				|

		52012PC0238

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par elektronisko identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem elektronisko darījumu veikšanai iekšējā tirgū /* COM/2012/0238 final - 2012/0146 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           Priekšlikuma konteksts
Šajā paskaidrojuma rakstā ir
izklāstīts ierosinātais tiesiskais regulējums, kura
mērķis ir stiprināt elektronisko darījumu uzticamību
iekšējā tirgū.
Ļoti svarīgs ekonomikas izaugsmes
faktors ir uzticēšanās tiešsaistes videi. Uzticēšanās
trūkums liek patērētājiem, uzņēmumiem un
pārvaldes struktūrām vilcināties ar elektroniskajiem
darījumiem tiešsaistē un jaunu pakalpojumu pieņemšanu.
Eiropas digitalizācijas programmā[1] ir uzskaitīti šķēršļi,
kas patlaban kavē Eiropas digitālās vides attīstību,
kā arī ierosināts tiesību akts par e-parakstu
(3. pamatpasākums) un e-identifikācijas un autentifikācijas
savstarpēju atzīšanu (16. pamatpasākums), izveidojot
skaidru tiesisko regulējumu, lai tādējādi novērstu
sadrumstalotību un sadarbspējas trūkumu, veicinātu
iedzīvotāju piekļuvi digitālajām
tehnoloģijām un novērstu kibernoziedzību. Tādu
tiesību aktu pieņemšana, kas nodrošina elektroniskās
identifikācijas un autentifikācijas savstarpējo atzīšanu
visā Eiropas Savienībā, un Elektroniskā paraksta
direktīvas pārskatīšana saistībā ar digitālā
vienotā tirgus izveidi ir noteikti par galvenajiem darbības
virzieniem arī Vienotā tirgus aktā[2]. Rīcības
plānā stabilitātei un izaugsmei[3] uzsvērts, ka
digitālās ekonomikas attīstībā būtiska
nozīme ir turpmākam kopējam tiesiskajam regulējumam
attiecībā uz elektroniskās identifikācijas un
autentifikācijas savstarpēju atzīšanu un akceptēšanu
pārrobežu līmenī.
Ierosinātais tiesiskais regulējums,
proti, Eiropas Parlamenta un Padomes regula par elektronisko
identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem elektronisko
darījumu veikšanai iekšējā tirgū, paredz
nodrošināt, ka uzņēmumi, iedzīvotāji un publiskā
sektora iestādes var droši un netraucēti veikt savstarpējus
elektroniskus darījumus, tādējādi Eiropas
Savienībā palielinot publiskā un privātā sektora
tiešsaistes pakalpojumu, e-uzņēmējdarbības un
elektroniskās tirdzniecības efektivitāti.
Spēkā esošie ES tiesību akti,
proti, Direktīva 1999/93/EK par Kopienas elektronisko parakstu
sistēmu[4],
būtībā attiecas tikai uz elektroniskajiem parakstiem.
Šajā jomā nav ieviests visaptverošs ES pārrobežu un starpnozaru
regulējums drošiem, uzticamiem un viegli lietojamiem elektronisko
darījumu mehānismiem, kas ietver gan elektronisko identifikāciju
un autentifikāciju, gan elektroniskos parakstus.
Mērķis ir uzlabot spēkā
esošos tiesību aktus, piemērošanas jomā ietverot arī
paziņoto elektroniskās identifikācijas shēmu un ar tām
saistīto citu nozīmīgu elektronisko uzticamības pakalpojumu
savstarpēju atzīšanu un akceptēšanu ES līmenī.
2.           Apspriešanās ar
ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējumu
rezultāti
Šī iniciatīva ir tapusi pēc
plašas apspriešanās, kuras laikā tika pārskatīts
pašreizējais tiesiskais regulējums elektronisko parakstu jomā,
Komisijai apkopojot dalībvalstu, Eiropas Parlamenta un citu
ieinteresēto personu atsauksmes[5].
Lai apzinātu mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) viedokli un
īpašās vajadzības, papildus tiešsaistes sabiedriskajai
apspriešanai tika izveidota MVU konsultatīvā grupa, turklāt
mērķtiecīgas apspriešanās tika noorganizētas ar
ieinteresētajām personām[6],[7]. Komisija arī
uzsāka vairākus pētījumus par elektronisko
identifikāciju un autentifikāciju un elektroniskajiem parakstiem,
kā arī saistītajiem uzticamības pakalpojumiem (eIAS).
Apspriešanās laikā tika noskaidrots,
ka lielākā daļa ieinteresēto personu ir vienisprātis
par to, ka jāpārskata pašreizējais regulējums, lai
novērstu nepilnības, kas pieļautas Elektroniskā paraksta
direktīvā. Tika atzīts, ka tas būtu piemērotāks
risinājums problēmām, ko radījusi jauno tehnoloģiju
straujā attīstība (it īpaši interneta un mobilo sakaru
pieejamības jomā) un pieaugošā globalizācija, taču
vienlaikus būtu jāsaglabā tiesiskā regulējuma neitralitāte
attiecībā uz tehnoloģijām.
Saskaņā ar savu labāka
regulējuma politiku Komisija veica alternatīvu politikas
pasākumu ietekmes novērtējumu. Tika izvērtēti
trīs politisko risinājumu kopumi, proti, 1) jaunā
regulējuma piemērošanas joma, 2) tiesību akts un 3) vajadzīgais
uzraudzības līmenis[8].
Tika konstatēts, ka izvēlētais politiskais risinājums
sekmē tiesisko noteiktību, uzlabo valsts līmeņa
uzraudzības koordināciju un nodrošina elektroniskās
identifikācijas shēmu savstarpēju atzīšanu un
akceptēšanu, kā arī paplašina piemērošanas jomu, ietverot
nozīmīgus saistītos uzticamības pakalpojumus.
Ietekmes novērtējumā secināts, ka, izmantojot šādu
pieeju, izdotos panākt ievērojamus uzlabojumus attiecībā uz
tiesisko noteiktību, drošumu un uzticamību pārrobežu
elektronisko darījumu jomā, tādējādi samazinot tirgus
sadrumstalotību.
3.           Priekšlikuma juridiskie aspekti
3.1. Juridiskais pamats
Šis priekšlikums sagatavots, pamatojoties uz
LESD 114. pantu, kas attiecas uz noteikumu pieņemšanu, lai
novērstu pašreizējos šķēršļus iekšējā tirgus
darbībai. Iedzīvotāji, uzņēmumi un pārvaldes
struktūras varēs izmantot priekšrocības, ko sniedz
elektroniskās identifikācijas un autentifikācijas un
elektronisko parakstu, kā arī citu uzticamības pasākumu
savstarpējā atzīšana un akceptēšana pārrobežu
līmenī, ja tas vajadzīgs, lai veiktu vai pabeigtu elektroniskās
procedūras vai darījumus.
Regula tiek uzskatīta par
vispiemērotāko tiesību aktu. Regulas tiešā
piemērojamība saskaņā ar LESD 288. pantu
samazinās tiesisko sadrumstalotību un nodrošinās lielāku
tiesisko noteiktību, ieviešot galveno noteikumu harmonizētu kopumu un
sekmējot vienotā tirgus darbību.
3.2. Subsidiaritāte un
proporcionalitāte
Lai ES rīcība būtu pamatota,
jāievēro subsidiaritātes princips.
a) Problēmas transnacionālais
raksturs (nepieciešamības pārbaude)
Ņemot vērā eIAS
transnacionālo raksturu, ir nepieciešama ES rīcība. Ar iekšējiem jeb valsts līmeņa
pasākumiem vien neizdotos ne sasniegt mērķus, ne arī
īstenot uzdevumus, kas izklāstīti stratēģijā
„Eiropa 2020”[9]. Tieši pretēji – pieredze ir
pierādījusi, ka valsts pasākumi faktiski ir radījuši
šķēršļus elektronisko parakstu sadarbspējai ES
mērogā un ka patlaban tie tieši tādā pašā veidā
ietekmē elektronisko identifikāciju, elektronisko
autentifikāciju un saistītos uzticamības pakalpojumus. Tādēļ Eiropas Savienībai
jāizveido regulējums, ar kura palīdzību varētu
atrisināt jautājumu par pārrobežu sadarbspēju un uzlabot
valsts uzraudzības shēmu koordināciju. Tomēr ierosinātajā regulā elektronisko
identifikāciju nevar reglamentēt tikpat vispārēji, kā
tas tiek darīts attiecībā uz citiem elektroniskajiem uzticamības
pakalpojumiem, jo identifikācijas līdzekļu izsniegšana ir
valsts prerogatīva. Tādēļ priekšlikumā uzmanība
cieši pievērsta elektroniskās identifikācijas pārrobežu
aspektiem.
Ar ierosināto regulu tiek izveidoti
vienlīdzīgi konkurences apstākļi uzņēmumiem
uzticamības pakalpojumu jomā, kurā pašreizējās
atšķirības valsts tiesību aktos bieži rada tiesisko
nenoteiktību un papildu slogu. Tiesiskā noteiktība ir
ievērojami palielinājies, jo dalībvalstis uzņēmušās
skaidri noteiktas akceptēšanas saistības kvalificētu
uzticamības pakalpojumu jomā, un tas savukārt
uzņēmumiem būs papildu stimuls paplašināt savu darbību
ārzemēs. Piemēram, uzņēmums varēs elektroniski
iesniegt pieteikumu atklātā konkursā, ko izsludinājusi
citas dalībvalsts pārvaldes struktūra, un tā elektroniskais
paraksts netiks bloķēts specifisku valsts prasību vai
sadarbspējas problēmu dēļ. Tāpat, darījumu
partnerim atrodoties citā dalībvalstī, uzņēmums
varēs parakstīt līgumus elektroniski, nebaidoties par
atšķirīgām juridiskām prasībām
attiecībā uz uzticamības pakalpojumiem, piemēram,
elektroniskajiem zīmogiem, elektroniskajiem dokumentiem vai laika
zīmogiem. Turklāt paziņojumi par saistību neizpildi tiks
pārsūtīti no vienas dalībvalsts uz citu ar pārliecību
par tā juridisko derīgumu abās dalībvalstīs.
Visbeidzot, tirdzniecība tiešsaistē būs uzticamāka, jo
pircējiem būs līdzekļi, kurus izmantojot, tie varēs
pārliecināties, ka patiešām atrodas tajā tirgotāja
tīmekļa vietnē, ko tie izvēlējušies, nevis
iespējami viltotā tīmekļa vietnē.
Savstarpēji atzīti
elektroniskās identifikācijas līdzekļi un plaši
akceptēti elektroniskie paraksti atvieglos daudzu pārrobežu
pakalpojumu sniegšanu iekšējā tirgū un ļaus
uzņēmumiem paplašināt savu darbību pāri robežām,
neliekot tiem pārvarēt šķēršļus saskarsmē ar publiskā
sektora iestādēm. Praksē gan uzņēmumi, gan
iedzīvotāji varēs ievērojami efektīvāk
nokārtot administratīvās formalitātes. Piemēram,
studenti varēs elektroniski pieteikties studijām ārzemēs,
iedzīvotāji varēs tiešsaistē iesniegt nodokļu
deklarācijas citā dalībvalstī, bet pacientiem būs
tiešsaistē pieejama viņu medicīniskā dokumentācija. Ja
netiks ieviesta šādu elektroniskās identifikācijas
līdzekļu savstarpēja atzīšana, ārsts nevarēs
piekļūt pacienta ārstēšanā vajadzīgajiem
medicīniskajiem datiem, un pacientam būs atkārtoti jāveic
medicīniskās un laboratoriskās pārbaudes.
b) Pievienotā vērtība
(efektivitātes pārbaude)
Iepriekš izklāstītos
mērķus patlaban nav iespējams sasniegt ar dalībvalstu
brīvprātīgu koordināciju, un arī turpmāk to
īstenošana nav paredzama. Šāda
pieeja nozīmē darbu pārklāšanos, atšķirīgu
standartu ieviešanu, IKT radītās plašākas ietekmes
transnacionālo raksturu un sarežģītas administratīvās
procedūras šādā koordinācijā, kuru iedibina,
slēdzot divpusējas un daudzpusējas vienošanās.
Turklāt, ņemot vērā, ka
jāatrisina tādas problēmas kā: a) tiesiskās
noteiktības trūkums dažādo valsts noteikumu dēļ, ko
savukārt radījusi Elektroniskā paraksta direktīvas
atšķirīgā interpretācija, un b) valsts
līmenī izveidoto elektronisko parakstu sistēmu nepietiekama
sadarbspēja atšķirīgi piemēroto tehnisko standartu
dēļ, ES dalībvalstu starpā jāievieš tāda
koordinācijas sistēma, kas būtu efektīvāka ES
līmenī.
3.3. Sīks priekšlikuma pārskats
3.3.1.     I NODAĻA –
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
Regulas 1. pantā definēts regulas
priekšmets.
Regulas 2. pantā definēta
regulas materiālā piemērošanas joma.
Regulas 3. pantā ietvertas
regulā izmantoto terminu definīcijas. Dažas definīcijas ir
pārņemtas no Direktīvas 1999/93/EK, bet citas ir
precizētas, papildinātas vai ieviestas no jauna.
Regulas 4. pantā ir noteikti
iekšējā tirgus principi attiecībā uz regulas
teritoriālo piemērošanas jomu. Skaidri norādīts, ka
pakalpojumu sniegšanas brīvībai un preču brīvai apritei netiek
piemēroti ierobežojumi.
3.3.2.     II NODAĻA –
ELEKTRONISKĀ IDENTIFIKĀCIJA
Regulas 5. pantā paredzēta
tādā shēmā ietverto elektroniskās identifikācijas
līdzekļu savstarpējā atzīšana un akceptēšana, par
kuru Komisijai tiks paziņots atbilstīgi šajā regulā
izklāstītajiem nosacījumiem. Lielākā daļa
dalībvalstu ir ieviesusi tādu vai citādu elektroniskās
identifikācijas sistēmu. Tomēr tās atšķiras
vairākos aspektos. Gan tas, ka nav kopēja juridiskā pamata,
kuram atbilstīgi dalībvalstīm jāatzīst un
jāakceptē elektroniskās identifikācijas līdzekļi,
kas izsniegti citās dalībvalstīs tiešsaistes pakalpojumu
piekļuvei, gan arī valstu elektroniskās identifikācijas
sistēmu nepietiekamā pārrobežu sadarbspēja rada
šķēršļus, iedzīvotājiem un uzņēmumiem liedzot
pilnībā izmantot digitālā vienotā tirgus
priekšrocības. Savstarpēji atzīstot un akceptējot
saskaņā ar šo regulu paziņotajā shēmā ietvertos
elektroniskās identifikācijas līdzekļus, šie juridiskie
šķēršļi tiek likvidēti.
Regula neuzliek dalībvalstīm
pienākumu ieviest elektroniskās identifikācijas shēmas vai
paziņot par tām, bet gan nosaka, ka dalībvalstīm
jāatzīst un jāakceptē paziņotās
elektroniskās identifikācijas shēmas saistībā ar tiem
tiešsaistes pakalpojumiem, kuru piekļuvei valsts līmenī ir jāizmanto
šāda identifikācija. Apjomradīto ietaupījumu
iespējamais palielinājums, kas tiktu panākts ar paziņoto
elektroniskās identifikācijas līdzekļu un
autentifikācijas sistēmu pārrobežu izmantošanu, varētu
mudināt dalībvalstis paziņot par savām elektroniskās
identifikācijas shēmām. Regulas 6. pantā ir
minēti pieci nosacījumi elektroniskās identifikācijas
shēmu paziņošanai.
Dalībvalstis var paziņot par
tām elektroniskās identifikācijas shēmām, ko tās
akceptē savā jurisdikcijā, ja elektroniskā
identifikācija ir nepieciešama sabiedrisko pakalpojumu jomā. Papildus
noteikta prasība, ka attiecīgie elektroniskās
identifikācijas līdzekļi jāizsniedz tajā
dalībvalstī, kura paziņo par shēmu, vai arī
jāizsniedz šīs dalībvalsts vārdā, vai vismaz – tai
uzņemoties atbildību.
Dalībvalstīm jānodrošina, ka
elektroniskās identifikācijas dati ir nepārprotami saistīti
ar attiecīgo personu. Šis pienākums nenozīmē, ka personai
nevar būt vairāki elektroniskās identifikācijas
līdzekļi, taču tiem jābūt saistītiem ar vienu un
to pašu personu.
Elektroniskās identifikācijas
uzticamība ir atkarīga no autentifikācijas līdzekļu
pieejamības (t.i., no iespējas pārbaudīt elektroniskās
identifikācijas datu derīgumu). Regulā noteikts, ka
paziņotājām dalībvalstīm ir pienākums
nodrošināt trešo pušu bezmaksas autentifikāciju tiešsaistē.
Autentifikācijas iespējai jābūt izmantojamai
nepārtraukti. Pusēm, kuras izmanto šo autentifikāciju, nevar
noteikt īpašas tehniskas prasības, piemēram, saistībā
ar aparatūru vai programmatūru. Šo noteikumu nepiemēro
prasībām, kas noteiktas elektroniskās identifikācijas
līdzekļu lietotājiem (turētājiem) un kas
elektroniskās identifikācijas līdzekļu, piemēram,
karšu lasītāju, lietošanai ir nepieciešamas no tehniskā
viedokļa.
Dalībvalstīm jāuzņemas
atbildība par nepārprotamas saiknes izveidi (t.i., apliecinot, ka
personai piešķirtie identifikācijas dati nav saistīti ar citu
personu) un autentifikācijas iespēju (t.i., iespēju
pārbaudīt elektroniskās identifikācijas datu
derīgumu). Dalībvalstu atbildība neattiecas uz citiem
identifikācijas procesa aspektiem vai darījumiem, kuros nepieciešama
identifikācija.
Regulas 7. pantā
izklāstīti noteikumi par to, kā Komisijai tiek paziņots par
elektroniskās identifikācijas shēmām.
Regulas 8. panta mērķis ir
nodrošināt paziņoto identifikācijas shēmu tehnisko
sadarbspēju, izmantojot saskaņotu pieeju, tostarp deleģētos
aktus.
3.3.3.     III NODAĻA –
UZTICAMĪBAS PAKALPOJUMI
3.3.3.1. – 1. iedaļa –
Vispārīgi noteikumi
Regulas 9. pantā noteikti gan
nekvalificētu, gan kvalificētu uzticamības pakalpojumu
sniedzēju atbildības principi. Ar šo pantu, kura pamatā
izmantots Direktīvas 1999/93/EK 6. pants, ir paplašinātas
tiesības uz kompensāciju par zaudējumiem, ko nodarījis
jebkurš uzticamības pakalpojumu sniedzējs, kurš nav
ievērojis labu praksi drošības jomā, tādējādi
pārkāpjot drošības prasības un būtiski ietekmējot
pakalpojumus.
Regulas 10. pantā aprakstīts
tādu kvalificētu uzticamības pakalpojumu atzīšanas
un akceptēšanas mehānisms, ko sniedz trešā valstī
reģistrēts pakalpojumu sniedzējs. Šajā pantā, kura
pamatā izmantots Direktīvas 1999/93/EK 7. pants, ir saglabāts
vienīgais praktiski īstenojamais risinājums, proti, šādu
atzīšanu atļaut saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem
starp Eiropas Savienību un trešām valstīm vai
starptautiskām organizācijām.
Regulas 11. pantā
izklāstīti datu aizsardzības un minimizēšanas principi.
Tā pamatā izmantots Direktīvas 1999/93/EK 8. pants.
Regulas 12. pantā noteikta
uzticamības pakalpojumu pieejamība personām ar
invaliditāti.
3.3.3.2. – 2. iedaļa –
Uzraudzība
Regulas 13. pantā, pamatojoties uz
Direktīvas 1999/93/EK 3. panta 3. punktu,
dalībvalstīm noteikts pienākums izveidot uzraudzības
iestādes, precizējot un paplašinot to darbības jomu
attiecībā gan uz uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem, gan kvalificētiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem.
Ar regulas 14. pantu ir ieviests skaidrs
savstarpējās palīdzības mehānisms, kas
dalībvalstīs izmantojams uzraudzības iestāžu starpā,
lai atvieglotu uzticamības pakalpojumu sniedzēju
pārrobežu uzraudzību. Šajā pantā ieviesti noteikumi par
kopīgām operācijām un uzraudzības iestāžu
tiesībām piedalīties šādās operācijās.
Regulas 15. pantā ir ieviests
pienākums gan kvalificētiem, gan nekvalificētiem
uzticamības pakalpojumu sniedzējiem veikt atbilstīgus
tehniskus un organizatoriskus pasākumus, kas vajadzīgi
saistībā ar viņu darbības drošību. Turklāt
kompetentās uzraudzības iestādes un citas attiecīgās
iestādes ir jāinformē par drošības prasību
pārkāpumiem. Savukārt tās, ja vajadzīgs, informēs
citu dalībvalstu uzraudzības iestādes un tieši vai ar
attiecīgā uzticamības pakalpojumu sniedzēja
starpniecību informēs sabiedrību.
Regulas 16. pantā ir
izklāstīti kvalificētu uzticamības pakalpojumu
sniedzēju un to sniegto kvalificētu uzticamības pakalpojumu
uzraudzības nosacījumi. Šajā pantā noteikts, ka
atzītai neatkarīgai iestādei reizi gadā
jāpārbauda kvalificēti uzticamības pakalpojumu
sniedzēji, lai uzraudzības iestādei apstiprinātu, ka tie
pilda šajā regulā izklāstītos pienākumus. Turklāt
16. panta 2. punktā uzraudzības iestādei
piešķirtas tiesības veikt revīziju uz vietas, kvalificētos
uzticamības pakalpojumu sniedzējus pārbaudot jebkurā
laikā. Uzraudzības iestāde ir arī pilnvarota izdot
saistošus norādījumus kvalificētiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem, lai, ievērojot samērības principu, labotu
jebkuru drošības revīzijā atklātu pienākumu neizpildi.
Regulas 17. pants attiecas uz
uzraudzības iestādes darbību, kas veikta pēc tāda
uzticamības pakalpojumu sniedzēja pieprasījuma, kurš
vēlas sākt kvalificētu uzticamības pakalpojumu sniegšanu.
Regulas 18. pantā ir paredzēts
izveidot uzticamības sarakstus[10],
kuros ietverta informācija par kvalificētiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem, kas tiek uzraudzīti, un to piedāvātajiem
kvalificētajiem pakalpojumiem. Lai veicinātu šādas
informācijas automatizētu izmantošanu un nodrošinātu pietiekamu
precizitātes līmeni, tā jāpublisko, izmantojot vienotu
paraugu.
Regulas 19. pantā noteiktas
prasības, kuras kvalificētajiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem jāizpilda, lai tie tiktu par tādiem atzīti.
Tā pamatā izmantots Direktīvas 1999/93/EK
II pielikums.
3.3.3.3. – 3. iedaļa –
Elektroniskais paraksts
Regulas 20. pantā iekļauti
noteikumi par fizisko personu elektronisko parakstu juridisko spēku. Ar to
ir precizēts un paplašināts Direktīvas 1999/93/EK
5. pants, ieviešot skaidru pienākumu kvalificētiem
elektroniskajiem parakstiem noteikt tādu pašu juridisko spēku,
kāds ir parakstiem ar roku. Turklāt dalībvalstīm
jānodrošina kvalificētu elektronisko parakstu pārrobežu
akceptēšana sabiedrisko pakalpojumu jomā, un tās nedrīkst
ieviest papildu prasības, kas varētu radīt
šķēršļus šādu parakstu izmantošanai.
Regulas 21. pantā ir noteiktas
prasības kvalificētiem e-paraksta sertifikātiem. Tajā
precizēts Direktīvas 1999/93/EK I pielikums un
svītroti noteikumi, kuri praksē nav izrādījušies lietderīgi
(piemēram, ierobežojumi attiecībā uz darījumu
vērtību).
Regulas 22. pantā ir noteiktas
prasības kvalificētām elektroniskā paraksta radīšanas
ierīcēm. Tajā precizētas prasības drošām paraksta
radīšanas ierīcēm, kuras minētas Direktīvas 1999/93/EK
3. panta 5. punktā un kuras tagad saskaņā ar šo regulu
jāuzskata par kvalificētām paraksta radīšanas
ierīcēm. Šajā pantā arī precizēts, ka paraksta
radīšanas ierīces var definēt daudz plašāk,
neaprobežojoties tikai ar paraksta radīšanas datu uzglabāšanas
ierīci. Komisija var arī izveidot sarakstu ar šo ierīču
drošības prasību standartu identifikācijas numuriem.
Pamatojoties uz
Direktīvas 1999/93/EK 3. panta 4. punktu, regulas
23. pantā ir ieviests kvalificētu paraksta radīšanas
ierīču sertificēšanas jēdziens, lai noteiktu to
atbilstību II pielikumā uzskaitītajām drošības prasībām.
Visām dalībvalstīm ir jāatzīst šīs ierīces
un gadījumā, ja dalībvalsts izraudzīta sertifikācijas
iestāde veic sertificēšanas procedūru, tās jāuzskata par
prasībām atbilstošām. Komisija publicēs sarakstu, kurā
būs uzskaitītas atļautās un atbilstīgi 24. pantam
sertificētās ierīces. Komisija var arī izveidot sarakstu ar
standartu identifikācijas numuriem saistībā ar to
informācijas tehnoloģiju produktu drošības prasību
novērtējumu, kas minēti 23. panta 1. punktā.
Regulas 24. pants attiecas uz Komisijas
pienākumu publicēt kvalificētu elektroniskā paraksta
radīšanas ierīču sarakstu pēc tam, kad dalībvalstis
nosūtījušas paziņojumu par atbilstību.
Regulas 25. pantā, kura pamatā
izmantoti Direktīvas 1999/93/EK IV pielikuma ieteikumi,
noteiktas saistošas prasības kvalificētu elektronisko parakstu
validācijai, lai tādējādi palielinātu šādas
validēšanas tiesisko noteiktību.
Regulas 26. pantā ir noteikti
nosacījumi attiecībā uz kvalificētiem validēšanas
pakalpojumiem.
Savukārt 27. pantā ir
paredzēts nosacījums attiecībā uz kvalificētu
elektronisko parakstu ilgtermiņa saglabāšanu. Tā ir
iespējama, izmantojot tādas procedūras un tehnoloģijas, ar
kurām var nodrošināt kvalificētā elektroniskā paraksta
validācijas datu uzticamību ilgāk par to tehnoloģiskā
derīguma termiņu, gadījumā, ja tie kļūst
kibernoziedzniekiem vienkārši viltojami.
3.3.3.4. – 4. iedaļa –
Elektroniskais zīmogs
Regulas 28. pants attiecas uz juridisko
personu elektronisko zīmogu juridisko spēku. Attiecībā uz
kvalificētu elektronisko zīmogu pastāv īpaša juridiskā
prezumpcija, garantējot to elektronisko dokumentu izcelsmi un
integritāti, ar kuriem tas ir saistīts.
Regulas 29. pantā ir noteiktas
prasības kvalificētiem elektroniskā zīmoga
sertifikātiem.
Regulas 30. pantā ir noteiktas
prasības kvalificēto elektroniskā zīmoga radīšanas
ierīču saraksta sertificēšanai un publicēšanai.
Regulas 31. pantā ir paredzēts
nosacījums attiecībā uz kvalificētu elektronisko
zīmogu validāciju un saglabāšanu.
3.3.3.5. – 5. iedaļa –
Elektroniskais laika zīmogs
Regulas 32. pants attiecas uz
elektronisko laika zīmogu juridisko spēku. Attiecībā uz
kvalificētiem elektroniskajiem laika zīmogiem pastāv īpaša
juridiskā prezumpcija par konkrētu laiku.
Regulas 33. pantā ir noteiktas
prasības kvalificētiem elektroniskajiem laika zīmogiem.
3.3.3.6. – 6. iedaļa –
Elektroniskie dokumenti
Regulas 34. pants ir saistīts ar
elektronisko dokumentu akceptēšanas juridiskajām sekām un
nosacījumiem. Attiecībā uz visu to elektronisko dokumentu
autentiskumu un integritāti, kuri parakstīti ar kvalificētu
elektronisko parakstu vai apzīmogoti ar kvalificētu elektronisko
zīmogu, pastāv īpaša juridiskā prezumpcija.
Attiecībā uz elektronisko dokumentu akceptēšanu noteikts, ka
tad, ja sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas nolūkā ir jāiesniedz
dokumenta oriģināls vai apliecināta kopija, tad citā
dalībvalstī bez papildu prasībām jāakceptē vismaz
tādi elektroniski dokumenti, ko izsniegušas personas, kuras ir pilnvarotas
izsniegt attiecīgos dokumentus, un kas atzīti par
oriģināliem vai apliecinātām kopijām saskaņā
ar izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem.
3.3.3.7. – 7. iedaļa –
Elektroniskie piegādes pakalpojumi
Regulas 35. pants attiecas uz to datu
juridisko spēku, kas nosūtīti vai saņemti, izmantojot
elektroniskos piegādes pakalpojumus. Kvalificētu elektronisko piegādes
pakalpojumu jomā ir garantēta īpaša juridiskā prezumpcija
attiecībā uz nosūtīto vai saņemto datu
integritāti un datu nosūtīšanas vai saņemšanas laika
precizitāti. Tajā arī nodrošināta kvalificētu
elektronisko piegādes pakalpojumu savstarpējā atzīšana ES
līmenī.
Regulas 36. pantā ir noteiktas
prasības kvalificētiem elektroniskajiem piegādes pakalpojumiem.
3.3.3.8. – 8. iedaļa –
Tīmekļa vietņu autentifikācija
Šīs iedaļas mērķis ir
nodrošināt, ka attiecībā uz vietnes īpašnieku tiek
garantēts tīmekļa vietnes autentiskums.
Regulas 37. pantā ir noteiktas
prasības kvalificētiem tīmekļa vietņu
autentifikācijas sertifikātiem, ko var izmantot, lai garantētu
tīmekļa vietnes autentiskumu. Kvalificēts tīmekļa
vietņu autentifikācijas sertifikāts nodrošinās uzticamas
informācijas minimumu tīmekļa vietnē un šīs vietnes
īpašnieka juridisko pastāvēšanu.
3.3.4.     IV NODAĻA –
DELEĢĒTIE AKTI
Regulas 38. pantā ietverti standarta
noteikumi par deleģēšanu saskaņā ar LESD 290. pantu
(deleģētie akti). Minētais pants ļauj likumdevējam
deleģēt Komisijai pilnvaras pieņemt vispārēji
piemērojamus neleģislatīvus aktus, lai papildinātu vai
grozītu dažus nebūtiskus leģislatīvu aktu elementus.
3.3.5.     V NODAĻA –
ĪSTENOŠANAS AKTI
Regulas 39. pantā ietverts noteikums
par komiteju procedūru, kas nepieciešama, lai piešķirtu Komisijai
īstenošanas pilnvaras gadījumos, kad saskaņā ar LESD
291. pantu ir nepieciešami vienoti nosacījumi juridiski saistošo
Savienības aktu īstenošanai. Piemēro pārbaudes
procedūru.
3.3.6.     VI NODAĻA –
NOSLĒGUMA NOTEIKUMI
Regulas 40. pantā Komisijai uzlikts
pienākums novērtēt regulas darbību un iesniegt
ziņojumus par tās konstatētajiem faktiem.
Ar regulas 41. pantu ir atcelta
Direktīva 1999/93/EK un paredzēta pašreizējās
elektroniskā paraksta infrastruktūras vienmērīga pārveidošana
atbilstīgi jaunajām regulas prasībām.
Regulas 42. pantā noteikta regulas
spēkā stāšanās diena.
4.           Ietekme uz budžetu
Priekšlikuma īpašā ietekme uz
budžetu saistīta ar Eiropas Komisijas uzdevumiem, un tā
sīkāk raksturota priekšlikuma finanšu pārskatā, kas
pievienots šim priekšlikumam.
Priekšlikums neietekmē darbības
izdevumus.
Tiesību akta priekšlikuma finanšu
pārskatā, kas pievienots šīs regulas priekšlikumam,
apskatīta ietekme uz budžetu attiecībā uz šo regulu.
2012/0146 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
par elektronisko identifikāciju un
uzticamības pakalpojumiem elektronisko darījumu veikšanai
iekšējā tirgū
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[11],
pēc apspriešanās ar Eiropas Datu
aizsardzības uzraudzītāju[12],
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)       Ļoti svarīgs
ekonomikas izaugsmes faktors ir uzticēšanās tiešsaistes videi.
Uzticēšanās trūkums liek patērētājiem,
uzņēmumiem un pārvaldes struktūrām vilcināties ar
elektroniskajiem darījumiem tiešsaistē un jaunu pakalpojumu
pieņemšanu.
(2)       Šīs regulas
mērķis ir stiprināt elektronisko darījumu uzticamību
iekšējā tirgū, uzņēmumiem, iedzīvotājiem un
publiskā sektora iestādēm dodot iespēju droši un netraucēti
veikt savstarpējus elektroniskus darījumus un tādējādi
palielinot publiskā un privātā sektora tiešsaistes pakalpojumu,
elektroniskās uzņēmējdarbības un elektroniskās
tirdzniecības efektivitāti Eiropas Savienībā.
(3)       Eiropas Parlamenta un Padomes
1999. gada 13. decembra Direktīva 1999/93/EK par Kopienas
elektronisko parakstu sistēmu[13]
būtībā attiecas tikai uz elektroniskajiem parakstiem, un ar to
nav ieviests visaptverošs ES pārrobežu un starpnozaru regulējums
drošiem, uzticamiem un viegli lietojamiem elektronisko darījumu
mehānismiem. Šī regula stiprina un paplašina direktīvā
paredzēto acquis.
(4)       Komisijas sagatavotajā
Eiropas digitalizācijas programmā[14]
ir konstatēta digitālā tirgus sadrumstalotība,
sadarbspējas trūkums un aizvien pieaugoša kibernoziedzība – tie
ir galvenie šķēršļi, kas traucē izveidot pozitīvu
attīstības ciklu Eiropas digitālajā ekonomikā.
Savā 2010. gada ziņojumā par pilsonību Komisija
vēl vairāk uzsvēra vajadzību atrisināt galvenās
problēmas, kas Eiropas pilsoņiem liedz izmantot digitālā
vienotā tirgus un pārrobežu digitālo pakalpojumu sniegtās
priekšrocības[15].
(5)       Eiropadome aicināja
Komisiju izveidot digitālo vienoto tirgu līdz 2015. gadam[16], lai panāktu strauju
progresu galvenajās digitālās ekonomikas jomās un
veicinātu pilnībā integrētu digitālo vienoto tirgu[17], sekmējot tiešsaistes
pakalpojumu pārrobežu izmantošanu un īpašu uzmanību
pievēršot drošai elektroniskajai identifikācijai un
autentifikācijai.
(6)       Padome aicināja Komisiju
sniegt ieguldījumu digitālā vienotā tirgus izveidē,
radot piemērotus apstākļus tādu svarīgāko
katalizatoru savstarpējai pārrobežu atzīšanai kā
elektroniska identifikācija, elektroniski dokumenti, elektroniski paraksti
un elektroniski piegādes pakalpojumi, kā arī piemērotus
apstākļus e-pārvaldes pakalpojumu sadarbspējai visā
Eiropas Savienībā[18].
(7)       Eiropas Parlaments
uzsvēra, cik nozīmīga ir elektronisko pakalpojumu drošība,
īpaši elektronisko parakstu drošība, norādot, ka nepieciešams
izveidot publiskās atslēgas infrastruktūru (PKI)
visā Eiropā, un aicināja Komisiju izveidot Eiropas
Validācijas iestāžu vārteju, lai nodrošinātu elektronisko
parakstu pārrobežu sadarbspēju un palielinātu internetā
veikto darījumu drošību[19].
(8)       Eiropas Parlamenta un Padomes
2006. gada 12. decembra Direktīvā 2006/123/EK par
pakalpojumiem iekšējā tirgū[20]
noteikts, ka dalībvalstīm jāizveido vienotie kontaktpunkti, lai
visas procedūras un formalitātes saistībā ar piekļuvi
pakalpojumiem vai to veikšanu varētu viegli veikt no attāluma un
elektroniski attiecīgajā vienotajā kontaktpunktā un ar
attiecīgajām iestādēm. Daudziem tiešsaistes pakalpojumiem,
attiecībā uz kuriem jāizmanto PKI, vajadzīga
elektroniskā identifikācija un autentifikācija un elektroniskais
paraksts.
(9)       Lielākajā
daļā gadījumu pakalpojumu sniedzēji no citām
dalībvalstīm nevar izmantot savu elektronisko identifikāciju,
lai piekļūtu šiem pakalpojumiem, jo attiecīgo valstu
elektroniskās identifikācijas shēmas nav atzītas un
akceptētas citās dalībvalstīs. Šis šķērslis
elektronisko sistēmu jomā liedz pakalpojumu saņēmējiem
pilnībā izmantot iekšējā tirgus priekšrocības.
Savstarpēji atzīti un akceptēti elektroniskās
identifikācijas līdzekļi atvieglos daudzu pārrobežu
pakalpojumu sniegšanu iekšējā tirgū un ļaus
uzņēmumiem paplašināt savu darbību pāri robežām,
neliekot tiem pārvarēt šķēršļus saskarsmē ar
publiskā sektora iestādēm.
(10)     Pieņemot Eiropas
Parlamenta un Padomes 2011. gada 9. marta
Direktīvu 2011/24/ES par pacientu tiesību piemērošanu
pārrobežu veselības aprūpē[21], ir
izveidots tīkls, kurā apvienotas par e-veselību
atbildīgās valsts iestādes. Lai palielinātu drošības
līmeni un uzlabotu pārrobežu veselības aprūpes
nepārtrauktību, šajā tīklā apvienotajām
iestādēm ir jāizstrādā vadlīnijas par
veselības aprūpes datu un pakalpojumu pārrobežu pieejamību,
tostarp atbalstot „kopīgus identifikācijas un
autentifikācijas pasākumus, lai veicinātu datu nodošanu
pārrobežu veselības aprūpē”. Elektroniskās
identifikācijas un autentifikācijas savstarpēja atzīšana un
akceptēšana ir ļoti svarīgs faktors, lai pārrobežu
veselības aprūpes pakalpojumus Eiropas iedzīvotāji
varētu izmantot praksē. Ja iedzīvotājiem
ārstēšanās nolūkā jādodas uz citu valsti, tad
medicīniskajiem datiem jābūt pieejamiem valstī, kur notiek
ārstniecība. Tādēļ ir jāizveido stabila,
droša un uzticama elektroniskās identifikācijas sistēma.
(11)     Viens no šīs regulas
mērķiem ir likvidēt šķēršļus, kas patlaban
kavē to elektroniskās identifikācijas līdzekļu
pārrobežu izmantošanu, kuri ieviesti dalībvalstīs, lai
piekļūtu vismaz sabiedriskajiem pakalpojumiem. Šīs regulas
mērķis nav pārveidot dalībvalstīs jau ieviestās
elektroniskās identitātes pārvaldības sistēmas un
saistītās infrastruktūras. Šīs regulas mērķis ir
nodrošināt, ka dalībvalstu piedāvāto pārrobežu
tiešsaistes pakalpojumu piekļuves nolūkā ir iespējams
izmantot drošas elektroniskās identifikācijas un autentifikācijas
sistēmas.
(12)     Dalībvalstīm
arī turpmāk vajadzētu būt iespējai brīvi
izvēlēties, kādus tiešsaistes pakalpojumu piekļuves
līdzekļus tās izmantos, lai nodrošinātu elektronisko
identifikāciju. Tām arī vajadzētu būt iespējai
izlemt, vai, nodrošinot šo līdzekļu pieejamību, iesaistīt
privāto sektoru. Dalībvalstīm nevajadzētu būt
pienākumam paziņot par savām elektroniskās
identifikācijas shēmām. Dalībvalstis pašas ir tiesīgas
izvēlēties, vai paziņot par visām, dažām vai nevienu
no tām elektroniskās identifikācijas shēmām, kas tiek
izmantotas valsts līmenī, lai piekļūtu vismaz tiešsaistes
sabiedriskajiem pakalpojumiem vai īpašiem pakalpojumiem.
(13)     Regulā jāparedz daži
nosacījumi attiecībā uz to, kuri elektroniskās
identifikācijas līdzekļi ir jāakceptē un kā
būtu jāpaziņo par shēmām. Šiem nosacījumiem
vajadzētu sekmēt dalībvalstu savstarpējo uzticēšanos
attiecībā uz elektroniskās identifikācijas shēmām
un to elektroniskās identifikācijas līdzekļu
savstarpēju atzīšanu un akceptēšanu, kuri ietverti šo valstu paziņotajās
shēmās. Ja paziņotāja dalībvalsts ir izpildījusi
paziņošanas nosacījumus un paziņojumi ir publicēti Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī, būtu
jāpiemēro savstarpējās atzīšanas un akceptēšanas
princips. Taču šo tiešsaistes pakalpojumu piekļuvei un to
galīgajai piegādei būtu jābūt cieši saistītai ar
tiesībām saņemt šādus pakalpojumus saskaņā ar
valsts tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem.
(14)     Dalībvalstīm
vajadzētu būt iespējai izlemt, vai elektroniskās
identifikācijas līdzekļu izsniegšanā iesaistīt
privāto sektoru un ļaut privātajam sektoram izmantot
paziņotās shēmas elektroniskās identifikācijas
līdzekļus identifikācijas nolūkā, ja tas ir
vajadzīgs saistībā ar tiešsaistes pakalpojumiem vai
elektroniskajiem darījumiem. Ja privātajam sektoram būtu
iespēja izmantot šādus elektroniskās identifikācijas
līdzekļus, tas varētu paļauties uz elektronisko
identifikāciju un autentifikāciju, ko jau tagad daudzās
dalībvalstīs plaši izmanto vismaz sabiedrisko pakalpojumu jomā,
turklāt līdz ar šādu iespēju uzņēmumiem un
iedzīvotājiem būtu vienkāršāk pieejami tiešsaistes
pakalpojumiem arī citās valstīs. Lai privātajam sektoram
būtu vieglāk šādus elektroniskās identifikācijas līdzekļus
izmantot citās valstīs, dalībvalstu nodrošinātajai
autentifikācijas iespējai vajadzētu būt pieejamai
pārbaudītājiem, nepieļaujot publiskā vai
privātā sektora diskrimināciju.
(15)     Paziņotajā
shēmā ietverto elektroniskās identifikācijas
līdzekļu pārrobežu izmantošana nozīmē, ka
dalībvalstīm ir jāsadarbojas, nodrošinot tehnisko sadarbspēju.
Līdz ar to tiek izslēgti jebkādi specifiski valsts tehniskie
noteikumi, kuri paredz, ka citu valstu pusēm, piemēram,
jāiegādājas īpaša aparatūra vai programmatūra,
lai pārbaudītu un validētu paziņoto elektroniskās
identifikācijas shēmu. Savukārt no tehniskām
prasībām lietotājiem, kuras izriet no jebkādas
izmantotās marķierierīces (piem., viedkaršu)
attiecīgajām specifikācijām, nav iespējams
izvairīties.
(16)     Dalībvalstu
sadarbībai būtu jāsekmē paziņoto elektroniskās
identifikācijas shēmu tehniskā sadarbspēja, lai
sekmētu riska pakāpei atbilstošu augsta līmeņa
uzticamību un drošību. Informācijas un paraugprakses
apmaiņai dalībvalstu starpā ar mērķi panākt
savstarpējo atzīšanu būtu jāpalīdz īstenot
šādu sadarbību.
(17)     Ar šo regulu arī
būtu jāievieš vispārējs tiesiskais regulējums
elektronisko uzticamības pakalpojumu izmantošanai. Taču ar to
nevajadzētu uzlikt vispārēju pienākumu tos izmantot. It
īpaši šai regulai nevajadzētu attiekties uz tādu pakalpojumu
sniegšanu, par kuriem panākta brīvprātīga vienošanās
saskaņā ar privāttiesībām. Tāpat, tai
nevajadzētu attiekties uz tiem aspektiem, kas saistīti ar līgumu
slēgšanu vai citu juridisku saistību uzņemšanos un
derīgumu, ja attiecībā uz to veidu prasības paredzētas
valsts vai Savienības tiesību aktos.
(18)     Lai veicinātu
elektronisko uzticamības pakalpojumu vispārēju
pārrobežu izmantošanu, būtu jānodrošina, ka šos pakalpojumus var
izmantot kā pierādījumus tiesvedībā visās
dalībvalstīs.
(19)     Dalībvalstīm
arī turpmāk vajadzētu būt iespējai brīvi noteikt
citus uzticamības pakalpojumu veidus papildus tiem, kas minēti
šajā regulā iekļautajā uzticamības pakalpojumu
izsmeļošajā sarakstā, lai valsts līmenī tos
varētu atzīt par kvalificētiem uzticamības pakalpojumiem.
(20)     Ņemot vērā
tehnoloģiju straujo attīstību, šajā regulā būtu
jāizmanto pieeja, kas paredz inovācijas iespēju.
(21)     Attiecībā uz
tehnoloģijām šai regulai vajadzētu būt neitrālai. No
tās izrietošās juridiskās sekas varētu panākt ar
jebkuriem tehniskajiem līdzekļiem, taču ar nosacījumu, ka ir
izpildītas šīs regulas prasības.
(22)     Lai stiprinātu
iedzīvotāju uzticēšanos iekšējam tirgum un veicinātu
uzticamības pakalpojumu un produktu izmantošanu, būtu
jāievieš jēdzieni „kvalificēti uzticamības pakalpojumi”
un „kvalificēts uzticamības pakalpojumu sniedzējs”,
nosakot prasības un pienākumus, kas jāievēro, lai
attiecībā uz jebkuru sniegto kvalificētu uzticamības pakalpojumu
un lietoto produktu nodrošinātu augsta līmeņa drošību.
(23)     Atbilstīgi
prasībām, kas noteiktas Eiropas Savienībā spēkā
esošajā ANO Konvencijā par personu ar invaliditāti
tiesībām, personām ar invaliditāti vajadzētu būt
iespējai izmantot uzticamības pakalpojumus un
galapatēriņam paredzētos produktus, kas piedāvāti
saistībā ar minētajiem pakalpojumiem, turklāt ar
tādiem pašiem nosacījumiem, kādi attiecas uz citiem
patērētājiem.
(24)     Uzticamības pakalpojumu
sniedzējs ir personas datu apstrādātājs, un
tādēļ tam ir jāizpilda prasības, kas noteiktas Eiropas
Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra
Direktīvā 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā
uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti[22]. Datu vākšana būtu
pēc iespējas jāsamazina, ņemot vērā pakalpojuma
sniegšanas nolūku.
(25)     Uzraudzības
iestādēm būtu jāsadarbojas un jāapmainās ar
informāciju ar datu aizsardzības iestādēm, lai nodrošinātu,
ka pakalpojumu sniedzēji pienācīgi pilda tiesību aktus datu
aizsardzības jomā. Jo īpaši būtu jāapmainās ar
informāciju par drošības incidentiem un personas datu
pārkāpumiem.
(26)     Visiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem būtu jānosaka pienākums ievērot labu
praksi drošības jomā, kas atbilst ar to darbību
saistītajiem riskiem, lai tādējādi sekmētu
lietotāju uzticēšanos vienotajam tirgum.
(27)     Noteikumiem par
pseidonīmu izmantošanu sertifikātos nevajadzētu kavēt
dalībvalstis pieprasīt personu identifikāciju atbilstīgi
Savienības vai valsts tiesību aktiem.
(28)     Visām
dalībvalstīm būtu jāievēro kopējas būtiskas
uzraudzības prasības, lai kvalificētu uzticamības pakalpojumu
jomā nodrošinātu līdzvērtīgu drošības
līmeni. Lai visā Savienībā būtu vieglāk konsekventi
piemērot šīs prasības, dalībvalstīm būtu
jāpieņem līdzvērtīgas procedūras un
jāapmainās ar informāciju par savu uzraudzības darbību
un paraugpraksi šajā jomā.
(29)     Drošības
pārkāpumu paziņošana un drošības risku
izvērtēšana ir būtiski aspekti, kas drošības vai
integritātes pārkāpumu gadījumā ļautu sniegt
atbilstīgu informāciju attiecīgajām pusēm.
(30)     Lai Komisija un
dalībvalstis varētu novērtēt ar šo regulu ieviestā
pārkāpumu paziņošanas mehānisma efektivitāti,
būtu jānosaka, lai uzraudzības iestādes iesniegtu Komisijai
un Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūrai (ENISA)
informatīvus kopsavilkumus.
(31)     Lai Komisija un
dalībvalstis varētu novērtēt šīs regulas ietekmi,
būtu jāpieprasa uzraudzības iestādēm iesniegt
statistikas datus par kvalificētiem uzticamības pakalpojumiem
un to izmantošanu.
(32)     Lai Komisija un
dalībvalstis varētu novērtēt ar šo regulu ieviestā
pastiprinātas uzraudzības mehānisma efektivitāti, būtu
jāpieprasa uzraudzības iestādēm iesniegt ziņojumus par
savu darbību. Šāda pieeja būtu lietderīga, lai sekmētu
labas prakses apmaiņu starp uzraudzības iestādēm,
turklāt tā nodrošinātu, ka galvenās uzraudzības
prasības tiek pārbaudītas konsekventi un efektīvi
piemērotas visās dalībvalstīs.
(33)     Lai nodrošinātu
kvalificētu uzticamības pakalpojumu ilgtspējību un
ilglaicīgumu un sekmētu lietotāju uzticēšanos
kvalificētu uzticamības pakalpojumu nepārtrauktībai,
uzraudzības iestādēm būtu jānodrošina, ka kvalificētu
uzticamības pakalpojumu sniedzēju dati tiek saglabāti un ir
pieejami pienācīgu periodu pat tad, ja kvalificēts
uzticamības pakalpojumu sniedzējs ir pārtraucis savu
darbību.
(34)     Dalībvalstīs
būtu jāizveido uzraudzības iestāžu savstarpējas
palīdzības sistēma, lai atvieglotu kvalificētu
uzticamības pakalpojumu sniedzēju uzraudzību,
piemēram, gadījumā, ja pakalpojumu sniedzējs pakalpojumus
piedāvā citas dalībvalsts teritorijā un nav pakļauts
šīs dalībvalsts uzraudzības iestādēm vai ja
pakalpojumu sniedzēja datori atrodas citas dalībvalsts
teritorijā, nevis tajā dalībvalstī, kur
reģistrēts minētais pakalpojumu sniedzējs.
(35)     Uzticamības pakalpojumu
sniedzēju pienākums ir izpildīt šajā regulā
noteiktās prasības attiecībā uz uzticamības
pakalpojumu, it īpaši kvalificētu uzticamības pakalpojumu,
sniegšanu. Uzraudzības iestāžu pienākums ir uzraudzīt,
kā uzticamības pakalpojumu sniedzēji ievēro šīs
prasības.
(36)     Lai efektīvi
noritētu ieviešanas process, kura noslēgumā kvalificētos
uzticamības pakalpojumu sniedzējus un to sniegtos
kvalificētos uzticamības pakalpojumus iekļautu uzticamības
sarakstos, būtu jāsekmē iepriekšēja apspriešanās
starp kvalificētiem uzticamības pakalpojumu sniedzējiem
un kompetento uzraudzības iestādi, tādējādi
atvieglojot uzticamības pārbaudi, kas jāveic pirms
kvalificētu uzticamības pakalpojumu sniegšanas.
(37)     Uzticamības saraksti
ir būtiski, lai panāktu uzticēšanos tirgus dalībnieku
starpā, jo tajos norādīts pakalpojumu sniedzēja
kvalifikācijas statuss uzraudzības laikā, taču šādi
saraksti nav priekšnoteikums kvalifikācijas statusa piešķiršanai un
kvalificētu uzticamības pakalpojumu sniegšanai, jo tā ir
atkarīga no šajā regulā paredzēto prasību
ievērošanas.
(38)     Ja par kvalificētu
uzticamības pakalpojumu ir paziņots, tad attiecīgā
publiskā sektora iestāde vairs nevar atteikt tā izmantošanu, lai
izpildītu administratīvas procedūras vai formalitātes, ar
pamatojumu, ka šis pakalpojums nav iekļauts dalībvalstu izveidotajos
uzticamības sarakstos. Tādēļ „publiskā sektora
iestāde” ir jebkura publiskā sektora iestāde vai cita
struktūra, kurai uzticēts sniegt e-pārvaldes pakalpojumus,
piemēram, pieņemt tiešsaistē nodokļu deklarācijas,
pieņemt dzimšanas apliecību pieteikumus, nodrošināt
piedalīšanos publiskā iepirkuma procedūrās
elektroniskā veidā u. c.
(39)     Lai nodrošinātu
elektronisko parakstu savstarpēju atzīšanu, drošības
līmenim jābūt augstam, taču īpašos gadījumos,
piemēram, saistībā ar Komisijas 2009. gada 16. oktobra
Lēmumu 2009/767/EK par pasākumiem, lai veicinātu
procedūru veikšanu elektroniski, izmantojot vienotos kontaktpunktus
atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2006/123/EK par
pakalpojumiem iekšējā tirgū[23],
būtu jāakceptē elektroniskie paraksti arī ar zemāku
drošības nodrošinājuma līmeni.
(40)     Būtu jānodrošina, ka
parakstītājs var uzticēt trešai pusei kvalificētas
elektroniskā paraksta radīšanas ierīces, ar nosacījumu, ka
ir ieviesti attiecīgie mehānismi un procedūras, kas
garantē, ka parakstītājs ir vienīgais, kurš kontrolē
sava elektroniskā paraksta radīšanas datu izmantošanu, un ka
saistībā ar ierīces izmantošanu ir izpildītas
kvalificētā paraksta prasības.
(41)     Lai nodrošinātu tiesisko
noteiktību saistībā ar paraksta derīgumu, ir būtiski
precīzi norādīt, kuri kvalificēta elektroniska paraksta
dati ir jānovērtē pārbaudītājam, kurš veic
validāciju. Turklāt prasību noteikšanai attiecībā uz
tādiem kvalificētiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem, kas var sniegt kvalificētus validēšanas
pakalpojumus pārbaudītājiem, kuri nevēlas vai nespēj
veikt kvalificētu elektronisko parakstu validāciju, būtu
jāsekmē privātā vai publiskā sektora ieguldījumi
šādos pakalpojumos. Izpildot abus nosacījumus, kvalificēta
elektroniskā paraksta validēšanai vajadzētu kļūt par
vienkāršu un Savienības līmenī visām pusēm
piemērotu procedūru.
(42)     Ja, veicot darījumu,
vajadzīgs juridiskas personas kvalificēts elektroniskais zīmogs,
jāakceptē būtu arī juridiskās personas pilnvarotā
pārstāvja kvalificēts elektroniskais paraksts.
(43)     Elektroniskie zīmogi
būtu jāizmanto kā pierādījums tam, ka elektronisko
dokumentu izsniegusi juridiska persona, garantējot dokumenta izcelsmi un integritāti.
(44)     Ar šo regulu būtu
jānodrošina informācijas ilgtermiņa saglabāšana, proti,
elektroniskā paraksta un elektroniskā zīmoga juridiskais
derīgums ilgākā laikposmā, garantējot, ka tos var
validēt neatkarīgi no turpmākas tehnoloģiju
attīstības.
(45)     Lai stiprinātu
elektronisko dokumentu pārrobežu izmantošanu, šajā regulā
būtu jāparedz tādu elektronisko dokumentu juridiskais
spēks, kas atbilstīgi riska novērtējumam būtu
uzskatāmi par līdzvērtīgiem papīra dokumentiem, ar
nosacījumu, ka ir nodrošināts dokumentu autentiskums un
integritāte. Lai iekšējā tirgū pārrobežu elektroniskos
darījumus varētu veikt plašākā mērogā,
būtiski arī nodrošināt, ka elektronisko dokumentu oriģinālus
vai apliecinātas kopijas, ko kādas dalībvalsts kompetentās
iestādes izsniegušas atbilstīgi savas valsts tiesību aktiem,
atzīst un akceptē arī citās dalībvalstīs. Šai
regulai nevajadzētu skart dalībvalstu tiesības noteikt, kas
uzskatāms par oriģinālu vai kopiju valsts līmenī,
tomēr tai vajadzētu nodrošināt, ka oriģinālus un kopijas
atzīst un izmanto arī citās valstīs.
(46)     Tā kā patlaban
dalībvalstu kompetentās iestādes, savus dokumentus parakstot
elektroniski, izmanto uzlabotu elektronisko parakstu dažādus
formātus, ir jānodrošina, ka dalībvalstis spēj tehniski
atbalstīt vismaz daļu uzlabotu elektronisko parakstu formātu
tad, kad tās saņem elektroniski parakstītus dokumentus.
Tāpat, ja dalībvalstu kompetentās iestādes izmanto
uzlabotus elektroniskos zīmogus, būtu jānodrošina, ka tās
atbalsta vismaz daļu uzlabotu elektronisko zīmogu formātu.
(47)     Elektroniskos zīmogus var
izmantot ne vien juridiskas personas izsniegtu dokumentu autentificēšanai,
bet arī visu juridiskas personas digitālo aktīvu, piemēram,
programmatūru kodu vai serveru, autentificēšanai.
(48)     Nodrošinot iespēju autentificēt
tīmekļa vietnes un apstiprināt to īpašnieku
identitāti, būtu sarežģītāk viltot tīmekļa
vietnes, tādējādi samazinot krāpniecību.
(49)     Lai elastīgi un ātri
papildinātu dažus šajā regulā precīzi noteiktus tehniskos
aspektus, pilnvaras pieņemt tiesību aktus saskaņā ar
Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu būtu
jādeleģē Komisijai attiecībā uz elektroniskās
identifikācijas sistēmu sadarbspēju; uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem vajadzīgajiem drošības pasākumiem;
atzītām neatkarīgām iestādēm, kas ir
atbildīgas par pakalpojumu sniedzēju revīziju; uzticamības
sarakstiem; prasībām attiecībā uz elektronisko parakstu
drošības līmeni; prasībām attiecībā uz
kvalificētiem elektroniskā paraksta sertifikātiem, to
validēšanu un saglabāšanu; par kvalificētu elektroniskā
paraksta radīšanas ierīču sertifikāciju
atbildīgām iestādēm; prasībām attiecībā
uz elektronisko zīmogu drošības līmeni un kvalificētiem
elektroniskā zīmoga sertifikātiem; piegādes pakalpojumu
sadarbspēju. Īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas
darbu, laikā rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp
ekspertu līmenī.
(50)     Komisijai, sagatavojot un
izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina
vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu
nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(51)     Lai nodrošinātu vienotus
šīs regulas īstenošanas nosacījumus, Komisijai būtu
jāpiešķir īstenošanas pilnvaras, it īpaši
attiecībā uz to standartu identifikācijas numuru
precizēšanu, kuru izmantošana ļautu izdarīt pieņēmumu
par dažu šajā regulā vai deleģētajos aktos noteikto
prasību ievērošanu. Minētās pilnvaras būtu
jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes
2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko
nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles
mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru
izmantošanu[24].
(52)     Tiesiskās
noteiktības un skaidrības labad Direktīva 1999/93/EK
būtu jāatceļ.
(53)     Lai nodrošinātu tiesisko
noteiktību attiecībā uz tiem tirgus dalībniekiem, kuri jau
izmanto kvalificētus sertifikātus, kas izsniegti saskaņā ar
Direktīvu 1999/93/EK, ir jāparedz pietiekami ilgs pārejas
periods. Turklāt jānodrošina, lai Komisijai būtu
līdzekļi, kas tai ļautu īstenošanas aktus un
deleģētos aktus pieņemt pirms minētā datuma.
(54)     Tā kā
rīcības mēroga dēļ šīs regulas mērķus
nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un
tie labāk sasniedzami Savienības mērogā, Savienība var
pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu,
kas paredzēts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā.
Saskaņā ar minētajā pantā noteikto
proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos
pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa
sasniegšanai, jo īpaši attiecībā uz Komisijas kā
dalībvalstu darbību koordinatores lomu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I
NODAĻA
VISPĀRĪGI
NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets
1. Šajā
regulā izklāstīti noteikumi par elektronisko identifikāciju
un elektroniskajiem uzticamības pakalpojumiem elektronisko
darījumu veikšanai, lai nodrošinātu iekšējā tirgus
pienācīgu darbību.
2. Šajā regulā izklāstīti
nosacījumi, saskaņā ar kuriem dalībvalstis atzīst un
akceptē fizisku un juridisku personu elektroniskās
identifikācijas līdzekļus, kuri ietverti citas dalībvalsts
paziņotajā elektroniskās identifikācijas shēmā.
3. Ar šo regulu izveido tiesisko regulējumu
attiecībā uz elektroniskajiem parakstiem, elektroniskajiem
zīmogiem, elektroniskajiem laika zīmogiem, elektroniskajiem
dokumentiem, elektroniskajiem piegādes pakalpojumiem un tīmekļa
vietņu autentifikāciju.
4. Ar šo regulu nodrošina to, ka
uzticamības pakalpojumus un produktus, kas atbilst šīs regulas
nosacījumiem, drīkst laist brīvā apritē
iekšējā tirgū.
2. pants
Piemērošanas
joma
1. Šo regulu piemēro elektroniskās
identifikācijas pakalpojumiem, kurus sniedz dalībvalstis vai kuri
tiek sniegti šīs dalībvalsts vārdā vai vismaz tai
uzņemoties atbildību, kā arī Savienībā
reģistrētiem uzticamības pakalpojumu sniedzējiem.
2. Šo regulu nepiemēro tādu
elektronisko uzticamības pakalpojumu sniegšanai, par kuriem
panākta brīvprātīga vienošanās saskaņā ar
privāttiesībām.
3. Šo regulu nepiemēro aspektiem, kas
saistīti ar līgumu slēgšanu vai citu juridisku saistību
uzņemšanos un to derīgumu, ja attiecībā uz to veidu
prasības paredzētas valsts vai Savienības tiesību aktos.
3. pants
Definīcijas
Šajā regulā lieto šādas definīcijas:
1) „elektroniskā identifikācija” ir
tādu personas elektronisku identifikācijas datu izmantošana, kas
nepārprotami apliecina fiziskās vai juridiskās personas
identitāti;
2) „elektroniskās identifikācijas
līdzekļi” ir materiāli vai nemateriāli elementi, kas ietver
šā panta 1. punktā minētos datus un ko izmanto, lai
tiešsaistē piekļūtu pakalpojumiem, kā tas minēts
5. pantā;
3) „elektroniskās identifikācijas
shēma” ir elektroniskās identifikācijas sistēma, kurā
elektroniskās identifikācijas līdzekļus izsniedz šā
panta 1. punktā minētajām personām;
4) „autentifikācija” ir elektronisks
process, kurā var validēt fiziskas vai juridiskas personas
elektronisko identifikāciju vai elektronisko datu izcelsmi un
integritāti;
5) „parakstītājs” ir fiziska persona,
kura rada elektronisku parakstu;
6) „elektroniskais paraksts” ir elektroniski
dati, kas pievienoti citiem elektroniskajiem datiem vai loģiski
saistīti ar tiem un ko parakstītājs izmanto, lai
parakstītos;
7) „uzlabots elektroniskais paraksts” ir elektronisks
paraksts, kas atbilst šādiem kritērijiem:
(a)
tas ir unikāli saistīts ar
parakstītāju;
(b)
tas spēj identificēt
parakstītāju;
(c)
tas radīts ar elektroniskā paraksta
radīšanas datiem, kuru izmantošanu ar augstu uzticamības līmeni
var kontrolēt tikai un vienīgi parakstītājs, un
(d)
tas ir saistīts ar attiecīgajiem datiem
tādā veidā, lai būtu atklājamas jebkādas
turpmākas to izmaiņas;
8) „kvalificēts elektroniskais paraksts”
ir uzlabots elektroniskais paraksts, kas radīts ar kvalificētu
elektroniskā paraksta radīšanas ierīci, pamatā izmantojot
kvalificētu elektroniskā paraksta sertifikātu;
9) „elektroniskā paraksta radīšanas
dati” ir unikāli dati, ko parakstītājs izmanto elektroniska
paraksta radīšanai;
10) „sertifikāts” ir elektronisks
apliecinājums, kas saista attiecīgi fiziskas vai juridiskas personas
elektroniskā paraksta vai zīmoga validācijas datus ar
sertifikātu un apliecina attiecīgās personas minētos datus;
11) „kvalificēts elektroniskā paraksta
sertifikāts” ir apliecinājums, ko izmanto elektronisko parakstu apliecināšanai,
ko izsniedz kvalificēts uzticamības pakalpojumu sniedzējs
un kas atbilst I pielikumā noteiktajām prasībām;
12) „uzticamības pakalpojumi” ir
visi elektroniskie pakalpojumi, kas ietver elektronisko parakstu, elektronisko
zīmogu, elektronisko laika zīmogu, elektronisko dokumentu,
elektronisko piegādes pakalpojumu, tīmekļa vietņu
autentifikācijas un elektronisko sertifikātu (tostarp
elektroniskā paraksta un elektroniskā zīmoga sertifikātu)
radīšanu, pārbaudi, validāciju, apstrādi un
saglabāšanu;
13) „kvalificēti uzticamības pakalpojumi”
ir uzticamības pakalpojumi, kas atbilst šajā regulā
noteiktajām prasībām;
14) „uzticamības pakalpojumu
sniedzējs” ir fiziska vai juridiska persona, kas sniedz vienu vai
vairākus uzticamības pakalpojumus;
15) „kvalificēts uzticamības pakalpojumu
sniedzējs” ir uzticamības pakalpojumu sniedzējs, kas
atbilst šajā regulā noteiktajām prasībām;
16) „produkts” ir aparatūra vai
programmatūra, vai to attiecīgas sastāvdaļas, ko
paredzēts izmantot uzticamības pakalpojumu sniegšanai;
17) „elektroniskā paraksta radīšanas
ierīce” ir konfigurēta programmatūra vai aparatūra, ko
izmanto elektroniska paraksta radīšanai;
18) „kvalificēta elektroniskā paraksta
radīšanas ierīce” ir elektroniskā paraksta radīšanas
ierīce, kas atbilst II pielikumā noteiktajām
prasībām;
19) „zīmoga radītājs” ir
juridiska persona, kas rada elektronisku zīmogu;
20) „elektroniskais zīmogs” ir elektroniski
dati, kas pievienoti citiem elektroniskajiem datiem vai loģiski
saistīti ar tiem, lai garantētu saistīto datu izcelsmi un
integritāti;
21) „uzlabots elektroniskais zīmogs” ir
elektronisks zīmogs, kas atbilst šādiem kritērijiem:
(a)
tas ir unikāli saistīts ar zīmoga
radītāju;
(b)
tas spēj identificēt zīmoga
radītāju;
(c)
tas radīts ar elektroniskā zīmoga
radīšanas datiem, kuru izmantošanu ar augstu uzticamības līmeni
var kontrolēt tikai un vienīgi zīmoga radītājs
elektroniskā zīmoga radīšanai, un
(d)
tas ir saistīts ar attiecīgajiem datiem
tādā veidā, lai būtu atklājamas jebkādas
turpmākas to izmaiņas;
22) „kvalificēts elektroniskais
zīmogs” ir uzlabots elektroniskais zīmogs, kas radīts ar
kvalificētu elektroniskā zīmoga radīšanas ierīci,
pamatā izmantojot kvalificētu elektroniskā zīmoga
sertifikātu;
23) „elektroniskā zīmoga
radīšanas dati” ir unikāli dati, ko elektroniskā zīmoga radītājs
izmanto elektroniska zīmoga radīšanai;
24)
„kvalificēts elektroniskā zīmoga sertifikāts” ir
apliecinājums, ko izmanto elektronisko zīmogu apliecināšanai, ko
izsniedz kvalificēts uzticamības pakalpojumu sniedzējs un
kas atbilst III pielikumā noteiktajām prasībām;
25)
„elektroniskais laika zīmogs” ir elektroniski dati, kas apliecina citu
elektronisko datu apzīmogošanu konkrētā laikā un apstiprina
to esamību minētajā laikā;
26)
„kvalificēts elektroniskais laika zīmogs” ir elektroniskais laika
zīmogs, kas atbilst 33. pantā noteiktajām
prasībām;
27) „elektroniskais dokuments” ir dokuments
jebkādā elektroniskā formātā;
28) „elektroniskie piegādes pakalpojumi” ir
pakalpojumi, kurus izmantojot, ar elektroniskiem līdzekļiem tiek
nosūtīti dati, sniedzot apliecinājumu par nosūtīto
datu apstrādi, tostarp pierādījumu par datu nosūtīšanu
vai saņemšanu, un kuri nodrošina nosūtīto datu aizsardzību
pret pazušanu, zādzību vai jebkādu neatļautu
sagrozīšanu;
29) „kvalificēts elektroniskais
piegādes pakalpojums” ir elektroniskais piegādes pakalpojums, kas
atbilst 36. pantā noteiktajām prasībām;
30) „kvalificēts tīmekļa
vietņu autentifikācijas sertifikāts” ir apliecinājums, kas
ļauj autentificēt tīmekļa vietni un apliecina
tīmekļa vietnes saikni ar personu, kurai sertifikātu izsniedzis
kvalificēts uzticamības pakalpojumu sniedzējs, un kas
atbilst IV pielikumā noteiktajām prasībām;
31) „validācijas dati” ir dati, ko
izmanto elektroniska paraksta vai elektroniska zīmoga validācijai.
4. pants
Iekšējā
tirgus principi
1. Nedrīkst ierobežot tādu
uzticamības pakalpojumu sniegšanu kādā
dalībvalstī, ko nodrošina citā dalībvalstī
reģistrēts uzticamības pakalpojumu sniedzējs
tādu iemeslu dēļ, kas izriet no šīs regulas
aptvertajām jomām.
2. Produktus, kas atbilst šīs regulas
nosacījumiem, drīkst laist brīvā apritē
iekšējā tirgū.
II NODAĻA
ELEKTRONISKĀ
IDENTIFIKĀCIJA
5. pants
Savstarpējā
atzīšana un akceptēšana
Ja saskaņā ar valsts tiesību
aktiem vai administratīvo praksi tiešsaistes pakalpojumu piekļuvei ir
nepieciešama elektroniskā identifikācija, izmantojot
elektroniskās identifikācijas līdzekļus, tad jebkuri
elektroniskās identifikācijas līdzekļi, kuri izsniegti
citā dalībvalstī un ietverti shēmā, kas atbilstīgi
7. pantā minētajai procedūrai iekļauta Komisijas
publicētā sarakstā, tiek atzīti un akceptēti, lai
varētu piekļūt šādiem pakalpojumiem.
6. pants
Elektroniskās
identifikācijas shēmu paziņošanas nosacījumi
1. Elektroniskās identifikācijas
shēmas var paziņot saskaņā ar 7. pantu, ja ir
izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:
(a)
elektroniskās identifikācijas
līdzekļus izsniedz paziņotāja dalībvalsts, vai
arī tie tiek izsniegti šīs dalībvalsts vārdā vai tai
uzņemoties atbildību;
(b)
elektroniskās identifikācijas
līdzekļus var izmantot, lai piekļūtu vismaz tādiem
sabiedriskajiem pakalpojumiem, saistībā ar kuriem
paziņotājā dalībvalstī jāizmanto
elektroniskā identifikācija;
(c)
paziņotāja dalībvalsts nodrošina, ka
personas identifikācijas dati nepārprotami piešķirti fiziskai
vai juridiskai personai, kas minēta 3. panta 1. punktā;
(d)
paziņotāja dalībvalsts nodrošina
iespēju tiešsaistē izmantot autentifikāciju jebkurā
laikā un bez maksas, lai pārbaudītājs varētu
validēt elektroniskā formātā saņemtos personas
identifikācijas datus. Dalībvalstis neizvirza īpašas tehniskas
prasības tiem pārbaudītājiem, kas reģistrēti
ārpus to teritorijas un kas plāno veikt šādu
autentifikāciju. Ja paziņotajā identifikācijas
shēmā vai autentifikācijas iespējā ir konstatēts
pārkāpums vai tā ir daļēji apdraudēta,
dalībvalstis nekavējoties aptur vai atsauc paziņoto
identifikācijas shēmu vai autentifikācijas iespēju, vai
attiecīgās apdraudētās daļas, un informē
pārējās dalībvalstis un Komisiju atbilstīgi
7. pantam;
(e)
paziņotāja dalībvalsts uzņemas
atbildību par:
–
i) šā panta c) apakšpunktā
minēto personas identifikācijas datu nepārprotamu
sasaistīšanu ar personu un
–
ii) šā panta d) apakšpunktā
minēto autentifikācijas iespēju.
2. Šā panta 1. punkta
e) apakšpunkts neskar to pušu atbildību, kas veic darījumu,
izmantojot elektroniskās identifikācijas līdzekļus, kuri
ietverti paziņotajā shēmā.
7. pants

Paziņošana
1. Dalībvalstis, kuras paziņo
elektroniskās identifikācijas shēmu, Komisijai nosūta
turpmāk minēto informāciju un bez liekas kavēšanās
jebkādas turpmākas izmaiņas, kas attiecas uz:
(a)
paziņotās elektroniskās
identifikācijas shēmas aprakstu;
(b)
par paziņoto elektroniskās
identifikācijas shēmu atbildīgajām iestādēm;
(c)
informāciju par to, kurš veic personas
nepārprotamo identifikatoru reģistrāciju;
(d)
autentifikācijas iespējas aprakstu;
(e)
paziņotās elektroniskās
identifikācijas shēmas vai autentifikācijas iespējas vai
attiecīgo apdraudēto daļu apturēšanas vai atsaukšanas
kārtību.
2. Sešu mēnešu laikā pēc
šīs regulas stāšanās spēkā Komisija publicē Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī to
elektroniskās identifikācijas shēmu sarakstu, par kurām
iesniegts paziņojums saskaņā ar 1. punktu, un
pamatinformāciju par attiecīgajām shēmām.
3. Ja Komisija paziņojumu saņem
pēc 2. punktā minētā termiņa, tā veic
grozījumus sarakstā trīs mēnešu laikā.
4. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt tos nosacījumus, formātus un procedūras,
kas jāievēro saistībā ar 1. un 3. punktā
minēto paziņošanu. Minētos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta
39. panta 2. punktā.
8. pants
Koordinācija

1. Dalībvalstis sadarbojas, lai
nodrošinātu paziņotajā shēmā ietverto
elektroniskās identifikācijas līdzekļu sadarbspēju un
palielinātu to drošības līmeni.
2. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija nosaka vajadzīgo kārtību, lai atvieglotu
1. punktā minēto dalībvalstu sadarbību ar
mērķi sekmēt riska pakāpei atbilstošu augsta
līmeņa uzticamību un drošību. Minētie īstenošanas
akti it īpaši attiecas uz informācijas, pieredzes un labas prakses
apmaiņu attiecībā uz elektroniskās identifikācijas
shēmām, paziņoto elektroniskās identifikācijas
shēmu salīdzinošo izvērtēšanu un tādu attiecīgo
izmaiņu novērtējumu, ko elektroniskās identifikācijas
nozarē veikušas dalībvalstu kompetentās iestādes.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
pārbaudes procedūru, kas minēta 39. panta
2. punktā.
3. Saskaņā ar 38. pantu Komisija
ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz
elektroniskās identifikācijas līdzekļu pārrobežu
sadarbspējas sekmēšanu, nosakot prasību minimumu.
III NODAĻA
UZTICAMĪBAS
PAKALPOJUMI
1. iedaļa
Vispārīgi
noteikumi
9. pants
Atbildība
1. Ja vien uzticamības pakalpojumu
sniedzējs nevar pierādīt, ka tas nav darbojies nolaidīgi,
tas ir atbildīgs par tiešiem zaudējumiem, kas nodarīti fiziskai
vai juridiskai personai un kas radušies 15. panta 1. punktā
minēto saistību neizpildes dēļ.
2. Ja vien kvalificēts uzticamības
pakalpojumu sniedzējs nevar pierādīt, ka tas nav darbojies
nolaidīgi, tas ir atbildīgs par tiešiem zaudējumiem, kas
nodarīti fiziskai vai juridiskai personai un kas radušies šajā
regulā, it īpaši tās 19. pantā, noteikto prasību
neievērošanas dēļ.
10. pants
Trešās
valstīs reģistrēti uzticamības pakalpojumu sniedzēji
1. Ja trešās valsts izcelsmes
kvalificētie uzticamības pakalpojumi un kvalificētie
sertifikāti ir atzīti saskaņā ar nolīgumu, kas
saskaņā ar LESD 218. pantu noslēgts starp Savienību un
trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām, tad
kvalificētus uzticamības pakalpojumus un kvalificētus
sertifikātus, ko sniedz trešās valstīs reģistrēti
kvalificēti uzticamības pakalpojumu sniedzēji,
akceptē kā tādus kvalificētus uzticamības pakalpojumus
un kvalificētus sertifikātus, ko sniedz Savienībā
reģistrēti kvalificēti uzticamības pakalpojumu
sniedzēji.
2. Atsaucoties uz 1. punktu, šādi
nolīgumi nodrošina, ka prasības, kuras piemērojamas
kvalificētiem uzticamības pakalpojumiem un kvalificētiem
sertifikātiem, ko sniedz Savienībā reģistrēti
kvalificēti uzticamības pakalpojumu sniedzēji,
ievēro arī uzticamības pakalpojumu sniedzēji
trešās valstīs vai starptautiskās organizācijās, it
īpaši attiecībā uz personas datu aizsardzību, drošību
un uzraudzību.
11. pants
Datu
apstrāde un aizsardzība
1. Uzticamības pakalpojumu
sniedzēji un uzraudzības iestādes, apstrādājot
personas datus, nodrošina likumīgu un godprātīgu datu
apstrādi saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK.
2. Uzticamības pakalpojumu sniedzēji
personas datus apstrādā saskaņā ar
Direktīvu 95/46/EK. Šādā apstrādē izmanto stingri
ierobežotu tādu datu minimumu, kuri vajadzīgi, lai izsniegtu un
uzturētu sertifikātu vai sniegtu uzticamības pakalpojumus.

3. Uzticamības pakalpojumu sniedzēji
garantē tās personas datu konfidencialitāti un integritāti,
kura izmanto uzticamības pakalpojumu.
4. Neskarot juridisko spēku, kas
atbilstīgi valsts tiesību aktiem piešķirtas pseidonīmiem,
dalībvalstis neliedz uzticamības pakalpojumu sniedzējiem
elektroniskā paraksta sertifikātā parakstītāja
vārda vietā norādīt pseidonīmu.
12. pants
Pieejamība personām ar invaliditāti
Piedāvātie
uzticamības pakalpojumi un minēto pakalpojumu sniegšanā
izmantotie galapatēriņam paredzētie produkti ir pieejami
personām ar invaliditāti.
2. iedaļa
Uzraudzība
13. pants
Uzraudzības
iestāde
1. Dalībvalsts izraugās
piemērotu iestādi, kas reģistrēta tās teritorijā
vai, pēc savstarpējas vienošanās, citā
dalībvalstī, atbildību uzņemoties izraudzītājai
dalībvalstij. Uzraudzības iestādēm piešķir visas
uzraudzības un izmeklēšanas pilnvaras, kas tām nepieciešamas
savu uzdevumu izpildē.
2. Uzraudzības iestāde ir
atbildīga par šādu uzdevumu izpildi:
(a)
pārraudzīt uzticamības pakalpojumu
sniedzējus, kuri reģistrēti izraudzītājā
dalībvalstī, lai nodrošinātu, ka tie atbilst 15. pantā
noteiktajām prasībām;
(b)
uzraudzīt kvalificētus uzticamības
pakalpojumu sniedzējus, kuri reģistrēti
izraudzītājā dalībvalstī, un to sniegtos
kvalificētos uzticamības pakalpojumus, lai nodrošinātu,
ka tie un to sniegtie kvalificētie uzticamības pakalpojumi
atbilst šajā regulā noteiktajām prasībām;
(c)
nodrošināt, ka uz attiecīgu laikposmu,
garantējot pakalpojumu nepārtrauktību, attiecīgā
informācija un dati, kas minēti 19. panta 2. punkta
g) apakšpunktā un ko reģistrējuši kvalificēti
uzticamības pakalpojumu sniedzēji, tiek saglabāti un ir
pieejami arī pēc tam, kad kvalificēts uzticamības pakalpojumu
sniedzējs ir pārtraucis savu darbību.
3. Visas uzraudzības iestādes
līdz nākamā gada pirmā ceturkšņa beigām iesniedz
Komisijai un dalībvalstīm gada pārskatu par uzraudzības
pasākumiem iepriekšējā kalendārā gada laikā.
Tajā ietver vismaz:
(a)
informāciju par uzraudzības
pasākumiem;
(b)
kopsavilkumu par pārkāpumiem, par kuriem
uzticamības pakalpojumu sniedzēji paziņojuši
saskaņā ar 15. panta 2. punktu;
(c)
statistikas datus par kvalificētu
uzticamības pakalpojumu tirgu un izmantošanu, tostarp
informāciju par pašiem kvalificētiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem, to sniegtajiem kvalificētajiem uzticamības pakalpojumiem
un izmantotajiem produktiem, kā arī klientu vispārēju
aprakstu.
4. Dalībvalstis paziņo Komisijai un
pārējām dalībvalstīm to attiecīgo
uzraudzības iestāžu nosaukumus un adreses, ko tās ir izraudzījušās.

5. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz 2. punktā minēto uzdevumu izpildē
izmantojamo procedūru noteikšanu.
6. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt tos nosacījumus, formātus un procedūras,
kas jāievēro saistībā ar 3. punktā minēto
ziņojumu. Minētos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta
39. panta 2. punktā.
14. pants
Savstarpējā
palīdzība
1. Uzraudzības iestādes sadarbojas,
lai apmainītos ar labu praksi un viena otrai iespējami
īsākā laikā sniegtu attiecīgo informāciju un
savstarpēju palīdzību, tādējādi panākot
pasākumu konsekventu īstenošanu. Savstarpējā palīdzība
it īpaši ietver informācijas pieprasījumus un uzraudzības
pasākumus, piemēram, pieprasījumus veikt ar drošības
revīziju saistītas pārbaudes, kā minēts 15., 16. un
17. pantā.
2. Uzraudzības iestāde, kurai ir
lūgta palīdzība, nevar atteikties izpildīt
pieprasījumu izņemot, ja vien:
(a)
tā nav pilnvarota izskatīt
pieprasījumu; vai
(b)
pieprasījuma izpilde ir pretrunā šīs
regulas noteikumiem.
3. Attiecīgā gadījumā
uzraudzības iestādes var veikt kopīgu izmeklēšanu,
kurā piedalās citu dalībvalstu uzraudzības iestāžu
darbinieki.
Tās dalībvalsts uzraudzības
iestāde, kurā tiek veikta izmeklēšana, atbilstīgi savas
valsts tiesību aktiem, izmeklēšanas uzdevumus var uzticēt
tās uzraudzības iestādes darbiniekiem, kam tiek sniegta
palīdzība. Šādas pilnvaras var izmantot vienīgi
uzņemošās uzraudzības iestādes darbinieku vadībā
un klātbūtnē. Tās uzraudzības iestādes darbiniekiem,
kam tiek sniegta palīdzība, piemēro valsts tiesību aktus,
kuri attiecas uz uzņemošo uzraudzības iestādi.
Uzņemošā uzraudzības iestāde uzņemas atbildību
par tās uzraudzības iestādes darbinieku darbību, kam tiek
sniegta palīdzība.
4. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt tos formātus un procedūras, kas
jāievēro saistībā ar šajā pantā paredzēto
savstarpējo palīdzību. Minētos īstenošanas aktus
pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta
39. panta 2. punktā.
15. pants
Uzticamības
pakalpojumu sniedzējiem piemērojamās drošības prasības
1. Savienībā reģistrēti
uzticamības pakalpojumu sniedzēji veic atbilstīgus
tehniskus un organizatoriskus pasākumus, lai pārvaldītu to
sniegto uzticamības pakalpojumu drošības riskus. Ar šiem
pasākumiem nodrošina riska pakāpei atbilstošu drošības
līmeni, ņemot vērā jaunākās tehniskās
iespējas. Jo īpaši veic pasākumus, lai novērstu un
mazinātu drošības incidentu ietekmi un informētu ieinteresētās
personas par jebkura incidenta negatīvo ietekmi.
Neskarot 16. panta 1. punktu,
ikviens uzticamības pakalpojumu sniedzējs var uzraudzības
iestādei iesniegt ziņojumu par drošības revīziju, ko
veikusi atzīta neatkarīga iestāde, lai apstiprinātu, ka ir
veikti atbilstīgi drošības pasākumi.
2. Uzticamības pakalpojumu sniedzēji
bez liekas kavēšanās un, ja iespējams, ne vēlāk
kā 24 stundas pēc attiecīgās informācijas
saņemšanas, paziņo kompetentajai uzraudzības iestādei,
informācijas drošības jomā kompetentajai valsts iestādei un
citām attiecīgām trešām personām, piemēram, datu
aizsardzības iestādēm, par jebkuru tādu drošības vai
integritātes pārkāpumu, kas būtiski ietekmē sniegtos
uzticamības pakalpojumus un ar tiem saistītos personas datus.
Attiecīgā gadījumā, jo
īpaši tad, ja drošības vai integritātes pārkāpums skar
divas vai vairākas dalībvalstis, attiecīgā uzraudzības
iestāde informē citu dalībvalstu uzraudzības iestādes
un Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūru (ENISA).

Ja attiecīgā uzraudzības
iestāde uzskata, ka pārkāpuma publiskošana ir sabiedrības
interesēs, tā var arī informēt sabiedrību vai
pieprasīt, lai to izdarītu uzticamības pakalpojumu
sniedzējs.
3. Uzraudzības iestāde reizi
gadā Komisijai un ENISA iesniedz kopsavilkumu par
pārkāpumiem, par kuriem paziņojuši uzticamības pakalpojumu
sniedzēji.
4. Lai īstenotu 1. un
2. punktu, kompetentajai uzraudzības iestādei ir pilnvaras izdot
saistošus norādījumus uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem.
5. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz precīzāk definētiem 1. punktā
minētajiem pasākumiem.
6. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt tos nosacījumus, formātus un procedūras,
tostarp termiņus, kas jāievēro saistībā ar
1.–3. punktu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā
ar pārbaudes procedūru, kas minēta 39. panta
2. punktā.
16. pants
Kvalificētu uzticamības pakalpojumu sniedzēju uzraudzība
1. Kvalificētu uzticamības pakalpojumu
sniedzēju revīziju reizi gadā veic atzīta neatkarīga
iestāde, lai apstiprinātu, ka tie un to sniegtie kvalificētie
uzticamības pakalpojumi atbilst šajā regulā noteiktajām
prasībām, un tie iesniedz uzraudzības iestādei
drošības revīzijas ziņojumu.
2. Neskarot 1. punktu, pēc savas
iniciatīvas vai pēc Komisijas pieprasījuma uzraudzības
iestāde var jebkurā laikā veikt revīziju, pārbaudot
kvalificētos uzticamības pakalpojumu sniedzējus, lai
apstiprinātu, ka tie un to sniegtie kvalificētie uzticamības pakalpojumi
joprojām atbilst šajā regulā noteiktajiem nosacījumiem. Ja
personas datu aizsardzības noteikumi, iespējams, ir
pārkāpti, uzraudzības iestāde par revīzijas
rezultātiem informē datu aizsardzības iestādes.
3. Uzraudzības iestādei ir pilnvaras
izdot saistošus norādījumus kvalificētiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem, lai labotu jebkuru drošības revīzijas
ziņojumā minētu prasību neizpildi.
4. Atsaucoties uz 3. punktu, ja
kvalificētais uzticamības pakalpojumu sniedzējs neizlabo
šādu neizpildi termiņā, ko noteikusi uzraudzības
iestāde, tas zaudē savu kvalifikācijas statusu, un
uzraudzības iestāde to informē, ka tā statuss tiks
mainīts 18. pantā minētajos uzticamības sarakstos.
5. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz precizētiem nosacījumiem, atbilstīgi
kuriem tiek atzīta neatkarīgā iestāde, kas veic šā panta
1. punktā, 15. panta 1. punktā un 17. panta
1. punktā minēto revīziju.
6. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt tos nosacījumus, procedūras un formātus,
kas jāievēro saistībā ar 1., 2. un 4. punktu.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
pārbaudes procedūru, kas minēta 39. panta
2. punktā.
17. pants
Kvalificētu
uzticamības pakalpojumu
sniegšanas uzsākšana
1. Kvalificēti uzticamības pakalpojumu
sniedzēji paziņo uzraudzības iestādei par savu nodomu
sākt kvalificētu uzticamības pakalpojumu sniegšanu un
iesniedz uzraudzības iestādei drošības revīzijas
ziņojumu, ko sagatavojusi atzīta neatkarīga iestāde,
kā noteikts 16. panta 1. punktā. Kvalificēti
uzticamības pakalpojumu sniedzēji var sākt sniegt
kvalificētos uzticamības pakalpojumus pēc tam, kad tie
uzraudzības iestādei ir iesnieguši paziņojumu un drošības
revīzijas ziņojumu.
2. Ja saskaņā ar 1. punktu
uzraudzības iestādē ir iesniegti attiecīgie dokumenti,
kvalificētos pakalpojumu sniedzējus iekļauj 18. pantā
minētajos uzticamības sarakstos, norādot, ka
paziņojums ir iesniegts.
3. Uzraudzības iestāde
pārbauda, vai kvalificētais uzticamības pakalpojumu
sniedzējs un tā sniegtie kvalificētie uzticamības
pakalpojumi atbilst šīs regulas prasībām.
Ja pārbaudes rezultāti ir
pozitīvi, tad ne vēlāk kā mēnesi pēc
paziņošanas, kas veikta saskaņā ar 1. punktu,
uzraudzības iestāde uzticamības sarakstos norāda
kvalificēto pakalpojumu sniedzēju un to sniegto kvalificēto
uzticamības pakalpojumu kvalifikācijas statusu.
Ja mēneša laikā pārbaude nav
pabeigta, uzraudzības iestāde informē kvalificēto
uzticamības pakalpojumu sniedzēju, norādot
kavēšanās iemeslus un termiņu, līdz kuram pārbaude
tiks pabeigta.
4. Kvalificētu uzticamības pakalpojumu,
par kuru iesniegts 1. punktā minētais paziņojums,
attiecīgajā publiskā sektora iestādē veicot
administratīvu procedūru vai formalitātes, nevar atteikt ar
pamatojumu, ka šis pakalpojums nav iekļauts 3. punktā
minētajos sarakstos.
5. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt tos nosacījumus, formātus un procedūras,
kas jāievēro saistībā ar 1., 2. un 3. punktu.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar
pārbaudes procedūru, kas minēta 39. panta
2. punktā.
18. pants
Uzticamības
saraksti
1. Katra dalībvalsts izveido, atjaunina
un publicē uzticamības sarakstus, kur sniegta informācija
par kvalificētajiem uzticamības pakalpojumu sniedzējiem,
kuri ietilpst attiecīgās dalībvalsts kompetencē, kā
arī informācija par to sniegtajiem kvalificētajiem
uzticamības pakalpojumiem.
2. Dalībvalstis drošā veidā
izveido, atjaunina un publicē 1. punktā minētos
uzticamības sarakstus, kuri ir elektroniski parakstīti vai
apzīmogoti, turklāt sagatavoti automatizētai apstrādei
piemērotā formātā.
3. Dalībvalstis bez liekas
kavēšanās paziņo Komisijai informāciju par iestādi,
kura ir atbildīga par valsts uzticamības sarakstu izveidi,
atjaunināšanu un publicēšanu, un sīku informāciju par to,
kur šādi saraksti ir publicēti, par sertifikātu, kas izmantots
uzticamības sarakstu parakstīšanai vai apzīmogošanai,
kā arī par visām attiecīgajām izmaiņām.
4. Izmantojot drošu kanālu, Komisija
publisko 3. punktā minēto informāciju, kura ir elektroniski
parakstīta vai apzīmogota, turklāt sagatavota automatizētai
apstrādei piemērotā formātā.
5.
Saskaņā ar 38. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt
deleģētos aktus attiecībā uz 1. punktā
minētās informācijas noteikšanu.
6. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt uzticamības sarakstu tehniskās
specifikācijas un formātus, kas jāievēro saistībā
ar 1.–4. punktu. Minētos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta
39. panta 2. punktā.
19. pants
Prasības
kvalificētajiem uzticamības pakalpojumu sniedzējiem
1. Izsniedzot
kvalificētu sertifikātu, ar piemērotiem līdzekļiem un
saskaņā ar valsts tiesību aktiem kvalificēts
uzticamības pakalpojumu sniedzējs pārbauda tās
fiziskās vai juridiskās personas identitāti, kurai izsniegts
kvalificēts sertifikāts, un, ja vajadzīgs, šīs personas
īpašās raksturīgās pazīmes.
Atbildību
uzņemoties kvalificētam pakalpojumu sniedzējam,
kvalificētais pakalpojumu sniedzējs vai pilnvarota trešā persona
šādu informāciju pārbauda:
(a)
pēc fiziskas personas izskata vai juridiskas
personas pilnvarotā pārstāvja izskata, vai
(b)
attālināti, izmantojot
paziņotajā shēmā ietvertos elektroniskās
identifikācijas līdzekļus, kuri izsniegti saskaņā ar
a) apakšpunktu.
2.
Kvalificēti uzticamības pakalpojumu sniedzēji, nodrošinot
kvalificētus uzticamības pakalpojumus:
(a)
nodarbina darbiniekus, kuriem ir
vajadzīgās zināšanas, pieredze un kvalifikācija, kuri veic
Eiropas vai starptautiskiem standartiem atbilstīgas
administratīvās un vadības procedūras un ir atbilstīgi
apmācīti par drošības un personas datu aizsardzības
noteikumiem;
(b)
uzņemas risku sakarā ar atbildību
par zaudējumiem, nodrošinot pietiekamus finanšu resursus vai izmantojot
piemērotu atbildības apdrošināšanas shēmu;
(c)
pirms iesaistīšanās
līgumsaistībās informē personu, kura vēlas izmantot
kvalificētus uzticamības pakalpojumus, par precīziem
noteikumiem attiecībā uz minētā pakalpojuma izmantošanu;
(d)
izmanto uzticamas sistēmas un produktus, kas
ir aizsargāti pret izmaiņām un nodrošina to
piedāvātā procesa tehnisko drošību un uzticamību;
(e)
izmanto uzticamas sistēmas tiem iesniegto datu
uzglabāšanai pārbaudāmā formā, lai:
–
šie dati būtu publiski pieejami izguves
nolūkā tikai tad, ja tam piekrīt persona, kurai šie dati ir
izsniegti,
–
ierakstus un izmaiņas varētu izdarīt
tikai pilnvarotas personas,
–
varētu pārbaudīt informācijas
autentiskumu;
(f)
veic pasākumus pret datu viltošanu un
zādzību;
(g)
uz attiecīgu laikposmu reģistrē visu
attiecīgo informāciju par kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja izsniegtajiem un saņemtajiem datiem, jo īpaši
tādēļ, lai sniegtu pierādījumus tiesvedībā.
Šādu reģistrāciju var veikt elektroniski;
(h)
ir sagatavojuši atjauninātu plānu par
pakalpojumu pārtraukšanu, lai nodrošinātu pakalpojumu
nepārtrauktību saskaņā ar noteikumiem, ko saskaņā
ar 13. panta 2. punkta c) apakšpunktu izdevusi uzraudzības
iestāde;
(i)
nodrošina personas datu likumīgu apstrādi
saskaņā ar 11. pantu.
3. Kvalificēti uzticamības pakalpojumu
sniedzēji, kas izsniedz kvalificētus sertifikātus, savā
sertifikātu datubāzē reģistrē atsauktos
sertifikātus desmit minūšu laikā pēc šādas
atsaukšanas.
4. Attiecībā uz 3. punktu
kvalificēti uzticamības pakalpojumu sniedzēji, kas
izsniedz kvalificētus sertifikātus, ikvienam
pārbaudītājam sniedz informāciju par tiem izsniegto
kvalificēto sertifikātu derīgumu vai atsaukšanu. Šī
informācija ir pieejama jebkurā laikā, vismaz tad, ja to
pieprasa, izmantojot sertifikātu automatizētā veidā, kas ir
uzticams, bez maksas un efektīvs.
5. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest uzticamu sistēmu un produktu standartu
identifikācijas numurus. Uzskata, ka atbilstība 19. pantā
noteiktajām prasībām ir panākta tad, ja uzticamas
sistēmas un produkti atbilst minētajiem standartiem. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus
Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
3. iedaļa
Elektroniskais
paraksts
20. pants
Elektroniskā
paraksta juridiskais spēks un akceptēšana
1. Elektronisks paraksts var radīt
juridiskais spēks, tas ir pieņemams kā pierādījums
tiesvedībā, un to nedrīkst noraidīt tikai elektroniskā
formāta dēļ.
2. Kvalificēts elektronisks paraksts
juridiskā spēka ziņā ir līdzvērtīgs
parakstam ar roku.
3. Kvalificētus elektroniskos parakstus
atzīst un akceptē visās dalībvalstīs.
4. Ja ir vajadzīgs elektronisks paraksts
ar tādu drošības nodrošinājuma līmeni, kas ir zemāks
nekā kvalificētajam elektroniskam parakstam – jo īpaši tad, kad
to pieprasa dalībvalsts nolūkā piekļūt publiskā
sektora iestādes piedāvātam tiešsaistes pakalpojumam,
pamatojoties uz atbilstīgu tādu risku novērtējumu, kuri
saistīti ar šādiem pakalpojumiem, – tiek atzīti un
akceptēti visi elektroniskie paraksti, kas atbilst vismaz tādam pašam
drošības nodrošinājuma līmenim.
5. Saistībā ar publiskā sektora
iestādes piedāvātu tiešsaistes pakalpojumu pārrobežu
piekļuvi dalībvalstis nepieprasa elektronisku parakstu ar tādu
drošības nodrošinājuma līmeni, kas ir augstāks nekā
kvalificētajam elektroniskam parakstam.
6. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz elektroniskā paraksta 4. punktā
minēto dažādo drošības līmeņu noteikšanu.
7. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest elektroniskā paraksta drošības līmeņu
standartu identifikācijas numurus. Uzskata, ka atbilstība
drošības līmenim, kas noteikts atbilstīgi 6. punktam
pieņemtā deleģētajā aktā, ir panākta tad, ja
elektroniskais paraksts atbilst minētajiem standartiem. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus
Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
21. pants
Kvalificēti
elektroniskā paraksta sertifikāti
1. Kvalificēti elektroniskā paraksta
sertifikāti atbilst I pielikumā noteiktajām
prasībām.
2. Uz kvalificētiem elektroniskā
paraksta sertifikātiem neattiecas neviena obligātā prasība,
kas pārsniedz I pielikumā noteiktās prasības.
3. Ja kvalificēts elektroniskā
paraksta sertifikāts ir atsaukts pēc sākotnējas
aktivizēšanas, tas vairs nav derīgs, un tā statusu
nekādā gadījumā nevar mainīt, atjaunojot tā
derīgumu.
4. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz precīzāk definētām
I pielikumā noteiktajām prasībām.
5. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest kvalificētu elektroniskā paraksta
sertifikātu standartu identifikācijas numurus. Uzskata, ka
atbilstība I pielikumā noteiktajām prasībām ir
panākta tad, ja kvalificēts elektroniskā paraksta
sertifikāts atbilst minētajiem standartiem. Minētos īstenošanas
aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas
minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus Komisija publicē
Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
22. pants
Prasības
kvalificētām elektroniskā paraksta radīšanas
ierīcēm
1. Kvalificētas elektroniskā
paraksta radīšanas ierīces atbilst II pielikumā
noteiktajām prasībām.
2. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest kvalificētu elektroniskā paraksta radīšanas
ierīču standartu identifikācijas numurus. Uzskata, ka
atbilstība II pielikumā noteiktajām prasībām ir
panākta tad, ja kvalificētas elektroniskā paraksta radīšanas
ierīces atbilst minētajiem standartiem. Minētos īstenošanas
aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas
minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus Komisija publicē
Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
23. pants
Kvalificētu
elektroniskā paraksta radīšanas ierīču sertifikācija
1. Kvalificētas elektroniskā
paraksta radīšanas ierīces var sertificēt dalībvalstu
izraudzītas kompetentās publiskā vai privātā sektora
iestādes, ar nosacījumu, ka minētās ierīces ir
izvērtētas drošības novērtēšanas procedūrā
saskaņā ar kādu no standartiem, kuri noteikti
attiecībā uz tādu informācijas tehnoloģiju produktu
drošības novērtēšanu, kurus Komisija, pieņemot
īstenošanas aktus, iekļāvusi sarakstā. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus
Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
2. Dalībvalstis paziņo Komisijai un
pārējām dalībvalstīm izraudzīto publiskā vai
privātā sektora iestāžu nosaukumus un adreses, kā
minēts 1. punktā.
3. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz tādu īpašu kritēriju izstrādi, kuri
jāievēro izraudzītajām iestādēm, kas minētas
1. punktā.
24. pants
Sertificēto
kvalificēto elektroniskā paraksta radīšanas ierīču
saraksta publicēšana
1. Dalībvalstis bez liekas
kavēšanās paziņo Komisijai informāciju par
kvalificētām elektroniskā paraksta radīšanas
ierīcēm, ko sertificējušas 23. pantā minētās
iestādes. Dalībvalstis bez liekas kavēšanās Komisijai
paziņo arī informāciju par tām elektroniskā paraksta
radīšanas ierīcēm, kas vairs netiks sertificētas.
2. Pamatojoties uz saņemto
informāciju, Komisija izveido, publicē un atjaunina sarakstu,
kurā uzskaitītas sertificētās kvalificētās
elektroniskā paraksta radīšanas ierīces.
3. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt tos nosacījumus, formātus un procedūras,
kas jāievēro saistībā ar 1. punktu. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā.
25. pants
Prasības
kvalificētu elektronisko parakstu validācijai
1. Kvalificētu elektronisko parakstu
uzskata par derīgu, ja to var radīt ar augstu drošības
pakāpi un parakstīšanas brīdī:
(a)
sertifikāts, kas apliecina parakstu, ir
kvalificēts elektroniskā paraksta sertifikāts atbilstīgi
I pielikumā izklāstītajiem noteikumiem;
(b)
pieprasītais kvalificētais
sertifikāts ir autentisks un derīgs;
(c)
paraksta validācijas dati atbilst datiem, kuri
nosūtīti pārbaudītājam;
(d)
datu kopums, kas nepārprotami apliecina
parakstītāja identitāti, ir pareizi nosūtīts
pārbaudītājam;
(e)
ja tiek izmantots pseidonīms, tas ir skaidri
norādīta pārbaudītājam;
(f)
elektroniskais paraksts ir izveidots ar
kvalificētu elektroniskā paraksta radīšanas ierīci;
(g)
parakstīto datu integritāte nav
apdraudēta;
(h)
ir izpildītas 3. panta
7. punktā noteiktās prasības;
(i)
ar paraksta validēšanai izmantoto sistēmu
pārbaudītājam nosūtīti precīzi validēšanas
rezultāti, ļaujot pārbaudītājam noskaidrot
jebkādus ar drošību saistītus jautājumus.
2. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz precīzāk definētām
1. punktā noteiktajām prasībām.
3. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest kvalificētu elektronisko parakstu validācijas
standartu identifikācijas numurus. Uzskata, ka atbilstība
1. punktā noteiktajām prasībām ir panākta tad, ja
kvalificētu elektronisko parakstu validācija atbilst minētajiem
standartiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā
ar pārbaudes procedūru, kas minēta 39. panta
2. punktā. Šos aktus Komisija publicē Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
26. pants
Kvalificētu
elektronisko parakstu kvalificēti validēšanas pakalpojumi
1. Kvalificētu elektronisko parakstu
kvalificētus validēšanas pakalpojumus sniedz kvalificēts
uzticamības pakalpojumu sniedzējs, kurš:
(a)
veic validāciju atbilstīgi 25. panta
1. punktam un
(b)
ļauj pārbaudītājiem saņemt
validēšanas rezultātus automatizētā veidā, kas ir
uzticams un efektīvs, turklāt nodrošinot, ka uz šā dokumenta ir
kvalificēto validēšanas pakalpojumu sniedzēja uzlabotais
elektroniskais paraksts vai uzlabotais elektroniskais zīmogs.
2. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest 1. punktā minēto kvalificētu
validēšanas pakalpojumu standartu identifikācijas numurus. Uzskata,
ka atbilstība 1. punkta b) apakšpunktā noteiktajām
prasībām ir panākta tad, ja kvalificētu elektronisko parakstu
validēšanas pakalpojumi atbilst minētajiem standartiem. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus
Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
27. pants
Kvalificētu
elektronisko parakstu saglabāšana
1. Kvalificētu elektronisko parakstu
saglabāšanas pakalpojumus sniedz kvalificēts uzticamības pakalpojumu
sniedzējs, izmantojot tādas procedūras un tehnoloģijas, ar
kurām var nodrošināt kvalificētā elektroniskā paraksta
validācijas datu uzticamību ilgāk par to tehnoloģiskā
derīguma termiņu.
2. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz precīzāk definētām
1. punktā noteiktajām prasībām.
3. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest kvalificētu elektronisko parakstu saglabāšanas
standartu identifikācijas numurus. Uzskata, ka atbilstība
1. punktā noteiktajām prasībām ir panākta tad, ja
kvalificētu elektronisko parakstu saglabāšanas kārtība
atbilst minētajiem standartiem. Minētos īstenošanas aktus
pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta
39. panta 2. punktā. Šos aktus Komisija publicē Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
4. iedaļa
Elektroniskais
zīmogs
28. pants
Elektroniskā
zīmoga juridiskais spēks
1. Elektroniskajam zīmogam ir juridiskais
spēks, tas ir pieņemams kā pierādījums
tiesvedībā, un to nedrīkst noraidīt tikai elektroniskā
formāta dēļ.
2. Attiecībā uz kvalificētu
elektronisko zīmogu pastāv juridiskā prezumpcija par to, ka ir
nodrošināta to datu izcelsme un integritāte, ar kuriem tas ir
saistīts.
3. Kvalificētu elektronisko zīmogu
atzīst un akceptē visās dalībvalstīs.
4. Ja ir vajadzīgs elektronisks
zīmogs ar tādu drošības nodrošinājuma līmeni, kas ir
zemāks nekā kvalificētajam elektroniskam zīmogam, – jo
īpaši tad, kad to pieprasa dalībvalsts, lai varētu
piekļūt publiskā sektora iestādes piedāvātam
tiešsaistes pakalpojumam, pamatojoties uz atbilstīgu tādu risku
novērtējumu, kuri saistīti ar šādiem pakalpojumiem, – tiek
atzīti un akceptēti visi elektroniskie zīmogi, kas atbilst
vismaz tādam pašam drošības nodrošinājuma līmenim.
5. Lai varētu piekļūt
publiskā sektora iestādes piedāvātam tiešsaistes
pakalpojumam, dalībvalstis nepieprasa elektronisku zīmogu ar
tādu drošības nodrošinājuma līmeni, kas ir augstāks nekā
kvalificētajam elektroniskam zīmogam.
6. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz elektroniskā zīmoga 4. punktā
minēto dažādo drošības līmeņu noteikšanu.
7. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest elektroniskā zīmoga drošības
līmeņu standartu identifikācijas numurus. Uzskata, ka
atbilstība drošības nodrošinājuma līmenim, kas noteikts
atbilstīgi 6. punktam pieņemtā deleģētajā
aktā, ir panākta tad, ja elektronisks zīmogs atbilst
minētajiem standartiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem
saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta
39. panta 2. punktā. Šos aktus Komisija publicē Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
29. pants
Prasības
kvalificētiem elektroniskā zīmoga sertifikātiem
1. Kvalificēti elektroniskā
zīmoga sertifikāti atbilst III pielikumā noteiktajām
prasībām.
2. Uz kvalificētiem elektroniskā
zīmoga sertifikātiem neattiecas neviena obligātā
prasība, kas pārsniedz III pielikumā noteiktās
prasības.
3. Ja kvalificēts elektroniskā
zīmoga sertifikāts ir atsaukts pēc sākotnējas
aktivizēšanas, tas vairs nav derīgs, un tā statusu
nekādā gadījumā nevar mainīt, atjaunojot tā
derīgumu.
4. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz precīzāk definētām
III pielikumā noteiktajām prasībām.
5. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest kvalificētu elektroniskā zīmoga
sertifikātu standartu identifikācijas numurus. Uzskata, ka
atbilstība III pielikumā noteiktajām prasībām ir
panākta tad, ja kvalificēts elektroniskā zīmoga
sertifikāts atbilst minētajiem standartiem. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus
Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
30. pants
Kvalificētas
elektroniskā zīmoga radīšanas ierīces
1. Prasībām, kas noteiktas
attiecībā uz kvalificētām elektroniskā zīmoga
radīšanas ierīcēm, 22. pantu piemēro mutatis
mutandis.
2. Attiecībā uz kvalificēto
elektroniskā zīmoga radīšanas ierīču
sertifikāciju 23. pantu piemēro mutatis mutandis.
3. Attiecībā uz tāda saraksta
publicēšanu, kurā uzskaitītas kvalificētas
elektroniskā zīmoga radīšanas ierīces, kas ir
sertificētas, 24. pantu piemēro mutatis mutandis.
31. pants
Kvalificētu
elektronisko zīmogu validācija un saglabāšana
Attiecībā uz kvalificētu
elektronisko zīmogu validāciju un saglabāšanu 25., 26. un
27. pantu piemēro mutatis mutandis.
5. iedaļa
Elektroniskais
laika zīmogs
32. pants
Elektronisko
laika zīmogu juridiskais spēks
1. Elektroniskajam
laika zīmogam ir juridisks spēks, tas ir pieņemams kā
pierādījums tiesvedībā, un to nedrīkst noraidīt
tikai elektroniskā formāta dēļ.
2.
Attiecībā uz kvalificētu elektronisko laika zīmogu
pastāv juridiskā prezumpcija par to, ka ir nodrošināts
zīmogā norādītais laiks un to datu integritāte, ar
kuriem ir saistīts minētais laiks.
3.
Kvalificētu elektronisko laika zīmogu atzīst un akceptē
visās dalībvalstīs.
33. pants
Prasības
kvalificētiem elektroniskajiem laika zīmogiem
1.
Kvalificēts elektroniskais laika zīmogs atbilst šādām
prasībām:
(a)
tas ir precīzi sasaistīts ar universālo
koordinēto laiku (UTC), lai nepieļautu iespēju veikt
datos neatklājamas izmaiņas;
(b)
tas ir balstīts uz precīzu laika avotu;
(c)
to ir izsniedzis kvalificēts uzticamības
pakalpojumu sniedzējs;
(d)
tas ir parakstīts, izmantojot
kvalificētā uzticamības pakalpojumu sniedzēja
uzlabotu elektronisko parakstu vai uzlabotu elektronisko zīmogu, vai citu
līdzvērtīgu metodi.
2. Pieņemot
īstenošanas aktus, Komisija var ieviest laika un datu precīzas
sasaistes un precīza laika avota standartu identifikācijas numurus.
Uzskata, ka atbilstība 1. punktā noteiktajām
prasībām ir panākta tad, ja laika un datu precīza sasaiste
un precīzs laika avots atbilst minētajiem standartiem. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus
Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
6. iedaļa
Elektroniskie
dokumenti
34. pants
Elektronisko
dokumentu juridiskais spēks un akceptēšana
1. Elektronisku dokumentu uzskata par
līdzvērtīgu papīra dokumentam, un tas ir pieņemams
kā pierādījums tiesvedībā, ņemot vērā
tā autentiskuma un integritātes drošības nodrošinājuma
līmeni.
2. Attiecībā uz dokumentu, ko persona,
kura pilnvarota izsniegt attiecīgo dokumentu, parakstījusi ar
kvalificētu elektronisko parakstu vai apzīmogojusi ar kvalificētu
elektronisko zīmogu, pastāv juridiskā prezumpcija par šā
dokumenta autentiskumu un integritāti, ar nosacījumu, ka
dokumentā nav tādu dinamisku elementu, kas spēj automātiski
mainīt dokumentu.
3. Ja publiskā sektora iestādes
piedāvāta tiešsaistes pakalpojuma sniegšanas nolūkā ir
vajadzīgs dokumenta oriģināls vai apliecināta kopija, tad
citās dalībvalstīs bez papildu prasībām akceptē
vismaz tādus elektroniskos dokumentus, ko izsniegušas personas, kuras ir
pilnvarotas izsniegt attiecīgos dokumentus, un kas atzīti par
oriģināliem vai apliecinātām kopijām saskaņā
ar izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem.
4. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var noteikt tos elektroniskā paraksta un elektroniskā
zīmoga formātus, kas jāakceptē, ja publiskā sektora
iestādes piedāvāta tiešsaistes pakalpojuma sniegšanas
nolūkā dalībvalsts ir pieprasījusi parakstītu vai
apzīmogotu dokumentu, kurš minēts 2. punktā. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā.
7. iedaļa
Kvalificēti
elektroniskie piegādes pakalpojumi
35. pants
Elektronisko
piegādes pakalpojumu juridiskais spēks
1. Dati, kas nosūtīti vai
saņemti, izmantojot elektroniskos piegādes pakalpojumus, ir
pieņemami kā pierādījums tiesvedībā
attiecībā uz datu integritāti un pārliecību par datumu
un laiku, kad norādītais adresāts nosūtījis vai
saņēmis datus.
2. Attiecībā uz datiem, kas
nosūtīti vai saņemti, izmantojot elektroniskos piegādes
pakalpojumus, pastāv juridiskā prezumpcija par to datu
nosūtīšanas vai saņemšanas datuma un laika precizitāti,
kuri norādīti kvalificētā elektroniskās piegādes
sistēmā.
3. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz precizētiem datu nosūtīšanas vai
saņemšanas mehānismiem, kurus izmantojot, tiek sniegti elektroniskie
piegādes pakalpojumi, un kuru mērķis ir sekmēt elektronisko
piegādes pakalpojumu sadarbspēju.
36. pants
Prasības
kvalificētiem elektroniskajiem piegādes pakalpojumiem
1. Kvalificēti elektroniskie
piegādes pakalpojumi atbilst šādām prasībām:
(a)
tos sniedz viens vai vairāki kvalificēti
uzticamības pakalpojumu sniedzēji;
(b)
tiem jānodrošina iespēja
nepārprotami identificēt nosūtītāju un, ja
vajadzīgs, adresātu;
(c)
datu nosūtīšanas vai saņemšanas
procesa drošība jāapliecina ar kvalificēta uzticamības pakalpojumu
sniedzēja uzlabotu elektronisko parakstu vai uzlabotu elektronisko
zīmogu tādā veidā, lai nepieļautu iespēju veikt
datos neatklājamas izmaiņas;
(d)
visas izmaiņas datos, kuras jāveic datu
saņemšanas vai nosūtīšanas nolūkā, skaidri
jānorāda datu nosūtītājam un adresātam;
(e)
datu nosūtīšanas, saņemšanas un
jebkuru izmaiņu datums jānorāda ar kvalificētu elektronisko
laika zīmogu;
(f)
ja datus pārsūta divu vai vairāku
kvalificētu uzticamības pakalpojumu sniedzēju
starpā, tad visiem kvalificētajiem uzticamības pakalpojumu
sniedzējiem piemēro a)–e) apakšpunktā minētās
prasības.
2. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest datu nosūtīšanas un saņemšanas standartu
identifikācijas numurus. Uzskata, ka atbilstība 1. punktā
noteiktajām prasībām ir panākta tad, ja datu nosūtīšana
un saņemšana atbilst minētajiem standartiem. Minētos
īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes
procedūru, kas minēta 39. panta 2. punktā. Šos aktus
Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
8. iedaļa
Tīmekļa
vietņu autentifikācija
37. pants
Prasības
kvalificētiem tīmekļa vietņu autentifikācijas
sertifikātiem
1. Kvalificēti tīmekļa
vietņu autentifikācijas sertifikāti atbilst
IV pielikumā noteiktajām prasībām.
2. Kvalificētus tīmekļa
vietņu autentifikācijas sertifikātus atzīst un akceptē
visās dalībvalstīs.
3. Saskaņā ar 38. pantu
Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus
attiecībā uz precīzāk definētām
IV pielikumā noteiktajām prasībām.
4. Pieņemot īstenošanas aktus,
Komisija var ieviest kvalificētu tīmekļa vietņu
autentifikācijas sertifikātu standartu identifikācijas numurus.
Uzskata, ka atbilstība IV pielikumā noteiktajām
prasībām ir panākta tad, ja kvalificēti tīmekļa
vietņu autentifikācijas sertifikāti atbilst minētajiem
standartiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā
ar pārbaudes procedūru, kas minēta 39. panta
2. punktā. Šos aktus Komisija publicē Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
IV NODAĻA
DELEĢĒTIE
AKTI
38. pants
Deleģēšanas
īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos
aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā
izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 8. panta
3. punktā, 13. panta 5. punktā, 15. panta
5. punktā, 16. panta 5. punktā, 18. panta
5. punktā, 20. panta 6. punktā, 21. panta
4. punktā, 23. panta 3. punktā, 25. panta
2. punktā, 27. panta 2. punktā, 28. panta
6. punktā, 29. panta 4. punktā, 30. panta
2. punktā, 31. pantā, 35. panta 3. punktā un
37. panta 3. punktā minētos deleģētos aktus
Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku no šīs regulas spēkā
stāšanās dienas.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā
laikā var atsaukt 8. panta 3. punktā, 13. panta
5. punktā, 15. panta 5. punktā, 16. panta
5. punktā, 18. panta 5. punktā, 20. panta
6. punktā, 21. panta 4. punktā, 23. panta
3. punktā, 25. panta 2. punktā, 27. panta
2. punktā, 28. panta 6. punktā, 29. panta
4. punktā, 30. panta 2. punktā, 31. pantā,
35. panta 3. punktā un 37. panta 3. punktā
minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu
izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums
stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā
publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā
norādīta. Tas neskar jau spēkā esošo deleģēto
aktu derīgumu.
4. Tiklīdz tā pieņem
deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas
Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 8. panta
3. punktu, 13. panta 5. punktu, 15. panta 5. punktu,
16. panta 5. punktu, 18. panta 5. punktu, 20. panta
6. punktu, 21. panta 4. punktu, 23. panta 3. punktu,
25. panta 2. punktu, 27. panta 2. punktu, 28. panta
6. punktu, 29. panta 4. punktu, 30. panta 2. punktu,
31. pantu, 35. panta 3. punktu un 37. panta 3. punktu
pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad,
ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas
Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši
iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas
Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt
iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo
laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
V NODAĻA
ĪSTENOŠANAS
AKTI
39. pants
Komiteju
procedūra
1. Komisijai palīdz komiteja.
Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011
nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro
Regulas Nr. 182/2011 5. pantu.
VI NODAĻA
NOBEIGUMA
NOTEIKUMI
40. pants
Ziņojums
Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam
un Padomei par šīs regulas piemērošanu. Pirmo ziņojumu iesniedz
ne vēlāk kā četrus gadus pēc regulas
stāšanās spēkā. Turpmākos ziņojumus iesniedz
reizi četros gados.
41. pants
Atcelšana

1. Direktīvu 1999/93/EK atceļ.
2. Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata
par atsaucēm uz šo regulu.
3. Drošās paraksta radīšanas
ierīces, kuru atbilstība noteikta saskaņā ar
Direktīvas 1999/93/EK 3. panta 4. punktu, uzskata par
kvalificētām paraksta radīšanas ierīcēm saskaņā
ar šo regulu.
4. Kvalificētus sertifikātus, kas
izsniegti saskaņā ar Direktīvu 1999/93/EK,
saskaņā ar šo regulu uzskata par kvalificētiem elektroniskā
paraksta sertifikātiem līdz to derīguma termiņa
beigām, bet ne ilgāk par pieciem gadiem no šīs regulas
stāšanās spēkā.
42. pants
Stāšanās
spēkā
Šī regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības
kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā –                         Padomes
vārdā –
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs
I PIELIKUMS
Prasības
kvalificētiem elektroniskā paraksta sertifikātiem
Kvalificēti elektroniskā paraksta
sertifikāti ietver:
(a)
norādi, vismaz automatizētai
apstrādei piemērotā formātā, par to, ka
sertifikāts izsniegts kā kvalificēts elektroniskā paraksta
sertifikāts;
(b)
tādu datu kopumu, kas nepārprotami
apliecina tā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja identitāti, kurš izsniedz kvalificētos
sertifikātus, ietverot vismaz informāciju par dalībvalsti,
kurā pakalpojumu sniedzējs ir reģistrēts, un
–
juridiskai personai – nosaukumu un
reģistrācijas numuru atbilstīgi oficiālos reģistros
norādītajai informācijai,
–
fiziskai personai – personas vārdu;
(c)
tādu datu kopumu, kas nepārprotami
apliecina tā parakstītāja identitāti, kam izsniegts
sertifikāts, ietverot vismaz parakstītāja vārdu vai
pseidonīmu, kuru kā tādu identificē;
(d)
elektroniskā paraksta validācijas datus,
kas atbilst elektroniskā paraksta radīšanas datiem;
(e)
precīzu informāciju par sertifikāta
derīguma termiņa sākumu un beigām;
(f)
sertifikāta identifikācijas kodu, kam
jābūt kā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja unikālam kodam;
(g)
tā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja uzlaboto elektronisko parakstu vai uzlaboto elektronisko
zīmogu, kurš izsniedz sertifikātu;
(h)
vietu, kur bez maksas pieejams sertifikāts,
kas apliecina g) apakšpunktā minēto uzlaboto elektronisko
parakstu vai uzlaboto elektronisko zīmogu;
(i)
vietu, kur pieejami ar sertifikāta
derīgumu saistīti pakalpojumi, ko var izmantot, lai noskaidrotu
kvalificētā sertifikāta derīguma statusu;
(j)
ja elektroniskā paraksta radīšanas dati,
kas saistīti ar elektroniskā paraksta validācijas datiem,
atrodas kvalificētā elektroniskā paraksta radīšanas
ierīcē – atbilstīgu norādi vismaz automatizētai
apstrādei piemērotā formātā.
II PIELIKUMS
Prasības
kvalificētām paraksta radīšanas ierīcēm
1. Ar kvalificētām elektroniskā
paraksta radīšanas ierīcēm, izmantojot atbilstīgus
tehniskos un procesuālos līdzekļus, nodrošina vismaz to, ka:
(a)
ir nodrošināta elektroniskā paraksta
radīšanā izmantoto elektroniskā paraksta radīšanas datu
slepenība;
(b)
elektroniskā paraksta radīšanā
izmantotie elektroniskā paraksta radīšanas dati var
parādīties tikai vienu reizi;
(c)
ir pietiekama pārliecība par to, ka
elektroniskā paraksta radīšanā izmantotos elektroniskā
paraksta radīšanas datus nevar izgūt un elektroniskais paraksts ir
aizsargāts pret viltošanu, izmantojot patlaban pieejamās
tehnoloģijas;
(d)
elektroniskā paraksta radīšanā
izmantotos elektroniskā paraksta radīšanas datus likumīgais
parakstītājs var droši aizsargāt pret to, ka tos izmanto citi.
2. Kvalificētās elektroniskā
paraksta radīšanas ierīces nemaina parakstāmos datus vai
nekavē šo datu parādīšanu parakstītājam pirms
parakstīšanas.
3. Elektroniskā paraksta radīšanas
datus parakstītāja vārdā rada vai pārvalda
kvalificēts uzticamības pakalpojumu sniedzējs.
4. Kvalificēti uzticamības pakalpojumu
sniedzēji, kuri pārvalda elektroniskā paraksta radīšanas
datus, parakstītāja vārdā var nokopēt
elektroniskā paraksta radīšanas datus rezerves kopijas izveides
nolūkā, ja ir ievērotas šādas prasības:
(a)
nokopēto datu kopu drošības līmenim
jābūt tādam pašam, kāds tas ir oriģinālajām
datu kopām;
(b)
nokopēto datu kopu skaits nedrīkst
pārsniegt minimālo skaitu, kāds nepieciešams, lai
nodrošinātu pakalpojumu nepārtrauktību.
III PIELIKUMS
Prasības
kvalificētiem elektroniskā zīmoga sertifikātiem
Kvalificēti elektroniskā zīmoga
sertifikāti ietver:
(a)
norādi, vismaz automatizētai
apstrādei piemērotā formātā, par to, ka
sertifikāts izsniegts kā kvalificēts elektroniskā
zīmoga sertifikāts;
(b)
tādu datu kopumu, kas nepārprotami
apliecina tā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja identitāti, kurš izsniedz kvalificētos
sertifikātus, ietverot vismaz informāciju par dalībvalsti,
kurā pakalpojumu sniedzējs ir reģistrēts, un
–
juridiskai personai – nosaukumu un
reģistrācijas numuru atbilstīgi oficiālos reģistros
norādītajai informācijai,
–
fiziskai personai – personas vārdu;
(c)
tādu datu kopumu, kas nepārprotami
apliecina tās juridiskās personas identitāti, kam izsniegts
sertifikāts, ietverot vismaz nosaukumu un reģistrācijas numuru
atbilstīgi oficiālos reģistros norādītajai
informācijai;
(d)
elektroniskā zīmoga validācijas
datus, kas atbilst elektroniskā zīmoga radīšanas datiem;
(e)
precīzu informāciju par sertifikāta
derīguma termiņa sākumu un beigām;
(f)
sertifikāta identifikācijas kodu, kam
jābūt kā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja unikālam kodam;
(g)
tā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja uzlaboto elektronisko parakstu vai uzlaboto elektronisko
zīmogu, kurš izsniedz sertifikātu;
(h)
vietu, kur bez maksas pieejams sertifikāts,
kas apliecina g) apakšpunktā minēto uzlaboto elektronisko
parakstu vai uzlaboto elektronisko zīmogu;
(i)
vietu, kur pieejami ar sertifikāta
derīgumu saistīti pakalpojumi, ko var izmantot, lai noskaidrotu
kvalificētā sertifikāta derīguma statusu;
(j)
ja elektroniskā zīmoga radīšanas
dati, kas saistīti ar elektroniskā zīmoga validācijas
datiem, atrodas kvalificētā elektroniskā zīmoga
radīšanas ierīcē – atbilstīgu norādi vismaz automatizētai
apstrādei piemērotā formātā.
IV PIELIKUMS
Prasības
kvalificētiem tīmekļa vietņu autentifikācijas
sertifikātiem
Kvalificēti tīmekļa vietņu
autentifikācijas sertifikāti ietver:
(a)
norādi, vismaz automatizētai
apstrādei piemērotā formātā, par to, ka
sertifikāts izsniegts kā kvalificēts tīmekļa
vietņu autentifikācijas sertifikāts;
(b)
tādu datu kopumu, kas nepārprotami
apliecina tā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja identitāti, kurš izsniedz kvalificētos
sertifikātus, ietverot vismaz informāciju par dalībvalsti,
kurā pakalpojumu sniedzējs ir reģistrēts, un
–
juridiskai personai – nosaukumu un
reģistrācijas numuru atbilstīgi oficiālos reģistros
norādītajai informācijai,
–
fiziskai personai – personas vārdu;
(c)
tādu datu kopumu, kas nepārprotami
apliecina tās juridiskās personas identitāti, kam izsniegts
sertifikāts, ietverot vismaz nosaukumu un reģistrācijas numuru
atbilstīgi oficiālos reģistros norādītajai
informācijai;
(d)
tās juridiskās personas adresi,
norādot vismaz pilsētu un dalībvalsti, kam izsniegts
sertifikāts, turklāt atbilstīgi oficiālos avotos
norādītajai informācijai;
(e)
domēna vārdu vai vārdus, ko izmanto
juridiskā persona, kurai izsniegts sertifikāts;
(f)
precīzu informāciju par sertifikāta
derīguma termiņa sākumu un beigām;
(g)
sertifikāta identifikācijas kodu, kam
jābūt kā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja unikālam kodam;
(h)
tā kvalificētā uzticamības pakalpojumu
sniedzēja uzlaboto elektronisko parakstu vai uzlaboto elektronisko
zīmogu, kurš izsniedz sertifikātu;
(i)
vietu, kur bez maksas pieejams sertifikāts,
kas apliecina h) apakšpunktā minēto uzlaboto elektronisko
parakstu vai uzlaboto elektronisko zīmogu;
(j)
vietu, kur pieejami ar sertifikāta
derīgumu saistīti pakalpojumi, ko var izmantot, lai noskaidrotu
kvalificētā sertifikāta derīguma statusu.
TIESĪBU
AKTA FINANŠU PĀRSKATS
1.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS
Šajā finanšu pārskatā sīki
izklāstītas prasības attiecībā uz
administratīvajiem izdevumiem, lai īstenotu ierosināto regulu par
elektronisko identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem elektronisko
darījumu veikšanai iekšējā tirgū.
Saskaņā ar likumdošanas procedūru
pēc apspriedēm par ierosinātās regulas pieņemšanu
Eiropas Parlamentā un Padomē tika nolemts, ka Komisijai būs
vajadzīgi 12 pilnslodzes ekvivalenti, lai sagatavotu saistītos
deleģētos un īstenošanas aktus, lai nodrošinātu
organizatorisko un tehnisko standartu pieejamību, lai apstrādātu
dalībvalstu paziņoto informāciju (it īpaši atjauninot ar
uzticamības sarakstiem saistīto informāciju), lai informētu
ieinteresētās personas (it īpaši iedzīvotājus un MVU)
par elektroniskās identifikācijas un autentifikācijas, elektronisko
parakstu un saistīto uzticamības pakalpojumu (eIAS)
priekšrocībām un lai noorganizētu apspriedes ar trešām
valstīm ar mērķi panākt eIAS sadarbspēju
pasaules mērogā.
1.1.        Priekšlikuma/iniciatīvas
nosaukums
Komisijas priekšlikums regulai par elektronisko identifikāciju un
uzticamības pakalpojumiem elektronisko darījumu veikšanai
iekšējā tirgū
1.2.        Attiecīgās
politikas jomas ABM/ABB struktūrā[25]
09 INFORMĀCIJAS SABIEDRĪBA
1.3.        Priekšlikuma/iniciatīvas
būtība
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību
¨ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma
projektu/sagatavošanas darbību[26]

¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz esošas
darbības pagarināšanu
þ Priekšlikums/iniciatīva
attiecas uz darbību, kas pārveidota jaunā darbībā
1.4.        Mērķi
1.4.1.     Komisijas daudzgadu
stratēģiskie mērķi, kurus plānots sasniegt ar
priekšlikumu/iniciatīvu
Priekšlikuma
vispārīgie mērķi ir to vispārējo ES politikas
jomu mērķi, uz kurām attiecas priekšlikums, piemēram,
stratēģija „Eiropa 2020”. Stratēģijas mērķis
ir „padarīt ES par gudru, ilgtspējīgu un integrējošu
ekonomiku ar augstu nodarbinātības, ražīguma un
sociālās kohēzijas līmeni”.
1.4.2.     Konkrētie mērķi
un attiecīgās ABM/ABB darbības
Stiprināt
Eiropas mēroga elektronisko darījumu uzticamību un
nodrošināt elektroniskās identifikācijas un
autentifikācijas un elektronisko parakstu, kā arī saistīto
uzticamības pakalpojumu juridisku atzīšanu pārrobežu
līmenī, kā arī augsta līmeņa datu
aizsardzību un lietotāju tiesību nostiprināšanu vienotajā
tirgū (skatīt Eiropas digitalizācijas programmu, 3. un
16. pamatpasākumu).
Attiecīgās ABM/ABB darbības
09 02
- tiesiskais regulējums Eiropas digitalizācijas programmai
1.4.3.     Paredzamie rezultāti un
ietekme
Norādīt,
kāda ir priekšlikuma/iniciatīvas iecerētā ietekme uz
finansējuma saņēmējiem/mērķgrupām.
Izveidot skaidru
normatīvo vidi eIAS pakalpojumu jomā, kas sekmētu
lietotājiem ērti izmantojamas digitālās tehnoloģijas
un uzticēšanos tām.
1.4.4.     Rezultātu un ietekmes
rādītāji
Norādīt
priekšlikuma/iniciatīvas īstenošanas uzraudzībā
izmantojamos rādītājus.
1. Tādu eIAS
pakalpojumu sniedzēju esamība, kuri veic darbību
vairākās ES dalībvalstīs.
2. Ierīču
(piemēram, viedkaršu lasītāju) savstarpējās
izmantojamības līmenis dažādās nozarēs un
valstīs.
3. eIAS
izmantošana visās sabiedrības grupās.
4. Tas, cik lielā
mērā eIAS izmanto tiešie lietotāji, veicot darījumus
valsts un starptautiskā (pārrobežu) līmenī.
5. eIAS jomā
ieviesto tiesību aktu harmonizācijas pakāpe
dalībvalstīs.
6. Komisijai
paziņotās elektroniskās identifikācijas shēmas.
7. Pakalpojumi, kuriem
var piekļūt izmantojami ar elektroniskās identifikācijas
līdzekļiem publiskajā sektorā (piemēram,
e-pārvalde, e-veselība, e-tiesiskums, e-iepirkums).
8. Pakalpojumi, kuriem var piekļūt ar
elektroniskās identifikācijas līdzekļiem
privātajā sektorā (piemēram, internetbanka, e-komercija,
e-azartspēles, pieslēgšanās tīmekļa vietnēm,
drošāki interneta pakalpojumi).
1.5.        Priekšlikuma/iniciatīvas
pamatojums
1.5.1.     Īstermiņa vai
ilgtermiņa vajadzības
Tā
kā dalībvalstis ir atšķirīgi interpretējušas
Elektroniskā paraksta direktīvu un valstu līmenī tā ir
dažādi īstenota, ir radušās pārrobežu sadarbspējas
problēmas, tādējādi Eiropas Savienībā veidojot
fragmentāciju un iekšējā tirgus izkropļojumus. Turklāt
konstatēts uzticēšanās trūkums un nepietiekama
paļāvība uz elektroniskajām sistēmām, kas
neļauj Eiropas iedzīvotājiem digitālajā vidē
pilnībā izmantot tos pašus pakalpojumus, ko viņi var izmantot
fiziskajā pasaulē.
1.5.2.     ES iesaistīšanās
pievienotā vērtība
Rīcība
ES līmenī dotu acīmredzamus ieguvumus
salīdzinājumā ar rīcību dalībvalstu
līmenī. Pieredze patiešām ir apliecinājusi, ka valsts
mēroga pasākumi ir nepietiekami, lai nodrošinātu elektronisko
darījumu pārrobežu pieejamību, gluži otrādi, ir
radījuši šķēršļus elektronisko parakstu sadarbspējai
ES mērogā, un patlaban tie tieši tādā pašā veidā
ietekmē elektronisko identifikāciju, elektronisko
autentifikāciju un saistītos uzticamības pakalpojumus.
1.5.3.     Līdzīgas
līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās
atziņas
Izstrādājot
priekšlikumu, ņemta vērā pieredze saistībā ar
E-paraksta direktīvu un problēmas, ko radīja minētās
direktīvas fragmentētā transponēšana un īstenošana,
kas liedza sasniegt tajā paredzētos mērķus.
1.5.4.     Saderība un
iespējamā sinerģija ar citiem attiecīgajiem instrumentiem
Elektroniskā
paraksta direktīvā ir iekļautas atsauces uz vairākām
citām ES iniciatīvām, kuru mērķis ir atrisināt
sadarbspējas problēmas un pārrobežu atzīšanas un
akceptēšanas jautājumus saistībā ar dažiem elektronisko
darījumu veidiem (piemēram, Pakalpojumu direktīva, publiskā
iepirkuma direktīvas, pārskatītā PVN direktīva
(e-rēķini) vai Eiropas pilsoņu iniciatīvas regula).
Turklāt
ar ierosināto regulu tiks izveidots tiesiskais regulējums,
ļaujot vērienīgi īstenot plaša mēroga izmēģinājuma
projektus, kuri ieviesti ES līmenī, lai atbalstītu
sadarbspējīgus un uzticamus elektroniskās saziņas
līdzekļus (tostarp tādus projektus kā SPOCS, kas
sekmē Pakalpojumu direktīvas īstenošanu; STORK, kas
sekmē sadarbspējīgu elektroniskās identifikācijas
sistēmu izveidi un izmantošanu; PEPPOL, kas sekmē
sadarbspējīgu e-iepirkuma risinājumu izstrādi un
izmantošanu; epSOS, kas sekmē sadarbspējīgu
e-veselības risinājumu izstrādi un izmantošanu; eCodex,
kas sekmē sadarbspējīgu e-tiesiskuma risinājumu izstrādi
un izmantošanu).
1.6.        Ilgums un
finansiālā ietekme
¨ Ierobežota ilguma
priekšlikums/iniciatīva
–
¨  Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks:
[DD.MM.]GGGG.–[DD.MM.]GGGG.
–
¨  Finansiālā ietekme: GGGG.– GGGG.
þ Beztermiņa
priekšlikums/iniciatīva
1.7.        Paredzētie
pārvaldības veidi[27]
þ Komisijas īstenota centralizēta
tieša pārvaldība
¨ Centralizēta netieša
pārvaldība, izpildes uzdevumus
deleģējot:
–
¨  izpildaģentūrām
–
¨  Kopienu izveidotām struktūrām[28]
–
¨  valstu publiskā sektora struktūrām vai
struktūrām, kas veic valsts pārvaldes uzdevumus
–
¨  personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas
darbības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību
V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā
Finanšu regulas 49. panta nozīmē
¨ Dalīta pārvaldība kopā ar dalībvalstīm
¨ Decentralizēta pārvaldība kopā ar trešām valstīm
¨ Pārvaldība kopā ar starptautiskām organizācijām (precizēt)
Ja norādīti
vairāki pārvaldības veidi, sniedziet papildu informāciju
iedaļā „Piezīmes”.
Piezīmes
[//]
2.           PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI
2.1.        Uzraudzības un ziņošanas
noteikumi
Norādīt
periodiskumu un nosacījumus.
Pirmā
izvērtēšana notiks 4 gadus pēc regulas stāšanās
spēkā. Regulā ir skaidri iekļauts noteikums par
ziņošanu, kam atbilstīgi Komisija ziņos Eiropas Parlamentam un
Padomei par regulas piemērošanu. Turpmākos ziņojumus iesniegs ik
pēc 4 gadiem. Piemēros Komisijas izvērtēšanas
metodoloģiju. Šī izvērtēšana tiks veikta, izmantojot
mērķtiecīgus pētījumus par tiesību aktu īstenošanu,
aptaujājot valsts iestādes, rīkojot ekspertu diskusijas,
darbseminārus, Eirobarometra aptaujas u.tml.
2.2.        Pārvaldības un
kontroles sistēma
2.2.1.     Apzinātie riski
Ir
veikts ietekmes novērtējums, kas pievienots regulas priekšlikumam.
Jaunais tiesību akts nodrošinās elektroniskās
identifikācijas savstarpēju atzīšanu un akceptēšanu
pārrobežu līmenī, uzlabos pašreizējo regulējumu
elektronisko parakstu jomā, nostiprinās valsts uzraudzību
attiecībā uz uzticamības pakalpojumu sniedzējiem,
piešķirs juridisku spēku saistītajiem uzticamības
pakalpojumiem un nodrošinās to atzīšanu. Ar minēto tiesību
aktu arī ieviests deleģēto un īstenošanas aktu izmantošanas
mehānisms, nodrošinot elastīgumu attiecībā uz
tehnoloģiju attīstību.
2.2.2.     Paredzētās kontroles
metodes
Esošās
un Komisijas piemērotās kontroles metodes attieksies uz papildu
apropriācijām.
2.3.        Krāpšanas un
pārkāpumu apkarošanas pasākumi
Norādīt
esošos vai plānotos novēršanas un aizsardzības pasākumus.
Esošās
un Komisijas piemērotās krāpšanas novēršanas metodes
attieksies arī uz papildu apropriācijām.
3.           PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ
FINANSIĀLĀ IETEKME
3.1.        Attiecīgās
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu
pozīcijas
·      Esošās budžeta izdevumu pozīcijas
Sarindotas pa
daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta
pozīcijām.
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izdevumu veids || Iemaksas
 Numurs [Izdevumu kategorija…...….] || Dif./nedif. ([29]) || no EBTA valstīm[30] || no kandidātvalstīm[31] || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē
 5 || 09 01 01 01 Izdevumi, kas saistīti ar Informācijas sabiedrības un plašsaziņas līdzekļu ģenerāldirektorātā aktīvi nodarbināto personālu || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
 5 || 09 01 02 01 Ārštata darbinieki || Nedif. || NĒ || NĒ || NĒ || NĒ
3.2.        Paredzamā ietekme uz
izdevumiem
3.2.1.     Paredzamās ietekmes uz
izdevumiem kopsavilkums
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || Numurs || [Izdevumu kategorija 1 Gudra un iekļaujoša izaugsme ……………...……………………………………………………………….]
 ĢD: INFSO ||   ||   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads ||   2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
  Darbības apropriācijas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Budžeta pozīcijas numurs - N.A. || Saistības || (1) || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000
 Maksājumi || (2) || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000
 Budžeta pozīcijas numurs - N.A. || Saistības || (1a) || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000
 Maksājumi || (2a) || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000
 Administratīvās apropriācijas, kas tiek finansētas  no konkrētu programmu piešķīrumiem[32] || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000
 Budžeta pozīcijas numurs ||   || (3) || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000
 KOPĀ – INFSO ĢD apropriācijas || Saistības || =1+1a +3 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000
 Maksājumi || =2+2a +3 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000 || 0.000
 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || 5 || „Administratīvie izdevumi”
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 ĢD: INFSO
  Cilvēkresursi || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 9,408
  Pārējie administratīvie izdevumi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ – INFSO ĢD || Apropriācijas || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 9,408
 KOPĀ – Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || (Saistību summa = maksājumu summa) || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 9,408
Miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)
   ||   ||   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 KOPĀ – Daudzgadu finanšu shēmas 1.–5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 9,408
 Maksājumi || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 9,408
3.2.2.     Paredzamā ietekme uz
darbības apropriācijām
–
þ  Priekšlikums/iniciatīva neparedz darbības apropriāciju
izmantošanu
–
¨  Priekšlikums/iniciatīva paredz darbības apropriāciju
izmantošanu šādā veidā:
3.2.3.     Paredzamā ietekme uz
administratīvajām apropriācijām
3.2.3.1.  Kopsavilkums
–
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz administratīvo
apropriāciju izmantošanu
–
þ  Priekšlikums/iniciatīva paredz administratīvo apropriāciju
izmantošanu šādā veidā:
Miljonos EUR (3
zīmes aiz komata)
   || N 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads || KOPĀ
 Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Cilvēkresursi || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 9,408
 Pārējie administratīvie izdevumi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Starpsumma – Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 9,408
 Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS[33] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Cilvēkresursi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Citi administratīvie izdevumi ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Starpsumma – Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 1,344 || 9,408
3.2.3.2.  Paredzamās
cilvēkresursu vajadzības
–
¨  Priekšlikums/iniciatīva neparedz cilvēkresursu izmantošanu
–
þ  Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu
šādā veidā:
Paredzamais apjoms izsakāms veselos
skaitļos (vai maksimāli ar vienu zīmi aiz komata)
   || 2014. gads || 2015. gads || 2016. gads || 2017. gads || 2018. gads || 2019. gads || 2020. gads
  Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki)
 09 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9
 XX 01 01 02 (Delegācijas) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 01 (Netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (Tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ārštata darbinieki (izsakot ar pilnslodzes ekvivalentu – FTE)[34]
 09 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 XX 01 02 02 (CA, INT, JED, LA un SNE delegācijās) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy [35] || - Galvenā mītne[36] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Delegācijas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (CA, INT, SNE – netiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (CA, INT, SNE – tiešā pētniecība) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Citas budžeta pozīcijas (precizēt) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KOPĀ || 12 || 12 || 12 || 12 || 12 || 12 || 12
Cilvēkresursu
vajadzības tiks nodrošinātas, izmantojot attiecīgā ĢD
darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti konkrētās darbības
pārvaldībā un/vai ir pārgrupēti attiecīgajā
ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā
izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā
piešķirtos papildu resursus un ņemot vērā budžeta
ierobežojumus.
Veicamo uzdevumu
apraksts
 Ierēdņi un pagaidu darbinieki || Organizēt likumdošanas procedūras ar mērķi Eiropas Parlamentā un Padomē pieņemt ierosināto regulu un saistītos deleģētos/īstenošanas aktus. Prioritārās jomas: 1.    Izveidot jaunu tiesisko regulējumu elektronisko uzticamības pakalpojumu jomā 2.    Veicināt elektronisko uzticamības pakalpojumu ieviešanu, palielinot MVU un iedzīvotāju informētību par šo pakalpojumu iespējām 3.    Pārskats par Direktīvu 1999/93/EK, arī tās starptautiskajiem aspektiem 4.    Līdzsvaroti ieviest plaša mēroga izmēģinājuma projektus, lai paātrinātu jaunā tiesiskā regulējuma mērķa konkrētu īstenošanu
 Ārštata darbinieki || Tāpat kā iepriekš
3.2.4.     Saderība ar
kārtējo daudzgadu finanšu shēmu
–
þ  Priekšlikums/iniciatīva atbilst kārtējai daudzgadu
finanšu shēmai
–
¨  Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpārplāno
attiecīgā izdevumu kategorija daudzgadu finanšu shēmā
Aprakstīt, kas jāpārplāno,
norādot attiecīgās budžeta pozīcijas un summas.
–
¨  Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpiemēro
elastības instruments vai jāpārskata daudzgadu finanšu
shēma[37]
Aprakstīt, kas jādara, norādot
attiecīgās izdevumu kategorijas, budžeta pozīcijas un summas.
3.2.5.     Trešo personu iemaksas
–
þ Priekšlikums/iniciatīva neparedz trešo personu
līdzfinansējumu
–
¨ Priekšlikums/iniciatīva paredz šādu
līdzfinansējumu:
3.3.      Paredzamā ietekme uz
ieņēmumiem
–
þ  Priekšlikums/iniciatīva finansiāli neietekmē
ieņēmumus
–
¨  Priekšlikums/iniciatīva finansiāli ietekmē:
·
¨            pašu resursus
·
¨            dažādus ieņēmumus
[1]               COM(2010)
245, 19.5.2010.
[2]               COM(2011)
206 galīgā redakcija, 13.4.2011.
[3]               COM(2011) 669,
12.10.2011.
[4]               OV
L 13, 19.1.2000., 12. lpp.
[5]               Sīkāka
informācija par apspriešanos: http://ec.europa.eu/information_society/policy/esignature/eu_legislation/revision.
[6]               Darbseminārs
ieinteresētajām personām tika noorganizēts 2011. gada
10. martā, piedaloties pārstāvjiem no publiskā un
privātā sektora un akadēmiskajām aprindām, lai
apspriestu, kādi tiesību akti ir vajadzīgi turpmāko
uzdevumu risināšanai. Tas tika noorganizēts kā interaktīvs
forums, kurā notika viedokļu apmaiņa un tika apzinātas
dažādas nostājas par sabiedriskajā apspriešanā
aktualizētajiem jautājumiem. Lai arī sākotnēji tas nebija
plānots, vairākas organizācijas nosūtīja rakstiski
formulētu nostāju.
[7]               Konkrēti
– Polijas ES prezidentūra organizēja tikšanās ar
dalībvalstu pārstāvjiem; 2011. gada 9. novembrī
Varšavā notika elektroniskajam parakstam veltīta tikšanās, bet
2011. gada 17. novembrī Poznaņā – elektroniskajai
identifikācijai veltīta tikšanās. Savukārt 2012. gada
25. janvārī Komisija rīkoja darbsemināru ar
dalībvalstu pārstāvjiem, lai apspriestu pārējos
jautājumus, kas saistīti ar elektronisko identifikāciju un
autentifikāciju un elektronisko parakstu.
[8]               Pirmajā
kopumā tika izvērtēti četri risinājumi: atcelt
E-paraksta direktīvu; politikās izmaiņas neveikt; sekmēt
tiesisko noteiktību, uzlabot valsts līmeņa uzraudzības
koordināciju un nodrošināt elektroniskās identifikācijas
sistēmu savstarpēju atzīšanu un akceptēšanu visā
Eiropas Savienībā; un, ceturtkārt, paplašināt
piemērošanas jomu, ietverot saistītos uzticamības pakalpojumus.
Otrajā kopumā tika izvērtētas tās relatīvās
priekšrocības, ko sniedz regulējums, izmantojot vienu vai divus
instrumentus un izvēloties direktīvu regulas vietā. Trešajā
kopumā tika izvērtētas iespējas, ko sniedz tādu valsts
uzraudzības shēmu īstenošana, kuru pamatā ir kopējas
būtiskas uzraudzības prasības, nevis ES mēroga
uzraudzības sistēma. Šajā darbā piedaloties grupai,
kurā apvienojušies visi ieinteresētie Komisijas
ģenerāldirektorāti, tika izvērtēti visi politiskie
risinājumi, ņemot vērā to lietderību politisko
mērķu sasniegšanā, ekonomisko ietekmi uz
ieinteresētajām personām (tostarp ES iestāžu budžetu),
ietekmi sociālajā un vides jomā, kā arī sekām
saistībā ar administratīvo slogu.
[9]               Komisijas
2010. gada 3. marta paziņojums „Eiropa 2020.
Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai
izaugsmei”, COM(2010) 2020.
[10]             Jaunu
Komisijas lēmumu par uzticamības sarakstiem saskaņā ar šo
regulu sagatavo, pamatojoties uz uzticamības sarakstiem, kas izveidoti ar
Komisijas Lēmumu 2009/767/EK, kurā grozījumi izdarīti
ar Komisijas Lēmumu 2010/425/ES.
[11]             OV C […],
[…], […] lpp.
[12]             OV C […],
[…], […] lpp.
[13]             OV L 13,
19.1.2000., 12. lpp.
[14]             COM(2010) 245
galīgā redakcija/2.
[15]             2010. gada
ziņojums par ES pilsonību. Likvidējot šķēršļus ES
pilsoņu tiesību īstenošanai,
COM(2010) 603 galīgā redakcija, 2.2.2. punkts,
13. lpp.
[16]             4/2/2011: EUCO
2/1/11.
[17]             23/10/2011:
EUCO 52/1/11.
[18]             Padomes
secinājumi par Eiropas e-pārvaldes rīcības plānu
2011.–2015. gadam, Padomes 3093. sanāksme „Transports,
telekomunikācijas un enerģētika”, Briselē, 2011. gada
27. maijā.
[19]             Eiropas
Parlamenta 2010. gada 21. septembra rezolūcija par
iekšējā tirgus izveidi elektroniskās komercijas jomā
(P7_TA(2010)0320) un Eiropas Parlamenta 2010. gada 15. jūnija
rezolūcija par interneta pārvaldību – turpmāk veicamajiem
pasākumiem (P7_TA(2010)0208).
[20]             OV
L 376, 27.12.2006., 36. lpp.
[21]             OV L 88,
4.4.2011., 45. lpp.
[22]             OV L 281,
23.11.1995., 31. lpp.
[23]             OV
L 274, 20.10.2009., 36. lpp.
[24]             OV L 55,
28.2.2011., 13. lpp.
[25]             ABM: budžeta vadība pa darbības
jomām; ABB: budžeta līdzekļu sadale pa darbības
jomām.
[26]             Kā
paredzēts Finanšu regulas 49. panta 6. punkta attiecīgi a)
un b) apakšpunktā.
[27]             Skaidrojumus
par pārvaldības veidiem un atsauces uz Finanšu regulu skatīt BudgWeb
tīmekļa vietnē: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[28]             Kā
paredzēts Finanšu regulas 185. pantā.
[29]             Dif. –
diferencētās apropriācijas / nedif. – nediferencētās
apropriācijas.
[30]             EBTA: Eiropas
Brīvās tirdzniecības asociācija.
[31]             Kandidātvalstis
un attiecīgā gadījumā potenciālās
kandidātvalstis no Rietumbalkāniem.
[32]             Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES
programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi
(kādreizējās „BA” pozīcijas), netiešā
pētniecība, tiešā pētniecība.
[33]             Tehniskais
un/vai administratīvais atbalsts un ES programmu un/vai darbību īstenošanas
atbalsta izdevumi (kādreizējās „BA” pozīcijas),
netiešā pētniecība, tiešā pētniecība.
[34]             CA – līgumdarbinieki, INT – pagaidu
darbinieki, JED – jaunākie eksperti delegācijās, LA –
vietējie darbinieki, SNE –valstu norīkotie eksperti.
[35]             Saskaņā
ar robežlielumiem attiecībā uz ārštata darbiniekiem, ko
finansē no darbības apropriācijām
(kādreizējām „BA” pozīcijām).
[36]             Galvenokārt
struktūrfondiem, Eiropas Lauksaimniecības fondam lauku
attīstībai (ELFLA) un Eiropas Zivsaimniecības fondam (EZF).
[37]             Skatīt Iestāžu
nolīguma 19. un 24. punktu.