viņa darbinieks vai
aģents, un ja ne konteiners, ne zīmogi nav bojāti vai salauzti,
sasniedzot izkraušanas ostu vai piegādes vietu, tiek prezumēts, ka
preču zaudējums vai bojājumi pārvadājuma laikā
nav notikuši.
13. pants.
Kravaszīme
(1)
Kravaszīmes oriģināli ir
īpašumtiesību dokumenti, kas izsniegti uz saņēmēja,
pasūtītāja vai uzrādītāja vārda.
(2)
Galamērķī preces piegādā
tikai apmaiņā pret sākotnēji iesniegtu kravaszīmes
oriģinālu, lai attiecībā pret citiem oriģināliem
nevarētu pieprasīt turpmāku piegādi.
(3)
Ja pārvadātājs ir pārņēmis
preces, kravaszīmes nodošanai personai, kurai tādējādi
rodas tiesības saņemt preces, ir tās pašas sekas kā
preču nodošanai, ciktāl tas skar tiesību iegūšanu uz
precēm.
(4)
Ja kravaszīme ir nodota trešai pusei, tostarp
saņēmējam, kurš ir rīkojies labticīgi
saskaņā ar tajā minēto preču aprakstu,
pierādījumu par pretējo attiecībā uz 11. panta 3. punktā
un 12. panta 2. punktā noteikto prezumpciju nepieņem.
IV NODAĻA.
TIESĪBAS RĪKOTIES AR PRECĒM
14. pants.
Rīkošanās tiesību turētājs
(1)
Nosūtītājs ir pilnvarots rīkoties
ar precēm; jo īpaši viņš drīkst prasīt
pārvadātājam pārtraukt preču pārvadājumu,
mainīt piegādes vietu vai piegādāt preces citam
saņēmējam, kas nav pārvadājuma dokumentā
norādītais saņēmējs.
(2)
Nosūtītāja tiesības
rīkoties beidz pastāvēt, līdzko saņēmējs
pēc preču nonākšanas noteiktajā piegādes vietā ir
pieprasījis preču piegādi un,
a)
ja pārvadājums notiek saskaņā
ar preču pavadzīmi, līdzko oriģināls ir nodots
saņēmējam;
b)
ja pārvadājums notiek saskaņā
ar kravaszīmi, līdzko nosūtītājs ir atteicies no visiem
savā īpašumā esošajiem oriģināliem, nododot tos citai
personai.
(3)
Veicot atbilstošu ierakstu preču
pavadzīmē, nosūtītājs drīkst preču
pavadzīmes izsniegšanas brīdī atteikties no savām
tiesībām rīkoties par labu saņēmējam.
15. pants
Rīkošanās
tiesību īstenošanas nosacījumi
Nosūtītājam vai 14. panta 2. un
3. punkta gadījumā saņēmējam (ja viņš
vēlas īstenot savas tiesības rīkoties):
a)
 kravaszīmes izdošanas gadījumā
jāiesniedz visi oriģināli pirms preču nonākšanas
noteiktajā piegādes vietā;
b)
cita pārvadājuma dokumenta, kas nav
kravaszīme, izmantošanas gadījumā jāiesniedz šis dokuments,
kurš ietver jaunus norādījumus pārvadātājam;
c)
jākompensē pārvadātājam
visas norādījumu izpildes laikā radītās izmaksas un
bojājumi;
d)
jāsamaksā visa noteiktā
pārvadājuma maksa, preces izkraujot pirms to nonākšanas
noteiktajā piegādes vietā, ja vien pārvadājuma
līgumā nav norādīts citādi.
V NODAĻA.
PĀRVADĀTĀJA ATBILDĪBA
16. pants.
Atbildība par zaudējumu
(1)
Pārvadātājs ir atbildīgs par
zaudējumu, kas rodas tāda preču zaudējuma vai bojājuma
rezultātā, kurš noticis laikposmā no to pārņemšanas
pārvadāšanai līdz piegādei, vai piegādes
kavēšanās rezultātā, ja vien viņš nevar
pierādīt, ka zaudējums noticis tādu apstākļu
dēļ, ko rūpīgs pārvadātājs nebūtu
varējis novērst un kas radījuši sekas, no kurām viņš
nebūtu varējis izvairīties.
(2)
Pārvadātāja atbildību par
zaudējumu, kas radies tāda preču zaudējuma vai
bojājuma rezultātā, kurš noticis laikā, pirms preces tiek
iekrautas kuģī, vai laikā pēc to izkraušanas no kuģa,
regulē ar valsts tiesību aktiem, ko piemēro
pārvadājuma līgumam.
17. pants.
Darbinieki un aģenti
(1)
Pārvadātājs ir atbildīgs par to
savu darbinieku un aģentu rīcību un nolaidību, kuru
pakalpojumus viņš izmanto pārvadājuma līguma izpildes
laikā, ja šādas personas rīkojas atbilstīgi saviem amata
pienākumiem, tāpat kā gadījumā, ja tā būtu
viņa paša rīcība vai nolaidība.
(2)
Ja pārvadājumu veic faktiskais
pārvadātājs saskaņā ar 4. pantu,
pārvadātājs ir atbildīgs arī par faktiskā
pārvadātāja un viņa darbinieku un aģentu, kuri
rīkojas atbilstīgi saviem amata pienākumiem, rīcību un
nolaidību.
(3)
Ja tiek celta prasība pret
pārvadātāja vai faktiskā pārvadātāja
darbiniekiem un aģentiem, šādām personām, ja viņas
pierāda, ka ir rīkojušās atbilstīgi saviem amata pienākumiem,
ir tiesības uz atbrīvojumiem no atbildības un atbildības
ierobežojumiem, uz kuriem ir tiesības pārvadātājam vai
faktiskajam pārvadātājam saskaņā ar šo konvenciju.
Iestādes norīkotu loci, kuru nevar brīvi izvēlēties,
neuzskata par darbinieku vai aģentu 1. punkta nozīmē.
18. pants.
Speciāli atbrīvojumi no atbildības
(1)
Pārvadātāju un faktisko
pārvadātāju atbrīvo no atbildības, ja zaudējums,
bojājums vai kavējums notiek viena no turpmāk uzskaitīto
apstākļu vai risku rezultātā:
a)
nosūtītāja, saņēmēja
vai personas, kurai ir tiesības rīkoties ar precēm, rīcība
vai nolaidība;
b)
preču apstrāde, iekraušana, izvietošana
vai izkraušana, ko veic nosūtītājs, saņēmējs vai
trešās puses, rīkojoties nosūtītāja vai
saņēmēja vārdā;
c)
preču pārvadāšana uz klāja vai
atklātos kuģos, ja par šādu pārvadāšanu ir
panākta vienošanās ar nosūtītāju, tā atbilst
konkrētā darījuma praksei vai paredzēta spēkā
esošajos noteikumos;
d)
preces, kuras pēc būtības ir
pakļautas pilnīgam vai daļējam zudumam vai bojājumiem,
īpaši lūšanas, rūsēšanas, pūšanas, žūšanas,
noplūdes, parasta vietēja nodiluma (zaudējot tilpumu vai svaru)
vai kaitēkļu vai grauzēju ietekmē;
e)
iesaiņojuma trūkums vai defekti to
preču gadījumā, kuras pēc būtības ir
pakļautas zudumam vai bojājumiem, ja nav iesaiņotas vai ja
iesaiņojumam ir defekti;
f)
nepietiekamas vai nepiemērotas preču
identifikācijas zīmes;
g)
glābšanas darbības vai glābšanas
darbību mēģinājumi iekšējos ūdensceļos;
h)
dzīvu dzīvnieku pārvadāšana,
izņemot gadījumus, kad pārvadātājs ir veicis
pasākumus vai ievērojis norādījumus, par kuriem
panākta vienošanās pārvadājuma līgumā.
(2)
Ja, pamatojoties uz gadījuma
apstākļiem, bojājumu varētu attiecināt uz vienu vai
vairākiem apstākļiem vai riskiem, kas uzskaitīti šā
panta 1. punktā, tiek prezumēts, ka to ir izraisījis
minētais apstāklis vai risks. Šādu prezumēšanu
nepiemēro, ja cietusī puse pierāda, ka nodarītais
zaudējums nav radies vai nav radies tikai viena šā panta 1. punktā
uzskaitītā apstākļa vai riska rezultātā.
19. pants.
Kompensācijas aprēķins
(1)
Ja pārvadātājs ir atbildīgs par
preču pilnīgu zaudējumu, kompensācija, kas viņam
jāmaksā, ir vienāda ar preču vērtību
piegādes vietā un datumā saskaņā ar
pārvadājuma līgumu. Preču piegāde personai, kas nav
pilnvarotā persona, tiek uzskatīta par preču zaudējumu.
(2)
Preču daļēja zaudējuma vai
bojājuma gadījumā pārvadātājs ir atbildīgs
tikai par vērtības samazinājumu.
(3)
Preču vērtību nosaka
saskaņā ar preču biržas cenu vai, ja šādas cenas nav,
saskaņā ar to tirgus cenu vai, ja nav preču biržas cenas vai
tirgus cenas, atsaucoties uz tāda paša veida un kvalitātes preču
normālo vērtību piegādes vietā.
(4)
Attiecībā uz precēm, kuras pēc
savas būtības ir pakļautas vietējam nodilumam
pārvadājuma laikā, pārvadātāju, neraugoties uz
pārvadājuma garumu, var saukt pie atbildības tikai par to vietējā
nodiluma daļu, kas pārsniedz parastu vietējo nodilumu
(zaudējot tilpumu vai svaru), kurš noteikts pušu pārvadājuma
līgumā vai, ja tā nav, saskaņā ar noteikumiem vai
iedibinātu praksi piegādes vietā.
(5)
Šā panta noteikumi neskar
pārvadātāja tiesības attiecībā uz
pārvadājuma maksu, kas noteikta pārvadājuma
līgumā vai, ja šajā ziņā nav īpašas
vienošanās, tad saskaņā ar piemērojamajiem valsts
noteikumiem vai praksi.
20. pants.
Atbildības maksimālie ierobežojumi
(1)
Kā noteikts 21. pantā un šā
panta 4. punktā un neraugoties uz prasību, kas celta pret
pārvadātāju, viņš nekādos apstākļos nav
atbildīgs par summu, kas pārsniedz 666,67 norēķinu
vienības par iesaiņojumu vai citu pārvadājuma vienību
vai 2 norēķinu vienības uz pārvadājuma
dokumentā noteiktā svara kilogramu par zaudētajām vai
bojātajām precēm, atkarībā no tā, kura summa ir
lielāka. Ja iesaiņojums vai cita pārvadājuma vienība
ir konteiners un ja pārvadājuma dokumentā nav minēts
iesaiņojums vai pārvadājuma vienība, kas apkopota
konteinerā, 666,67 norēķinu vienības aizstāj ar 1500 norēķinu
vienībām par konteineru bez tajā esošajām precēm un papildus
ar 25 000 norēķinu vienībām par konteinerā
esošajām precēm.
(2)
Ja preces atrodas konteinerā, uz paletes vai
līdzīgā transporta priekšmetā, tad par iesaiņojumu vai
pārvadājuma vienību uzskata iepakojumus vai citas
pārvadājuma vienības, kas uzskaitītas pārvadājuma
dokumentā kā transporta priekšmeti, kuros vai uz kuriem preces ir
iesaiņotas. Izņemot iepriekš minēto, preces, kuras
iesaiņotas šādos transporta priekšmetos vai uz tiem, uzskata par
vienu pārvadājuma vienību. Gadījumos, kad pats transporta
priekšmets ir pazudis vai bojāts, minēto transporta priekšmetu, ja
tas nav pārvadātāja īpašums vai ja to nav
sagādājis pārvadātājs, uzskata par vienu
atsevišķu pārvadājuma vienību.
(3)
Zaudējuma gadījumā, kas rodas
piegādes kavēšanās rezultātā,
pārvadātāja atbildība nepārsniedz
pārvadājuma maksu. Tomēr kopējā atbildība
saskaņā ar 1. punktu un šā punkta pirmo teikumu
nepārsniedz ierobežojumu, kurš būtu jānosaka saskaņā
ar 1. punktu par pilnīgu to preču zaudējumu, uz kurām
attiecas šāda atbildība.
(4)
Šā panta 1. punktā minētos
atbildības maksimālos ierobežojumus nepiemēro:
a)
ja preču vai transporta priekšmetu veids un
augstāka vērtība ir skaidri norādīta
pārvadājuma dokumentā un pārvadātājs nav
atspēkojis šīs specifikācijas, vai
b)
ja puses ir skaidri vienojušās par
augstākiem atbildības maksimālajiem ierobežojumiem.
(5)
No pārvadātāja, faktiskā
pārvadātāja un viņu darbiniekiem un aģentiem
atgūstamā kompensācijas kopsumma par to pašu zaudējumu
nepārsniedz šajā pantā paredzētās atbildības
kopējos ierobežojumus.
21. pants.
Atbildības ierobežojuma tiesību zaudēšana
(1)
Pārvadātājam vai faktiskajam
pārvadātājam nav tiesību uz atbrīvojumiem no
atbildības un atbildības ierobežojumiem, kas paredzēti šajā
konvencijā vai pārvadājuma līgumā, ja tiek
pierādīts, ka viņš pats ir izraisījis bojājumu ar
rīcību vai nolaidību, vai nu ar nolūku radīt šādu
bojājumu, vai neapdomīgas darbības dēļ, apzinoties, ka
šāds bojājums, visticamāk, radīsies.
(2)
Tāpat darbiniekiem un aģentiem, kuri
rīkojas pārvadātāja vai faktiskā
pārvadātāja vārdā, nav tiesību uz atbrīvojumiem
no atbildības un atbildības ierobežojumiem, kas paredzēti
šajā konvencijā vai pārvadājuma līgumā, ja tiek
pierādīts, ka viņi ir izraisījuši bojājumu 1. punktā
aprakstītajā veidā.
22. pants
Atbrīvojumu no
atbildības un atbildības ierobežojumu piemērošana
Šajā konvencijā vai
pārvadājuma līgumā paredzētos atbrīvojumus no
atbildības un atbildības ierobežojumus piemēro visās
prasībās attiecībā uz pārvadājuma līgumā
ietverto preču zaudējumu vai bojājumu vai piegādes
kavēšanos, ja prasības pamatojums izriet no līguma,
civiltiesību pārkāpuma vai tai ir cits juridisks pamatojums.
VI NODAĻA.
PRASĪBAS PERIODS
23. pants.
Paziņojums par bojājumu
(1)
Ja saņēmējs pieņem preces bez
atrunas, tas ir prima facie pierādījums par to, ka
pārvadātājs ir piegādājis preces tādā pašā
stāvoklī un daudzumā, kādā tās viņam tika
nodotas pārvadāšanai.
(2)
Pārvadātājs un
saņēmējs drīkst pieprasīt preču
stāvokļa un daudzuma pārbaudi piegādes brīdī,
klātesot abām pusēm.
(3)
Ja preču zaudējums vai bojājums ir
acīmredzams, visas saņēmēja atrunas jānoformulē
rakstiski, norādot bojājumu vispārējo veidu, ne
vēlāk kā piegādes brīdī, ja vien
saņēmējs un pārvadātājs nav kopīgi
pārbaudījuši preču stāvokli.
(4)
Ja preču zaudējums vai bojājums nav
acīmredzams, visas saņēmēja atrunas jāpaziņo
rakstiski, norādot bojājumu vispārējo veidu, ne
vēlāk kā 7 secīgu dienu laikā no piegādes
brīža; šādā gadījumā cietusī puse norāda, ka
bojājums tika radīts, kamēr par precēm bija atbildīgs
pārvadātājs.
(5)
Kompensāciju par bojājumu, kas radies
piegādes kavēšanās rezultātā, nemaksā,
izņemot gadījumus, kad saņēmējs var
pierādīt, ka viņš paziņojis par kavējumu
pārvadātājam 21 secīgas dienas laikā pēc
preču piegādes un ka pārvadātājs saņēmis šo
paziņojumu.
24. pants.
Prasību noilgums
(1)
 Visām prasībām, kuras izriet no
līguma, ko regulē ar šo konvenciju, iestājas noilgums pēc
gada, kas sākas dienā, kad preces tika piegādātas vai
tās bija jāpiegādā saņēmējam. Diena,
kurā sākas noilguma periods, netiek iekļauta minētajā
periodā.
(2)
Persona, pret kuru tiek celta prasība,
drīkst jebkurā laikā noilguma periodā pagarināt šo
periodu, par to rakstiski paziņojot cietušajai pusei. Šo periodu
drīkst turpmāk pagarināt, iesniedzot vienu vai vairākus
paziņojumus.
(3)
Noilguma perioda atlikšanu un pārtraukšanu
regulē ar valsts tiesību aktiem, kurus piemēro pārvadājuma
līgumam. Ar prasības celšanu tiesā par ierobežotas
atbildības sadalīšanu visām prasībām, kas izriet no
gadījuma, kura rezultātā radās bojājums, pārtrauc
noilgumu.
(4)
Persona, kas saukta pie atbildības
saskaņā ar šo konvenciju, drīkst celt pretprasību pat
pēc šā panta 1. un 2. punktā paredzētā
noilguma perioda beigām, ja prasība tiek celta 90 dienu
periodā, kurš sākas dienā, kad persona, kas ceļ
prasību, ir panākusi izlīgumu vai ir saņēmusi
paziņojumu par procesu, vai, ja prasība ir celta ilgākā
periodā, kā paredzēts tās valsts tiesību aktos,
kurā tiesvedība notiek.
(5)
Tiesības rīkoties, kuru noilgums
iestājas laika gaitā, nedrīkst īstenot pretprasības
vai ieskaitījuma veidā.
VII NODAĻA.
LĪGUMU SLĒGŠANAS BRĪVĪBAS IEROBEŽOJUMI
25. pants.
Līguma noteikumu anulēšana
(1)
Visi līguma noteikumi, kas paredzēti, lai
izslēgtu, ierobežotu vai, kā noteikts 20. panta 4. punkta
noteikumos, palielinātu pārvadātāja, faktiskā
pārvadātāja vai viņu darbinieku vai aģentu
atbildību šīs konvencijas nozīmē, lai atbrīvotu no
pierādīšanas pienākuma vai samazinātu 23. un 24. pantā
minētos prasību vai ierobežojumu periodus, ir spēkā
neesoši. Visi noteikumi, ar kuriem preču apdrošināšanu piešķir
pārvadātājam, arī ir spēkā neesoši.
(2)
Neņemot vērā šā panta 1. punktā
minētos noteikumus un neskarot 21. pantu, līguma noteikumos
paredzēts noteikt, ka pārvadātājs vai faktiskais
pārvadātājs nav atbildīgs par zaudējumiem, kas
radušies šādos gadījumos:
a)
kuģa kapteiņa, loča vai jebkuras
citas tādas personas rīcība vai nolaidība, kura
strādā uz kuģa, uz stūmēja vai vilcēja
kuģošanas laikā vai uz stumtas vai vilktas karavānas tās
veidošanas vai likvidēšanas laikā, pārvadātājam pildot
3. panta 3. punktā noteiktos pienākumus attiecībā
uz komandu, ja vien rīcību vai nolaidību nav izraisījis
nodoms radīt bojājumu vai neapdomīga darbība, apzinoties,
ka šāds bojājums, visticamāk, radīsies;
b)
ugunsgrēks vai sprādziens uz kuģa
klāja, ja nav iespējams pierādīt, ka ugunsgrēks vai
sprādziens ir noticis pārvadātāja, faktiskā
pārvadātāja, viņu darbinieku vai aģentu vainas dēļ
vai kuģa defekta dēļ;
c)
defekti, kas konstatēti uz
pārvadātāja kuģa, īrēta vai fraktēta
kuģa, ja pārvadātājs var pierādīt, ka šādus
defektus nevarēja atklāt pirms reisa sākuma, neraugoties uz
pienācīgu rūpību.
VIII NODAĻA.
PAPILDU NOTEIKUMI
26. pants. Vispārēji
zaudējumi avārijas gadījumā
Nekas šajā konvencijā neierobežo
pārvadājuma līguma vai valsts tiesību aktu noteikumu
izmantošanu tās bojājumu summas un iemaksas aprēķinā,
kas jāmaksā, lai segtu avārijas gadījumā radušos
vispārējus zaudējumus.
27. pants
Citi piemērojami
noteikumi un kodolpostījumi
(1)
Ar šo konvenciju netiek grozītas
pārvadātāja tiesības vai pienākumi, kas paredzēti
starptautiskās konvencijās vai valsts tiesību aktos
attiecībā uz iekšzemes kuģniecības un jūras kuģu
īpašnieku atbildības ierobežošanu.
(2)
Saskaņā ar šo konvenciju
pārvadātāju atbrīvo no atbildības par bojājumiem,
kurus radījis kodolincidents, ja kodoliekārtas operators vai
viņa pilnvarota persona ir atbildīga par šādu bojājumu
saskaņā ar valsts tiesību aktiem un noteikumiem, ar kuriem
regulē atbildību kodolenerģijas jomā.
28. pants.
Norēķinu vienība
Šīs konvencijas 20. pantā
minētā norēķinu vienība ir speciālās
aizņēmumu tiesības, kā noteicis Starptautiskais
Valūtas fonds. 20. pantā minētās summas ir
jākonvertē valsts valūtā saskaņā ar šādas
valūtas vērtību sprieduma datumā vai datumā, par kuru
puses ir vienojušās. Līgumslēdzējas valsts valūtas
vērtība, kas izteikta speciālajās aizņēmuma
tiesībās, ir jāaprēķina saskaņā ar
novērtēšanas metodi, kuru izmanto Starptautiskais Valūtas fonds
un kura ir spēkā šo darbību un darījumu veikšanas
datumā.
29. pants. Papildu
valsts noteikumi
(1)
Gadījumos, kas nav paredzēti šajā
konvencijā, pārvadājuma līgumu regulē ar tās
valsts tiesību aktiem, par kuru puses ir vienojušās.
(2)
Ja šāda vienošanās nav panākta, ir
jāpiemēro tās valsts tiesību akti, ar kuru
pārvadājuma līgums ir visciešāk saistīts.
(3)
Ir jāprezumē, ka pārvadājuma
līgums ir visciešāk saistīts ar valsti, kurā atrodas
pārvadātāja galvenā uzņēmējdarbības
vieta brīdī, kad tika noslēgts līgums, ja iekraušanas osta,
preču pārņemšanas vieta, izkraušanas osta, piegādes vieta
vai nosūtītāja galvenā uzņēmējdarbības
vieta arī atrodas minētajā valstī. Ja
pārvadātājam nav uzņēmējdarbības vietas uz
sauszemes un pārvadājuma līgums tiek noslēgts uz kuģa
klāja, ir jāprezumē, ka līgums ir visciešāk
saistīts ar valsti, kurā ir reģistrēts kuģis vai ar
kuras karogu tas peld, ja iekraušanas osta, preču pārņemšanas
vieta, izkraušanas osta, piegādes vieta vai nosūtītāja
galvenā uzņēmējdarbības vieta arī atrodas
minētajā valstī.
(4)
Reālo pārvadātājam
piešķirto garantiju attiecībā uz 10. panta 1. punktā
minētajām prasībām regulē ar tās valsts
tiesību aktiem, kurā atrodas preces.
IX NODAĻA
PAZIŅOJUMI PAR
PIEMĒROŠANAS JOMU
30. pants
Pārvadājumi pa
speciāliem iekšējiem ūdensceļiem
(1)
Katra valsts, parakstot, ratificējot,
pieņemot, apstiprinot šo konvenciju vai pievienojoties tai, drīkst
paziņot, ka tā nepiemēros šo konvenciju līgumiem, kas
attiecas uz pārvadājumiem pa speciāliem iekšējiem
ūdensceļiem, kuri atrodas tās teritorijā, kuriem
nepiemēro starptautiskus kuģošanas noteikumus un kuri neveido saikni
starp šādiem starptautiskiem ūdensceļiem. Tomēr
šādā paziņojumā nedrīkst minēt visus galvenos
valsts ūdensceļus.
(2)
Ja pārvadājuma līguma
mērķis ir preču pārvadāšana bez pārkraušanas gan
tajos ūdensceļos, kuri nav minēti šā panta 1. punktā
minētajā paziņojumā, gan tajos ūdensceļos, kas ir
minēti šajā paziņojumā, šī konvencija vienādi
attiecas uz minēto līgumu, ja vien attālums, kurš jānobrauc
pa ūdensceļiem, kas ir minēti šajā paziņojumā, nav
garāks.
(3)
Ja ir izdarīts paziņojums
saskaņā ar 1. punktu, jebkura cita līgumslēdzēja
valsts drīkst paziņot, ka tā nepiemēros šīs
konvencijas noteikumus šajā paziņojumā minētajiem
līgumiem. Saskaņā ar šo punktu izdarītais paziņojums
stājas spēkā brīdī, kad valstī, kura ir
izdarījusi paziņojumu saskaņā ar 1. punktu,
stājas spēkā konvencija, bet ātrākais —
brīdī, kad valstī, kura ir izdarījusi paziņojumu
saskaņā ar šo punktu, stājas spēkā konvencija.
(4)
Šā panta 1. un 3. punktā
minētos paziņojumus drīkst pilnībā vai
daļēji anulēt jebkurā laikā, paziņojot par to
depozitāram un norādot datumu, kurā tie zaudē spēku.
Šo paziņojumu anulēšana neietekmē jau noslēgtos
līgumus.
31. pants
Valsts transports vai
bezmaksas transports
Katra valsts drīkst šīs konvencijas
parakstīšanas, ratifikācijas, apstiprināšanas, pieņemšanas
vai pievienošanās tai brīdī vai jebkurā brīdī
pēc tam paziņot, ka tā piemēros šo konvenciju arī:
a)
pārvadājuma līgumiem,
saskaņā ar kuriem iekraušanas osta vai pārņemšanas vieta un
izkraušanas osta vai piegādes vieta atrodas tās teritorijā;
b)
atkāpjoties no 1. panta 1. punkta,
bezmaksas pārvadājumiem.
32. pants
Reģionālie
noteikumi attiecībā uz atbildību
(1)
 Katra valsts drīkst šīs konvencijas
parakstīšanas, ratifikācijas, apstiprināšanas, pieņemšanas
vai pievienošanās tai brīdī vai jebkurā brīdī
pēc tam paziņot, ka attiecībā uz preču
pārvadājumiem starp iekraušanas ostām vai pārņemšanas
vietām un izkraušanas ostām vai piegādes vietām, no
kurām vai nu abas atrodas tās teritorijā, vai viena atrodas
tās teritorijā un otra atrodas tās valsts teritorijā, kura
ir izdarījusi tādu pašu paziņojumu, pārvadātājs
nav atbildīgs par bojājumu, kuru radījusi kapteiņa,
loča vai jebkuras citas tādas personas rīcība vai
nolaidība, kura strādā uz kuģa, uz stūmēja vai
vilcēja kuģošanas laikā vai uz stumtas vai vilktas
karavānas tās veidošanas laikā, pārvadātājam
pildot 3. panta 3. punktā noteiktos pienākumus
attiecībā uz komandu, ja vien rīcību vai nolaidību nav
izraisījis nodoms radīt bojājumu vai neapdomīga
darbība, apzinoties, ka šāds bojājums, visticamāk,
radīsies.
(2)
Noteikums attiecībā uz 1. punktā
minēto atbildību stājas spēkā starp divām
līgumslēdzējām valstīm, kad šī konvencija
stājas spēkā otrajā valstī, kura ir izdarījusi
tādu pašu paziņojumu. Ja valsts ir izdarījusi paziņojumu
pēc konvencijas stāšanās spēkā šajā valstī,
noteikums attiecībā uz 1. punktā minēto atbildību
stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā
dienā pēc trīs mēnešu perioda, kas sākas, iesniedzot
paziņojumu depozitāram. Noteikumu attiecībā uz
atbildību piemēro tikai pārvadājuma līgumiem, kas
parakstīti pēc tā stāšanās spēkā.
(3)
Saskaņā ar 1. punktu izdarīto
paziņojumu drīkst anulēt jebkurā brīdī,
paziņojot par to depozitāram. Anulēšanas gadījumā 1. punktā
minētie noteikumi attiecībā uz atbildību zaudē
spēku nākamā mēneša pirmajā dienā pēc
paziņojuma vai vēlākā, paziņojumā
norādītā brīdī. Anulēšana neattiecas uz
pārvadājuma līgumiem, kuri parakstīti, pirms noteikumi
attiecībā uz atbildību ir zaudējuši spēku.
X NODAĻA.
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
33. pants
Parakstīšana,
ratifikācija, pieņemšana, apstiprināšana, pievienošanās
(1)
Šī konvencija ir pieejama parakstīšanai
visām valstīm vienu gadu depozitāra galvenajā
mītnē. Parakstīšanas periods sākas dienā, kad
depozitārs konstatē, ka visi konvencijas autentiskie teksti ir
pieejami.
(2)
Valstis var kļūt par šīs konvencijas
līgumslēdzējām pusēm:
a)
parakstot to bez atrunām attiecībā
uz ratifikāciju, pieņemšanu vai apstiprināšanu;
b)
ar parakstu, kas ir jāratificē,
jāpieņem vai jāapstiprina, un kam seko tā
ratifikācija, pieņemšana vai apstiprināšana;
c)
pievienojoties pēc parakstīšanai
noteiktā termiņa beigām.
(3)
Ratifikācijas, pieņemšanas,
apstiprināšanas vai pievienošanās instrumentus nodod
glabāšanā depozitāram.
34. pants.
Stāšanās spēkā
(1)
Šī konvencija stājas spēkā
nākamā mēneša pirmajā dienā pēc trīs
mēnešu perioda beigām, kas sākas dienā, kurā piecas
valstis ir parakstījušas šo konvenciju bez atrunām
attiecībā uz ratifikāciju, pieņemšanu vai
apstiprināšanu vai ir nodevušas glabāšanā depozitāram
ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai
pievienošanās instrumentus.
(2)
Attiecībā uz katru valsti, kura paraksta
šo konvenciju bez atrunām attiecībā uz ratifikāciju,
pieņemšanu vai apstiprināšanu vai nodod glabāšanā
depozitāram ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai
pievienošanās instrumentus pēc šīs konvencijas
stāšanās spēkā, tā stājas spēkā
tādā pašā veidā nākamā mēneša pirmajā
dienā pēc trīs mēnešu perioda beigām, kas sākas
dienā, kad konvencija tiek parakstīta bez atrunām
attiecībā uz ratifikāciju, pieņemšanu vai
apstiprināšanu vai ratifikācijas, pieņemšanas,
apstiprināšanas vai pievienošanās instrumenti tiek nodoti
glabāšanā depozitāram.
35. pants.
Denonsēšana
(1)
Līgumslēdzēja puse drīkst
denonsēt šo konvenciju pēc viena gada perioda beigām pēc
dienas, kurā tā stājās spēkā šajā
valstī.
(2)
Paziņojumu par denonsēšanu nodod
glabāšanā depozitāram.
(3)
Denonsēšana stājas spēkā
nākamā mēneša pirmajā dienā pēc viena gada
perioda beigām, kas sākas dienā, kad paziņojums par
denonsēšanu tiek nodots glabāšanā, vai pēc garāka
paziņojumā par denonsēšanu minēta perioda.
36. pants.
Pārskatīšana un grozīšana
Depozitārs sasauc
līgumslēdzēju valstu konferenci, lai pārskatītu vai
grozītu konvenciju, pēc pieprasījuma, kuru ir iesniegusi vismaz
viena trešdaļa no šīs konvencijas līgumslēdzējām
valstīm.
37. pants
Atbildības
ierobežojumu summu un norēķinu vienības pārskatīšana
(1)
 Neraugoties uz 36. panta noteikumiem, ja tiek
ierosināts pārskatīt 20. panta 1. punktā noteikto
summu vai aizstāt 28. pantā noteikto vienību ar citu
vienību un ja vismaz viena ceturtdaļa no šīs konvencijas
līgumslēdzējām pusēm ir to pieprasījušas,
depozitārs iesniedz priekšlikumu visiem Apvienoto Nāciju
Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas, Reinas kuģniecības
centrālās komisijas un Donavas komisijas locekļiem un visām
līgumslēdzējām valstīm un sasauc konferenci, kuras
vienīgais mērķis ir mainīt 20. panta 1. punktā
noteikto summu vai aizstāt 28. pantā noteikto vienību ar
citu vienību.
(2)
Konferenci sasauc agrākais sešus mēnešus
pēc dienas, kurā tika iesniegts priekšlikums.
(3)
Visām šīs konvencijas
līgumslēdzējām valstīm ir tiesības
piedalīties konferencē, neraugoties uz to, vai tās ir vai nav 1. punktā
minēto organizāciju locekles.
(4)
Grozījumus pieņem, ja par tiem balso
divas trešdaļas no šīs konvencijas līgumslēdzējām
valstīm, kas pārstāvētas konferencē un piedalās
balsojumā, un ja vismaz puse no šīs konvencijas
līgumslēdzējām valstīm ir pārstāvētas,
notiekot balsojumam.
(5)
Apspriežot 20. panta 1. punktā
minētās summas grozījumu, konference ņem vērā
pieredzi, kas gūta gadījumos, kuru rezultātā radušies
bojājumi, un jo īpaši radīto bojājumu apjomu, naudas
vērtības izmaiņas un ierosinātā grozījuma ietekmi
uz apdrošināšanas izmaksām.
(6)

a)
Summas grozījums saskaņā ar šo pantu
drīkst stāties spēkā agrākais piecus gadus pēc
dienas, kurā šo konvenciju darīja pieejamu parakstīšanai, un
agrākais piecus gadus pēc dienas, kurā stājās
spēkā iepriekš saskaņā ar šo pantu veikts grozījums.
b)
Summu nedrīkst palielināt tādā
mērā, lai tā pārsniegtu šajā konvencijā noteiktos
maksimālos atbildības ierobežojumus, kas palielināti par 6 %
gadā, aprēķinot saskaņā ar salikto procentu principu,
sākot no dienas, kurā šo konvenciju darīja pieejamu
parakstīšanai.
c)
Summu nedrīkst palielināt tādā
mērā, lai tā trīskārt pārsniegtu šajā
konvencijā noteiktos maksimālos atbildības ierobežojumus.
(7)
Depozitārs paziņo visām
līgumslēdzējām valstīm par visiem saskaņā ar
4. punktu pieņemtajiem grozījumiem. Grozījumu uzskata par
pieņemtu astoņpadsmit mēnešus pēc paziņošanas
dienas, ja vien šajā periodā vismaz viena ceturtdaļa no
valstīm, kuras bija līgumslēdzējas puses lēmuma par
grozījumu pieņemšanas laikā, nav informējušas
depozitāru, ka tās nepieņems šo grozījumu; šajā
gadījumā grozījums tiek noraidīts un nestājas
spēkā.
(8)
Grozījums, kuru uzskata par pieņemtu
saskaņā ar 7. punktu, stājas spēkā
astoņpadsmit mēnešus pēc tā pieņemšanas.
(9)
Grozījums ir saistošs visām
līgumslēdzējām valstīm, ja vien tās
nedenonsē šo konvenciju saskaņā ar 35. pantu ne
vēlāk kā sešus mēnešus, pirms grozījums stājas
spēkā. Denonsēšana stājas spēkā, stājoties
spēkā grozījumam.
(10)
Ja grozījums ir pieņemts, bet vēl
nav beidzies noteiktais astoņpadsmit mēnešu pieņemšanas periods,
valstij, kura šajā periodā kļūst par
līgumslēdzēju pusi, grozījums, ja tas stājas
spēkā, ir saistošs. Valstij, kura kļūst par
līgumslēdzēju pusi pēc minētā perioda, ir
saistošs grozījums, kas pieņemts saskaņā ar 7. punktu.
Šajā punktā minētajos gadījumos valstij ir saistošs
grozījums, līdzko tas stājas spēkā vai tikko šī
konvencija stājas spēkā valstī, ja tas notiek pēc tam.
38. pants.
Depozitārs
(1)
Šo konvenciju nodod glabāšanā
Ungārijas Republikas valdībai.
(2)
Depozitārs:
a)
nosūta pārbaudei visām valstīm,
kuras piedalījās Budapeštas Konvencijas par līgumu par
preču pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem
pieņemšanas diplomātiskajā konferencē, šo konvenciju
oficiālās valodas versijā, kura nebija pieejama konferences
laikā;
b)
informē visas iepriekš
a) apakšpunktā minētās valstis par visiem priekšlikumiem
grozīt saskaņā ar a) apakšpunktu nosūtīto tekstu;
c)
nosaka datumu, kurā ir nodrošināta visu
šīs konvencijas oficiālo valodu versiju savstarpēja atbilstība
un kurā tās var uzskatīt par autentiskām;
d)
paziņo visām iepriekš
a) apakšpunktā minētajām valstīm saskaņā ar
c) apakšpunktu noteikto datumu;
e)
nosūta visām valstīm, kuras tika
uzaicinātas uz Budapeštas Konvencijas par līgumu par preču
pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem
pieņemšanas diplomātisko konferenci un kuras ir parakstījušas šo
konvenciju vai pievienojušās tai, sertificētas pareizas šīs
konvencijas kopijas;
f)
 informē visas valstis, kuras ir
parakstījušas šo konvenciju vai pievienojušās tai:

i.
par katru jaunu parakstīšanas,
paziņošanas vai deklarēšanas gadījumu, norādot
parakstīšanas, paziņošanas vai deklarēšanas datumu;

ii.
par konvencijas spēkā stāšanās
datumu;

iii.
par visiem šīs konvencijas denonsēšanas
gadījumiem un datumiem, kuros minētajai denonsēšanai ir
jāstājas spēkā;

iv.
par visiem grozījumiem, kas pieņemti
saskaņā ar šīs konvencijas 36. un 37. pantu, un par šo
grozījumu spēkā stāšanās datumiem;

v.
par visiem paziņojumiem, kas jāveic
saskaņā ar šīs konvencijas noteikumiem.
(3)
Pēc šīs konvencijas stāšanās
spēkā depozitārs nosūta ANO sekretariātam
sertificētas pareizas šīs konvencijas kopijas reģistrēšanai
un publicēšanai saskaņā ar Apvienoto Nāciju
Organizācijas Statūtu 102. pantu.
BUDAPEŠTĀ, 2001. gada divdesmit
otrajā jūnijā vienā oriģināleksemplārā
angļu, franču, krievu, nīderlandiešu un vācu valodā,
kura teksti ir vienlīdz autentiski.
TO APLIECINOT, attiecīgo valdību
pilnvarotas personas ir parakstījušas šo konvenciju.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 8.4.2016
            COM(2016) 193 final
            2016/0098(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001
                  1
                izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas. Regula (EK) Nr. 539/2001 tiek piemērota visās dalībvalstīs, izņemot Īriju un Apvienoto Karalisti.

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 509/2014
                  2
                grozīja Regulu (EK) Nr. 539/2001, pārceļot 19 valstis uz II pielikumu, kurā ir uzskaitītas tās trešās valstis, kuru pilsoņi ir atbrīvoti no vīzas prasības. Minētās 19 valstis ir Apvienotie Arābu Emirāti, Austrumtimora, Dominika, Grenāda, Kiribati, Kolumbija, Māršala salas, Mikronēzija, Nauru, Palau, Peru, Sentlūsija, Sentvinsenta un Grenadīnas, Samoa, Zālamana salas, Tonga, Trinidāda un Tobāgo, Tuvalu un Vanuatu. Atsaucei uz katru no II pielikumā minētajām valstīm ir pievienota zemsvītras piezīme, kurā norādīts, ka “atbrīvojumu no vīzu prasības piemēro no dienas, kad stājas spēkā ar Eiropas Savienību noslēgts nolīgums par atbrīvojumu no vīzu prasības”.

               Regula (ES) Nr. 509/2014 tika pieņemta 2014. gada 20. maijā un stājās spēkā 2014. gada 9. jūnijā. Komisija 2014. gada jūlijā iesniedza Padomei ieteikumu pilnvarot Komisiju sākt sarunas par nolīgumiem par vīzu režīma atcelšanu ar katru no šādām 17 valstīm: Apvienotajiem Arābu Emirātiem, Austrumtimoru, Dominiku, Grenādu, Kiribati, Māršala salām, Mikronēziju, Nauru, Palau, Sentlūsiju, Sentvinsentu un Grenadīnām, Samoa, Zālamana salām, Tongu, Trinidādu un Tobāgo, Tuvalu un Vanuatu
                  3
               . Padome 2014. gada 9. oktobrī izdeva Komisijai adresētas sarunu norādes.

               Pirmie nolīgumi par vīzu režīma atcelšanu tika parakstīti 2015. gada 6. maijā (Apvienotie Arābu Emirāti), 2015. gada 26. maijā (Austrumtimora) un 2015. gada 28. maijā (Dominika, Grenāda, Sentlūsija, Sentvinsenta un Grenadīnas, Samoa, Trinidāda un Tobāgo, Vanuatu) un tos provizoriski piemēro no parakstīšanas dienas, kamēr tie nav stājušies spēkā. Padome ir pilnvarojusi parakstīt otro vīzu režīma atcelšanas nolīgumu paketi ar Tonga (parakstīts 2015. gada 20. novembrī), Kolumbiju (parakstīts 2015. gada 2. decembrī), Kiribati (parakstīšanas datums vēl jānosaka) un Palau (parakstīts 2015. gada 7. decembrī). Šos četrus nolīgumus provizoriski piemēro no nākamās dienas pēc nolīguma parakstīšanas dienas līdz brīdim, kad tie stājas spēkā.

               Sarunas ar Mikronēziju sākās 2014. gada 17. decembrī un norisinājās vēstuļu apmaiņas veidā. Turpmākas informācijas apmaiņas laikā tika panākta vienošanās par visiem aspektiem. Galvenie sarunu vedēji nolīgumu parafēja vēstuļu apmaiņas veidā 2015. gada 16. decembrī (Mikronēzija) un 2016. gada 13. janvārī (Savienība). Dalībvalstis tika informētas Padomes Vīzu jautājumu darba grupas sanāksmē 2016. gada 18. janvārī.

               2.JURIDISKAIS PAMATS

               No Savienības puses nolīguma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 77. panta 2. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tā 218. pantu.

               Pievienotais priekšlikums ir juridiskais instruments nolīguma noslēgšanai. Padome pieņems lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu pēc tam, kad nolīgumu Savienības vārdā parakstīs Padomes prezidentūras iecelta persona un no Eiropas Parlamenta būs saņemta piekrišana saskaņā ar LESD 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta.

               3.SARUNU REZULTĀTI

               Komisija uzskata, ka ir sasniegti Padomes sarunu norādēs noteiktie mērķi un nolīguma par vīzu režīma atcelšanu projekts ir Savienībai pieņemams.

               Tā galīgo saturu var apkopot šādi.

               Mērķis

               Nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Eiropas Savienības pilsoņiem un Mikronēzijas pilsoņiem, kas ceļo uz otras līgumslēdzējas puses teritoriju, ne vairāk kā uz 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā.

               Lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret visiem ES pilsoņiem, nolīgumā ir iekļauts noteikums, kas paredz, ka Mikronēzija var apturēt vai izbeigt nolīguma darbību tikai attiecībā uz visām Eiropas Savienības dalībvalstīm un Savienība arī var apturēt vai izbeigt nolīguma darbību tikai attiecībā uz visām tās dalībvalstīm.

               Apvienotās Karalistes un Īrijas īpašā situācija ir atspoguļota preambulā.

               Piemērošanas joma

               Vīzu režīma atcelšana attiecas uz visām personu kategorijām (parasto, diplomātisko, dienesta/oficiālo un īpašo pasu turētājiem), kas ceļo jebkādos nolūkos, izņemot nolūkā veikt algotu darbu. Attiecībā uz pēdējo minēto kategoriju katrai dalībvalstij un arī Mikronēzijai ir rīcības brīvība piemērot vīzas prasību otras līgumslēdzējas puses pilsoņiem saskaņā ar piemērojamiem Savienības vai valsts tiesību aktiem. Lai nodrošinātu saskaņotu īstenošanu, nolīgumam ir pievienota kopīga deklarācija par to personu kategorijas interpretāciju, kuras ceļo nolūkā veikt algotu darbu.

               Uzturēšanās ilgums

               Nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Eiropas Savienības pilsoņiem un Mikronēzijas pilsoņiem, kas ceļo uz otras līgumslēdzējas puses teritoriju, ne vairāk kā uz 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā. Kopīga deklarācija par to, kā interpretēt šo 90 dienu laikposmu jebkurā 180 dienu laikposmā, ir pievienota nolīgumam.

               Nolīgumā ņemta vērā to dalībvalstu situācija, kas Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā. Kamēr tās vēl neietilpst Šengenas zonā bez iekšējām robežām, vīzu atcelšana dod Mikronēzijas pilsoņiem tiesības katras šādas dalībvalsts (šobrīd Bulgārija, Horvātija, Kipra un Rumānija) teritorijā uzturēties 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā neatkarīgi no laikposma, kas aprēķināts attiecībā uz visu Šengenas zonu.

               Teritoriālā piemērošana

               Nolīgumā ir iekļauti noteikumi par tā teritoriālo piemērošanu – Francijas un Nīderlandes gadījumā vīzu atcelšana dotu tiesības Mikronēzijas pilsoņiem uzturēties tikai šo dalībvalstu Eiropas teritorijās.

               Deklarācijas

               Papildus iepriekš minētajām kopīgajām deklarācijām nolīgumam pievieno vēl divas kopīgās deklarācijas:

               –par Norvēģijas, Islandes, Šveices un Lihtenšteinas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā.

               –par informācijas izplatīšanu pilnā apjomā par nolīguma par vīzu režīma atcelšanu saturu un sekām un par saistītajiem jautājumiem, piemēram, ieceļošanas nosacījumiem,

               4.SECINĀJUMI

               Ņemot vērā iepriekšminētos rezultātus, Komisija ierosina Padomei pēc Eiropas Parlamenta piekrišanas saņemšanas apstiprināt nolīgumu par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu starp Eiropas Savienību un Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm.

               2016/0098 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu
                  4
               ,

               tā kā:

               (1)Komisija Eiropas Savienības vārdā ir vedusi sarunas ar Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm par nolīgumu par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu (turpmāk “nolīgums”).

               (2)Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) Nr. 2015/[...] nolīgums ir parakstīts un to piemēro provizoriski no [...].

               (3)Ar nolīgumu izveido Apvienoto ekspertu komiteju nolīguma pārvaldei. Eiropas Savienību minētajā Apvienotajā komitejā pārstāv Komisija, kurai būtu jāpalīdz dalībvalstu pārstāvjiem.

               (4)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuros Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK
                  5
               ; tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (5)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK
                  6
               ; tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (6)Šis nolīgums būtu jāapstiprina.

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināts Nolīgums starp Eiropas Savienību un Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu.

               2. pants

               Padomes priekšsēdētājs Savienības vārdā sniedz nolīguma 8. panta 1. punktā paredzēto paziņojumu
                  7
               .

               3. pants

               Komisija, kurai palīdz dalībvalstu pārstāvji, pārstāv Savienību Apvienotajā ekspertu komitejā, kas izveidota saskaņā ar nolīguma 6. pantu.

               4. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  Padomes Regula (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada 15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.

                     (2)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 509/2014 (2014. gada 15. maijs), ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (OV L 149, 20.5.2014., 67. lpp.).

                     (3)
                  COM (2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Piekrišana sniegta [...].

                     (5)
                  Padomes Lēmums 2000/365/EK (2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.).

                     (6)
                  Padomes 2002. gada 28. februāra Lēmums 2002/192/EK par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

                     (7)
                  Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 8.4.2016
            COM(2016) 193 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            priekšlikums Padomes lēmumam
            par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu

               PIELIKUMS

               dokumentam

               priekšlikums Padomes lēmumam

               par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu

               NOLĪGUMS

               starp Eiropas Savienību un Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu

               EIROPAS SAVIENĪBA, turpmāk “Savienība” vai “ES”, un

               MIKRONĒZIJAS FEDERATĪVĀS VALSTIS, turpmāk “Mikronēzija”,

               turpmāk kopā “Līgumslēdzējas puses”,

               NOLŪKĀ vēl vairāk pilnveidot draudzīgās attiecības starp līgumslēdzējām pusēm un vēloties atvieglot ceļošanu, nodrošinot bezvīzu ieceļošanu un īstermiņa uzturēšanos saviem pilsoņiem,

               ŅEMOT VĒRĀ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 509/2014 (2014. gada 15. maijs), ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas
                  1
               , inter alia 19 trešās valstis, tostarp Mikronēziju, pārceļot uz to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņi ir atbrīvoti no īstermiņa uzturēšanās vīzas prasības dalībvalstīs,

               ŅEMOT VĒRĀ to, ka Regulas (ES) Nr. 509/2014 1. pantā paredzēts, ka attiecībā uz minētajām 19 valstīm atbrīvojums no vīzas prasības ir piemērojams tikai no dienas, kad stājas spēkā nolīgums par vīzu atbrīvojumiem, kas jānoslēdz ar Savienību,

               VĒLOTIES nodrošināt vienlīdzīgas attieksmes principu attiecībā pret visiem ES pilsoņiem,

               ŅEMOT VĒRĀ to, ka šis nolīgums neattiecas uz personām, kas ceļo nolūkā veikt algotu darbu savas īstermiņa uzturēšanās laikā, un tādējādi minētajai personu kategorijai turpina piemērot attiecīgās Savienības un dalībvalstu tiesību normas un Mikronēzijas tiesību aktus par vīzas prasību vai atbrīvojumu no tās, kā arī par piekļuvi nodarbinātībai,

               ŅEMOT VĒRĀ Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību pievienoto Protokolu par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu un Protokolu par Šengenas acquis, kas iekļauts Eiropas Savienības sistēmā, un apstiprinot, ka šā nolīguma noteikumi neattiecas uz Apvienoto Karalisti un Īriju,

               IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.

               1. PANTS

               Mērķis

               Šis nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Savienības pilsoņiem un Mikronēzijas pilsoņiem, kas ceļo uz otras Līgumslēdzējas puses teritoriju, ne vairāk kā uz 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā.

               2. PANTS

               Definīcijas

               Šajā nolīgumā:

               a)
                     “dalībvalsts” ir jebkura Savienības dalībvalsts, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju;

               b)
                     “Savienības pilsonis” ir dalībvalsts pilsonis atbilstīgi a) punktā sniegtajai definīcijai;

               c)
                     “Mikronēzijas pilsonis” ir jebkura persona, kurai ir Mikronēzijas pilsonība;

               d)
                     “Šengenas zona” ir zona bez iekšējām robežām, kas aptver to dalībvalstu teritorijas atbilstoši a) punkta definīcijai, kurās Šengenas acquis tiek piemērots pilnībā.

               3. PANTS

               Piemērošanas joma

               1.
                     Savienības pilsoņi, kuriem ir derīga dalībvalsts izsniegta parastā, diplomātiskā, dienesta, oficiālā vai īpašā pase, Mikronēzijas teritorijā var ieceļot un uzturēties bez vīzas laikposmā, kas noteikts 4. panta 1. punktā.

               Mikronēzijas pilsoņi, kuriem ir derīga Mikronēzijas izsniegta parastā, diplomātiskā, dienesta, oficiālā vai īpašā pase, dalībvalstu teritorijā var ieceļot un uzturēties bez vīzas laikposmā, kas noteikts 4. panta 2. punktā.

               2.
                     Šā panta 1. punkts neattiecas uz personām, kas ceļo ar mērķi veikt algotu darbu.

               Attiecībā uz šo personu kategoriju katra dalībvalsts var saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 539/2001
                  2
                4. panta 3. punktu lemt par vīzas prasības piemērošanu vai tās atcelšanu Mikronēzijas pilsoņiem.

               Attiecībā uz šo personu kategoriju Mikronēzija var saskaņā ar saviem tiesību aktiem lemt par vīzas prasības piemērošanu vai atcelšanu katras dalībvalsts pilsoņiem atsevišķi.

               3.
                     Šajā nolīgumā paredzēto vīzu režīma atcelšanu piemēro, neskarot Līgumslēdzēju pušu tiesību aktus, kas saistīti ar ieceļošanas un īstermiņa uzturēšanās nosacījumiem. Dalībvalstis un Mikronēzija patur tiesības atteikt ieceļošanu un īstermiņa uzturēšanos savā teritorijā, ja viens vai vairāki no šiem nosacījumiem nav izpildīti.

               4.
                     Vīzu režīma atcelšana ir piemērojama neatkarīgi no transporta veida, kas izmantots Līgumslēdzēju pušu robežu šķērsošanai.

               5.
                     Šajā nolīgumā neaptvertos jautājumus reglamentē Savienības tiesību akti, dalībvalstu tiesību akti un Mikronēzijas tiesību akti.

               4. PANTS

               Uzturēšanās ilgums

               1.
                     Savienības pilsoņi var uzturēties Mikronēzijas teritorijā uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā.

               2.
                     Mikronēzijas pilsoņi var uzturēties dalībvalstu teritorijā, kas pilnībā piemēro Šengenas acquis, uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā. Minēto laikposmu aprēķina neatkarīgi no jebkuras uzturēšanās reizes dalībvalstī, kura Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā.

               Mikronēzijas pilsoņi var uzturēties katras dalībvalsts teritorijā, kas Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā, uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, neatkarīgi no uzturēšanās laika, kas aprēķināts attiecībā uz to dalībvalstu teritoriju, kas pilnībā piemēro Šengenas acquis.

               3.
                     Šis nolīgums neietekmē Mikronēzijas un dalībvalstu iespēju pagarināt uzturēšanās laiku vairāk par 90 dienām saskaņā ar to attiecīgajiem valsts tiesību aktiem un Savienības tiesību aktiem.

               5. PANTS

               Teritoriālā piemērošana

               1.
                     Šo nolīgumu attiecībā uz Francijas Republiku piemēro tikai Francijas Republikas Eiropas teritorijā.

               2.
                     Šo nolīgumu attiecībā uz Nīderlandes Karalisti piemēro tikai Nīderlandes Karalistes Eiropas teritorijā.

               6. PANTS

               Apvienotā komiteja nolīguma pārvaldībai

               1.
                     Līgumslēdzējas puses izveido Apvienoto ekspertu komiteju (turpmāk “komiteja”), kurā ir Savienības pārstāvji un Mikronēzijas pārstāvji. Savienību pārstāv Eiropas Komisija.

               2.
                     Komitejai inter alia ir šādi uzdevumi:

               a)
                     uzraudzīt šā nolīguma īstenošanu;

               b)
                     ierosināt šā nolīguma grozījumus vai papildinājumus;

               c)
                     risināt domstarpības, kas radušās sakarā ar šā nolīguma interpretāciju vai piemērošanu;

               3.
                     Komiteju sasauc pēc vajadzības, ja to lūdz viena no Līgumslēdzējām pusēm.

               4.
                     Komiteja izstrādā savu reglamentu.

               7. PANTS

               Šā nolīguma saistība ar pašreizējiem divpusējiem nolīgumiem par vīzu režīma atcelšanu
                  starp dalībvalstīm un Mikronēziju

               Šim nolīgumam ir priekšroka attiecībā pret jebkuriem divpusējiem nolīgumiem vai pasākumiem, kas noslēgti starp atsevišķām dalībvalstīm un Mikronēziju, ciktāl tie aptver jautājumus, kas ietilpst šā nolīguma darbības jomā.

               8. PANTS

               Nobeiguma noteikumi

               1.
                     Līgumslēdzējas puses šo nolīgumu ratificē vai apstiprina saskaņā ar to attiecīgajām iekšējām procedūrām, un tas stāsies spēkā otrā mēneša pirmajā dienā pēc dienas, kad saņemts pēdējais no abiem paziņojumiem, ar kuriem Līgumslēdzējas puses viena otrai paziņo par minēto procedūru pabeigšanu.

               Šo nolīgumu piemēro provizoriski no nākamās dienas pēc tā parakstīšanas.

               2.
                     Šis nolīgums ir noslēgts uz nenoteiktu laiku, ja vien tas netiek izbeigts saskaņā ar 5. punktu.

               3.
                     Šo nolīgumu var grozīt, Līgumslēdzējām pusēm rakstiski vienojoties. Grozījumi stājas spēkā pēc tam, kad Līgumslēdzējas puses ir paziņojušas viena otrai par šim nolūkam vajadzīgo iekšējo procedūru pabeigšanu.

               4.
                     Katra Līgumslēdzēja puse var pilnībā vai daļēji apturēt šā nolīguma darbību, jo īpaši sabiedriskās kārtības, valsts drošības aizsardzības vai sabiedrības veselības aizsardzības, nelegālās imigrācijas apsvērumu dēļ vai arī, ja jebkura Līgumslēdzēja puse atjauno vīzas prasību. Lēmumu par darbības apturēšanu otrai Līgumslēdzējai pusei paziņo ne vēlāk kā divus mēnešus pirms šā lēmuma plānotās stāšanās spēkā. Līgumslēdzēja puse, kas apturējusi šā nolīguma piemērošanu, nekavējoties informē otru Līgumslēdzēju pusi, ja minētās apturēšanas iemesli vairs nepastāv, un minēto apturēšanu atceļ.

               5.
                     Katra Līgumslēdzēja puse var izbeigt šā nolīguma darbību, par to rakstveidā paziņojot otrai Pusei. Šis nolīgums zaudē spēku 90 dienas pēc paziņojuma.

               6.
                     Mikronēzija var apturēt vai izbeigt šā nolīguma darbību vienīgi attiecībā uz visām dalībvalstīm.

               7.
                     Savienība var apturēt vai izbeigt šā nolīguma darbību vienīgi attiecībā uz visām tās dalībvalstīm.

               Sagatavots divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, visi teksti ir vienlīdz autentiski.

               KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA ATTIECĪBĀ UZ ISLANDI, NORVĒĢIJU, ŠVEICI
                  UN LIHTENŠTEINU

               Līgumslēdzējas puses ņem vērā ciešās attiecības starp Eiropas Savienību un Norvēģiju, Islandi, Šveici un Lihtenšteinu, jo īpaši ņemot vērā 1999. gada 18. maija un 2004. gada 26. oktobra nolīgumus par minēto valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā.

               Šādos apstākļos ir vēlams, ka Norvēģijas, Islandes, Šveices un Lihtenšteinas iestādes, no vienas puses, un Mikronēzija, no otras puses, nekavējoties noslēdz divpusējus nolīgumus par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šajā nolīgumā.

               KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR TO PERSONU KATEGORIJAS INTERPRETĀCIJU, KURAS CEĻO AR MĒRĶI VEIKT ALGOTU DARBU ATBILSTOŠI ŠĀ NOLĪGUMA 3. PANTA 2. PUNKTĀ PAREDZĒTAJAM

               Vēloties nodrošināt vienotu interpretāciju, Līgumslēdzējas puses vienojas, ka šajā nolīgumā to personu kategorija, kuras veic algotu darbu, aptver personas, kas otras Līgumslēdzējas puses teritorijā ieceļo nolūkā veikt algotu darbu vai atlīdzinātu darbību kā darbinieks vai pakalpojumu sniedzējs.

               Šajā kategorijā neietilpst:

               –
                     uzņēmēji, t. i., personas, kas ceļo darījumdarbības apspriežu nolūkā (un nav nodarbinātas otras Līgumslēdzējas puses valstī),

               –
                     sportisti vai mākslinieki, kas veic darbību pēc ad hoc principa,

               –
                     žurnālisti, kurus nosūtījuši viņu mītnes valsts plašsaziņas līdzekļi, un

               –
                     uzņēmumu iekšējie praktikanti.

               Šīs deklarācijas īstenošanu uzrauga Apvienotā komiteja atbilstīgi savai kompetencei saskaņā ar šā nolīguma 6. pantu, un tā var ierosināt pielāgojumus, ja tā uzskata tos par vajadzīgiem, pamatojoties uz Līgumslēdzēju pušu pieredzi.

               KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR 90 DIENU LAIKPOSMA JEBKURĀ 180 DIENU LAIKPOSMĀ
                  INTERPRETĀCIJU, KĀ NOTEIKTS ŠĀ NOLĪGUMA 4. PANTĀ

               Līgumslēdzējas puses saprot, ka laiks, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, kā paredzēts šā nolīguma 4. pantā, nozīmē vai nu nepārtrauktu apmeklējumu vai vairākus secīgus apmeklējumus, kuru kopējais ilgums nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā.

               Jēdziens “jebkurš” nozīmē, ka tiek piemērots “kustīgs” 180 dienu atsauces laikposms, skaitot atpakaļ katru uzturēšanās dienu pēdējo 180 dienu laikposmā, lai pārbaudītu, vai joprojām tiek izpildīta prasība par 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā. Tas inter alia nozīmē, ka pēc nepārtrauktas 90 dienu ilgas prombūtnes var atkal uzturēties uz laiku līdz 90 dienām.

               KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR PILSOŅU INFORMĒŠANU PAR NOLĪGUMU PAR VĪZU REŽĪMA ATCELŠANU

               Ņemot vērā pārskatāmības svarīgumu Eiropas Savienības un Mikronēzijas pilsoņiem, Līgumslēdzējas puses vienojas nodrošināt informācijas izplatīšanu pilnā apjomā par nolīguma par vīzu režīma atcelšanu saturu un sekām, kā arī par saistītajiem jautājumiem, piemēram, ieceļošanas nosacījumiem.

               _________________

                     (1)
                  OV L 149, 20.5.2014., 67. lpp.

                     (2)
                  Padomes Regula (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada 15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.8.2017
            COM(2017) 452 final
            2017/0213(APP)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par grozījumiem Lēmumā 2003/76/EK, ar ko nosaka pasākumus, kuri nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par EOTK izbeigšanās finansiālajām sekām un par Ogļu un tērauda pētniecības fondu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Sakarā ar Eiropas Centrālā bankas vadītās kvantitatīvās mīkstināšanas politiku apvienojumā ar drošības principu, kam pakļauta likvidējamās Eiropas Ogļu un tērauda kopienas (EOTK) aktīvu apsaimniekošana, no gada uz gadu ievērojamā tempā mainās ogļu un tērauda pētniecības finansēšanai atvēlētie ieņēmumi, tuvinot stāvokli, kad var vairs nebūt sasniedzams finansējuma kritiskais līmenis ikgadēja priekšlikumu konkursa rīkošanai.

                  Budžeta piešķīrums Ogļu un tērauda pētniecības fonda (RFCS) programmai ir samazinājies no 46 miljoniem EUR 2017. gadā no likvidējamās EOTK 2015. gada ieņēmumiem uz 27 miljoniem EUR 2018. gadā no likvidējamās EOTK 2016. gada ieņēmumiem, un 2019. gadā gaidāmā summa būs vēl mazāka (14–18 milj. EUR robežās).

                  Pārejas posma risinājums, kas zināmu laiku saglabātu pieņemamu finansējumu ogļu un tērauda pētniecības projektiem, gaidot pārmaiņas monetārajā politikā un aktīvu atdeves kāpumu valsts obligāciju tirgos, rodams, neizmantotos Ogļu un tērauda pētniecības fonda pētniecības programmas rīcībā bijušos asignējumus, it īpaši atceltajām programmas saistībām atbilstošās summas, iestrādājot programmā no jauna.

               Pārskatīšanas priekšlikuma pieņemšana ļaus no jauna iestrādāt visas kopš 2003. gada RFCS pētniecības programmā atceltās saistības (ieskaitot atgūtās summas), kas nodotas atpakaļ likvidējamās EOTK aktīvu pārvaldīšanai un veido iespējamu 40,3 miljonu EUR papildu finansējumu RFCS pētniecības programmai. Tā arī dos papildu finansējumu aptuveni 5 miljoniem EUR gadā (gada vidējā saistību atcēlumu plūsma trijos pēdējos gados RFCS pētniecības programmas).

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  RFCS programma papildina citus Savienības instrumentus, ko var izmantot, lai atbalstītu rūpniecības pielāgošanos vairākos līmeņos. To vidū ir Eiropas Stratēģisko investīciju fonds, Eiropas strukturālie un investīciju fondi, pamatprogramma “Apvārsnis 2020” ar publiskā un privātā sektora partnerību "SPIRE" (Efektīva resursu izmantošana un energoefektivitāte ilgtspējīgā pārstrādes nozarē) un Eiropas Sociālais fonds.

                  Šis priekšlikums ir saskaņā ar Ž. K. Junkera vadītās Komisijas 4. prioritāti “Padziļināts un taisnīgāks iekšējais tirgus ar spēcīgāku rūpniecisko pamatu”. Tas saskan arī ar Savienības atbalstu tēraudrūpniecības konkurētspējai un ogļrūpniecības pārkārtošanai, kas ir starp RFCS pētniecības programmas mērķiem.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

               Priekšlikums pilnībā saskan ar Savienības līmeņa iniciatīvām rūpniecības politikā. Konkrēti, tas saskan ar 2014. gada paziņojumu “Eiropas rūpniecības atdzimšana”
                  1
               , kur noteiktas Savienības rūpnieciskās politikas prioritātes, un 2016. gada paziņojumu “Tērauda rūpniecība: kā saglabāt ilgtspējīgu nodarbinātību un izaugsmi Eiropā”
                  2
               .

               2.TIESISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN SAMĒRĪGUMS

               •Tiesiskais pamats

               Noteikumi par saistību atcelšanu ir ietverti Padomes Lēmuma 2003/76/EK 4. pantā, kas nosaka protokola
                  3
                īstenošanai nepieciešamos pasākumus.

               Pārskatīšanas priekšlikums attiecas tikai uz diviem Padomes Lēmuma 2003/76/EK 4. panta punktiem, un tā mērķis ir piemērot vienu režīmu (automātiska pārnešana uz nākamo gadu) abām neizlietoto līdzekļu kategorijām: apropriācijas, par kurām gada beigās nav uzņemtu saistību, un atceltās saistības.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Protokola īstenošanas pasākumi tiek noteikti ar Padomes lēmumu, kura pārskatīšana ietilpst Komisijas ekskluzīvajās likumdošanas priekšlikumu iniciēšanas tiesībās.

               •Proporcionalitāte

                  Iekšējā apspriešanā Komisija nonāca līdz secinājumam, ka atceltās saistības no jauna iestrādāt nav iespējams ar pašreizējā juridiskā pamata interpretāciju vien. Tādēļ ir nepieciešams pārskatīt Padomes Lēmuma 2003/76/EK 4. panta 4. un 5. punktu.

               3.EX POST IZVĒRTĒŠANAS, APSPRIEŠANAS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒŠANAS REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude

                  Nav piemērojami. / 2013. gada uzraudzības un izvērtēšanas pasākums apstiprināja, ka RFCS ir izpildījis uzdevumu atbalstīt ogļrūpniecības un tēraudrūpniecības nozaru konkurētspēju un apstiprinājis, ka ir nepieciešams finansējums adekvātā līmenī.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  RFCS programmas pētniecības programmas komiteja (COSCO) ir informēta par pieejamā budžeta samazinājumu (no 46 milj. EUR 2017. gadā uz 27 milj. EUR 2018. gadā).

                  Eiropas Tēraudrūpniecības tehnoloģiju platforma ESTEP (pārstāv tēraudrūpniecībā ieinteresētās personas) ir paudusi pilnīgu atbalstu Padomes lēmuma pārskatīšanai, jo pretējā gadījumā daudzi ciestu no fonda krasa samazinājuma.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Uz šo neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Neattiecas.

                  Ierosinātā pārskatīšanas pasākuma tvērums ir ierobežots un tehnisks, un tam nav ievērojamas politiskas, ekonomiskas un budžetāras ietekmes (tas ir pārejas pasākums).

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

                  Tomēr ierosinātā pārskatīšana vienkāršos Komisijas iekšējo darba apjomu saistībā ar likvidējamās EOTK kontu slēgšanu, jo atceltās summas vairs netiks reģistrētas un grāmatotas likvidējamās EOTK bilancē.

               •Pamattiesības

                  Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Nav. Priekšlikumam nav ietekmes personāla līmenī, un tas nerada jaunas saistības, kas vispārējam budžetam būtu jāsedz pašreizējā daudzgadu finanšu shēmā.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Ja likumdevējs šo priekšlikumu ātri pieņemtu pirms 2018. gada pirmā pusgada, Komisija varētu papildināt paredzamo piešķīrumu (27 miljoni EUR) RFCS programmai 2018. gadam, sasniedzot 40 miljonu EUR nākamajam ikgadējam uzaicinājumam iesniegt priekšlikumus.

                  Atlikušo summu var izmantot 2019. gadam, lai saglabātu RFCS finansējumu tādā pašā līmenī (40 miljoni EUR).

               •Paskaidrojošie dokumenti (direktīvām)

                  Neattiecas.

               •Konkrēto priekšlikuma noteikumu detalizēts skaidrojums

                  Tiek ierosināts vienādu kārtību piemērot:

                  a) atcelto saistību summām – summām, par kurām saistības uzņemtas ar dotācijas nolīgumiem, bet kuras vairs nav izmaksājamas saņēmējiem (attiecināmās izmaksas ir mazākas par prognozētajām) vai atgūtas,

                  b) summām, par kurām gada beigās nav ar dotāciju nolīgumiem uzņemtu saistību. Tagad šie neizlietotie līdzekļi tiek automātiski pārnesti uz nākamo gadu vispārējā budžetā saskaņā ar Padomes Lēmuma 2003/76/EK 4. panta 4. punktu.

                  Tādējādi atcelto saistību summas tiktu pielīdzinātas neizlietotajiem līdzekļiem, uz kuriem attiecas 4. panta 4. punkts.

                  Bez tam tāpat tiks traktētas RFCS programmā atgūtās summas, kas arī tiks pārnestas automātiski, saskaņā ar attiecīgajiem Finanšu regulas (FR) noteikumiem par piešķirtajiem ieņēmumiem (FR 14. un 21. pantu).

                  Tas ir pamats pilnīgi svītrot Padomes Lēmuma 2003/76/EK 4. panta 5. punktu.

                  Tad pārskatīšanai pietiekami ir šādi noteikumi:

                  1) Lēmuma 4. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:

                  4. Katra attiecīgā gada 31. decembrī vēl pieejamos neizlietotos ieņēmumus un apropriācijas, kas rodas no šiem ieņēmumiem, kā arī Ogļu un tērauda pētniecības fonda pētniecības programmas saistību atceltās summas automātiski pārgrāmato uz nākamo gadu. Šīs apropriācijas nav pārnesamas uz citiem budžeta posteņiem.

                  Summa, kas atbilst kopš 2003. gada 6. februāra uzņemto saistību atcēlumiem Ogļu un tērauda pētniecības fonda pētniecības programmā, dara pieejamus ar šā lēmuma spēkā stāšanās brīdi.

                  2) Lēmuma 4. panta 5. punktu svītro.

               2017/0213 (APP)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par grozījumiem Lēmumā 2003/76/EK, ar ko nosaka pasākumus, kuri nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par EOTK izbeigšanās finansiālajām sekām un par Ogļu un tērauda pētniecības fondu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību un Līguma par Eiropas Savienības darbību pielikumā pievienoto Protokolu par EOTK līguma izbeigšanās finansiālajām sekām un par Eiropas Ogļu un tērauda pētniecības fondu, un jo īpaši tā 2. panta pirmo daļu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,

               saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Eiropas Ogļu un tērauda kopienas (EOTK) dibināšanas līguma 97. pantu Līguma termiņš beidzās 2002. gada 23. jūlijā.

               (2)Ar protokolu Eiropas Kopienas dibināšanas līguma pielikumā (turpmāk "protokols") EOTK aktīvi un saistības ir nodotas Eiropas Kopienai un šo aktīvu tīrā vērtība, ko atspoguļo EOTK bilance 2002. gada 23. jūlijā, piešķirta pētniecībai ar ogļu un tērauda rūpniecību saistītās nozarēs.

               (3)Ieņēmumus no šiem aktīviem protokols atvēl pētniecībai ārpus pētniecības pamatprogrammas nozarēs, kuras saistītas ar ogļrūpniecību un tēraudrūpniecību, saskaņā ar protokola noteikumiem un uz tā pamata pieņemtiem aktiem.

               (4)Kapitāla tirgu pēdējo gadu zemo procentu dēļ ārkārtēji samazinājušies ieņēmumi no likvidējamās EOTK aktīviem, kas paredzēti pētniecībai ar ogļrūpniecību un tēraudrūpniecību saistītajās nozarēs, tāpēc ir pārskatāmi noteikumi par uzņemto Ogļu un tērauda pētniecības fonda pētniecības programmas saistību atcelšanu, lai varētu atļaut tās no jauna iestrādāt pētniecības programmā.

               (5)Tā paša iemesla dēļ pārskatāmi arī noteikumi par Ogļu un tērauda pētniecības fonda pētniecības programmā atgūtajām summām, lai varētu atļaut tās no jauna iestrādāt pētniecības programmā saskaņā ar attiecīgajiem Finanšu regulas noteikumiem par piešķirtajiem ieņēmumiem
                  4
               ,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Lēmumu 2003/76/EK groza šādi:

               1) lēmuma 4. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:

               "4. Katra attiecīgā gada 31. decembrī vēl pieejamos neizlietotos ieņēmumus un apropriācijas, kas rodas no šiem ieņēmumiem, kā arī Ogļu un tērauda pētniecības fonda pētniecības programmas saistību atceltās summas automātiski pārgrāmato uz nākamo gadu. Šīs apropriācijas nav pārnesamas uz citiem budžeta posteņiem.

               Summu, kas atbilst kopš 2003. gada 6. februāra Ogļu un tērauda pētniecības fonda pētniecības programmā uzņemto saistību atcēlumiem, dara pieejamu no šā lēmuma spēkā stāšanās brīža.";

               2) lēmuma 4. panta 5. punktu svītro.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  COM(2014) 14.

                     (2)
                  COM(2016) 155.

                     (3)
                  Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienotais 37. protokols par EOTK līguma izbeigšanās finansiālajām sekām un par Ogļu un tērauda pētniecības fondu.

                     (4)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.).