               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 3.7.2017
            COM(2017) 357 final
            2017/0148(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro Luksemburgu un Rumāniju Eiropas Savienības interesēs akceptēt Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencijas par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada konvencija”), kuru līdz šim ir ratificējušas 97 valstis, tostarp visas ES dalībvalstis, mērķis ir atjaunot iepriekšējo stāvokli, nodrošinot nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanos, kas panākams, izmantojot sistēmu sadarbībai starp centrālajām iestādēm, kuras norīko konvencijas dalībvalstis.

                  Tā kā bērnu nolaupīšanas novēršana ir būtiska ES bērnu tiesību veicināšanas politikas sastāvdaļa, Eiropas Savienība aktīvi darbojas starptautiskā līmenī, lai uzlabotu 1980. gada konvencijas piemērošanu, un aicina trešās valstis tai pievienoties.

                  Gruzija savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1997. gada 24. jūlijā. Konvencija Gruzijā stājās spēkā 1997. gada 1. oktobrī.

                  1980. gada konvencija jau ir spēkā attiecībās starp Gruziju un 25 ES dalībvalstīm. Tikai Dānija, Luksemburga un Rumānija vēl nav akceptējušas Gruzijas pievienošanos konvencijai.

                  Dienvidāfrika savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1997. gada 8. jūlijā. Konvencija Dienvidāfrikā stājās spēkā 1997. gada 1. oktobrī.

                  1980. gada konvencija jau ir spēkā attiecībās starp Dienvidāfriku un 26 ES dalībvalstīm. Tikai Luksemburga un Rumānija vēl nav akceptējušas Dienvidāfrikas pievienošanos konvencijai.

                  1980. gada konvencijas 38. panta ceturtajā daļā ir noteikts, ka konvencija ir piemērojama attiecībām starp valsti, kas tai pievienojas, un konvencijas dalībvalstīm, kuras būs deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

                  Pēc Komisijas ierosmes notika apspriešanās ar Eiropas Savienības Tiesu, kas apstiprināja, ka akcepts par kādas trešās valsts pievienošanos 1980. gada konvencijai ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē.

                  Eiropas Savienības Tiesa savā 2014. gada 14. oktobra atzinumā 1/13 norāda, ka akcepts par kādas trešās valsts pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvajā kompetencē.

                  Tiesa uzstāja uz nepieciešamību šajā jomā nodrošināt vienotu ES mēroga pieeju, tādējādi izvairoties no pieeju dažādības (géométrie variable) dalībvalstu vidū.

                  Tā kā starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājums ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē, lēmums par to, vai akceptējama Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanās, ir jāpieņem ES mērogā Padomes lēmuma veidā. Tādēļ Luksemburgai un Rumānijai būtu jādeklarē, ka tās Eiropas Savienības interesēs akceptē Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos.

                  Līdz ar Luksemburgas un Rumānijas akceptu 1980. gada konvencija kļūtu piemērojama Gruzijas attiecībās ar visām ES dalībvalstīm, izņemot Dāniju. Dienvidāfrikas gadījumā 1980. gada konvencija kļūs piemērojama attiecībās ar visām ES dalībvalstīm.

               •Saskanība ar šajā politikas jomā spēkā esošajiem noteikumiem

                  Attiecībā uz vecāku veiktu bērnu nolaupīšanu 1980. gada Hāgas konvencija ir starptautiskais ekvivalents Padomes Regulai Nr. 2201/2003
                     1
                   (pazīstama kā “Briseles IIa regula”), kas ir ES tiesu iestāžu sadarbības stūrakmens laulības lietās un lietās par vecāku atbildību.

                  Viens no galvenajiem regulas mērķiem ir bērnu nolaupīšanas novēršana dalībvalstīs, ieviešot procedūras, ar kurām paredzēts nodrošināt bērna nekavējošu atpakaļatdošanu uz dalībvalsti, kurā atrodas viņa/viņas parastā dzīvesvieta. Šajā nolūkā Briseles IIa regulas 11. pants ietver 1980. gada konvencijā izklāstīto procedūru un to papildina, precizējot dažus tās aspektus, it īpaši bērnu uzklausīšanu, termiņus lēmuma pieņemšanai pēc atpakaļatdošanas pieteikuma iesniegšanas un bērna atpakaļneatdošanas pamatojumu. Tajā ir ietverti arī noteikumi, kas reglamentē situācijas, kad dažādās dalībvalstīs izdoti atšķirīgi rīkojumi – par atpakaļatdošanu un neatdošanu atpakaļ.

                  Starptautiskā mērogā Eiropas Savienība atbalsta trešo valstu pievienošanos 1980. gada konvencijai, lai ES dalībvalstis, risinot starptautiskas bērnu nolaupīšanas lietas, varētu paļauties uz kopīgu tiesisko regulējumu.

                  Laikā no 2015. gada jūnija līdz 2016. gada decembrim jau tika pieņemti desmit Padomes lēmumi, ar kuriem akceptēta 10 trešo valstu (Marokas, Singapūras, Krievijas Federācijas, Albānijas, Andoras, Seišelu, Armēnijas, Korejas Republikas, Kazahstānas un Peru) pievienošanās 1980. gada Hāgas konvencijai par starptautisko bērnu nolaupīšanu.
                     2

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Šis priekšlikums acīmredzami ir saistīts ar vispārīgo mērķi, kas nostiprināts Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā, proti, bērnu tiesību aizsardzību. 1980. gada Hāgas konvencijas sistēmas nolūks ir aizsargāt bērnus no vecāku veiktas bērnu nolaupīšanas nelabvēlīgās ietekmes un nodrošināt, ka bērns var uzturēt sakarus ar abiem vecākiem, piemēram, nodrošinot saskarsmes tiesību iedarbīgu īstenošanu.

                  Jāmin arī tas, ka pastāv saikne ar mediācijas izmantojuma veicināšanu pārrobežu ģimenes strīdu izšķiršanā. Kopējās Eiropas tieslietu telpas ietvaros Direktīva par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās
                     3
                   attiecas arī uz ģimenes tiesībām. Arī 1980. gada Hāgas konvencijā ir pausts iedrošinājums ģimenes strīdus risināt ar izlīguma palīdzību. Viena no rokasgrāmatām par labu praksi 1980. gada Hāgas konvencijas kontekstā, ko publicējusi Hāgas Starptautisko privāttiesību konference, ir veltīta mediācijas izmantošanai konvencijas darbības jomā ietilpstošu starptautisko ģimenes strīdu izšķiršanā attiecībā uz bērniem. Lai atbalstītu dialogu ar valstīm, kuras konvenciju vēl nav ratificējušas, un lai palīdzētu rast konkrētus veidus, kā risināt problēmas, ko rada starptautiskā bērnu nolaupīšana valstīs, kas nav ratificējušas konvenciju, pēc Eiropas Komisijas ierosmes šī rokasgrāmata ir pārtulkota visās ES valodās (papildus angļu un franču valodai), kā arī arābu valodā.
                     4

               2.TIESISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Tiesiskais pamats

                  Ņemot vērā, ka lēmums attiecas uz starptautisku nolīgumu, piemērojamais tiesiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. pants kopsakarā ar tā 81. panta 3. punktu. Padome pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu pieņem vienprātīgu lēmumu.

                  Apvienotajai Karalistei un Īrijai Regula (EK) Nr. 2201/2003 ir saistoša, un tāpēc tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

                  Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               •Proporcionalitāte

                  Šis priekšlikums ir izstrādāts, balstoties uz jau pieņemtajiem Padomes lēmumiem par šo pašu jautājumu, un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai panāktu saskaņotu ES rīcību starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājumā, nodrošinot, ka Luksemburga un Rumānija noteiktā termiņā akceptē Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANAS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešana ar ieinteresētajām personām

                  Luksemburga un Rumānija pēc tam, kad Komisija ar tām apspriedās par to gatavību akceptēt Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada konvencijai, sniedza labvēlīgu atzinumu.

                  Apspriešana, kas notika ekspertu tikšanās ietvaros 2017. gada 24. aprīlī, liecināja, ka pašlaik dalībvalstīm nav iebildumu pret to, ka Luksemburga un Rumānija akceptētu Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada konvencijai.

               •Ekspertu atzinumu apkopošana un izmantošana

                  Tā kā konvencija jau ir spēkā attiecībās ar 25 dalībvalstīm Gruzijas gadījumā un 26 dalībvalstīm Dienvidāfrikas gadījumā, Komisija un dalībvalstu eksperti uzskatīja, ka šādā gadījumā nav nepieciešams konkrēts novērtējums par stāvokli attiecīgajā trešā valstī.

                  Dalībvalstu eksperti nenorādīja, ka saistībā ar 1980. gada konvencijas piemērošanu attiecībā uz Gruziju un Dienvidāfriku būtu konstatētas kādas problēmas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Attiecībā uz jau 2015. un 2016. gadā pieņemtajiem desmit Padomes lēmumiem, ar kuriem akceptēta vairāku trešo valstu pievienošanās 1980. gada Hāgas konvencijai, nekāds konkrēts ietekmes novērtējums nav veikts, ņemot vērā šā tiesību akta būtību. Katrā ziņā konkrēts novērtējums par stāvokli Gruzijā un Dienvidāfrikā šķita lieks, ņemot vērā gan to, ka konvencija jau ir spēkā attiecībās ar 25 vai 26 ES dalībvalstīm, gan to, ka Luksemburga un Rumānija ir gatavas akceptēt Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos.

                  4.
                        IETEKME UZ BUDŽETU

                  Ierosinātais lēmums neietekmē ES budžetu.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Tā kā priekšlikums attiecas tikai uz Luksemburgas un Rumānijas pilnvarošanu akceptēt Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada konvencijai, tā īstenošanas uzraudzība paredz tikai pārbaudīt, ka Luksemburga un Rumānija ievēro deklarācijas formulējumu, paredzētajā termiņā deponē deklarāciju un informē Komisiju par deklarācijas deponēšanu, kā noteikts Padomes lēmumā.

               2017/0148 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro Luksemburgu un Rumāniju Eiropas Savienības interesēs akceptēt Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. panta 3. punktu saistībā ar tā 218. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu
                  5
               ,

               tā kā:

               1.
                     Eiropas Savienība bērnu tiesību aizsardzības veicināšanu ir izvirzījusi par vienu no saviem mērķiem, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā. Pasākumi bērnu aizsardzībai pret nelikumīgu aizvešanu vai aizturēšanu ir minētās politikas būtiska sastāvdaļa.

               2.
                     Padome ir pieņēmusi Regulu (EK) Nr. 2201/2003
                  6
                (turpmāk “Briseles IIa regula”), kuras mērķis ir aizsargāt bērnus no nelabvēlīgās ietekmes, ko rada nelikumīga aizvešana vai aizturēšana, un ieviest procedūras, ar kurām paredzēts nodrošināt viņu nekavējošu atpakaļatdošanu uz dalībvalsti, kurā atrodas viņa/viņas parastā dzīvesvieta, kā arī nodrošināt saskarsmes tiesību un aizgādības tiesību aizsardzību.

               3.
                     Briseles IIa regula papildina un pastiprina 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvenciju par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Hāgas konvencija”), kas starptautiskā mērogā izveido saistību un sadarbības sistēmu attiecībās starp konvencijas dalībvalstīm un starp centrālajām iestādēm un kas tiecas nodrošināt nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanu.

               4.
                     Visas Savienības dalībvalstis ir 1980. gada Hāgas konvencijas dalībvalstis.

               5.
                     Savienība mudina trešās valstis pievienoties 1980. gada Hāgas konvencijai un atbalsta 1980. gada Hāgas konvencijas pareizu īstenošanu, kopā ar dalībvalstīm citstarp piedaloties speciālajās komisijās, kuras regulāri organizē Hāgas Starptautisko privāttiesību konference.

               6.
                     Kopīgu tiesisko regulējumu, kas piemērojams attiecībās starp Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm, varētu uzskatīt par vislabāko risinājumu sensitīvos starptautiskās bērnu nolaupīšanas gadījumos.

               7.
                     1980. gada Hāgas konvencijā ir noteikts, ka to piemēro attiecībās starp valsti, kas tai pievienojas, un konvencijas dalībvalstīm, kuras ir deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

               8.
                     1980. gada Hāgas konvencija liedz tādām reģionālām ekonomiskās integrācijas organizācijām kā Savienība kļūt par tās dalībnieci. Tāpēc Savienība konvencijai nevar pievienoties, un tā nevar arī deponēt deklarāciju, ar ko tā akceptē attiecīgas valsts pievienošanos.

               9.
                     Kā norādīts Eiropas Savienības Tiesas atzinumā 1/13, 1980. gada Hāgas konvencijā paredzētā pievienošanās akcepta deklarācija ietilpst Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē.

               10.
                     Gruzija savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1997. gada 24. jūlijā. Konvencija Gruzijā stājās spēkā 1997. gada 1. oktobrī.

               11.
                     Visas attiecīgās dalībvalstis, izņemot Dāniju, Luksemburgu un Rumāniju, jau ir akceptējušas Gruzijas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai.  Gruzija ir akceptējusi Bulgārijas, Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Maltas pievienošanos. Pēc Gruzijas stavokļa novērtēšanas tika secināts, ka Luksemburga un Rumānija var Savienības interesēs akceptēt Gruzijas pievienošanos saskaņā ar 1980. gada Hāgas konvencijas noteikumiem.

               12.
                     Dienvidāfrika savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1997. gada 8. jūlijā. Konvencija Dienvidāfrikā stājās spēkā 1997. gada 1. oktobrī.

               13.
                     Visas attiecīgās dalībvalstis, izņemot Luksemburgu un Rumāniju, jau ir akceptējušas Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai. Dienvidāfrika ir akceptējusi Bulgārijas, Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Maltas pievienošanos. Pēc Dienvidāfrikas stavokļa novērtēšanas tika secināts, ka Luksemburga un Rumānija var Savienības interesēs akceptēt Dienvidāfrikas pievienošanos saskaņā ar 1980. gada Hāgas konvencijas noteikumiem.

               14.
                     Tādēļ Luksemburga un Rumānija būtu jāpilnvaro saskaņā ar šajā lēmumā ietvertajiem noteikumiem deponēt savu deklarāciju, ar ko tās Savienības interesēs akceptē Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos. Pārējām Savienības dalībvalstīm, kas jau akceptējušas Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, nav jādeponē jauna pievienošanās akcepta deklarācija, jo saskaņā ar starptautiskajām publiskajām tiesībām līdzšinējās deklarācijas paliek spēkā.

               15.
                     Apvienotajai Karalistei un Īrijai Briseles IIa regula ir saistoša, un tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

               16.
                     Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1.
                     Luksemburga un Rumānija ar šo tiek pilnvarotas Savienības interesēs akceptēt Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Hāgas konvencija”).

               2.
                     Šā panta 1. punktā minētās dalībvalstis ne vēlāk kā … [divpadsmit mēneši no šā lēmuma pieņemšanas dienas] deponē deklarāciju, ar ko Savienības interesēs akceptē Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencijai un kas formulēta šādi:

               “[Pilns DALĪBVALSTS nosaukums] deklarē, ka tā saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2017/...* akceptē Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem.”

                  73.
                     Abas dalībvalstis divu mēnešu laikā no dienas, kad deponēta attiecīgā deklarācija, ar ko akceptēta Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanās, informē Padomi un Komisiju par šādu deponēšanu un dara zināmu Komisijai deklarācijas tekstu.

               2. pants

               Ikviena dalībvalsts, kas savu deklarāciju, ar ko tā akceptē Gruzijas un Dienvidāfrikas pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, ir deponējusi pirms šā lēmuma pieņemšanas dienas, jaunu deklarāciju nedeponē.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Luksemburgai un Rumānijai.

               Briselē,

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 338, 23.12.2003., 31. lpp.

                     (2)
                  Jau ir pieņemti desmit Padomes lēmumi, ar kuriem dalībvalstis pilnvarotas akceptēt to, ka 1980. gada konvencijai pievienojas Andora (Padomes Lēmums 2015/1023, pieņemts 2015. gada 15. jūnijā); Seišelas (Padomes Lēmums 2015/2354, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Krievija (Padomes Lēmums 2015/2355, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Albānija (Padomes Lēmums 2015/2356, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Singapūra (Padomes Lēmums 2015/1024, pieņemts 2015. gada 15. jūnijā); Maroka(Padomes Lēmums 2015/2357, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Armēnija (Padomes Lēmums 2015/2358, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Korejas Republika (Padomes Lēmums 2016/2313, pieņemts 2016. gada 8. decembrī), Kazahstāna (Padomes Lēmums 2016/2311, pieņemts 8.12.2016.) un Peru (Padomes Lēmums 2016/2312, pieņemts 8.12.2016.).

                     (3)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/52/EK par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās (OV L 136, 24.5.2008., 3. lpp.).

                     (4)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (5)
                  OV C […], […], […]. lpp.

                     (6)
                  Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 23.12.2003., 1. lpp.).

                     (7)
                  OV: ierakstīt šā lēmuma numuru.


               EIROPAS KOMISIJA
            Strasbūrā, 15.12.2015
            COM(2015) 677 final
            2015/0314(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Zviedrijas labā saskaņā ar Padomes Lēmuma (ES) 2015/1523 9. pantu un Padomes Lēmuma (ES) 2015/1601 9. pantu, ar kuriem nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               1.1. Līguma78. panta 3. punkts un pašreizējās pagaidu pārcelšanas shēmas

                  Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 78. panta 3. punkts ir daļa no kopējās patvēruma politikas, un tajā sniegts konkrēts juridiskais pamats rīcībai ārkārtas situācijās. Tas ļauj Padomei, balstoties uz Eiropas Komisijas priekšlikumu un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu, paredzēt pagaidu pasākumus dalībvalsts vai dalībvalstu labā, kura vai kuras saskaras ar ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums. LESD 78. panta 3. punktā paredzētie pagaidu pasākumi pēc būtības ir ārkārtas pasākumi. Tos var uzsākt tikai tad, kad problēmas, ko dalībvalsts vai dalībvalstu patvēruma sistēmām rada pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, ir sasniegušas noteiktu ārkārtas un smaguma pakāpi.

                  Pamatojoties uz LESD 78. panta 3. punktu, Padome pieņēma divus lēmumus, ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā. Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523
                     1
                   40 000 starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju ir jāpārceļ no Itālijas un Grieķijas uz citām dalībvalstīm. Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601
                     2
                   120 000 starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju ir jāpārceļ no Itālijas, Grieķijas un citām dalībvalstīm, ja tās skar ārkārtas situācija.

                  Saskaņā ar Padomes lēmumu (ES) 2015/1523 1369 personas un saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601 4358 personas ir iedalītas pārcelšanai no Itālijas un Grieķijas uz Zviedriju.

                  Saskaņā ar Lēmuma (ES)  2015/1601 4. panta 3. punkta 2. apakšpunktu dalībvalsts, norādot pienācīgi pamatotus iemeslus, var paziņot Komisijai un Padomei, ka tā saskaras ar ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, kuru izraisa krasas migrācijas plūsmu svārstības. Komisija izvērtē iesniegtos iemeslus un attiecīgā gadījumā iesniedz Padomei priekšlikumus.

                  Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523 9. pantu un Padomes Lēmuma (ES) 2015/1601 9. pantu, ja kādā dalībvalstī rodas ārkārtas situācija, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, Padome, ievērojot LESD 78. panta 3. punktu, pēc Komisijas priekšlikuma un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu var pieņemt pagaidu pasākumus attiecīgās dalībvalsts labā. Šādi pasākumi vajadzības gadījumā var ietvert to, ka tiek apturēta minētās dalībvalsts dalība pārcelšanā, kā paredzēts šajos lēmumos, kā arī iespējamus kompensējošus pasākumus Itālijai un Grieķijai.

                  Zviedrija 2015. gada 5. novembra vēstulē, norādot pienācīgi pamatotus iemeslus, paziņoja Komisijai un Padomei, ka tā saskaras ar Padomes Lēmuma (ES) 2015/1601 (2015. gada 22. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā, 4. panta 3. punktā minēto situāciju, un pieprasīja pārcelšanas mehānisma pielāgošanu Zviedrijas labā. Zviedrija 2015. gada 8. decembra vēstulē oficiāli pieprasīja, lai tiktu atcelti tās pienākumi saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523 un (ES) 2015/1601.

               1.2. Ierosinājums attiecībā uz Zviedriju piemērot Padomes Lēmuma (ES) 2015/1523 9. pantu un Lēmuma (ES) 2015/1601 9. pantu

                  Zviedrija saskaras ar ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums tās teritorijā.

                  Ievērojama robežu neatļautas šķērsošanas gadījumu skaita ES un sekundāras kustības visā Eiropā rezultātā ir strauji pieaudzis starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju skaits Zviedrijā.

                  Eurostat rīcībā esošie dati liecina par straujo patvēruma prasītāju skaita pieaugumu Zviedrijā. Laikposmā no 2014. gada 1. janvāra līdz 31. oktobrim starptautiskās aizsardzības pieteikumu skaits salīdzinājumā ar laikposmu no 2015. gada 1. janvāra līdz 31. oktobrim pieauga par vairāk nekā 60 %, resp., no 68 245 pieteikumiem līdz 112 040.

                  Turklāt nesen vienā mēnesī konstatētais starptautiskās aizsardzības pieteikumu skaits sasniedza vēl lielāku līmeni: laikposmā no augusta (11 735) līdz septembrim (24 261) pieteikumu skaits divkāršojās un 2015. gada oktobrī sasniedza 39 055 (kopš septembra palielinājums par 61 %).

                  Zviedrijā 2015. gadā bija vislielākais starptautiskās aizsardzības pieteikumu skaits uz vienu iedzīvotāju visā ES (11 503 pieteikumi uz vienu miljonu iedzīvotāju).

                  Zviedrijā situācija ir sarežģīta arī tāpēc, ka nesen ievērojami ir pieaudzis nepavadītu nepilngadīgo skaits, katrs ceturtais pieteikuma iesniedzējs atzīst, ka ir nepavadīts nepilngadīgais.

                  Šī situācija Zviedrijas patvēruma sistēmai ir radījusi ļoti lielu slodzi, kas nopietni ietekmē situāciju uz vietas attiecībā uz uzņemšanas nosacījumiem un patvēruma sistēmas spēju izskatīt visus pieteikumus.

                  Tādēļ pašreizējā situācija Zviedrijā migrācijas jomā, kas ir unikāla visā ES un rada slodzi tās spējai apstrādāt starptautiskās aizsardzības pieteikumus un nodrošināt pienācīgus uzņemšanas apstākļus personām, kurām nepārprotami vajadzīga starptautiskā aizsardzība, liek pagaidu kārtā atcelt Zviedrijas pienākumus saskaņā ar pārcelšanas mehānismu un vajadzības gadījumā nodrošināt operatīvo atbalstu.

               2. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

               2.1. Ierosināto pasākumu kopsavilkums

                  Lai palīdzētu Zviedrijai pārvarēt ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums tās teritorijā, ar ierosināto lēmumu uz vienu gadu tiek atcelti Zviedrijas kā pārcelšanas mērķa dalībvalsts pienākumi saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523 un Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601.

                  Tas vajadzības gadījumā paredz Zviedrijai arī operatīvo atbalstu, izmantojot atbilstīgas darbības, ko koordinē Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (EASO) un nepieciešamības gadījumā citas attiecīgās aģentūras.

                  Zviedrijai pēc šā lēmuma darbības termiņa beigām ir saistošs pienākums pārcelt savā teritorijā no Itālijas un Grieķijas 1369 personas saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523 un 4358 personas saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601. Tai būtu jāiesniedz Padomei un Komisijai plāns, tajā nosakot konkrētus soļus, ko valsts veiks, lai nodrošinātu savu patvēruma un migrācijas sistēmu efektīvu darbu un atsāktu pārcelšanu pēc pārtraukuma beigām.

                  Pašreizējais lēmums neietekmē trešo valstu valstspiederīgo stāvokli, kas jau ir pārcelti Zviedrijā saskaņā ar Padomes Lēmumiem (ES) 2015/1523 un (ES) 2015/1601.

               2.2. Juridiskais pamats

                  Šā Padomes lēmuma priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 78. panta 3. punkts.

               2.3. Subsidiaritāte

                  LESD V sadaļā “Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa” dažas pilnvaras šajos jautājumos tiek piešķirtas Eiropas Savienībai. Šīs pilnvaras ir jāīsteno saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantu, proti, ja un ciktāl dalībvalstis nevar pietiekami labi īstenot paredzētās darbības mērķus un tādēļ ierosinātās darbības mēroga vai seku dēļ tie ir labāk sasniedzami Eiropas Savienības līmenī.

                  Šajā sakarībā Eiropas Savienība īstenoja savas pilnvaras, pieņemot Padomes Lēmumus (ES) 2015/1523 un (ES) 2015/1601. Pašreizējās darbības uzdevums ir atcelt dalībvalsts pienākumus, kas izriet no šiem lēmumiem, ņemot vērā ārkārtas apstākļus, un paredzēt ES aģentūru koordinētu papildu operatīvo atbalstu, tādējādi to var veikt tikai Eiropas Savienība.

               2.4. Proporcionalitāte

                  Ņemot vērā iepriekš aprakstītā pieplūduma radītās situācijas neatliekamību un nopietnību, ES pašreizējās darbības apturēšana attiecībā uz Zviedriju un papildus operatīvais atbalsts nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu mērķi, proti, efektīvi risināt radušos situāciju. Apturēšana attiecas tikai uz Zviedriju, tā ir pagaidu rakstura un neietekmē uz Zviedriju jau pārcelto starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju tiesības.

               2.5. Ietekme uz pamattiesībām

                  ES Pamattiesību hartā (“Harta”) paredzētās to starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju pamattiesības, kas ietilpst Padomes Lēmuma (ES) 2015/1523 un Lēmuma (ES) 2015/1601 tvērumā, netiek skartas. Zviedrijas kā pārcelšanas mērķa dalībvalsts pienākumu atcelšana attiecas tikai uz Zviedriju, tā ir pagaidu rakstura un neattiecas uz pieteikumu iesniedzējiem, kas jau ir pārcelti uz šo valsti.

               3.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Šis priekšlikums nerada papildu izmaksas ES budžetā.

               2015/0314 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Zviedrijas labā saskaņā ar Padomes Lēmuma (ES) 2015/1523 9. pantu un Padomes Lēmuma (ES) 2015/1601 9. pantu, ar kuriem nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 78. panta 3. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu
                  3
               ,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 78. panta 3. punktu, ja viena vai vairākas dalībvalstis saskaras ar ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, Padome pēc Komisijas priekšlikuma un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu var paredzēt pagaidu pasākumus attiecīgās dalībvalsts vai dalībvalstu labā.

               (2)Saskaņā ar LESD 80. pantu uz Savienības politiku robežpārbaužu, patvēruma un imigrācijas jomā un tās īstenošanu attiecas solidaritātes princips un atbildības, tostarp tās finansiālo seku, taisnīga sadalījuma princips dalībvalstu starpā, un Savienības aktos, kas pieņemti šajā jomā, iekļauj atbilstīgus pasākumus, lai šis princips stātos spēkā.

               (3)Pamatojoties uz LESD 78. panta 3. punktu, Padome pieņēma divus lēmumus, ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā. Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523
                  4
                40 000 starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju ir jāpārceļ no Itālijas un Grieķijas uz citām dalībvalstīm. Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601
                  5
                120 000 starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju ir jāpārceļ no Itālijas un Grieķijas uz citām dalībvalstīm.

               (4)Padomes Lēmuma (ES) 2015/1253 9. pantā un Padomes Lēmuma (ES) 2015/1601 9. pantā ir paredzēts, ka, kādā dalībvalstī rodoties ārkārtas situācijai, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, Padome, ievērojot LESD 78. panta 3. punktu, pēc Komisijas priekšlikuma un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu var pieņemt pagaidu pasākumus attiecīgās dalībvalsts labā. Šādi pasākumi vajadzības gadījumā var ietvert to, ka tiek apturēta minētās dalībvalsts dalība pārcelšanā, kā paredzēts šajos lēmumos, kā arī iespējamus kompensējošus pasākumus Itālijai un Grieķijai.

               (5)Zviedrija krasas migrācijas plūsmu svārstību rezultātā saskaras ar ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums tās teritorijā. Zviedrija 2015. gada 8. decembrī oficiāli pieprasīja, lai tiktu atcelti tās pienākumi saskaņā ar Padomes Lēmumiem (ES) 2015/1523 un (ES) 2015/1601.

               (6)Ievērojama robežu neatļautas šķērsošanas gadījumu skaita ES un sekundāras kustības visā Eiropā rezultātā ir strauji pieaudzis starptautiskas aizsardzības pieteikuma iesniedzēju skaits Zviedrijā, kas ES ir ieradušies galvenokārt caur Itāliju un Grieķiju.

               (7)Eurostat rīcībā esošie dati liecina par straujo patvēruma prasītāju skaita pieaugumu Zviedrijā. Laikposmā no 2014. gada 1. janvāra līdz 31. oktobrim starptautiskās aizsardzības pieteikumu skaits salīdzinājumā ar laikposmu no 2015. gada 1. janvāra līdz 31. oktobrim pieauga par vairāk nekā 60%, resp., no 68 245 pieteikumiem līdz 112 040.

               (8)Turklāt nesen vienā mēnesī konstatētais starptautiskās aizsardzības pieteikumu skaits sasniedza vēl lielāku līmeni: laikposmā no augusta (11 735) līdz septembrim (24 261) tas divkāršojās un 2015. gada oktobrī sasniedza 39 055 (kopš septembra palielinājums par 61 %).

               (9)Zviedrijā 2015. gadā bija vislielākais starptautiskās aizsardzības pieteikumu skaits uz vienu iedzīvotāju visā ES (11 503 pieteikumi uz vienu miljonu iedzīvotāju).

               (10)Zviedrijā situācija ir sarežģīta arī tāpēc, ka nesen ievērojami ir pieaudzis nepavadītu nepilngadīgo skaits, katrs ceturtais pieteikuma iesniedzējs atzīst, ka ir nepavadīts nepilngadīgais.

               (11)Šī situācija Zviedrijas patvēruma sistēmai ir radījusi ļoti lielu slodzi, kas nopietni ietekmē situāciju uz vietas attiecībā uz uzņemšanas nosacījumiem un patvēruma sistēmas spēju izskatīt šos pieteikumus. Lai palīdzētu mazināt ievērojamo spiedienu, ar ko Zviedrija saskaras, Zviedrijas kā pārcelšanas dalībvalsts pienākumi saskaņā ar Padomes Lēmumiem (ES) 2015/1523 un (ES) 2015/1601 būtu jāaptur uz viena gada laikposmu.

               (12)Apturēšana attiecīgā gadījumā būtu jāpapildina ar papildu atbalsta pasākumiem, kurus koordinē EASO un nepieciešamības gadījumā citas attiecīgās aģentūras.

               (13)Zviedrijai būtu jāiesniedz Padomei un Komisijai plāns, nosakot pasākumus, ko tā veiks, lai nodrošinātu savu patvēruma un migrācijas sistēmu efektīvu darbu un atsāktu savu pienākumu izpildi saskaņā ar Lēmumiem (ES) 2015/1523 un (ES) 2015/1601.

               (14)Ņemot vērā to, ka šā lēmuma mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet rīcības mēroga un iedarbības dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.

               (15)Ar šo lēmumu tiek ievērotas pamattiesības un principi, kas ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

               (16)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 21 par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots LES un LESD, un neskarot minētā protokola 4. pantu, Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un šis lēmums tai nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (17)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 21 par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots LES un LESD, un neskarot minētā protokola 4. pantu, Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un šis lēmums tai nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (18)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots LES un LESD, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (19)Ņemot vērā situācijas steidzamību, šim lēmumam būtu jāstājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants
               Priekšmets

               Ar šo lēmumu Zviedrijas labā tiek noteikti pagaidu pasākumi starptautiskās aizsardzības jomā, lai palīdzētu tai labāk pārvarēt ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums šajā dalībvalstī.

               2. pants
               Pienākumu atcelšana saskaņā ar Padomes Lēmumiem (ES) 2015/1523 un (ES) 2015/1601

               Zviedrijas kā pārcelšanas mērķa dalībvalsts pienākumus saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1523 un Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601 aptur līdz ... [vienu gadu pēc šā Padomes Lēmuma pieņemšanas].

               3. pants
               Operatīvais atbalsts Zviedrijai

               Lai atbalstītu Zviedriju labāk pārvarēt ārkārtējo spiedienu tās patvēruma un migrācijas sistēmām, vajadzības gadījumā Zviedrijai sniedz īpašu atbalstu, izmantojot atbilstīgas darbības, ko koordinē EASO un nepieciešamības gadījumā citas attiecīgās aģentūras.

               4. pants
               Papildu pasākumi, kas jāveic Zviedrijai

               Zviedrijai jāiesniedz Padomei un Komisijai plāns, nosakot pasākumus, ko tā veiks, lai nodrošinātu savu patvēruma un migrācijas sistēmu efektīvu darbu un atsāktu savu pienākumu izpildi saskaņā ar Lēmumiem (ES) 2015/1523 un (ES) 2015/1601.

               5. pants
               Stāšanās spēkā

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               Strasbūrā,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  Padomes Lēmums (ES) 2015/1523 (2015. gada 14. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV L 239, 15.9.2015., 146. lpp.).

                     (2)
                  Padomes Lēmums (ES) 2015/1601 (2015. gada 22. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV L 248, 24.9.2015., 80. lpp.).

                     (3)
                  OJ V , ,  lpp.

                     (4)
                  Padomes Lēmums (ES) 2015/1523 (2015. gada 14. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV L 239, 15.9.2015., 146. lpp.).

                     (5)

                        Padomes Lēmums (ES) 2015/1601 (2015. gada 22. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV L 248, 24.9.2015., 80. lpp.).


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.6.2016
            COM(2016) 413 final
            2016/0192(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karoga kuģiem

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               1966. gada 19. decembrī tika parakstīts Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas nolīgums par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā un Kategatā, kas stājās spēkā 1967. gada 7. augustā. Minētais nolīgums, kas papildināja 1980. gada divpusējo nolīgumu par zvejniecību starp Eiropas Savienību un Norvēģiju, paredzēja minēto trīs valstu savstarpēju piekļuvi zvejai līdz četrām jūras jūdzēm no to attiecīgās bāzes līnijas Skagerakā un Kategatā, kas ir ūdeņi starp Ziemeļjūru un Baltijas jūru. Nolīgumā bija arī noteikts, ka attiecībā uz šādu zveju konkrētais apgabals ir uzskatāms par atklāto jūru. Tādējādi nolīgums, no vienas puses, regulēja attiecības starp karoga valstīm un, no otras puses, attiecības starp attiecīgajām piekrastes valstīm.

               1966. gada nolīgums bija vienkāršs nolīgums, kurā tika ņemtas vērā Skageraka un Kategata apgabala ģeogrāfiskās īpatnības attiecībā uz zveju, un tajā bija atzīts, ka praktisku apsvērumu dēļ šajā būtībā ļoti nelielajā jūras apgabalā ir nepieciešams noteikt vienkāršas piekļuves režīmu. Šā iemesla dēļ 1966. gada nolīgumā bija tikai trīs panti: pirmajā bija noteikts konkrētais apgabals, otrajā — piekļuves tiesības un vēlme harmonizēt tehniskos noteikumus.

               Līdz ar Dānijas un Zviedrijas pievienošanos ES attiecīgi 1973. un 1995. gadā Komisija kļuva atbildīga par minētā nolīguma pārvaldību abu minēto dalībvalstu vārdā. Apspriešanās par pasākumiem, kas izriet no minētā nolīguma, tika noturētas vienlaikus ar apspriešanos saistībā ar 1980. gada divpusējo zivsaimniecības nolīgumu.

               Sākotnēji 1966. gada nolīgums bija spēkā 35 gadus, proti, līdz 2002. gadam, un pēc tam tas divas reizes tika pagarināts uz pieciem gadiem, proti, līdz 2012. gadam. Nolīgumu bija iespējams izbeigt, kādai no pusēm trīs gadus pirms jebkura no piecu gadu perioda beigām iesniedzot paziņojumu.

               Ņemot vērā jaunākās izmaiņas starptautiskajos zivsaimniecības tiesību aktos, jo īpaši 1982. gadā pieņemto ANO Jūras tiesību konvenciju un 1995. gadā pieņemto ANO Nolīgumu par zivju krājumiem, Norvēģija uzskatīja, ka tobrīd spēkā esošais nolīgums nav saskanīgs ar spēkā esošajiem jūras tiesību aktu noteikumiem. Norvēģija īpaši bažījās par kontroles noteikumiem. Turklāt tā uzskatīja, ka nolīgums neatbilst piekrastes valsts parastās jurisdikcijas principiem saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvenciju un mūsdienās pieņemtajiem zvejas resursu saglabāšanas un pārvaldības principiem.

               2009. gada 29. jūlijā Norvēģijas Ārlietu ministrija oficiāli informēja Dānijas — nolīguma depozitāres — iestādes, ka vēlas izbeigt nolīgumu, oficiāli to laužot saskaņā ar nolīguma 3. panta 3. punktu. Tādējādi 1966. gada nolīgums 2012. gada 7. augustā zaudēja spēku.

               Pēc tam Norvēģija sāka oficiālas sarunas ar Komisiju Eiropas Savienības vārdā, lai noslēgtu jaunu nolīgumu par savstarpēju piekļuvi zvejai Skageraka un Kategata apgabalā. Šis jaunais nolīgums tika parafēts 2013. gada 24. oktobrī un parakstīts 2015. gada 15. janvārī. Nolīgums atbilst ANO Jūras tiesību konvencijai, kā arī saistītajiem noteikumiem citos nolīgumos.

               Jaunajā nolīgumā ir saglabāta Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas kuģu ekskluzīvā piekļuve šo valstu ūdeņiem, kas atrodas tālāk par četrām jūras jūdzēm no bāzes līnijas. Tas garantē, ka abām dalībvalstīm un Norvēģijai arī turpmāk ir piekļuve pārējo pušu attiecīgajiem ūdeņiem Skageraka apgabalā, un tajā pašā laikā tas nodrošina pienācīgus zvejas resursu saglabāšanas un pārvaldības pasākumus šajā apgabalā. Tas paredz arī kontroles pasākumus, kas ir saskaņā ar piekrastes valsts parastās jurisdikcijas principiem, kuri jau ir atļauti attiecībā uz zveju Ziemeļjūrā.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā

               Lai nodrošinātu ES kuģu nepārtrauktu piekļuvi zvejas darbībām, jaunais nolīgums līdz tā spēkā stāšanās brīdim tiek piemērots provizoriski ne ilgāk kā divus gadus no tā parakstīšanas dienas.

               •Saskanība ar citām ES politikas jomām

               Ierosinātie pasākumi ir izstrādāti saskaņā ar kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) mērķiem un noteikumiem un atbilst Savienības ilgtspējīgas attīstības politikai.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punkts saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Priekšlikums ir Savienības ekskluzīvā kompetencē, kā minēts Līguma 3. panta 1. punkta d) apakšpunktā. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro.

               •Proporcionalitāte

                  Savienības rīcība ir nepieciešama, lai pārvaldītu transzonālos zivju krājumus, kuros kopīgi zvejo Savienības un Norvēģijas kuģi.

               •Instrumenta izvēle

                  Padomes lēmums.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi/spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude

                  Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Ar attiecīgajām dalībvalstīm apspriedās laikā, kad notika apspriešanās ar Norvēģiju.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

               •Pamattiesības

                  Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Neattiecas.

               2016/0192 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karoga kuģiem

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,

               tā kā:

               (1)Savienība risināja sarunas ar Norvēģijas Karalisti par nolīgumu par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā un Kategatā.

               (2)Nolīgums starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā un Kategatā tika parakstīts 2015. gada 15. janvārī saskaņā ar Padomes 2014. gada 23. jūlija Lēmumu 2014/505/ES par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā kuģiem, kas kuģo ar Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karogu (
                  1
               ).

               (3)Nolīgums būtu jāapstiprina Savienības vārdā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Savienības vārdā tiek noslēgts nolīgums starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karoga kuģiem.

               Nolīguma teksts ir pievienots šā lēmuma 1. pielikumā.

               2. pants

               Padomes priekšsēdētājs norīko personas, kas ir tiesīgas Savienības vārdā sniegt nolīguma (
                  2
               ) 7. pantā paredzētos paziņojumus, lai izteiktu Savienības piekrišanu uzņemties šā protokola saistības.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 224, 30.7.2014., 1. lpp.

                     (2)
                  Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.6.2016
            COM(2016) 413 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums — Padomes lēmums
            par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karoga kuģiem

               PIELIKUMS

               dokumentam

               Priekšlikums — Padomes lēmums

               par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karoga kuģiem

               Nolīgums

               starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karoga kuģiem

               Eiropas Savienība un Norvēģijas Karaliste, turpmāk “Puses”,

               ŅEMOT VĒRĀ ANO 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas, turpmāk “konvencija”, attiecīgos noteikumus;

               ATGĀDINOT par 1980. gada 27. februāra Nolīgumu par zvejniecību starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Norvēģijas Karalisti (turpmāk “1980. gada nolīgums”);

               ŅEMOT VĒRĀ, ka 2012. gada 7. augustā spēku zaudēja 1966. gada 19. decembra Nolīgums starp Dāniju, Norvēģiju un Zviedriju par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā un Kategatā;

               APZINOTIES Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas zvejas tradīcijas Skagerakā;

               CENŠOTIES saglabāt savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā apgabalos, kas atrodas tālāk par četrām jūras jūdzēm no pārējo minēto valstu attiecīgās bāzes līnijas to teritoriālajā jūrā un piegulošajos zvejniecības jurisdikcijas apgabalos Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karoga kuģiem;

               ŅEMOT VĒRĀ, cik svarīgi ir, lai zvejas kuģi ievērotu normatīvos un kontroles un izpildes pasākumus, kurus attiecīgās piekrastes valstis pieņēmušas saskaņā ar konvencijas, 1980. gada nolīguma un šā nolīguma noteikumiem ar mērķi nodrošināt Skagerakā mītošo dzīvo resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu,

               IR VIENOJUŠĀS ŠĀDI.

               1. pants

               Šis nolīgums attiecas uz apgabalu Skagerakā, kuru rietumos norobežo taisna līnija, kas novilkta no Hanstholmas bākas līdz Lindesnēsa bākai, un dienvidos – taisna līnija, kas novilkta no Skāgenas bākas līdz Tistlarnas bākai, tajās teritoriālās jūras daļās un piegulošajos Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas zvejniecības jurisdikcijas apgabalos, kas sniedzas tālāk par četrām jūras jūdzēm (1 jūras jūdze = 1852 metri) no bāzes līnijām, no kurām tiek noteikts teritoriālās jūras platums.

               2. pants

               Apgabalā, kas noteikts 1. pantā, katra Puse apņemas, pamatojoties uz savu zvejniecības jurisdikciju, saskaņā ar konvenciju, ievērojot piemērojamos tiesību aktus, atļaut Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karoga kuģiem veikt zveju, ņemot vērā attiecīgos 1980. gada nolīguma noteikumus un atbilstīgi piešķīrumiem, par kuriem Puses ir vienojušās.

               3. pants

               Puses sadarbojas, lai izstrādātu cik vien iespējams harmonizētus noteikumus attiecībā uz zveju apgabalā, kas noteikts 1. pantā.

               4. pants

               Puses vienojas apspriesties par jautājumiem, kas attiecas uz šā nolīguma īstenošanu un pareizu darbību, vai strīda gadījumā par tā interpretāciju.

               5. pants

               Šis nolīgums neskar citus nolīgumus, kas attiecas uz zveju, kuru vienas Puses kuģi veic otras Puses zvejniecības jurisdikcijā esošā apgabalā.

               6. pants

               Neskarot 1. pantu, šo nolīgumu piemēro, no vienas puses, teritorijās, uz kurām attiecas Līgums par Eiropas Savienību un Līgums par Eiropas Savienības darbību, un ar tādiem nosacījumiem, kas paredzēti šajos līgumos, un, no otras puses, Norvēģijas Karalistes teritorijā.

               7. pants

               Šis nolīgums stājas spēkā dienā, kad ir saņemts pēdējais paziņojums par to, ka Puses ir izpildījušas visas iekšējās procedūras, kas nepieciešamas, lai nolīgums stātos spēkā.

               8. pants

               Šis nolīgums ir spēkā līdz 2022. gada 1. janvārim. Ja Puses to neizbeidz, rakstveidā par to paziņojot vismaz gadu pirms minētā termiņa beigām, nolīgumu pagarina uz sešu gadu papildu laikposmiem, ja Puses nepaziņo par tā izbeigšanu vismaz gadu pirms šāda sešu gadu laikposma beigām.

               9. pants

               Šo nolīgumu līdz tā spēkā stāšanās brīdim piemēro provizoriski ne ilgāk kā divus gadus no tā parakstīšanas dienas.

               10. pants

               Šis nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu, zviedru un norvēģu valodā, un visi teksti ir autentiski. Pretrunu vai strīda gadījumā noteicošais ir teksts angļu valodā.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.10.2015
            COM(2015) 537 final
            2015/0253(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem balsojumā par grozījumiem attiecīgajās Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas komitejās attiecībā uz priekšlikumiem par grozījumiem ANO Noteikumos Nr. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 un 127, priekšlikumu par jauniem ANO noteikumiem par frontālām sadursmēm, priekšlikumiem par grozījumiem Konsolidētajā rezolūcijā par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) un priekšlikumu par jaunu Savstarpējo rezolūciju Nr. 2 (S.R.2) par transportlīdzekļu spēka piedziņas definīcijām

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisija (ANO/EEK) starptautiskā līmenī izstrādā saskaņotas prasības, kuru mērķis ir likvidēt tehniskos šķēršļus tirdzniecībā ar mehāniskajiem transportlīdzekļiem starp Pārskatītā 1958. gada nolīguma pusēm un nodrošināt šo transportlīdzekļu augstu drošuma līmeni un vides aizsardzību.

               Ar Padomes 1997. gada 27. novembra Lēmumu 97/836/EK Savienība ir pievienojusies Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām ("Pārskatītais 1958. gada nolīgums"), un ar Padomes 2000. gada 31. janvāra Lēmumu 2000/125/EK par noslēgto Nolīgumu par vispārēju tehnisko noteikumu apstiprināšanu riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos ("Paralēlais nolīgums"), Savienība ir pievienojusies Paralēlajam nolīgumam.

               Transportlīdzekļu noteikumu saskaņošanas pasaules foruma ANO/EEK WP29 sanāksmes notiek trīs reizes katrā kalendārajā gadā: martā, jūnijā un novembrī. Ņemot vērā tehnikas attīstību, katrā sanāksmes sesijā pieņem jaunus ANO noteikumus, kā arī pieņem jaunus grozījumus spēkā esošajiem ANO noteikumiem vai ANO vispārējiem tehniskajiem noteikumiem (VTN). Pirms katras WP29 sanāksmes šos grozījumus jau iepriekš apstiprina kāda no sešām WP29 darba grupām.

               Līdz ar to, ja ir sasniegts nepieciešamais kvorums un starp līgumslēdzējām pusēm ir kvalificēts balsu vairākums, WP29 sanāksmē notiek galīgais balsojums par grozījumu, papildinājumu un labojumu pieņemšanu. ES ir līgumslēdzēja puse diviem WP29 nolīgumiem (1958. gada un 1998. gada nolīgums). Katru reizi tiek sagatavots Padomes lēmums, t. s. "megalēmums", kurā ietverts visu noteikumu, grozījumu, papildinājumu un labojumu saraksts un ar kuru Komisiju pilnvaro katrā WP29 sanāksmē balsot Savienības vārdā.

               Ar šo Padomes lēmumu nosaka, kāda nostāja Savienībai jāieņem balsojumā par noteikumiem, grozījumiem, papildinājumiem un labojumiem, kas iesniegti balsošanai WP29 2015. gada novembra sanāksmē, kura notiks no 2015. gada 9. līdz 13. novembrim.

               2.APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               Ir notikusi apspriešanās ar Mehānisko transportlīdzekļu tehnisko komiteju, un ir ņemti vērā dalībvalstu ekspertu komentāri.

               3.PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

               Ierosināto pasākumu kopsavilkums

               Ar priekšlikumu nosaka Savienības nostāju balsojumā par grozījumiem ANO Noteikumos Nr. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 un 127, par jauniem ANO noteikumiem par frontālām sadursmēm un par grozījumiem Konsolidētajā rezolūcijā par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3), un par jaunu Savstarpējo rezolūciju Nr. 2 (S.R.2) par transportlīdzekļu spēka piedziņas definīcijām.

               Juridiskais pamats

               Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pants saistībā ar 218. panta 9. punktu.

               Subsidiaritātes princips

               Tikai Savienība ir pilnvarota balsojumā atbalstīt starptautiskos instrumentus, piemēram, priekšlikumus par ANO noteikumiem, ANO noteikumu grozījumus un Vispārējo tehnisko noteikumu projektus, un to iekļaušanu Savienības mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprināšanas sistēmā. Tas ne tikai nepieļauj iekšējā tirgus sadrumstalotību, bet nodrošina arī vienādus veselības un drošuma standartus visā Savienībā. Tas sniedz arī apjomradītus ieguvumus: ražojumus var izgatavot visam Savienības tirgum un pat starptautiskajam tirgum, nepielāgojot tos valsts tipa apstiprināšanas prasībām katrā atsevišķā dalībvalstī.

               Tāpēc šis priekšlikums atbilst subsidiaritātes principam.

               Proporcionalitātes princips

               Šis Padomes lēmums pilnvaro Komisiju balsot Savienības vārdā un ir samērīgs instruments saskaņā ar Padomes Lēmuma 97/836/EK 5. panta 1. punktu nolūkā definēt vienotu ES nostāju ANO/EEK attiecībā uz balsojumu par WP29 sanāksmes darba kārtībā iekļautajiem darba dokumentiem. Tāpēc šis priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tas paredz vienīgi tos pasākumus, kuri ir vajadzīgi, lai sasniegtu mērķus, kas saistīti ar iekšējā tirgus pareizas darbības nodrošināšanu, vienlaikus nodrošinot augstu sabiedrības drošības un aizsardzības līmeni.

               Juridisko instrumentu izvēle

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, nosakot nostājas, kas Savienības vārdā jāieņem kādā ar starptautisku nolīgumu izveidotā struktūrā, ir nepieciešams Padomes lēmums.

               2015/0253 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem balsojumā par grozījumiem attiecīgajās Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas komitejās attiecībā uz priekšlikumiem par grozījumiem ANO Noteikumos Nr. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 un 127, priekšlikumu par jauniem ANO noteikumiem par frontālām sadursmēm, priekšlikumiem par grozījumiem Konsolidētajā rezolūcijā par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) un priekšlikumu par jaunu Savstarpējo rezolūciju Nr. 2 (S.R.2) par transportlīdzekļu spēka piedziņas definīcijām

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Padomes Lēmumu 97/836/EK
                  1
                Savienība ir pievienojusies Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām (“Pārskatītais 1958. gada nolīgums”).

               (2)Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/125/EK
                  2
                Savienība ir pievienojusies Nolīgumam par vispārēju tehnisko noteikumu apstiprināšanu riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos (“Paralēlais nolīgums”).

               (3)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/46/EK
                  3
                dalībvalstu apstiprināšanas sistēmas aizstāja ar Savienības apstiprināšanas procedūru un izveidoja saskaņotu sistēmu, kas ietver administratīvus noteikumus un vispārējas tehniskas prasības visiem jauniem transportlīdzekļiem, sistēmām, sastāvdaļām un atsevišķām tehniskām vienībām. Ar minēto direktīvu ANO noteikumus iekļāva ES transportlīdzekļu tipa apstiprināšanas sistēmā vai nu kā tipa apstiprināšanas prasības, vai kā Savienības tiesību aktu alternatīvas. Kopš ir pieņemta minētā direktīva, Savienības tiesību aktos ES transportlīdzekļu tipa apstiprināšanas sistēmā aizvien biežāk iekļauj ANO noteikumus.

               (4)Ņemot vērā pieredzi un tehnikas sasniegumus, ir jāpielāgo tehnikas attīstībai prasības attiecībā uz dažiem elementiem vai rādītājiem, uz kuriem attiecas ANO Noteikumi Nr. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 un 127, kā arī Konsolidētā rezolūcija par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3).

               (5)Lai uzlabotu attiecīgos drošuma noteikumus attiecībā uz mehāniskajiem transportlīdzekļiem, būtu jāpieņem jauni ANO noteikumi par frontālām sadursmēm. Lai saskaņotu transportlīdzekļu spēka piedziņas definīcijas, būtu arī jāpieņem jauna Savstarpējā rezolūcija Nr. 2 (S.R.2) par transportlīdzekļu spēka piedziņas definīcijām.

               (6)Tādēļ ir jānosaka nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Pārskatītā 1958. gada nolīguma Administratīvajā komitejā un Paralēlā nolīguma Izpildu komitejā attiecībā uz minēto ANO tiesību aktu pieņemšanu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Pārskatītā 1958. gada nolīguma Administratīvajā komitejā un Paralēlā nolīguma Izpildu komitejā periodā no 2015. gada 9. līdz 13. novembrim, ir atbalstīt priekšlikumus, kuri uzskaitīti šā lēmuma pielikumā.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  Padomes 1997. gada 27. novembra Lēmums 97/836/EK par Eiropas Kopienas pievienošanos ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām (“Pārskatītais 1958. gada Nolīgums”) (OV L 346, 17.12.1997., 78. lpp.).

                     (2)
                  Padomes 2000. gada 31. janvāra Lēmums 2000/125/EK par noslēgto Nolīgumu par vispārēju tehnisko noteikumu apstiprināšanu riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos (“Paralēlais nolīgums”) (OV L 35, 10.2.2000., 12. lpp.).

                     (3)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīva 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (“pamatdirektīva”) (OV L 263, 9.10.2007., 1. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.10.2015
            COM(2015) 537 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Padomes lēmuma priekšlikums,
            ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem balsojumā par grozījumiem attiecīgajās Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas komitejās attiecībā uz priekšlikumiem par grozījumiem ANO Noteikumos Nr. 12, 16, 26, 39, 44, 46, 58, 61, 74, 83, 85, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 101, 106, 107, 110, 116 un 127, priekšlikumu par jauniem ANO noteikumiem par frontālām sadursmēm, priekšlikumiem par grozījumiem Konsolidētajā rezolūcijā par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) un priekšlikumu par jaunu Savstarpējo rezolūciju Nr. 2 (S.R.2) par transportlīdzekļu spēka piedziņas definīcijām

               PIELIKUMS

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 12 (Stūres mehānisms) 04. grozījumu sērijas 4. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/92

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 16 (Drošības jostas) 06. grozījumu sērijas 6. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/93

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 26 (Ārējie izvirzījumi) 03. grozījumu sērijas 3. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/82

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 39 (Spidometrs un odometrs) 01. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/83

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 44 (Bērnu ierobežotājsistēmas) 04. grozījumu sērijas 10. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/94

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 46 (Netiešās redzamības ierīces) 04. grozījumu sērijas 2. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/84

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 58 (Pakaļējais apakšsargs) 03. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/85

                        Priekšlikums par Noteikumiem Nr. 61 (Komerciālo transportlīdzekļu ārējie izvirzījumi) 3. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/86

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 74 (Apgaismes ierīces un gaismas signālierīces (mopēdi)) 01. grozījumu sērijas 8. papildinājuma 1. labojumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/79

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 83 (M1 un N1 transportlīdzekļu emisijas) 05. grozījumu sērijas 11. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/100

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 83 (M1 un N1 transportlīdzekļu emisijas) 06. grozījumu sērijas 6. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/101

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 85 (Lietderīgās jaudas mērīšana) sākotnējās redakcijas 7. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/102

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 94 (Frontāla sadursme) 02. grozījumu sērijas 6. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/95

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 94 (Frontāla sadursme) 03. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/96

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 95 (Sānu sadursme) 03. grozījumu sērijas 5. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/97

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 97 (Transportlīdzekļu signalizācijas sistēmas) 01. grozījumu sērijas 8. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/87

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 98 (Galvenie lukturi ar gāzizlādes gaismas avotiem) 01. grozījumu sērijas 7. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/80

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 99 (Gāzizlādes gaismas avoti) 11. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/81

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 100 (Elektriskas spēka piedziņas transportlīdzekļi) 02. grozījumu sērijas 3. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/98

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 101 (CO2 emisijas/degvielas patēriņš) 01. grozījumu sērijas 6. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/103

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 106 (Lauksaimniecības transportlīdzekļu riepas) 13. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/109

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 107 (Autobusu un tālsatiksmes autobusu vispārējā konstrukcija) 06. grozījumu sērijas 4. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/88

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 107 (Autobusu un tālsatiksmes autobusu vispārējā konstrukcija) 05. grozījumu sērijas 4. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/104

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 110 (Īpašas detaļas saspiestai dabasgāzei/ sašķidrinātai dabasgāzei) 01. grozījumu sērijas 4. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/89

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 116 (Transportlīdzekļu signalizācijas sistēmas) 5. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/91

                        Priekšlikums par Noteikumu Nr. 127 (Gājēju drošība) 02. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/99

                        Priekšlikums par jauniem noteikumiem par frontālas sadursmes ietekmi, uzsvaru liekot uz ierobežotājsistēmām

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/105

                        Priekšlikums par jauno noteikumu par frontālas sadursmes ietekmi, uzsvaru liekot uz ierobežotājsistēmām, 01. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/106

                        Priekšlikums par grozījumiem Konsolidētajā rezolūcijā par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3)

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/111

                        Priekšlikums par jaunu Savstarpējo rezolūciju Nr. 2 (S.R.2) par transportlīdzekļa piedziņas definīcijām

                        ECE/TRANS/WP.29/2015/110