               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 26.8.2020
            COM(2020) 432 final
            2020/0204(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā attiecībā uz grozījumiem Lēmumā Nr. 3/2019 (2019. gada 17. septembris) par pārejas posma pasākumu pieņemšanu saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu [2020/2]

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1. Priekšlikuma priekšmets

               Šajā Komisijas lēmumā ietverts priekšlikums Padomes lēmumam par nostāju, kas Savienībai jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā par grozījumiem Lēmumā Nr. /2019 par pārejas posma pasākumu pieņemšanu saskaņā ar 2000. gada 23. jūnijā Kotonū parakstītā Partnerattiecību nolīguma starp ES un Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupu
                  1
                95. panta 4. punktu (“Kotonū partnerattiecību nolīgums” jeb “KPN”) (“lēmums par pārejas posma pasākumiem”)
                  2
               . Komisija ierosina vēlreiz pagarināt visu Kotonū partnerattiecību nolīguma noteikumu piemērošanu līdz 2021. gada 30. jūnijam vai līdz dienai, kad stājas spēkā jaunais partnerattiecību nolīgums starp Savienību un ĀKK valstīm, atkarībā no tā, kas notiek agrāk.

               2.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               2.1.Kotonū Partnerattiecību nolīgums

               Kopš 2000. gada Kotonū partnerattiecību nolīgums ir bijis satvars ES attiecībām ar 79 ĀKK valstīm. Nolīgums tika noslēgts uz 20 gadiem — no 2000. gada 1. marta līdz 2020. gada 29. februārim. Tas tika pārskatīts 2005. un 2010. gadā.

               Ar lēmumu par pārejas posma pasākumiem Kotonū partnerattiecību nolīguma noteikumu piemērošana 2019. gada 17. decembrī tika pagarināta līdz 2020. gada 31. decembrim vai līdz dienai, kad stājas spēkā jaunais partnerattiecību nolīgums starp Savienību un ĀKK valstīm vai kad to sāk piemērot provizoriski, atkarībā no tā, kas notiek agrāk.

               Sarunas par jaunu ĀKK un ES partnerattiecību nolīgumu tika sāktas 2018. gada septembrī un pašlaik tiek turpinātas. Tomēr sakarā ar aizkavēšanos, ko izraisīja Covid-19 pandēmija, ir kļuvis skaidrs, ka sarunu rezultātā netiks noslēgts jauns nolīgums, ko varētu sākt piemērot minētajā termiņā – no 2020. gada 31. decembra. Šī situācija ES un ĀKK attiecībās radītu vakuumu, kurš ir jāaizpilda.

               2.2.ĀKK un ES Ministru padome

                  ĀKK un ES Ministru padome ir ministru līmeņa struktūra, kas izveidota ar nolīgumu (KPN 15. pants). Tās sastāvā no vienas puses ir Eiropas Savienības Padomes locekļi un Eiropas Komisijas pārstāvji, no otras puses – pa vienam valdību pārstāvošam loceklim no katras ĀKK valsts. Ministru padomes funkcijas cita starpā ietver lēmumu pieņemšanu, kuri ir nepieciešami, lai varētu īstenot un izpildīt KPN. Ministru padomes lēmumus pieņem, Pusēm savstarpēji vienojoties. Lai lēmumi būtu spēkā, klātesošiem jābūt i) pusei no Eiropas Savienības Padomes locekļiem (t. i., 14 ministriem no ES dalībvalstīm), ii) vienam Komisijas loceklim un iii) divām trešdaļām locekļu, kuri pārstāv ĀKK valstu valdības (t. i., valdības locekļiem no 55 dažādām ĀKK valstīm).

               2.3.Pārejas pasākumi

               KPN 95. panta 4. punkta otrajā daļā noteikts: “Ministru padome pieņem pārejas posma pasākumus, kas var būt nepieciešami, kamēr stājas spēkā jaunais Nolīgums.” Saskaņā ar KPN 95. panta 4. punkta otro daļu pārejas posma pasākumus var piemērot, lai pagarinātu visa KPN vai tā daļu piemērojamību līdz jaunā nolīguma piemērošanas datumam (provizoriska piemērošana vai stāšanās spēkā). Lai saglabātu juridisko, politisko un institucionālo nepārtrauktību ar ĀKK, ņemot vērā, ka jaunais nolīgums nekļūs piemērojams līdz spēkā esošā tiesiskā regulējuma termiņa beigām, pieņemtie pārejas posma pasākumi ir jāpagarina, lai turpinātu spēkā esošā nolīguma piemērošanu.

               2.4.ĀKK un ES Vēstnieku komitejas pieņemto pārejas posma pasākumu grozījumi

                  Saskaņā ar KPN 95. panta 4. punktu lēmumu par pārejas posma pasākumiem pieņem ĀKK un ES Ministru padome. Tomēr saskaņā ar KPN 15. panta 4. punktu Ministru padome var deleģēt pilnvaras Vēstnieku komitejai. Šajā nolūkā Ministru padome 2019. gada 23. maijā deleģēja Vēstnieku komitejai pilnvaras pieņemt lēmumu par pārejas posma pasākumiem
                     3
                  . Saskaņā ar KPN 16. panta 2. punktu Vēstnieku komiteja var pieņemt vai grozīt lēmumus, kas ir Pusēm saistoši, ievērojot Ministru padomes piešķirtās pilnvaras.

                  Saskaņā ar Vēstnieku komitejas reglamenta
                     4
                   1. pantu tā regulāri rīko sanāksmes, jo īpaši, lai sagatavotu Ministru padomes sanāksmes un vajadzības gadījumā — pēc kādas Puses lūguma. Ņemot vērā šo elastību, Vēstnieku komiteja var nodrošināt, lai grozījumi lēmumā par pārejas posma pasākumiem tiktu pieņemti laikus un ne vēlāk kā 2020. gada oktobrī.

                  Tāpēc ĀKK un ES Vēstnieku komitejai vienā no savām sanāksmēm ir jāpieņem grozījumi lēmumā par pārejas posma pasākumiem (“paredzētais akts”). Paredzētā akta mērķis ir vēlreiz pagarināt visa Kotonū partnerattiecību nolīguma piemērošanu līdz 2021. gada 30. jūnijam vai līdz dienai, kad stājas spēkā jaunais partnerattiecību nolīgums starp Savienību un ĀKK valstīm vai kad to sāk piemērot provizoriski, atkarībā no tā, kas notiek agrāk.

               3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā

                  Komisija ierosina grozīt pašreizējo lēmumu par KPN pārejas pasākumu, lai pagarinātu Kotonū partnerattiecību nolīguma piemērošanu līdz 2021. gada 30. jūnijam, ja vien jaunais nolīgums nestājas spēkā vai netiek provizoriski piemērots pirms minētā datuma.

                  Ņemot vērā iepriekš minēto, ierosinātā Savienības nostāja ir jāpieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejas sesijā.

               4.Juridiskais pamats

               4.4.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  5
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Saskaņā ar 2000. gada 23. jūnijā Kotonū parakstītā ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punkta otro daļu pārejas posma pasākumus var piemērot, lai pagarinātu visa KPN vai tā daļu piemērojamību līdz jaunā nolīguma piemērošanas datumam (provizoriska piemērošana vai stāšanās spēkā pēc tam, kad to ratificējušas visas Puses). Proti, “Ministru padome pieņem pārejas posma pasākumus, kas var būt nepieciešami, kamēr stājas spēkā jaunais Nolīgums.”

               Tāpēc ir skaidrs, ka akts, ko ir aicināta pieņemt ĀKK un ES Vēstnieku komiteja, ir akts ar juridiskām sekām. Paredzētais Vēstnieku komitejas akts atbilstoši starptautiskajām tiesībām būs Pusēm saistošs saskaņā ar nolīguma 15. un 16. pantu.

               Vēstnieku komiteja ir struktūra, kas izveidota saskaņā ar Kotonū partnerattiecību nolīguma 16. pantu.

               Eiropas Savienība kopā ar tās dalībvalstīm ir Kotonū partnerattiecību nolīguma līgumslēdzēja puse un tādējādi tai būs saistošs paredzētais Vēstnieku komitejas lēmums.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.
                     Principi

               Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti un viens no tiem ir atzīstams par galveno, bet otram ir pakārtota nozīme, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               4.2.2.
                     Piemērošana konkrētajā gadījumā

                     6
                  Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz KPN darbību kopumā, pagarinot tā piemērošanu pēc paredzētā termiņa beigām. Tāpēc Padomes lēmuma materiālais juridiskais pamats jānosaka, ņemot vērā Kotonū Partnerattiecību nolīgumu kopumā.

               KPN ir noslēgts kā asociācijas nolīgums, un tādējādi tas bija balstīts uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 310. pantu, kas ir līdzvērtīgs LESD 217. pantam. Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 217. pants.

               4.3. Secinājumi

                     7
                  Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 217. pantam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu, kas ir juridiskais pamats Padomes Lēmumam (ES) 2019/1932 (2019. gada 18. novembris) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā attiecībā uz lēmuma pieņemt pārejas posma pasākumus pieņemšanu, ievērojot ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu.

               2020/0204 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā attiecībā uz grozījumiem Lēmumā Nr. 3/2019 (2019. gada 17. septembris) par pārejas posma pasākumu pieņemšanu
                  saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu [2020/2]

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 217. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Partnerattiecību nolīgums starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem (“ĀKK”), no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses, (“ĀKK un ES partnerattiecību nolīgums”)
                  8
                tika parakstīts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū. ĀKK un ES partnerattiecību nolīgums stājās spēkā 2003. gada 1. aprīlī un ir piemērojams līdz 2020. gada 31. decembrim saskaņā ar ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmumu Nr. 3/2019 (2019. gada 17. decembris) par pārejas posma pasākumu pieņemšanu saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu [2020/2] (“lēmums par pārejas posma pasākumiem”)
                  9
               .

               (2)Saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punkta pirmo daļu 2018. gada septembrī tika sāktas sarunas par jaunu ĀKK un ES partnerattiecību nolīgumu. Jaunais nolīgums nebūs gatavs piemērošanai līdz pašreizējā ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma termiņa beigām sakarā ar Covid-19 pandēmijas izraisīto aizkavēšanos. Tādēļ tiek uzskatīts par nepieciešamu grozīt lēmumu par pārejas posma pasākumiem, lai vēlreiz pagarinātu spēkā esošā ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma noteikumu piemērošanu.

               (3)ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punkta otrajā daļā paredzēts, ka Ministru padome pieņem pārejas posma pasākumus, kas var būt nepieciešami, kamēr stājas spēkā jaunais nolīgums.

               (4)Saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 15. panta 4. punktu ĀKK un ES Ministru padome pilnvaras pieņemt pārejas posma pasākumus, kas var būt nepieciešami, kamēr stājas spēkā jaunais nolīgums, 2019. gada 23. maijā deleģēja ĀKK un ES Vēstnieku komitejai
                  10
               .  ĀKK un ES Vēstnieku komitejai ir jārīko regulārā sanāksme, kurā tā pieņems lēmumu grozīt pārejas posma pasākumus saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu.

               (5)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā, jo paredzētais akts Savienībai būs saistošs.

               (6)ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma noteikumus turpinās piemērot, lai uzturētu attiecību nepārtrauktību starp Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un ĀKK valstīm, no otras puses. Līdz ar to grozītie pārejas posma pasākumi nav paredzēti ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma grozījumiem, kā noteikts 95. panta 3. punktā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā ir jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma 95  panta 4. punktu, ir šāda: grozīt ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmumu Nr. 3/2019 (2019. gada 17. decembris) pieņemt pārejas posma pasākumus, ievērojot ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu [2020/2], lai pagarinātu ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma piemērošanu līdz 2021. gada 30. jūnijam vai līdz dienai, kad stājas spēkā jaunais partnerattiecību nolīgums starp Savienību un ĀKK valstīm vai kad to sāk piemērot provizoriski, atkarībā no tā, kas notiek agrāk.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums (2002. gada 19. decembris) par Partnerattiecību nolīguma noslēgšanu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas tika parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (OV L 65, 8.3.2003., 27. lpp.).

                     (2)

                        ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmums Nr. 3/2019 (2019. gada 17. decembris) par pārejas posma pasākumu pieņemšanu saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu

                     (3)

                        ĀKK un ES Ministru padomes Lēmums Nr. 1/2019 (2019. gada 23. maijs) par pilnvaru deleģēšanu ĀKK un ES Vēstnieku komitejai par lēmumu pieņemt pārejas posma pasākumus, ievērojot ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu [2019/920] (OV L 146, 5.6.2019., 114. lpp.).

                     (4)

                        ĀKK un ES Ministru padomes Lēmums Nr. 3/2005 (2005. gada 8. marts) par ĀKK un ES Vēstnieku komitejas reglamenta pieņemšanu (OV L 95, 14.4.2005., 51. lpp.).

                     (5)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI-EU-C-2014-2258, 61.–64. punkts.

                     (6)

                        Sk. jo īpaši spriedumu lietā C-244/17 Komisija/Padome (“Kazahstāna”) [ECLI:EU:C:2018:662], 40. lpp., un minēto judikatūru.

                     (7)

                        (OV L 300, 21.11.2019., 1.–4. lpp.).

                     (8)

                        Nolīgums (OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.), kas grozīts ar nolīgumu, kurš 2005. gada 25. jūnijā parakstīts Luksemburgā (OV L 209, 11.8.2005., 27. lpp.), un ar nolīgumu, kurš 2010. gada 22. jūnijā parakstīts Vagadugu (OV L 287, 4.11.2010., 3. lpp).

                     (9)

                        ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmums Nr. 3/2019 (2019. gada 17. decembris) par pārejas posma pasākumu pieņemšanu saskaņā ar ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu

                     (10)

                        ĀKK un ES Ministru padomes Lēmums Nr. 1/2019 (2019. gada 23. maijs) par pilnvaru deleģēšanu ĀKK un ES Vēstnieku komitejai par lēmumu pieņemt pārejas posma pasākumus, ievērojot ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu [2019/920] (OV L 146, 5.6.2019., 114. lpp.).


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 7.9.2020
            COM(2020) 488 final
            2020/0243(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Konvencijas par turpmāko daudzpusējo sadarbību Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecībā satvarā Eiropas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos minētajai konvencijai, un ar ko atceļ Padomes Lēmumu (ES) 2019/510

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu par nostāju, kas Konvencijas par turpmāko daudzpusējo sadarbību Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecībā (“NEAFC konvencija”) satvarā Eiropas Savienības vārdā jāieņem saistībā ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes (“Apvienotā Karaliste”) pievienošanos minētajai konvencijai savā vārdā pārejas periodā.

               1.Priekšlikuma konteksts

               2017. gada 29. martā Apvienotā Karaliste uz Līguma par Eiropas Savienību 50. panta pamata iesniedza Eiropadomei paziņojumu par nodomu izstāties no Eiropas Savienības.

               Savienība un Apvienotā Karaliste ir vienojušās par izstāšanās līgumu, ievērojot Līguma par Eiropas Savienību 50. pantu. Izstāšanās līgums
                  1
                stājās spēkā 2020. gada 1. februārī pēc tam, kad 2019. gada 17. oktobrī bija panākta vienošanās par to un par Politisko deklarāciju, kurā izklāstīts Eiropas Savienības un Apvienotās Karalistes turpmāko attiecību satvars.

               Izstāšanās līguma 127. panta 1. punktā ir paredzēts pārejas periods, kura laikā Savienības tiesības joprojām ir piemērojamas Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā (“pārejas periods”). Pārejas periods beidzas 2020. gada 31. decembrī. Izstāšanās līguma 129. panta 1. punktā ir noteikts, ka Apvienotajai Karalistei pārejas periodā ir saistoši pienākumi, ko rada starptautiskie nolīgumi, kurus noslēgusi Savienība, dalībvalstis, kas rīkojas tās vārdā, vai Savienība un tās dalībvalstis, rīkodamās kopīgi. Izstāšanās līguma 129. panta 3. punktā ir noteikts, ka saskaņā ar lojālas sadarbības principu Apvienotajai Karalistei pārejas periodā jāatturas no jebkuras rīcības vai iniciatīvas, kas varētu kaitēt Savienības interesēm, īpaši saistībā ar starptautiskajām organizācijām, aģentūrām, konferencēm vai forumiem, kuros Apvienotā Karaliste ir dalībniece pati par sevi.

               Savienība ir informējusi savus starptautiskos partnerus par Izstāšanās līgumā paredzēto īpašo kārtību, saskaņā ar kuru pret Apvienoto Karalisti pārejās periodā Savienības noslēgto starptautisko nolīgumu nolūkos būs tāda pati attieksme kā pret dalībvalstīm.

               NEAFC konvencijas galvenais mērķis ir “veicināt Ziemeļaustrumatlantijas zvejas resursu saglabāšanu un optimālu izmantošanu sistēmā, kas atbilst režīmam, kādu nosaka piekrastes valstu paplašinātā zvejas jurisdikcija, un attiecīgi veicināt starptautisku sadarbību un konsultēšanos par šiem resursiem”. NEAFC konvencija stājās spēkā 1982. gada 17. martā. Apvienotā Karaliste ir NEAFC konvencijas depozitāre.

               1982. gada NEAFC konvencija aizstāja sākotnējo 1959. gada Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecības konvenciju, jo Eiropas Savienības dalībvalstis no 1963. gada NEAFC organizācijas izstājās kā atsevišķas locekles un valstu zvejas zonu robežas 1977. gadā tika paplašinātas līdz 200 jūdzēm. Savukārt 1959. gada NEAFC konvencija bija aizstājusi 1946. gada Konvenciju par zvejas rīku linuma acs izmēru un zivju izmēra ierobežojumu regulējumu.

               1982. gada NEAFC konvencija tika grozīta 2004. gadā (tika iekļautas strīdu izšķiršanas procedūras) un 2006. gadā (NEAFC konvencija tika saskaņota ar norisēm starptautisko tiesību aktu un instrumentu jomā). Ne visas līgumslēdzējas puses ir veikušas pilnu 2004. un 2006. gada grozījumu ratifikācijas procesu. 2006. gada Londonas deklarācijā puses vienojās par grozījumu brīvprātīgu piemērošanu līdz ratifikācijas pabeigšanai.

               NEAFC konvencijas vajadzībām līgumslēdzējas puses izveidoja Ziemeļaustrumu Atlantijas zvejniecības komisiju (NEAFC). NEAFC ir juridiska persona, un attiecībās ar citām starptautiskām organizācijām un līgumslēdzēju pušu teritorijās tai ir tāda rīcībspēja, kāda nepieciešama tās pienākumu pildīšanai un mērķu sasniegšanai.

               Ir piecas līgumslēdzējas puses, un tās visas ir NEAFC konvencijas apgabala piekrastes valstis: Eiropas Savienība (ES), Dānija (attiecībā uz Fēru Salām un Grenlandi), Islande, Norvēģija un Krievijas Federācija. Karoga valstīm, kas ir patiesi ieinteresētas zvejot Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā, var piešķirt statusu “sadarbīga puse, kas nav līgumslēdzēja puse”, kurš tām ļauj piešķirt sava karoga kuģiem atļauju darboties NEAFC konvencijas apgabalā, ja tie piekrīt ievērot NEAFC pasākumus. Pašlaik ir sešas sadarbīgas puses, kas nav līgumslēdzējas puses: Bahamu Salas, Kanāda, Kirasao, Libērija, Panama un Jaunzēlande.

               Eiropas Savienība ir NEAFC konvencijas
                  2
                puse, jo minētās konvencijas priekšmets ietilpst Savienības ekskluzīvā kompetencē esošās kopējās zivsaimniecības politikas darbības jomā. Uz dalībvalstīm NEAFC konvencija attiecas atbilstoši Savienības tiesību aktiem.

               NEAFC ir organizācija, kuras kompetencē ir pieņemt ieteikumus par pārvaldības pasākumiem attiecībā uz zvejniecībām ārpus apgabaliem, kas ir līgumslēdzēju pušu zvejniecības jurisdikcijā (pārvaldības apgabals), un par apgabaliem, kas ir līgumslēdzēju pušu zvejniecības jurisdikcijā, ja attiecīgā līgumslēdzēja puse to pieprasa. Pieņemtie ieteikumi līgumslēdzējām pusēm kļūst saistoši, ja vien līgumslēdzēja puse laikus neiesniedz iebildumu pret šo ieteikumu.

               Saskaņā ar NEAFC konvenciju ikviena valsts (izņemot Eiropas Savienības dalībvalstis) drīkst pievienoties konvencijai jebkurā laikā ar noteikumu, ka attiecīgās valsts pievienošanās pieteikumu apstiprina trīs ceturtdaļas no visām līgumslēdzējām pusēm. Pieteikums ir apstiprināts, ja 90 dienu laikā no paziņošanas dienas trīs ceturtdaļas līgumslēdzēju pušu depozitāram ir paziņojušas par pieteikuma apstiprināšanu
                  3
               . Valstij, kas iesniegusi pievienošanās pieteikumu, un visām līgumslēdzējām pusēm depozitārs paziņo pieteikšanās rezultātus. Pievienošanos veic, deponējot depozitāram pievienošanās dokumentu, un tā stājas spēkā minētā dokumenta saņemšanas dienā.

               2019. gada 8. janvārī Apvienotā Karaliste iesniedza pieteikumu par pievienošanos NEAFC konvencijai līgumslēdzējas puses statusā. Tajā pašā dienā depozitārs par to paziņoja Eiropas Komisijai.

               Ar Padomes Lēmumu (ES) 2019/510
                  4
                tika noteikta Savienības nostāja apstiprināt pieteikumu par Apvienotās Karalistes pievienošanos NEAFC konvencijai un Komisija tika pilnvarota NEAFC konvencijas depozitāram paziņot Savienības nostāju tikai tad, ja līdz NEAFC konvencijas 20. panta 4. punktā minētā paziņošanas perioda beigām Apvienotā Karaliste no Savienības izstātos bez izstāšanās līguma.

               Apvienotās Karalistes pievienošanās pieteikums neguva nepieciešamo visu līgumslēdzēju pušu trīs ceturtdaļu apstiprinājumu: to līgumslēdzēju pušu trīs ceturtdaļu kvorums, kurām jāpaziņo depozitāram par pieteikuma apstiprināšanu, netika sasniegts.

               Saskaņā ar Izstāšanās līguma 129. panta 4. punktu Apvienotā Karaliste pārejas periodā drīkst risināt sarunas par starptautiskiem nolīgumiem, kurus tā noslēdz savā vārdā Savienības ekskluzīvās kompetences jomās, un parakstīt un ratificēt tos, ar noteikumu, ka minētie nolīgumi nestājas spēkā vai tos nepiemēro pārejas perioda laikā, izņemot, ja Savienība to ir atļāvusi. Padomes Lēmumā (ES) 2020/135
                  5
                ir noteikti šādu atļauju došanas nosacījumi un procedūra.

               Ar 2020. gada 3. aprīļa vēstuli Apvienotā Karaliste paziņoja Eiropas Komisijai par savu nodomu paust piekrišanu pārejas periodā savā vārdā uzņemties NEAFC konvencijas saistības. Padomes Īstenošanas lēmums XXX
                  6
                atļauj Apvienotajai Karalistei paust piekrišanu savā vārdā uzņemties NEAFC konvencijas saistības, jo ir izpildīti Padomes Lēmuma (ES) 2020/135 3. panta 2. punktā izklāstītie nosacījumi.

               2.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

               Šim Padomes lēmumam būtu jādod Komisijai iespēja Savienības vārdā apstiprināt Apvienotās Karalistes pievienošanos NEAFC konvencijai līdz NEAFC konvencijas 20. panta 4. punktā minētā paziņošanas termiņa beigām.

               Kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1380/2013
                  7
               , kopējās zivsaimniecības politikas galvenais mērķis ir “nodrošināt, lai zvejas darbības būtu vides ziņā, ekonomiski un sociāli ilgtspējīgas un tiktu pārvaldītas saskaņā ar mērķiem gūt ekonomiskus, sociālus un nodarbinātības ieguvumus un atjaunot un uzturēt zivju krājumus virs tāda līmeņa, kas var nodrošināt maksimāli ilgtspējīgu nozvejas apjomu, un lai tās veicinātu pārtikas pieejamību”.

               Savienība ir ieinteresēta, lai Apvienotā Karaliste sadarbotos kopēju interešu krājumu pārvaldībā, pilnībā ievērojot noteikumus, kas izklāstīti Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijā
                  8
                (UNCLOS) un Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada 4. augusta Nolīgumā par 1982. gada 10. decembra Apvienoto Nāciju Jūras tiesību konvencijas īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu
                  9
                (UNFSA) vai jebkuros citos starptautiskos nolīgumos vai starptautisko tiesību normās.

               Saskaņā ar UNCLOS 56., 63. un 116. pantu Apvienotajai Karalistei ir likumīgas intereses zvejot NEAFC konvencijas apgabalā (atklātā jūrā) un likumīgas intereses kā piekrastes valstij, ciktāl Apvienotās Karalistes ekskluzīvās ekonomiskās zonas ūdeņi ietilpst NEAFC konvencijas apgabalā.

               Kā noteikts UNCLOS 63. panta 2. punktā un UNFSA 8. pantā, ja viens un tas pats saistīto sugu krājums vai krājumi sastopami gan ekskluzīvajā ekonomikas zonā, gan apgabalā, kas atrodas ārpus minētās zonas un blakus tai, piekrastes valstij un valstīm, kas apzvejo šādus krājumus blakus esošajā apgabalā, jāsadarbojas, lai vienotos par pasākumiem, kas vajadzīgi šo krājumu saglabāšanai blakus esošajā apgabalā. Šo sadarbību var izveidot ar reģionālajām zvejniecības pārvaldības organizācijām vai, ja reģionālajām zvejniecības pārvaldības organizācijām nav kompetences attiecībā uz konkrēto krājumu, izmantojot ad hoc pasākumus starp valstīm, kuras ir ieinteresētas zvejniecībā.

               Apvienotās Karalistes pievienošanās NEAFC konvencijai ļaus Apvienotajai Karalistei sadarboties vajadzīgo zvejniecības pārvaldības pasākumu jomā un nodrošināt to, ka zvejas darbības tiek veiktas tā, lai nepieļautu krājumu ilgtnespējīgu izmantošanu.

               Ņemot vērā Apvienotās Karalistes likumīgās intereses zvejot NEAFC konvencijas apgabalā, Apvienotās Karalistes pienākumu sadarboties zvejniecības pārvaldībā un nepieciešamību nodrošināt, ka NEAFC ieteikumi tūlīt pēc Apvienotās Karalistes pievienošanās tai ir saistoši, Komisija iesaka Apvienotās Karalistes pieteikumu pieņemt.

               Ir ierosināts Komisiju pilnvarot NEAFC konvencijas depozitāru informēt par Savienības nostāju, ar ko tiek atbalstīta Apvienotās Karalistes pievienošanās NEAFC konvencijai.

               3.Juridiskais pamats

               3.1.Procesuālais juridiskais pamats

               3.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  10
               .

               3.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Ikviena valsts NEAFC konvencijai drīkst pievienoties jebkurā laikā. Pieteikums ir apstiprināts, ja 90 dienu laikā no dienas, kurā depozitārs paziņo par pieteikuma saņemšanu, trīs ceturtdaļas visu līgumslēdzēju pušu depozitāram ir paziņojušas par pieteikuma apstiprināšanu. Valstij, kas iesniegusi pievienošanās pieteikumu, un visām līgumslēdzējām pusēm depozitārs paziņo pieteikšanās rezultātus.

               Pievienošanos veic, deponējot depozitāram pievienošanās dokumentu, un tā stājas spēkā minētā dokumenta saņemšanas dienā. Depozitārs informē visus parakstītājus un visas puses, kas pievienojas, par visiem deponētajiem ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumentiem un paziņo parakstītājiem datumu un tās līgumslēdzējas puses, attiecībā uz kurām šī konvencija stājas spēkā.

               Apvienotās Karalistes pievienošanās, tiklīdz tā stāsies spēkā, būs saistoša atbilstoši starptautiskajām tiesībām saskaņā ar NEAFC konvencijas 24. pantu, un tā var būtiski ietekmēt ES tiesību aktu saturu.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza NEAFC konvencijā noteikto iestāžu sistēmu. Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               3.2.Materiālais juridiskais pamats

               3.2.1.Principi

               Lēmumam, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir vairāki mērķi vai vairāki komponenti un viens no tiem ir atzīstams par galveno, bet pārējiem ir pakārtota nozīme, tad lēmums, ko pieņem saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, ko prasa galvenais jeb dominējošais mērķis vai komponents.

               3.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Paredzētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz kopējo zivsaimniecības politiku.

               Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 43. pants.

               3.3.Secinājums

               Ierosinātā lēmuma juridiskajam pamatam vajadzētu būt LESD 43. pantam saistībā ar LESD 218. panta 9. punktu.

               2020/0243 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Konvencijas par turpmāko daudzpusējo sadarbību Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecībā satvarā Eiropas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos minētajai konvencijai, un ar ko atceļ Padomes Lēmumu (ES) 2019/510

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Konvencija par turpmāko daudzpusējo sadarbību Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecībā
                  11
                (“NEAFC konvencija”) tika apstiprināta ar Padomes Lēmumu 81/608/EEK
                  12
                un stājās spēkā 1982. gada 17. martā.

               (2)Pašlaik NEAFC konvenciju Apvienotajai Karalistei piemēro, jo Savienība ir minētās konvencijas līgumslēdzēja puse, savukārt NEAFC konvencijas 20. panta 4. punkts nepieļauj Savienības dalībvalstu pievienošanos.

               (3)Saskaņā ar NEAFC konvencijas 20. panta 4. punktu jebkura valsts var pievienoties NEAFC konvencijai, ja 90 dienu laikā no dienas, kad depozitārs paziņojis par pieteikuma saņemšanu, attiecīgās valsts pievienošanās pieteikumu apstiprina trīs ceturtdaļas no visām konvencijas līgumslēdzējām pusēm.

               (4)2019. gada 8. janvārī Apvienotā Karaliste iesniedza pieteikumu par pievienošanos NEAFC konvencijai līgumslēdzējas puses statusā. Tajā pašā dienā depozitārs par to paziņoja Eiropas Komisijai.

               (5)Padome 2019. gada 25. martā pieņēma Lēmumu (ES) 2019/510
                  13
                par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem NEAFC konvencijas vajadzībām saistībā ar Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos minētajai konvencijai. Minētais lēmums atbalstīja Apvienotās Karalistes pievienošanos NEAFC konvencijai un tika pieņemts, lai sagatavotos situācijai, ja Apvienotā Karaliste no Savienības izstātos bez izstāšanās līguma. Tādējādi Lēmums (ES) 2019/510 Komisiju pilnvaroja paziņot Savienības nostāju tikai gadījumā, ja izstāšanās līgums netiktu noslēgts.

               (6)Turklāt Apvienotās Karalistes pievienošanās pieteikums neguva nepieciešamo visu līgumslēdzēju pušu trīs ceturtdaļu apstiprinājumu: to līgumslēdzēju pušu trīs ceturtdaļu kvorums, kurām jāpaziņo depozitāram par pieteikuma apstiprināšanu, netika sasniegts.

               (7)Saskaņā ar Līguma par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas 129. panta 4. punktu Apvienotā Karaliste pārejas periodā drīkst risināt sarunas par starptautiskiem nolīgumiem, kurus tā noslēdz savā vārdā Savienības ekskluzīvās kompetences jomās, un parakstīt un ratificēt tos, ar noteikumu, ka minētie nolīgumi nestājas spēkā vai tos nepiemēro pārejas perioda laikā, izņemot, ja Savienība to ir atļāvusi. Padomes Lēmumā (ES) 2020/135
                  14
                ir noteikti šādu atļauju došanas nosacījumi un procedūra.

               (8)Ar 2020. gada 3. aprīļa vēstuli Apvienotā Karaliste paziņoja Eiropas Komisijai par savu nodomu paust piekrišanu pārejas periodā savā vārdā uzņemties NEAFC konvencijas saistības.

               (9)Padomes Īstenošanas lēmums (ES) XXX
                  15
                atļauj Apvienotajai Karalistei paust piekrišanu savā vārdā uzņemties NEAFC konvencijas saistības, jo ir izpildīti Lēmuma (ES) 2020/135 3. panta 1. punktā izklāstītie nosacījumi.

               (10)Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas (UNCLOS)
                  16
                56., 63. un 116. pantu Apvienotajai Karalistei ir likumīgas intereses zvejot NEAFC konvencijas apgabalā (atklātā jūrā) kā piekrastes valstij, ciktāl Apvienotās Karalistes ekskluzīvās ekonomiskās zonas ūdeņi ietilpst NEAFC konvencijas apgabalā.

               (11)Lai nepieļautu ilgtnespējīgas zvejniecības, Savienība ir ieinteresēta, lai Apvienotā Karaliste sadarbotos kopēju interešu krājumu pārvaldībā, pilnībā ievērojot noteikumus, kas izklāstīti UNCLOS un Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada 4. augusta Nolīgumā par 1982. gada 10. decembra Apvienoto Nāciju Jūras tiesību konvencijas īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu (UNFSA)
                  17
                vai jebkuros citos starptautiskos nolīgumos vai starptautisko tiesību normās.

               (12)Kā noteikts UNCLOS 63. panta 2. punktā un UNFSA 8. pantā, ja viens un tas pats saistīto sugu krājums vai krājumi sastopami gan ekskluzīvajā ekonomikas zonā, gan apgabalā, kas atrodas ārpus minētās zonas un blakus tai, piekrastes valstij un valstīm, kas apzvejo šādus krājumus blakus esošajā apgabalā, jāsadarbojas, lai vienotos par pasākumiem, kas vajadzīgi šo krājumu saglabāšanai blakus esošajā apgabalā. Šāda sadarbība var notikt reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju satvarā. Apvienotās Karalistes pievienošanās NEAFC konvencijai ļaus Apvienotajai Karalistei sadarboties vajadzīgo zvejniecības pārvaldības pasākumu jomā nolūkā nodrošināt to, ka zvejas darbības tiek veiktas veidā, kas nodrošina attiecīgo krājumu ilgtspējīgu izmantošanu.

               (13)Šī pievienošanās vēl pirms pārejas perioda beigām ļaus Apvienotajai Karalistei pilnībā īstenot no UNCLOS izrietošos pienākumus attiecībā uz saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem, kas stājas spēkā no pārejas perioda beigām, kad tai vairs nebūs piemērojami Savienības tiesību akti. Tāpēc Savienības interesēs ir apstiprināt Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos NEAFC konvencijai līdz NEAFC konvencijas 20. panta 4. punktā minētā paziņošanas termiņa beigām.

               (14)Skaidrības un juridiskās noteiktības labad Lēmums (ES) 2019/510 būtu jāatceļ,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1.Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par turpmāko daudzpusējo sadarbību Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecībā (“NEAFC konvencija”) satvarā, ir apstiprināt pieteikumu par Apvienotās Karalistes pievienošanos NEAFC konvencijai.

               2.Komisija ir pilnvarota līdz NEAFC konvencijas 20. panta 4. punktā minētā paziņošanas termiņa beigām par Savienības nostāju paziņot NEAFC konvencijas depozitāram.

               2. pants

               Lēmumu (ES) 2019/510 atceļ.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Līgums par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (OV C 384 I, 12.11.2019., 1. lpp.).

                     (2)

                        OV L 227, 12.8.1981., 21. lpp.

                     (3)

                        Attiecībā uz Apvienotās Karalistes 2019. gada 8. janvārī iesniegto pieteikumu 90 dienu termiņš beidzās 2019. gada 8. aprīlī.

                     (4)

                        Padomes Lēmums (ES) 2019/510 (2019. gada 25. marts) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par turpmāko daudzpusējo sadarbību Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecībā vajadzībām saistībā ar Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos minētajai konvencijai (OV L 85, 27.3.2019., 22. lpp.).

                     (5)

                        Padomes Lēmums (ES) 2020/135 (2020. gada 30. janvāris) par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (OV L 29, 31.1.2020., 1. lpp.).

                     (6)

                        (OV L xxx, xxx, xxx. lpp.).

                     (7)

                        OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp..

                     (8)

                        ANO Jūras tiesību konvencija (OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.).

                     (9)

                        Nolīgums par 1982. gada 10. decembra Apvienoto Nāciju Jūras tiesību konvencijas īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu – Deklarācija par Eiropas Kopienas kompetenci – Skaidrojošās deklarācijas (OV L 189, 3.7.1998., 17. lpp.).

                     (10)

                        Tiesas spriedums, 2014. gada 7. oktobris, Vācija/Padome, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (11)

                        OV L 227, 12.8.1981., 22. lpp.

                     (12)

                        Padomes Lēmums 81/608/EEK (1981. gada 13. jūlijs), kas attiecas uz Konvencijas par turpmāko daudzpusējo sadarbību Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecībā noslēgšanu (OV L 227, 12.8.1981., 21. lpp.).

                     (13)

                        Padomes Lēmums (ES) 2019/510 (2019. gada 25. marts) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par turpmāko daudzpusējo sadarbību Ziemeļaustrumatlantijas zvejniecībā vajadzībām saistībā ar Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos minētajai konvencijai (OV L 85, 27.3.2019., 22. lpp.).

                     (14)

                        Padomes Lēmums (ES) 2020/135 (2020. gada 30. janvāris) par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (OV L 29, 31.1.2020., 1. lpp.).

                     (15)

                        Padomes Īstenošanas lēmums (ES) 2020/XXX ([datums]) par atļauju Apvienotajai Karalistei paust piekrišanu savā vārdā uzņemties dažu tādu starptautisku nolīgumu saistības, kuri piemērojami pārejas periodā, Savienības kopējās zivsaimniecības jomā (OV L xxx, xxx, xxx. lpp.).

                     (16)

                        OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.

                     (17)

                        OV L 189, 3.7.1998., 14. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 7.9.2020
            COM(2020) 484 final
            2020/0232(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par saistībām attiecībā uz līdzekļiem, kas rodas no atmaksājumiem saskaņā ar ĀKK ieguldījumu mehānismu no operācijām 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fonda ietvaros, 10. EAF vai iepriekšējo EAF atlikumiem un līdzekļiem no atceltajām saistībām 10. EAF vai iepriekšējo EAF projektos

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               ES (un tās dalībvalstis) ir pasaules līderes starptautiskās attīstības sadarbības jomā. Tās tradicionāli ir bijušas starptautiskās rīcības priekšplānā kā līdzekļu devējas, kā arī to novatoriskās lomas dēļ attīstības finansēšanā.

               Lai gan mēs redzam, ka visneaizsargātāko iedzīvotāju dzīves apstākļi pasaulē uzlabojas, joprojām pastāv būtiskas problēmas. Globālās problēmas ir kļuvušas sarežģītākas, daudzdimensionālas un strauji attīstās. Lai tās efektīvi risinātu, Eiropas Savienībai ir jāpastiprina sava ārējā darbība un jāizmanto elastīgas un efektīvas rīcībpolitikas un finansēšanas instrumenti.

               Tā kā problēmu apmērs pārsniedz pašlaik pieejamos resursus, ES meklē jaunus, novatoriskus un efektīvus veidus, kā izveidot attīstības finansēšanas sistēmu.  Finanšu iestāžu un privātā sektora partneru ieguldījumu piesaistīšana ir efektīvs veids, kā maksimāli izmantot ES budžetu.

               Tomēr finanšu instrumenti joprojām veido ļoti nelielu daļu no ES ārējās darbības budžeta. Lielākā daļa attīstības budžeta (aptuveni 90 %  no daudzgadu finanšu shēmas (DFS) 2014. - 2020. gadam ) tiek tērēta tradicionālajām attīstības dotācijām, budžeta atbalstam un citiem pasākumiem partnervalstu tiešai un netiešai finansēšanai.

               ****

               ĀKK Ieguldījumu mehānisms (ĀKK IM) bija pirmais finanšu instruments. To izveidoja 2003. gadā saskaņā ar Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Finanšu protokolu pie Kotonū partnerattiecību nolīguma (KPN)
                  1
               , lai veicinātu izaugsmi privātajā sektorā (un šim nolūkam palīdzētu piesaistīt vietējo un ārvalstu kapitālu) 78 valstīs, kas atrodas Subsahāras Āfrikas reģionā, Karību jūras reģionā un Klusā okeāna reģionā.

               Līdz šim to pārvalda Eiropas Investīciju banka (EIB), un tas izmanto līdzekļus no 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fonda, kā arī no EIB pašu resursiem.

               ĀKK IF tiesiskajā regulējumā
                  2
                (attiecībā uz Eiropas Attīstības fonda (EAF) līdzekļiem) ir noteikts:

               ·“peļņu un ieņēmumus” (atmaksājumi
                  3
               ) no operācijām saskaņā ar ĀKK IM izmanto turpmākām operācijām (saskaņā ar 11. EAF Iekšējā nolīguma 5. panta 3. punktu), kas tādējādi darbojas kā apgrozības fonds.

               ·beidzoties KPN Finanšu protokola termiņam (un ja Padome nav pieņēmusi īpašu lēmumu), kumulatīvos neto atmaksājumus pārnes uz nākamo protokolu (KPN II pielikuma 3. panta 2. punkts);

               ·par 11. EAF kopējiem resursiem un līdzekļiem, kas rodas atmaksājumu rezultātā, pēc 2020. gada 31. decembra vairs nevar uzņemties saistības, ja vien Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu nenolemj citādi.(KPN Ic pielikuma 5. punkts un 11. EAF Iekšējā nolīguma 1. panta 5. punkts).

               ·Vienlaikus 11. EAF Iekšējā nolīguma 1. panta 5. punkts saistībā ar 11. EAF Finanšu regulas 47. panta 2. punktu paredz, ka līdzekļi, ko dalībvalstis iemaksāja saistībā ar 9., 10. un 11. EAF, lai finansētu KPN IM, ir pieejami izmaksu veikšanai pēc 2020. gada 31. decembra, un to var izdarīt līdz 2030. gada 31. decembrim

               ·11. EAF Iekšējā nolīguma 14. panta 3. punktā ir teikts, ka šis nolīgums paliek spēkā tik ilgi, cik vajadzīgs, lai pilnībā izpildītu visas operācijas, ko finansē saskaņā ar KPN un 2014.–2020. gada DFS (līdz operāciju atmaksāšanai un slēgšanai).

               Šis priekšlikums ir vajadzīgs, lai varētu uzņemties saistības attiecībā uz līdzekļiem, kas izriet no atmaksājumiem pēc 2020. gada 31. decembra. Ja Padome nepieņem lēmumu, līdzekļi, kas izriet no atmaksājumiem, ir proporcionāli jāatmaksā dalībvalstīm saskaņā ar 11. EAF Iekšējā nolīguma tabulu (1. panta 2. punkta a) apakšpunkts).

               Saskaņā ar pašreizējām EIB aplēsēm atmaksājumi sasniedz aptuveni 3,2 miljardus EUR (3,6 miljardi EUR kopējais finansējums  – no ES 28 valstīm – atņemot pārvaldības maksas un izmaksas).

               ****

               Šis priekšlikums izmantot ĀKK IM atmaksājumus jaunām operācijām tiek iesniegts izšķirošā brīdī, kad ES veido savu turpmāko attīstības politiku.

               (1)Nākamajā ES daudzgadu finanšu shēmā 2021.–2027. gadam Komisija ir ierosinājusi palielināt ārējās darbības budžetu, tostarp izmantojot līdzekļus no Eiropas atveseļošanas instrumenta
                  4
               , un vienkāršot tā struktūru, lai padarītu to elastīgāku un efektīvāku globālu problēmu risināšanā.

               (2)Komisija ir arī ierosinājusi vienu galveno ārējās darbības instrumentu: Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instruments (KASSI), kas ietver inovatīvu un vienkāršotu finanšu struktūru ieguldījumiem ārpus ES. Tā pamatā ir Eiropas Fonds ilgtspējīgai attīstībai plus (EFIA+), ko atbalsta jaunā Ārējās darbības garantija (ĀDG)
                  5
               . Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta (KASSI) priekšlikumu pašlaik apspriež likumdevēji.

               Komisijas priekšlikums balstās uz visām šīm notiekošajām diskusijām un ziņojumiem.

               Tajā ņemti vērā arī 2019. gadā publicētā ĀKK IM termiņa beigu pārskata
                  6
                konstatējumi un ieteikumi. Pārskatā tika secināts, ka, lai gan ĀKK IM palīdzēja īstenot Kotonū mērķus samazināt nabadzību, integrēt ĀKK valstis pasaules ekonomikā un atbalstīt to ilgtspējīgu attīstību, tas nesniedza maksimālu ieguldījumu šajā jomā.

               No 2003. līdz 2017. gadam apgrozības fonds projektiem piešķīra 5,2 miljardus EUR, no kuriem vairāk nekā 4 miljardus EUR finansēja no EAF.

               Finansiālā “papildināmība” (izmantojot ES līdzekļus, lai piesaistītu papildu privātos ieguldījumus, kas citādi nebūtu radušies) bija apmierinoša, bet netika pilnībā izmantots tās potenciāls. Par to liecina salīdzinoši ierobežotais izmantojums valstīs ar zemiem ienākumiem un nestabilās valstīs, kur papildu ieguldījumiem būtu bijusi vislielākā ietekme. Vairāk nekā puse no ieguldījumu operācijām saskaņā ar ĀKK IM notika valstīs ar vidēji zemiem ienākumiem un 30 % – nedaudzās valstīs ar zemiem ienākumiem.

               Saskaņā ar pārskata konstatējumiem lielāka uzmanība tika pievērsta finansiālajai ilgtspējai, nevis attīstības mērķiem.

               Novērtējumā tika sniegti arī vairāki ieteikumi. Tie ietver vajadzību rast labāku līdzsvaru starp attīstības mērķiem un finansiālo ilgtspēju, lielāku uzmanību pievēršot valstīm ar zemiem ienākumiem un nestabilām valstīm, plašāk izmantojot inovatīvus finanšu instrumentus, piemēram, garantijas, uzlabojot attīstības rezultātu uzraudzību un novērtēšanu un pārskatot darbības modeli.

               Iepriekšējos novērtējumos, piemēram, 2010. gada starpposma novērtējumā par ārējo aizdevumu pilnvaru garantiju
                  7
                un 2016. gada novērtējumā par finansējuma apvienošanu
                  8
               , arī tika secināts, ka ES jaunieviestie finanšu mehānismi (apvienošana un garantijas) darbojas, bet to ietekme uz attīstību ir cieši saistīta ar politisko virzību.

               ****

               Tieši šajā kontekstā Komisija ierosina Padomei pārvietot atmaksājumus no ĀKK IM uz turpmāko KASSI EFIA+. Komisija plāno tos ieguldīt ĀKK valstīs ar EIB starpniecību.

               Kā atspoguļots Eiropas Komisijas un EIB 2019. gada neoficiālajā dokumentā, kas sagatavots saistībā ar KASSI sarunām par “bijušo ĀKK IM”, EIB atbalsta: turpināt izmantot atmaksājumus vairākus gadus; bez izdevumiem ES budžetam un saskaņā ar īpašiem noteikumiem (par ģeogrāfisko piemērojamību, atbilstību un riska profilu), kas vēl jānosaka.

               Turklāt Komisija, apspriedusies ar EIB, ierosina atmaksājumu izmantošanu ar EIB starpniecību galvenokārt novirzīt uz attīstības instrumentiem ar augstu finanšu risku, jo īpaši ietekmes finansējumam, pašu kapitāla fondiem un operācijām vismazāk attīstītajās valstīs.

               Šis priekšlikums neparedz papildu iemaksas no dalībvalstīm.

               ****

               Lai ES veicinātu Ilgtspējīgas attīstības programmā 2030. gadam noteikto ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) sasniegšanu, ir svarīgi maksimāli palielināt privātā kapitāla piesaistes potenciālu, papildus tradicionālajam attīstības finansējumam izmantojot inovatīvus finanšu instrumentus.

               Tā kā problēmas ir daudz lielākas nekā pieejamie resursi, ir jānosaka prioritātes.

               Tādēļ ir ļoti svarīgi vienā un tajā pašā pārvaldības sistēmā iekļaut vairākus instrumentus, kas pieejami ārējai darbībai. Tas nodrošinās, ka fondi ievēro principu “politika pirmajā vietā”, kas savukārt nodrošina saskaņotību, papildināmību un maksimāli palielina ietekmi uz attīstību.

               Šā priekšlikuma mērķis ir nodrošināt spēcīgāku politisko virzību un palielināt ĀKK IM atmaksājumu ietekmi uz attīstību. Tas veicinās ieguldījumus ĀKK valstīs stratēģiskākā un efektīvākā veidā. Ieguldījumi balstīsies uz partnervalstu vajadzībām un ES ārējās darbības mērķiem, un tās īstenos, izmantojot labāko pieejamo finansējumu klāstu, tostarp EFIA+ ietvaros.

               ****

               EFIA+ ir iekļauts KASSI, kas ir vērienīgs priekšlikums ar globālu darbības jomu, palielinātiem finanšu līdzekļiem un pastiprinātu politisko virzību, kura pamatā ir princips “politika pirmajā vietā”.

               KASSI nodrošinās optimālu politisko un finansiālo satvaru, jo tas apvienos finansējumu (apvienošana) un garantijas kā finansējuma avotus vienotā un vienkāršotā pārvaldībā, kas jāpārvalda kopā ar citiem īstenošanas instrumentiem (dotācijām, tehnisko palīdzību, budžeta atbalstu utt.).

               Uz EFIA+ pilnībā attieksies prioritātes, mērķi un indikatīvie piešķīrumi, kas noteikti plānošanas procesā, ar galīgo mērķi stratēģiski un saskaņoti atbalstīt ieguldījumus ārpus ES ilgtspējīgas attīstības labā.

               Tas nozīmē, ka visas ieguldījumu darbības tiks plānotas tā, lai panāktu vislielāko ietekmi uz attīstību un maksimāli palielinātu ES ārējās darbības saskaņotību. Darbību plānošanai jābūt iekļaujošam procesam, kas ietver apspriešanos ar publisko un privāto sektoru, dalībvalstīm, finanšu iestādēm, pilsonisko sabiedrību un citām iesaistītajām pusēm.

               EFIA+ pamatā ir tā priekšgājēja – Eiropas Fonda ilgtspējīgai attīstībai (EFIA) – veiksmīgā pieredze, kas ir pašreizējā ārējo investīciju plāna (ĀIP) un Āfrikas un Eiropas alianses finanšu mehānisma stūrakmens.

               Nesen veiktā neatkarīgā novērtējumā
                  9
                secināts, ka EFIA ir ļoti būtisks attiecīgo reģionu (Subsahāras Āfrikas un ES kaimiņvalstu) ieguldījumu vajadzībām, kā arī ES prioritātēm un saistībām.

               Finansējuma apvienošanas jomā (apvienojot publiskos un privātos līdzekļus) laikposmā no 2017. līdz 2019. gadam tika piešķirts 3,1 miljards EUR, lai finansētu 154 projektus visā Āfrikas kontinentā un ES kaimiņvalstīs. Šīs ES iemaksas ir veicinājušas papildu finansējuma piešķiršanu, un paredzams, ka ieguldījumi kopā aptvers aptuveni 30 miljardus EUR, galvenokārt enerģētikas un transporta nozarē, taču arī privātā sektora attīstības un lauksaimniecības atbalstam.

               Subsahāras Āfrikā EFIA ar ES ieguldījumu 1,8 miljardu EUR apmērā piesaistīja kopumā 13,5 miljardus EUR, finansējot 78 operācijas. Kaimiņvalstīs ES iemaksa 1,3 miljardu EUR apmērā atraisīja ieguldījumus kopsummā 16,2 miljardu EUR apmērā, finansējot 76 darbības.

               Turklāt ES iemaksa 1,55 miljardu EUR apmērā ir piešķirta 22 ierosinātajām garantiju programmām. Paredzams, ka tas piesaistīs 17,5 miljardus EUR kopējos ieguldījumus.

               ****

               Attiecībā uz saskaņotību šis priekšlikums balstās arī uz 2017. gada kopīgo paziņojumu par jauno Eiropas Konsensu par attīstību
                  10
               , kas bija daļa no ES atbildes uz ANO Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam un tās IAM
                  11
               . Eiropas Konsensā par attīstību jau ir paredzēta nepieciešamība apvienot palīdzību ar citiem resursiem, veidot labāk pielāgotas partnerības ar plašāku ieinteresēto personu loku un atkārtoti apliecināta apņemšanās nodrošināt

                  attīstības politikas saskaņotību

               .

               Turklāt šis priekšlikums nodrošina, ka ES ievēros principus un kritērijus, kas noteikti Komisijas paziņojumā par privātā sektora lomu iekļaujošas un ilgtspējīgas izaugsmes sasniegšanā
                  12
               .

               ****

               Komisija ir informējusi EIB par šā priekšlikuma saturu.

               2020/0232 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par saistībām attiecībā uz līdzekļiem, kas rodas no atmaksājumiem saskaņā ar ĀKK ieguldījumu mehānismu no operācijām 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fonda ietvaros, 10. EAF vai iepriekšējo EAF atlikumiem un līdzekļiem no atceltajām saistībām 10. EAF vai iepriekšējo EAF projektos

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam atbilstoši ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumam un par finansiālās palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz kuru attiecas Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturtā daļa
                  13
                (“11. EAF Iekšējais nolīgums”), un jo īpaši tā 1. panta 3., 4. un 5. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               Tā kā:

               (1)Par līdzekļiem, kas izriet no atmaksājumiem saskaņā ar ĀKK ieguldījumu mehānismu no operācijām saskaņā ar 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fondu (“EAF”), pēc 2020. gada 31. decembra vairs nevar uzņemties saistības, ja vien Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu nenolemj citādi.

               (2)Ir pārliecinoši pierādījumi tam, ka, lai gan ĀKK ieguldījumu mehānisms ir veicinājis Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu nabadzības samazināšanas, integrācijas pasaules ekonomikā un ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanu, kā noteikts ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumā, tas nesniedza maksimālu ieguldījumu šajā jomā. ĀKK ieguldījumu mehānisma atmaksājumu turpmāka izmantošana saskaņā ar jaunu regulējumu un pārvaldību varētu nodrošināt labākus attīstības rezultātus.

               (3)[Komisija 2018. gada 14. jūnijā pieņēma priekšlikumu par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu, ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu (“KASSI”)
                  14
               , ar kuru paredz izveidot Eiropas Fondu ilgtspējīgai attīstībai plus (“EFIA+”), ko atbalsta ar Ārējās darbības garantiju, kurai dalībvalstis varētu dot ieguldījumu, ko tās varētu iezīmēt darbību uzsākšanai konkrētos reģionos, valstīs, nozarēs vai esošajos investīciju logos.]

               (4)Eiropas Fondu ilgtspējīgai attīstībai
                  15
                (EFIA) uzskata par ļoti būtisku attiecīgo reģionu (Subsahāras Āfrikas un ES kaimiņvalstu) ieguldījumu vajadzībām, kā arī ES prioritātēm un saistībām.

               (5)Kopīgajā paziņojumā “Ceļā uz visaptverošu stratēģiju ar Āfriku”
                  16
                Komisija un Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos aicināja Savienību atbalstīt ilgtspējīgu izaugsmi un nodarbinātību visā Āfrikas kontinentā. Cita starpā Savienība vēlas sadarboties ar Āfriku ieguldījumu veicināšanā, paplašinot inovatīvu finansēšanas mehānismu izmantošanu.

               (6)Minētajā kopīgajā paziņojumā Komisija un Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos norādīja, ka finanšu instrumentiem ir jāveicina tādi ieguldījumi, kas lielā mērā ietekmē attīstību, galvenokārt atbalstot privāto sektoru, ievērojot kritērijus, kas noteikti Komisijas paziņojumā “Privātā sektora lielāka nozīme iekļaujošas un ilgtspējīgas izaugsmes nodrošināšanā jaunattīstības valstīs”
                  17
               , t. i., izmērāmi attīstības rezultāti, papildināmība, neitralitāte, kopīgas intereses un līdzfinansējums, pierādāma ietekme un sociālo, vides un fiskālo standartu ievērošana.

               (7)Tādēļ ir nepieciešams atļaut šajā lēmumā minētos atmaksājumus un kases summas iemaksāt Eiropas Fondā ilgtspējīgai attīstībai plus (EFIA+) un Ārējās darbības garantijā (“iezīmēti ārējie piešķirtie ieņēmumi”). KASSI šos atmaksājumus un kases summas kā ārējos piešķirtos ieņēmumus saņems ne ilgāk kā līdz 2027. gada 31. decembrim. Pēc minētā datuma līdzekļus, līdz tie būs izsmelti, saņems ar turpmākiem finansēšanas mehānismiem.

               (8)ĀKK ieguldījumu mehānisma atmaksājumi katru gadu būtu jāpārskaita kā papildinājums KASSI ģeogrāfiskajām budžeta pozīcijām, kas jāinvestē, izmantojot EFIA + saskaņā ar plānošanas dokumentiem.

               (9)Komisija novirzīs ieguldījumus ar Eiropas Investīciju bankas starpniecību, lai maksimāli palielinātu to ietekmi uz attīstību un papildināmību, kā arī ņemtu vērā parāda ilgtspējas jautājumus.

               (10)[Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) XXX/XXXX, [ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu], līdzekļi galvenokārt būtu jānovirza attīstības instrumentiem ar augstu finanšu risku, jo īpaši ietekmes finansējumam, pašu kapitāla fondiem un darbībām vismazāk attīstītajās valstīs (VAV). Operācijām būtu jācenšas maksimāli palielināt ietekmi uz attīstību.]

               (11)Saskaņā ar Līguma par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas
                  18
                152. panta 4. punktu Apvienotās Karalistes daļu ĀKK ieguldījumu mehānismā no EAF, to apkopojot par agrākiem EAF periodiem, atlīdzina Apvienotajai Karalistei, pienākot ieguldījuma termiņam. Ja nav notikusi vienošanās par ko citu, pēc 11. EAF saistību perioda beigām par Apvienotās Karalistes kapitāla daļu neuzņemas atkārtotas saistības, un šo daļu nepārceļ uz turpmākajiem periodiem.

               (12)Šim lēmumam būtu jāstājas spēkā un tas būtu jāpiemēro ar nosacījumu, ka stājas spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) XXXX/XXXX, [ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu]. Tādēļ šā lēmuma un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) XXXX/XXXX, [ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu] spēkā stāšanās un piemērošanas datumi sakrīt,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1)Līdzekļus, ko veido atmaksājumi saskaņā ar ĀKK ieguldījumu mehānismu no operācijām 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fonda ietvaros, 10. EAF vai iepriekšējo EAF atlikumiem un līdzekļus no atceltajām saistībām 10. EAF vai iepriekšējo EAF projektos [šā lēmuma spēkā stāšanās diena] iemaksā [Eiropas Fondā ilgtspējīgai attīstībai plus (EFIA+) un Ārējās darbības garantijā saskaņā ar 1. pantu  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) XXX/XXX, [ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu], lai nodrošinātu finansējumu, izmantojot budžeta garantijas saskaņā ar minētās regulas 23. panta 1. punkta f) apakšpunktu un apvienošanas darbības saskaņā ar minētās regulas 23. panta 1. punkta g) apakšpunktu.

               2)Šajā lēmumā “atmaksājumi” ir jebkuri ienākumi, tostarp dividendes, kapitāla pieaugums, garantijas maksas un aizdevumu procenti par summām jebkurā kontā, kas atvērts, lai iegrāmatotu ĀKK ieguldījumu mehānisma kontā turēto naudu un atlīdzību no kases ieguldījumiem, un atmaksas, ieskaitot kapitāla atmaksas, atbrīvotās garantijas un aizdevumu pamatsummas atmaksu, kas izriet no operācijām saskaņā ar ĀKK ieguldījumu mehānismu. Līdzekļus, kas rodas ar atmaksājumiem saistīto saistību atcelšanas rezultātā, arī uzskata par atmaksājumiem.

               3)Atmaksājumiem piemēro EFIA+ piemērojamos noteikumus un procedūras, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) XXXX/XXXX, [ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu.]

               2. pants

               Iemaksas iezīmē Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad stājas spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) XXXX/XXXX, [ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu]. To piemēro no 2021. gada 1. janvāra.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     Priekšsēdētājs

                     (1)

                        Iekšējais nolīgums starp dalībvalstu valdību pārstāvjiem, tiekoties Padomes sanāksmē, par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Finanšu protokolu pie Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, kas parakstīts Kotonū (Beninā) 2000. gada 23. jūnijā, un finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kam piemēro EK Līguma Ceturto daļu (OV L 317, 15.12.2000., 355.–372.lpp.).

                     (2)

                        KPN 76. panta 1. punkta d) apakšpunkts, kas otro reizi grozīts 2010. gadā, un KPN Ic un II pielikums (OV L 317, 15.12.2000.; OV L 287, 28.10.2005.; OV L 287, 4.11.2010.). Tiesiskais regulējums ietver arī 1. panta 5. punktu, 2. panta d) punktu, 4. panta 1. punktu, 5. panta 3. punktu, 7. panta 1. punktu, 9. pantu un 11. panta 2. punktu 11. Eiropas Attīstības fonda Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējā nolīgumā par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu (OV L 210, 6.8.2013.) un 45.–52. pantu 11. EAF Finanšu regulā (Padomes Regula (ES) 2018/1877 par finanšu regulējumu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam, un ar ko atceļ Regulu (ES) 2015/323, OV L 307, 3.12.2018.).

                     (3)

                        Ar atmaksājumiem saprot visus ienākumus (piemēram, procentu maksājumus, dividendes, kapitāla iemaksas, atlīdzību par valsts kases ieguldījumiem, garantijas, citas maksas un komisijas naudas un ieņēmumus no ĀKK IM līdzdalības kapitāla izpirkšanas vai pārdošanas), atmaksas (piemēram, fondēto ĀKK IM garantiju atbrīvošana, kapitāla atmaksas, aizdevumu pamatsummas atmaksas) vai kases summas no 2021. gada 1. janvāra, kas izriet no darbībām saskaņā ar ĀKK IM. Lai novērstu šaubas, līdzekļus, kas rodas ar atmaksājumiem saistīto saistību atcelšanas rezultātā, arī uzskata par atmaksājumiem.

                     (4)

                        Priekšlikums Padomes regula, ar ko izveido Eiropas Savienības Atveseļošanas instrumentu ekonomikas atveseļošanas atbalstam pēc Covid-19 pandēmijas, COM(2020) 441 final 28.5.2020.

                     (5)

                        Eiropas Fonds ilgtspējīgai attīstībai plus (EFIA+), kas izveidots saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu, ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu, kā noteikts Komisijas priekšlikumā par Eiropas Parlamenta un Padomes regulu, ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu, COM(2018) 460 final.

                     (6)

                        ĀKK ieguldījumu mehānisma termiņa beigu pārskats, nobeiguma ziņojums, Aide à la Décision Economique (ADE), 2020. gada marts.

                     (7)

                        Eiropas Investīciju bankas ārējo aizdevumu pilnvaras 2007.–2013. gadam – “Viedo ļaužu” koordinācijas komitejas vidusposma pārskats un ieteikumi, 2010. gada februāris, pazīstams arī kā Camdessus ziņojums.

                     (8)

                        Apvienošanas novērtējums, nobeiguma ziņojums, 2016. gada decembris.

                     (9)

                        Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par Eiropas Fonda ilgtspējīgai attīstībai īstenošanu, COM(2020) 224 final, 2020. gada jūnijs.

                     (10)

                        “Jaunais Eiropas Konsenss par attīstību – mūsu pasaule, mūsu cieņa, mūsu nākotne”, Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju, Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas kopīgais paziņojums, 2017. gads (OV C 210, 30.06.2017.).

                     (11)

                        ANO rezolūcija: “Pārveidosim mūsu pasauli: ilgtspējīgas attīstības programma 2030. gadam ( 2015. gads.).

                     (12)

                        COM(2014) 263 final.

                     (13)

                        OV L 210, 6.8.2013., 1. lpp.

                     (14)

                        COM(2018) 460 final.

                     (15)

                        Regula (ES) 2017/1601 (2017. gada 26. septembris), ar ko izveido Eiropas Fondu ilgtspējīgai attīstībai (EFIA), EFIA garantiju un EFIA garantiju fondu, (OV L  249, 27.9.2017., 1. lpp).

                     (16)

                        JOIN(2020)4 final.

                     (17)

                        COM(2014) 263 final.

                     (18)

                        OV L 29, 31.1.2020., 7. lpp.