				|

		52012PC0035

			Priekšlikums PADOMES REGULA  par Eiropas nodibinājuma (FE) statūtiem /* COM/2012/035 final - 2012/0022 (APP) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.
PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

1.1. Vispārīgais konteksts
Nodibinājumiem ir svarīga loma ES,
jo īpaši pilsoniskajā sabiedrībā. Veicot dažādas
darbības daudzās jomās, tie sniedz ieguldījumu
tādās Savienības pamatvērtībās un mērķos
kā cilvēktiesību ievērošana, minoritāšu
aizsardzība, nodarbinātība un sociālais progress, vides
aizsardzība un uzlabošana vai zinātnes un tehnoloģijas
attīstības veicināšana. Šajā ziņā
nodibinājumi sniedz nozīmīgu ieguldījumu, lai sasniegtu
stratēģijā „Eiropa 2020” paredzētos tālejošos
mērķus — gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi[1]. Tie arī sekmē un
veicina aktīvāku pilsoņu un pilsoniskās sabiedrības
iesaistīšanos Eiropas projektā. Tomēr nodibinājumu
darbībai visā ES ir dažādi šķēršļi.
2011. gada aprīļa paziņojumā
par vienotā tirgus aktu[2]
tika uzsvērta nepieciešamība novērst tirgus sadrumstalotību
un likvidēt šķēršļus un ierobežojumus, kas apgrūtina
pakalpojumu apriti, inovāciju un radošumu, lai nodrošinātu izaugsmi
un nodarbinātību un veicinātu konkurētspēju. Tajā
norādīts, ka pilsoņu ticība vienotam tirgum un vienotā
tirgus priekšrocību nodrošināšana pilsoņiem ir svarīga.
Saistībā ar nodibinājumu ieguldījumu sociālajā
ekonomikā un tādu inovatīvu iniciatīvu
finansēšanā, kuras sniedz labumu sabiedrībai, vienotā tirgus
aktā iekļauts aicinājums novērst šķēršļus,
ar kuriem saskaras nodibinājumi, veicot pārrobežu darbības.
Tāds pats aicinājums ir iekļauts 2010. gada
ziņojumā par ES pilsonību „Likvidējot
šķēršļus ES pilsoņu tiesību īstenošanai”[3], kurā uzsvērts, ka ir
svarīgi palielināt sabiedriskā labuma nodibinājumu
darbību Eiropā, lai veicinātu pilsoņu rīcību ES
mērogā.
Komisija savā 2011. gada
25. oktobra paziņojumā „Sociālās
uzņēmējdarbības iniciatīva”[4] (SBI) arī
uzsvēra, ka ir svarīgi Eiropā attīstīt struktūru
juridiskās formas sociālās ekonomikas nozarē
(piemēram, nodibinājumiem, kooperatīviem vai
savstarpējām sabiedrībām). SBI mērķis ir
atbalstīt tādas uzņēmējdarbības
attīstību, kura galvenokārt koncentrējas uz sociālo
ietekmi, un tās darbības arī ir vērstas uz sociālās
ekonomikas struktūrām (tostarp nodibinājumiem), kas atbilst
paziņojumā noteiktajiem vispārējiem kritērijiem, ko
piemēro sociālās uzņēmējdarbības
veicējiem, un sniedz labumu šīm struktūrām.
Eiropas Parlaments savā
rezolūcijā saistībā ar Komisijas vienotā tirgus aktu
ir izteicis aicinājumu izveidot atbilstīgu tiesisko regulējumu
nodibinājumiem (kā arī savstarpējām
sabiedrībām un apvienībām), tas savā 2011. gada
marta rakstiskajā deklarācijā 84/2010 ir argumentējis
nepieciešamību ieviest statūtus šīm juridiskajām
personām, un tas savās iepriekšējās 2009. un
2006. gada rezolūcijās ir mudinājis Komisiju veikt
darbības šā mērķa sasniegšanai[5]. Eiropas Ekonomikas un
sociālo lietu komiteja atbalstīja statūtus savā
2010. gada pašiniciatīvas atzinumā[6], kurā ir iekļauti
tās apsvērumi par to, kā jāveido šādi statūti, un
Reģionu komiteja vienotā tirgus aktā[7] atbalstīja Komisijas
paziņojumu par iniciatīvu par nodibinājumiem.
1.2. Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Nodibinājumi ES nevar sekmīgi
nodrošināt pārrobežu finanšu plūsmu. Pieņemot lēmumu
veikt pārrobežu darbību, nodibinājumiem daļa saņemto
līdzekļu jātērē par juridiskajiem atzinumiem un
dažādu valstu tiesību aktos noteikto juridisko un administratīvo
prasību izpildi.
Ar šo iniciatīvu Eiropā tiek
radīta jauna juridiskā forma, kas paredzēta, lai veicinātu
nodibinājumu izveidi un darbību vienotajā tirgū. Tā
ļaus nodibinājumiem efektīvāk nodrošināt privāto
finanšu plūsmu sabiedriskā labuma mērķiem ES, izmantojot
pārrobežu darbības. Tādējādi, piemēram,
samazinoties nodibinājumu izmaksām, darbībām ar
sabiedriskā labuma mērķi būtu pieejams lielāks
finansējums, kas pozitīvi ietekmētu Eiropas pilsoņu
sabiedrisko labumu un ES ekonomiku kopumā.
Šā priekšlikuma mērķis nav
risināt jautājumus, kas attiecas uz to politisko nodibinājumu
īpašo situāciju, kuri Eiropas līmenī saistīti ar
politiskajām partijām. Kopš 2007. gada saskaņā ar ES
tiesību aktiem uz šiem nodibinājumiem attiecas atsevišķi
noteikumi, konkrēti, noteikumi, kas regulē to piekļuvi ES
finansējumam (kopā ar politiskajām partijām ES
līmenī)[8].
Komisija pašlaik pārskata šos noteikumus un 2012. gadā
pieņems tiesību akta priekšlikumu ar noteikumu grozījumiem[9].

2.
APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN
IETEKMES NOVĒRTĒJUMA REZULTĀTI

Sagatavojot šo priekšlikumu, Komisija
lielā mērā izmantoja ārējo ekspertu atzinumus un plaši
iesaistīja dažādas ieinteresētās personas.
Pirmkārt, saskaņā ar
2008. gadā veikto un publicēto priekšizpēti, ko veica
konsorcijs, kura sastāvā bija Maksa Planka Salīdzinošo un
starptautisko privāttiesību institūts Hamburgā un
Heidelbergas universitāte (Sociālo ieguldījumu centrs)[10], Eiropas nodibinājumu
statūti (neatkarīgi no tā, vai tajos ir iekļauti
nodokļu jautājumi vai ne) būtu vēlamākā politikas
iespēja konstatēto problēmu risināšanai.
Otrkārt, laikposmā no
2009. gada februāra līdz maijam Komisija organizēja
sabiedrisko apspriešanu par priekšizpētē izteiktajiem ieteikumiem.
Kaut gan nodibinājumi patiesi atbalstīja statūtu
apstiprināšanu, valstu iestādes un arī
uzņēmējdarbības organizācijas bija skeptiskāk
noskaņotas attiecībā uz šādas juridiskās formas
nepieciešamību un iespējamību. Cita vispārīgāka
apspriešana saistībā ar paziņojumu „Ceļā uz
vienotā tirgus aktu” 2010.–2011. gadā parādīja, ka
arī bezpeļņas nozarei ir patiesa interese par statūtiem.
Turklāt Komisija savāca
sīkāku informāciju par konkrētām problēmām,
kas tika konstatētas divpusējās sarunās ar
nodibinājumiem, jo īpaši 2010. gada jūnijā notikušās
Eiropas nodibinājumu nedēļas laikā, un izmantojot kontaktus
ar Eiropas Fondu centru (EFC).
Komisija arī savāca informāciju
par attiecīgajiem valstu tiesību aktiem no valstu iestādēm,
izmantojot apsekojuma anketas un tālākas sarunas
Uzņēmējdarbības tiesību ekspertu grupā (Company
Law Expert Group, CLEG)[11]
2009., 2010. un 2011. gadā. Daudzas dalībvalstis
atturīgi izteicās par jaunas juridiskās formas
nepieciešamību Eiropā, tostarp nodibinājumiem.
Izstrādājot priekšlikuma projektu,
Komisija ņēma vērā iepriekšminētos komentārus un
bažas, par pamatu izmantoja nodibinājumu vajadzību analīzi un
valstu tiesību sistēmas, kā arī izvēlējās
risinājumus (piemēram, attiecībā uz iniciatīvas
darbības jomu), par kuriem valstu tiesību aktu dažādības
apstākļos vienkāršāk iespējams panākt kompromisu.

Kā minēts iepriekš, ietekmes
novērtējuma pamatā ir savāktie dati. Tika konstatēta
vispārēja problēma, ka dažādie valstu civiltiesiskā un
nodokļu regulējuma noteikumi sadārdzina un apgrūtina
nodibinājumu pārrobežu darbības un ka tāpēc līdzekļu
pārrobežu plūsma sabiedriskā labuma mērķiem,
izmantojot nodibinājumus, tiek ļoti maz izmantota.
Konkrētākas konstatētās problēmas bija, piemēram,
nenoteiktība saistībā ar sabiedriskā labuma
nodibinājuma atzīšanu citās dalībvalstīs,
līdzekļu pārrobežu apvienošanas un sadales izmaksas un
ierobežoti pārrobežu ziedojumi.
Ir apsvērtas šādas iespējas:
1) ES pašreizējā politika netiek mainīta,
2) informatīva kampaņa un brīvprātīga
kvalitātes harta, 3) Eiropas nodibinājuma statūti
(neatkarīgi no tā, vai tajos ir iekļauti nodokļu
jautājumi vai ne) un 4) ar nodibinājumiem saistīto
tiesību aktu daļēja harmonizēšana.
Iespēja, kas neparedz
jaunu politikas rīcību, būtu balstīta uz jau
uzsāktajām iniciatīvām, tostarp pārkāpumu
gadījumiem un darbu nodokļu jomā, nodrošinot Pakalpojumu
direktīvas pilnīgu ieviešanu, neleģislatīvas iniciatīvas
izpētes jomā un nodibinājumu nozares iniciatīvas
pārrobežu ziedojumu atbalstam.
Saskaņā ar iespēju, kas
paredz informācijas kampaņu, tiktu uzlabotas
nodibinājumu zināšanas par savām valstu tiesību aktos
noteiktajām tiesībām un pienākumiem saistībā ar
pārrobežu darbību. Papildus tam ar nodibinājumu
brīvprātīgi izstrādāto kvalitātes hartu un
saistīto Eiropas kvalitātes zīmi, ko var piešķirt tiem
nodibinājumiem, kuri ievēro hartu, tiktu nodrošināta
nodibinājumu darbības kvalitāte un uzticamība.
Iespēja, kas paredz Eiropas nodibinājuma statūtus, kuros nav iekļauti
nodokļu jautājumi, ietver priekšlikumu par alternatīvu
juridisko formu nodibinājumiem; tā neaicinātu mainīt
valstīs esošo nodibinājumu juridiskās formas un tās
izmantošana būtu brīvprātīga. Statūtos būtu ietvertas
noteiktas prasības (piemēram, minimālie dibināšanas
aktīvi, sabiedriskā labuma mērķi, kas apstiprināti
lielākajā daļā dalībvalstu), lai kļūtu par
Eiropas nodibinājumu.
Iespēja, kas paredz Eiropas nodibinājuma statūtus, kuros iekļauti
nodokļu jautājumi, papildus ietvertu prasību, ka
dalībvalstīs Eiropas nodibinājums uzskatāms par
līdzvērtīgu vietējām sabiedriskā labuma
nodibinājumam, un tāpēc Eiropas nodibinājumam
piešķirami tādi paši nodokļu atvieglojumi kā
attiecīgajiem vietējiem nodibinājumiem. Tas pats risinājums
attiektos uz Eiropas nodibinājuma ziedotājiem un labuma
guvējiem.
Saskaņā ar iespēju, kas
paredz ar nodibinājumiem saistīto tiesību aktu
daļēju harmonizēšanu, tiktu saskaņotas tās
prasības, kuras nodibinājumiem jāievēro, lai varētu
veikt reģistrāciju un darboties aiz valsts robežām, t. i.,
pieņemami sabiedriskā labuma nodibinājuma mērķi,
minimālie aktīvi, reģistrācijas prasības un daži
iekšējās pārvaldības aspekti. Dalībvalstīm
būtu jāatļauj nodibinājumiem, kas atbilst
saskaņotajiem kritērijiem, darboties to teritorijā, nenosakot
papildu prasības. Tika izskatītas arī citas iespējas, kas
paredz plašāk saskaņot valstu tiesību aktus attiecībā
uz nodibinājumiem, un saskaņot nodokļu režīmu
nodibinājumiem un to ziedotājiem.
Piedāvāto iespēju ietekmes
analīze parādīja, ka Eiropas nodibinājuma statūti,
kuros automātiski tiek piemērots nediskriminējošs nodokļu
režīms, būtu vispiemērotākā iespēja, kas
novērstu šķēršļus nodibinājumu un to ziedotāju
pārrobežu darbībai, un veicinātu efektīvu finanšu
plūsmu sabiedriskā labuma mērķiem.

3.
PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
3.1.
Juridiskais pamats

Priekšlikuma par
Regulu par Eiropas nodibinājuma statūtiem juridiskais pamats ir LESD
352. pants, kas paredz atbilstīgu juridisko pamatu gadījumos,
kad neviens cits Līguma nosacījums ES iestādēm nenodrošina
nepieciešamās pilnvaras pieņemt pasākumu.
LESD 352. pants ir juridiskais pamats,
kas izvēlēts esošajām Eiropas juridiskajām formām
uzņēmējdarbības tiesību jomā, t. i., Eiropas
uzņēmējsabiedrība, Eiropas ekonomisko interešu grupa un
Eiropas kooperatīvā sabiedrība. Eiropas Kopienu tiesa savā
spriedumā[12]
par Eiropas kooperatīvo sabiedrību apstiprināja, ka
352. pants ir pareizais juridiskais pamats.

3.2.
Subsidiaritātes un proporcionalitātes
princips

Piedāvātā
rīcība pilnībā atbilst subsidiaritātes
principam. ES rīcība ir nepieciešama, lai valstīs atceltu esošos
šķēršļus un ierobežojumus, ar kuriem saskaras nodibinājumi,
darbojoties visā ES. Pašreizējā situācija parāda, ka
valstu līmenī problēma netiek pietiekami risināta un ka
tās pārrobežu iezīmju dēļ ir nepieciešama kopēja
sistēma, lai veicinātu nodibinājumu mobilitāti. Vienu pašu
dalībvalstu rīcība nebūtu pietiekama, lai nodrošinātu,
ka vienotais tirgus ES pilsoņiem sniedz optimālos rezultātus.
Šī iniciatīva sniedz nodibinājumiem iespēju
izvēlēties piedāvāto Eiropas juridisko formu un saņemt
atbalstu pārrobežu darbībai.
Piedāvātā rīcība
būtu piemērota un paredzētu vienīgi tos pasākumus, kas
vajadzīgi, lai apmierinošā līmenī sasniegtu noteiktos
mērķus, un tādējādi tā atbilstu proporcionalitātes
principam. Tās mērķis ir papildus valstīs
pastāvošajām juridiskajām formām izveidot jaunu juridisko
formu, nemainot dažādos spēkā esošos valstu tiesību aktus.
Ar šo rīcību dalībvalstīm tiktu nodrošināta
izvēle un iespēja atbalstīt un attīstīt to
teritorijā pastāvošās juridiskās formas. Turklāt
attiecībā uz nodokļu piemērošanu ar piedāvāto
rīcību netiktu aizstāti dalībvalstu tiesību akti par
nodokļu režīmu struktūrām ar sabiedriskā labuma
mērķi (un to ziedotājiem), izveidojot jaunu saskaņotu noteikumu
kopumu, bet esošie noteikumi tiktu automātiski piemēroti Eiropas
nodibinājumiem (un to ziedotājiem). Piedāvātā
rīcība risinātu visnozīmīgākos
šķēršļus, ar kuriem saskaras nodibinājumi, veicot
pārrobežu darbību, tomēr tā pilnīgi precīzi
nenoteiktu visus noteikumus, kas ir piemērojami Eiropas
nodibinājumam, un neieviestu jaunu nodokļu noteikumu kopumu.

3.3.
Juridisko instrumentu izvēle

Regula ir
vispiemērotākais veids, kā nodrošināt statūtu
viendabību visās dalībvalstīs, jo saistībā ar
Eiropas juridisko formu ir nepieciešama viendabīga un tieša noteikumu
piemērošana visā ES.

4.
SĪKĀKS PRIEKŠLIKUMA SKAIDROJUMS

I nodaļa (Vispārīgi
noteikumi) ietver priekšmetu, noteikumus, ko
piemēro Eiropas nodibinājumam (FE), un definīciju
kopumu, lai nodrošinātu Regulā lietoto terminu skaidrību.
Tajā noteiktas FE galvenās
iezīmes: FE ir struktūra, kuras mērķis ir
sabiedriskais labums, kura ir juridiskā persona un kurai visās ES
dalībvalstīs ir pilna tiesībspēja un
rīcībspēja; tas veic pārrobežu darbības vai tā
statūtos noteiktais mērķis ir darboties vismaz divās
dalībvalstīs; tā dibināšanas aktīvi ir
līdzvērtīgi vismaz EUR 25 000. FE drīkst
veikt ekonomisko darbību, ja tā peļņa tiek izlietota, lai
sasniegtu tā sabiedriskā labuma mērķi vai mērķus
saskaņā ar regulu. Tiesiskās noteiktības apsvērumu
dēļ sniegts pilns to sabiedriskā labuma mērķu
saraksts, kuri ir pieņemti lielākajā daļā
dalībvalstu saskaņā ar civiltiesībām un nodokļu
regulējumu.
II nodaļa (Dibināšana) nosaka Eiropas nodibinājuma dibināšanas metodes,
minimālo statūtu saturu un reģistrācijas prasības.
Kas attiecas uz dibināšanu, FE
var tikt dibināts ex nihilo (to saskaņā ar
attiecīgajiem valsts tiesību aktiem var darīt jebkura
fiziskā un/vai juridiskā persona (personas) vai sabiedriska
organizācija (organizācijas), izmantojot testamentāru
rīkojumu, notariālu apstiprinājumu vai rakstisku
deklarāciju), vai to var dibināt, veicot tādu sabiedriskā
labuma struktūru apvienošanu, kuras ir juridiski nodibinātas
vienā vai vairākās dalībvalstīs, vai pārveidojot
dalībvalstī nodibinātu valsts sabiedriskā labuma
struktūru par FE.
Nodaļā iekļauts dokumentu un
ziņu saraksts, kurš jāpievieno reģistrācijas
pieteikumiem un kurš jādara publiski pieejams. Turklāt, lai
veicinātu reģistrācijas procesu, ir noteikta prasība, ka
reģistriem ir savstarpēji jāsadarbojas attiecībā uz FE
dokumentiem un ziņām.
III nodaļa (Eiropas
nodibinājuma organizācija) nosaka noteikumus
attiecībā uz valdi, rīkotājdirektoriem un uzraudzības
padomi, t. sk. interešu konfliktiem. Lai nodrošinātu ticamību, FE
ir jāpiemēro augsti pārredzamības un
pārskatatbildības standarti.
IV nodaļa (Juridiskā adrese
un tās maiņa). FE var mainīt savu
juridisko adresi, to pārceļot uz citu dalībvalsti, un vienlaikus
saglabāt savu juridiskās personas statusu un nepārtraukt
darbību.
V nodaļā
(Darbinieku un brīvprātīgo iesaistīšana) ir ietverti noteikumi attiecībā uz darbinieku un
brīvprātīgo informēšanu un uzklausīšanu
saskaņā ar attiecīgajiem ES tiesību aktiem.
Priekšlikumā nav ietverti noteikumi par darbinieku iesaistīšanu
valdē, jo šāda līmeņa iesaistīšana sabiedriskā
labuma struktūrās pastāv tikai dažās
dalībvalstīs.
VI nodaļa
(FE darbības izbeigšana). Saskaņā ar
regulu FE ir atļauts atkal pārveidot par
sabiedriskā labuma struktūru, uz ko attiecas tās
dalībvalsts tiesību akti, kurā atrodas FE juridiskā
adrese, ja pārveide ir atļauta saskaņā ar FE
statūtiem. Šajā nodaļā arī ir ietverti noteikumi par likvidāciju
gadījumos, kad FE mērķis ir sasniegts vai to nav
iespējams sasniegt, kad laikposms, uz kuru FE ir nodibināts,
ir beidzies vai kad FE ir zaudējis visus savus aktīvus.
VII nodaļa (Dalībvalstu
uzraudzība) paredz plašas pilnvaras kompetentajām
valstu uzraudzības iestādēm, lai nodrošinātu efektīvu
to pārziņā esošu sabiedriskā labuma struktūru
pārraudzību. Tām, piemēram, ir pilnvaras apstiprināt FE
mērķa pārmaiņas, pārbaudīt FE
darbību, izteikt brīdinājumus valdei un dot rīkojumu valdei
ievērot FE statūtus, regulu un attiecīgos valsts
tiesību aktus, atlaist valdes locekli vai pieprasīt tā atlaišanu
tiesā vai likvidēt FE vai pieprasīt tā
likvidāciju tiesā. Uzraudzības iestādēm ir noteikta
arī prasība sadarboties un apmainīties ar informāciju, un
nodaļā ir iekļauti noteikumi attiecībā uz
reģistru un uzraudzības iestāžu sadarbību ar nodokļu
iestādēm.
VIII nodaļa (Nodokļu
režīms). Regula nodrošina, ka FE un
tā ziedotājiem automātiski tiek piemēroti tādi paši
nodokļu atvieglojumi, kādi piešķirti iekšzemes
struktūrām ar sabiedriskā labuma mērķi. Tas ir
tādēļ, ka dalībvalstīm tiks noteikta prasība
uzskatīt FE par līdzvērtīgu sabiedriskā labuma
struktūrām, kas ir nodibinātas saskaņā ar
attiecīgās dalībvalsts tiesisko regulējumu. FE
līdzekļu devējiem un labuma guvējiem būtu
jāpiemēro tāda pati pieeja.
IX nodaļā (Nobeiguma noteikumi) noteikta prasība dalībvalstīm pieņemt noteikumus
par sankcijām, ko piemēro par šīs regulas pārkāpumiem,
un veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu minēto
noteikumu izpildi. Priekšlikumā ir ietverta pārskatīšanas
klauzula.

5.
IETEKME UZ BUDŽETU

Priekšlikums neietekmē Eiropas
Savienības budžetu.

6.
PAPILDU INFORMĀCIJA

Ierosinātā regula attiecas uz
Eiropas Ekonomikas zonu.
2012/0022 (APP)
Priekšlikums
PADOMES REGULA
par Eiropas nodibinājuma (FE)
statūtiem
(Teksts attiecas uz EEZ)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 352. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc tiesību akta projekta
nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
piekrišanu[13],

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[14],

ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[15],

saskaņā ar īpašu likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)
Darbojoties daudzās jomās,
sabiedriskā labuma vienības sniedz ieguldījumu tādās
Savienības pamatvērtībās un mērķos kā
cilvēktiesību ievērošana, minoritāšu aizsardzība,
nodarbinātība un sociālais progress, vides aizsardzība,
saglabāšana un uzlabošana vai zinātnes un tehnoloģijas
attīstības veicināšana.
(2)
Tiesiskais regulējums, saskaņā ar
kuru struktūras ar sabiedriskā labuma mērķi veic savu
darbību Savienībā, ir balstīts uz valstu tiesību aktiem,
un Savienības līmenī nav veikta to harmonizēšana.
Turklāt civiltiesiskais un nodokļu regulējums
dalībvalstīs ir būtiski atšķirīgs. Šādas
atšķirības sadārdzina un apgrūtina sabiedriskā labuma
struktūru pārrobežu darījumus. Tāpēc
līdzekļu pārrobežu plūsma sabiedriskā labuma
mērķiem tiek ļoti maz izmantota.
(3)
Ņemot vērā problēmas, ar
kurām saskaras sabiedriskā labuma struktūras, un to, ka
Eiropā nepastāv neviena cita juridiskā forma, ko tās
varētu izmantot savai darbībai, būtu jānodrošina īpaši
šādu struktūru vajadzībām izveidota tāda Eiropas
juridiskā forma, kuru iespējams dibināt visā
Savienībā. Šai juridiskajai formai visā Savienībā
būtu jābūt pēc iespējas viendabīgākai, lai
labāk veicinātu pārrobežu sabiedriskā labuma darbību.
(4)
Savā 2011. gada 6. aprīļa
rezolūcijā par vienoto tirgu Eiropas iedzīvotājiem[16], 2009. gada
19. februāra rezolūcijā par sociālo ekonomiku[17] un 2006. gada
4. jūlija rezolūcijā par pašreizējo un paredzamo
attīstību uzņēmējdarbības tiesību jomā [18] un 2011. gada
10. martā pieņemtajā rakstiskajā deklarācijā
par Eiropas statūtu izveidi savstarpējām sabiedrībām,
asociācijām un fondiem[19]
Eiropas Parlaments ir aicinājis pieņemt statūtus Eiropas
nodibinājumam.
(5)
Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja
2010. gada 28. aprīlī pieņēma atzinumu par
Eiropas nodibinājuma statūtiem[20].
Reģionu komiteja 2011. gada 1. aprīlī
pieņēma atzinumu par vienotā tirgus aktu[21].
Abos atzinumos ir atbalstīta Komisijas iniciatīva izveidot
statūtus Eiropas nodibinājumam.
(6)
Eiropas nodibinājumam (turpmāk — FE)
būtu jāpiemēro materiālo tiesību normas, kas noteiktas
šajā regulā un FE statūtos. Valsts tiesību aktu
normas, kas attiecas uz sabiedriskā labuma struktūrām, būtu
jāpiemēro jomās, kuras netiek reglamentētas vai tiek
daļēji reglamentētas regulā vai FE statūtos.
(7)
FE būtu
jāveicina tikai sabiedriskā labuma mērķi, kas nodrošina
labumu plaši definētai labuma guvēju grupai. Tā kā
sabiedriskā labuma struktūru darbības ir koncentrētas
jomās, kas ir svarīgas Eiropas pilsoņiem un Eiropas ekonomikai,
šāda darbības joma sniegtu lielāko sociālo, ekonomisko un
vides labumu. Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību, sabiedriskā
labuma mērķis būtu jādefinē, izmantojot visaptverošu
mērķu uzskaitījumu.
(8)
Statūtu galvenais mērķis ir
likvidēt šķēršļus, ar kuriem saskaras nodibinājumi,
veicot pārrobežu darbību Savienībā. Tāpēc
rīcība Savienībā būtu vēršama uz tām
sabiedriskā labuma struktūrām, kuras jau darbojas citās
dalībvalstīs vai kurām saskaņā ar to statūtos
noteikto ir nodoms to darīt.
(9)
FE aktīviem
būtu jāatbilst noteiktai minimālajai vērtībai, lai
ziedotāji un valsts iestādes uzskatītu, ka FE ir drošs,
lai FE pierādītu sava mērķa nopietnību un
nepieļautu juridiskās formas neatbilstīgu izmantojumu.
Tomēr prasībai attiecībā uz aktīvu minimālo
vērtību nevajadzētu pārāk sadārdzināt
Eiropas nodibinājuma dibināšanu, tādējādi radot
sarežģījumus šādas juridiskās formas izmantošanā.
(10)
Lai pilnībā funkcionētu, FE
būtu nepieciešams juridiskās personas statuss un pilna
tiesībspēja un rīcībspēja visās
dalībvalstīs, un tam būtu jāveic jebkuras darbības,
kas nepieciešamas, lai īstenotu savu sabiedriskā labuma
mērķi, ja vien tās ir saskanīgas ar tā statūtiem
un šo regulu.
(11)
Spēja veikt ekonomiskas darbības — gan
tādas, kas ir saistītas ar FE sabiedriskā labuma
mērķi, gan tādas, kas nav ar to saistītas — nodrošinātu
FE nozīmīgu finansējuma avotu un veidu sabiedriskā
labuma mērķiem pieejamo līdzekļu palielināšanai, un
tā būtu atļaujama. Tomēr, lai nodrošinātu
atbilstīgu aktīvu izmantojumu un kreditoru aizsardzību,
būtu jānosaka atļautais nesaistītās ekonomiskās
darbības robežapjoms.
(12)
Lai ļautu FE īstenot savu
pārrobežu darbību, FE pēc nepieciešamības
vajadzētu būt tiesībām veikt
uzņēmējdarbību Līguma par Eiropas Savienības
darbību 49. panta izpratnē.
(13)
Lai nodrošinātu, ka FE ir plaši
pieejams dibinātājiem un nodibinājumiem, vajadzētu būt
iespējai veidot FE ex nihilo vai arī apvienojot valsts
sabiedriskā labuma struktūras vai pārveidojot valsts
sabiedriskā labuma struktūras par FE. Lai veicinātu FE
veidošanu, izmantojot pārveidi vai pārrobežu apvienošanu, regulā
vajadzētu ietvert attiecīgo procedūru noteikumus. Tādu
sabiedriskā labuma struktūru apvienošanu, kuru juridiskā adrese
ir vienā un tajā pašā dalībvalstī, būtu
jāreglamentē attiecīgās dalībvalsts tiesību
aktos.
(14)
Lai neradītu lieku slogu sabiedriskā
labuma struktūrām, prasībām attiecībā uz FE
reģistrācijas formalitātēm vajadzētu būt
ierobežotām un nepārsniegt nepieciešamo apjomu tiesiskās
noteiktības nodrošināšanai. Valstu reģistriem vajadzētu
infomēt Komisiju par reģistrētajiem FE.
(15)
Lai atļautu FE veidot juridiskās struktūras,
kuras tas var pielāgot savām vajadzībām un lielumam un
kuras var attīstīties līdz ar darbības attīstību,
FE būtu jānodrošina brīva iespēja savos
statūtos noteikt visatbilstīgāko iekšējo organizāciju.
Tomēr regulā būtu jānosaka daži obligātie pārvaldības
noteikumi un jo īpaši noteikumi par valdes lomu un pienākumiem un
tās minimālo locekļu skaitu. FE vajadzētu būt
tiesībām dibināt uzraudzības padomi vai citas
struktūras. Lai veicinātu neatkarīgus atzinumus un svarīgus
uzdevumus, FE valdei un uzraudzības padomei vajadzētu būt
pietiekami daudzveidīgām vecuma, dzimuma, izglītības un
profesionālās pieredzes ziņā. Dzimumu līdzsvars ir
ļoti svarīgs, lai nodrošinātu atbilstīgu
iedzīvotāju pārstāvību. Ņemot vērā
valstu tiesiskā regulējuma atšķirības, direktoru
atbildība būtu jāreglamentē valsts tiesību aktos.
(16)
Ir svarīgi, lai FE aktīvi tiek
izmantoti tā sabiedriskā labuma mērķa sasniegšanai.
Būtu jānodrošina skaidri noteikumi, lai izvairītos no
jebkāda interešu konflikta, kas apdraudētu šo principu. Šajā ziņā
būtu jāatzīmē, ka ne tikai faktisks interešu konflikts, bet
arī pati interešu konflikta parādīšanās var ietekmēt FE
reputāciju un tēlu.
(17)
Ticamības dēļ FE būtu
jāpiemēro augsti pārredzamības un
pārskatatbildības standarti. FE būtu jāuztur finanšu
darījumu reģistrs un jānodrošina gada pārskati. Šiem
pārskatiem vajadzētu būt revidētiem saskaņā ar
prasībām, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada
17. maija Direktīvā 2006/43/EK, ar ko paredz gada
pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas,
groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un
atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK[22],
un tie būtu jādara publiski pieejami.
(18)
Lai FE varētu pilnībā
gūt labumu no vienotā tirgus, tam būtu jānodrošina
tiesības pārcelt savu juridisko adresi no vienas dalībvalsts uz
citu dalībvalsti.
(19)
Ņemot vērā FE
īpašās iezīmes, tā uzraudzība būtu jāveic
valsts uzraudzības iestādei. Šāda kārtība
attiecībā uz sabiedriskā labuma struktūrām patlaban ir
noteikta visās dalībvalstīs. Lai gūtu labumu no procedūrām,
ko jau izveidojušas valstu iestādes, uzraudzība būtu jāveic
valsts līmenī. Regulā būtu jānosaka minimālas,
bet stingras uzraudzības pilnvaras, lai nodrošinātu atbilstīgas
un pietiekami viendabīgas pilnvaras uzraudzības iestādēm
visā Savienībā. Efektīvas uzraudzības
vajadzībām būtu jānodrošina sadarbība starp
dalībvalstu uzraudzības iestādēm.
(20)
Dalībvalstis var brīvi noteikt
sabiedriskā labuma struktūrām un to ziedotājiem
piemērojamo nodokļu režīmu attiecībā uz ienākumu
un kapitāla ienākumu nodokļiem, dāvinājumu un
mantojuma nodokļiem, īpašuma un zemes nodokļiem,
maksājumiem par aktīvu atsavināšanu, reģistrācijas
nodokļiem, zīmognodevām un līdzīgiem nodokļiem.
Vienlaikus ir nepieciešams nodrošināt, lai dalībvalstis
nediskriminētu ārvalstu sabiedriskā labuma struktūras un to
ziedotājus.
(21)
Daudzas dalībvalstis nodrošina
labvēlīgu nodokļu režīmu sabiedriskā labuma
struktūrām un to ziedotājiem. Tāpēc, lai
sabiedriskā labuma iestādēm Savienībā nodrošinātu
augstāko iespējamo pievienoto vērtību, FE
vajadzētu saņemt tādus pašus nodokļu atvieglojumus,
kādus dalībvalsts, kurā atrodas FE juridiskā adrese,
piešķir iekšzemes sabiedriskā labuma struktūrām. Šāds
nediskriminējošs režīms būtu piemērojams arī FE
ziedotājiem un labuma guvējiem gan valstī, gan aiz tās
robežām. Šis režīms būtu jāpiemēro visos
gadījumos, un FE vai tā ziedotājiem vai labuma
guvējiem nav jāpierāda, ka FE ir
līdzvērtīgs iekšzemes sabiedriskā labuma
struktūrām.
(22)
Dalībvalstīm būtu
jāpiešķir FE tāds pats nodokļu režīms
saistībā ar to ekonomisko darbību, tostarp atļautu
nesaistītu ekonomisko darbību, kā vietējām
sabiedriskā labuma struktūrām. Jebkuram nodokļu
priekšrocību režīmam saistībā ar šādu ekonomisko
darbību, tostarp atļautu nesaistītu ekonomisko darbību,
būtu jāsaskan ar Līguma nosacījumiem attiecībā uz
konkurenci, tostarp valsts atbalsta noteikumiem.
(23)
Ir jāpieņem noteikumi, lai FE
darbiniekiem garantētu tiesības tikt informētiem un
uzklausītiem atbilstīgā starptautiskā līmenī
situācijās, kad FE ir nozīmīgs darbinieku skaits dažādās
dalībvalstīs. Lai nodrošinātu, ka tie ir piemēroti katra FE
īpašajai situācijai, praktiski pasākumi darbinieku starpvalstu
informēšanai un uzklausīšanai būtu jānosaka,
galvenokārt izmantojot vienošanos starp FE līgumslēdzējiem
vai, ja tāda nepastāv, piemērojot papildu prasības, kas
ietvertas Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija
Direktīvā 2009/38/EK par to, kā izveidot Eiropas
Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un
uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas
mēroga uzņēmumu grupās[23].
Ievērojot brīvprātīgo darba nozīmīgumu
nodibinājumos, ilgtermiņa brīvprātīgie būtu
jāiesaista FE notiekošajā informēšanas un uzklausīšanas
procesā.
(24)
Lai efektīvi piemērotu šo regulu,
dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka noteikumi, ko tās
apstiprina saistībā ar šo regulu, nerada FE
nesamērīgus normatīvos ierobežojumus vai diskriminējošu
režīmu salīdzinājumā ar sabiedriskā labuma
struktūrām, kuru darbību reglamentē valsts tiesību
akti.
(25)
Dalībvalstīm būtu jānosaka
sankcijas par šīs regulas pārkāpumiem, tostarp par to, ja ir
pārkāpts pienākums FE statūtos iekļaut
šajā regulā paredzēto jomu regulējumu, un jānodrošina
šo sankciju izpilde. Sankcijām jābūt efektīvām,
samērīgām un preventīvām.
(26)
Līgums par Eiropas Savienības
darbību nenosaka citas pilnvaras šīs regulas pieņemšanai,
izņemot tās, kuras noteiktas 352. pantā.
(27)
Tā kā ierosinātās
rīcības mērķus — veicināt sabiedriskā labuma
struktūru pārrobežu darbību — nevar pietiekami sasniegt,
rīkojoties dalībvalstu līmenī, jo tie ietver tādas
sabiedriskā labuma struktūru formas izveidi, kurai būtu vienotas
iezīmes visā Savienībā, un paredzētās
rīcības mēroga dēļ šos mērķus var labāk
sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt
pasākumus saskaņā ar Eiropas Savienības Līguma
5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar
minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu,
šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir
vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.
(28)
Šī regula neskar Eiropas līmeņa
politiskos nodibinājumus regulējošos noteikumus, kas ietverti Eiropas
Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Regulā
(EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas
līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu[24],
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. nodaļa
Vispārīgi noteikumi
1. iedaļa
Priekšmets, piemērojamie noteikumi un
definīcijas
1. pants
Priekšmets
Šī regula paredz nosacījumus, kas
reglamentē Eiropas nodibinājuma (Fundatio Europaea,
turpmāk — FE) dibināšanu un darbību.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro šādas
definīcijas:
1)           „aktīvi” ir jebkāds
materiāls vai nemateriāls resurss, kas var būt īpašumā
vai ko var kontrolēt, lai radītu vērtību;
2)           „nesaistīta ekonomiskā
darbība” ir FE ekonomiskā darbība, kas nav tieši
iesaistīta sabiedriskā labuma struktūras sabiedriskā labuma
mērķa sasniegšanā;
3)           „testamentārs rīkojums” ir
juridisks dokuments, kurš ir saskanīgs ar tās dalībvalsts
tiesību aktiem, kurā testators ir rezidents, un kurš apraksta,
kā testatora īpašums ir jāpārvalda un jāsadala
pēc testatora nāves;
4)           „sabiedriska organizācija” ir
jebkura struktūra, kas juridiski ir vai nav valsts, pavalsts,
reģionālās vai vietējās valdības daļa, vai
cita likumiski izveidota valsts iestāde un sniedz sabiedriskos
pakalpojumus vai veic sabiedriskas funkcijas saskaņā ar tiesisko
pamatojumu;
5)           „sabiedriskā labuma
struktūra” ir nodibinājums ar sabiedriskā labuma mērķi
un/vai tam līdzīga juridiska persona, kam ir sabiedriskā labuma
mērķis, kam nav dalībnieku un kas ir veidota saskaņā
ar kādas dalībvalsts tiesību aktiem;
6)           „piederības dalībvalsts”
ir dalībvalsts, kurā atradās FE juridiskā adrese
tieši pirms juridiskās adreses pārcelšanas uz citu dalībvalsti;
7)           „uzņēmēja
dalībvalsts” ir dalībvalsts, uz kuru tiek pārcelta FE
juridiskā adrese.
3. pants
FE piemērojamie noteikumi
1.
FE darbību
reglamentē šī Regula un FE statūti.
2.
Gadījumos, kuros šī regula un/vai FE
statūti nav piemērojami vai ir piemērojami tikai
daļēji, FE reglamentē šādi noteikumi:
(a)
noteikumi, ko dalībvalstis
pieņēmušas, lai nodrošinātu šīs regulas efektīvu
piemērošanu;
(b)
gadījumos, kas nav ietverti a) apakšpunktā,
valsts tiesību aktu prasības, ko piemēro sabiedriskā labuma
struktūrām.
4. pants
Informācijas atklāšana
1.
Informāciju par FE, kas
jānodrošina saskaņā ar šo regulu, atklāj tā, lai
šī informācija ir viegli pieejama sabiedrībai, ievērojot
attiecīgos valsts tiesību aktus.
2.
FE vēstulēs
un pasūtījuma veidlapās — gan papīra, gan elektroniskā
formātā —, kā arī jebkurā FE tīmekļa
vietnē norādāmas šādas ziņas:
(a)
informācija, kas nepieciešama 22. panta
1. punktā minētā reģistra identificēšanai, un FE
ieraksta numurs šajā reģistrā;
(b)
FE nosaukums,
dalībvalsts, kurā atrodas FE juridiskā adrese, un FE
juridiskā adrese,
(c)
attiecīgā gadījumā, tas, ka uz FE
attiecas maksātnespējas un likvidācijas procedūras.
2. iedaļa
Vispārīgas prasības FE
5. pants
Sabiedriskā labuma mērķis
1.
FE ir
patstāvīga struktūra, kas dibināta sabiedriskā labuma
mērķim.
2.
FE darbojas
sabiedrības kopējās interesēs.
FE var veidot tikai
šādiem mērķiem, kuriem neatgriezeniski izmanto tā
aktīvus:
(a)
mākslas, kultūras vai vēstures
objektu saglabāšana;
(b)
vides aizsardzība;
(c)
pilsoniskās tiesības un
cilvēktiesības;
(d)
tādas diskriminācijas izskaušana, kas
balstīta uz dzimumu, rasi, etnisko piederību, reliģiju,
invaliditāti, seksuālo orientāciju vai kādu citu juridiski
paredzēto diskriminācijas veidu;
(e)
sociālā labklājība, tostarp
nabadzības novēršana vai mazināšana;
(f)
humanitārā palīdzība vai
katastrofu seku likvidēšana;
(g)
attīstības palīdzība vai
attīstības sadarbība;
(h)
palīdzība bēgļiem vai
imigrantiem;
(i)
bērnu, jauniešu un vecāku cilvēku
aizsardzība un atbalsts;
(j)
palīdzība cilvēkiem ar
invaliditāti un viņu aizsardzība;
(k)
dzīvnieku aizsardzība;
(l)
zinātne, pētniecība un
inovācija;
(m)
izglītība un mācības;
(n)
Eiropas un starptautiskā sapratne;
(o)
veselība, labklājība un
medicīniskā aprūpe;
(p)
patērētāju aizsardzība;
(q)
palīdzība neaizsargātām un maznodrošinātām
personām;
(r)
amatieru sports;
(s)
infrastruktūras atbalsts sabiedriskā
labuma organizācijām.
6. pants
Pārrobežu aspekts
Reģistrācijas brīdī FE
darbojas vismaz divās dalībvalstīs vai tam ir statūtos
noteikts mērķis darboties vismaz divās dalībvalstīs.
7. pants
Aktīvi
1.
FE aktīvi ir
izteikti euro.
2.
FE aktīvu
vērtība ir ekvivalenta vismaz EUR 25 000.
8. pants
Saistības
FE saistības
ir ierobežotas ar tā aktīvu apmēru.
3. iedaļa
Juridiskās personas statuss un
tiesībspēja un rīcībspēja
9. pants
Juridiskās personas statuss
FE visās
dalībvalstīs ir juridiskās personas statuss.
FE iegūst
juridiskās personas statusu tajā dienā, kad par tā
reģistrāciju tiek veikts ieraksts reģistrā
saskaņā ar 21., 22. un 23. pantu.
10. pants
Tiesībspēja un
rīcībspēja
1.
FE ir pilna
tiesībspēja un rīcībspēja visās
dalībvalstīs.
Ja tā statūtos nav noteikti
ierobežojumi, FE ir visas darbības veikšanai nepieciešamās
tiesības, tostarp tiesības savā īpašumā iegūt
kustamo un nekustamo īpašumu, piešķirt dotācijas,
piesaistīt līdzekļus, saņemt un turēt visa veida
ziedojumus, t. sk. akcijas un citus apgrozāmus instrumentus,
mantojumus un dāvinājumus natūrā, kas saņemti no
jebkura likumīga avota, tostarp trešām valstīm.
Ja nepieciešams darbības veikšanai, FE
ir tiesības veikt uzņēmējdarbību jebkurā
dalībvalstī.
2.
Lai sasniegtu savu mērķi, FE var
darboties jebkādā likumīgā veidā saskaņā ar
saviem statūtiem, ja tas atbilst tā sabiedriskā labuma
mērķim un ir saskanīgs ar šo regulu.
3.
Ja statūtos nav noteikti ierobežojumi, FE
var darboties jebkurā trešā valstī.
11. pants
Ekonomiskā darbība
1.
Ja statūtos nav noteikti ierobežojumi, FE
var brīvi veikt tirdzniecību vai kādu citu ekonomisko
darbību ar nosacījumu, ka gūtā peļņa tiek
izmantota vienīgi tā sabiedriskā labuma mērķa
(mērķu) sasniegšanai.
2.
Ekonomisko darbību, kas nav saistīta ar FE
sabiedriskā labuma mērķi, drīkst veikt apmērā,
kas nepārsniedz 10 % no FE gada neto apgrozījuma, ar
nosacījumu, ka nesaistītās darbības rezultāti
pārskatos tiek uzrādīti atsevišķi.
II nodaļa
Dibināšana
1. iedaļa
Dibināšanas metodes
12. pants
Dibināšanas metodes
1.
FE var dibināt
saskaņā ar vienu no šīm metodēm:
(a)
izmantojot jebkuras fiziskās personas
testamentāru rīkojumu saskaņā ar 13. pantu;
(b)
izmantojot jebkuras fiziskās un/vai
juridiskās personas (personu) vai publiskas organizācijas
(organizāciju) notariālu apstiprinājumu vai rakstisku
deklarāciju saskaņā ar piemērojamiem valsts tiesību
aktiem saskaņā ar 13. pantu;
(c)
veicot tādu sabiedriskā labuma
struktūru apvienošanu, kuras ir juridiski nodibinātas vienā vai
vairākās dalībvalstīs saskaņā ar 14., 15. un 16. pantu;
(d)
veicot dalībvalstī nodibinātas
valsts sabiedriskā labuma struktūras pārveidošanu par FE
saskaņā ar 17. un 18. pantu.
2.
FE dibina uz nenoteiktu
laiku vai uz statūtos skaidri noteiktu laika posmu, kas ir vismaz divi
gadi.
13. pants
Dibināšana, izmantojot
testamentāru rīkojumu, notariālu apstiprinājumu vai
rakstisku deklarāciju
Testamentārā rīkojumā,
notariālā apstiprinājumā vai rakstiskā
deklarācijā ir vismaz:
(a)
izteikts nolūks dibināt FE;
(b)
izteikts nolūks ziedot FE;
(c)
noteikti FE sākotnējie
aktīvi;
(d)
noteikts FE sabiedriskā labuma
mērķis.
14. pants
Dibināšana, veicot apvienošanu
1.
FE var izveidot, veicot
tādu divu sabiedriskā labuma struktūru apvienošanu, kuras ir
juridiski nodibinātas vienā vai vairākās
dalībvalstīs, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:
(a)
valsts sabiedriskā labuma struktūru
apvienošana ir atļauta saskaņā ar piemērojamiem valsts
tiesību aktiem;
(b)
apvienošana ir atļauta katras apvienošanā
iesaistītās struktūras statūtos.
2.
Katras apvienošanā iesaistītās
struktūras valde pieņem lēmumu par apvienošanu. Lēmums
atbilst kvoruma un vairākuma prasībām, kas ir piemērojamas
valsts sabiedriskā labuma struktūrai, kura vēlas apvienoties ar
citu valsts sabiedriskā labuma struktūru, vai, ja šādi noteikumi
nepastāv, prasībām, kas ir piemērojamas valsts
sabiedriskā labuma struktūrai, kas vēlas grozīt savus
statūtus.
3.
Neskarot 16. pantu, tādu sabiedriskā
labuma struktūru apvienošana, kuras ir juridiski nodibinātas
vienā un tajā pašā dalībvalstī, tiek veikta
saskaņā ar piemērojamiem valsts tiesību aktiem.
Tādu sabiedriskā labuma struktūru
apvienošana, kuras ir juridiski nodibinātas dažādās
dalībvalstīs, tiek veikta saskaņā ar 15. pantu.
15. pants
Pārrobežu apvienošanas
pieprasījums
1.
Sīki izstrādātu apvienošanas pieprasījumu,
par kuru lēmumu ir pieņēmusi valde saskaņā ar
14. panta 2. punktu, katra apvienošanā iesaistītā
struktūra iesniedz kompetentajai iestādei tajā
dalībvalstī, kurā tā ir juridiski nodibināta, un
attiecīgos gadījumos šādu pieprasījumu publicē
saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts noteikumiem.
2.
Apvienošanas pieprasījumā ietver
14. panta 2. punktā minētās valdes ziņojumu un
tādu vienotu apvienošanas noteikumu projektu, kuros ir iekļautas
vismaz šādas ziņas:
(a)
katras apvienošanā iesaistītās
sabiedriskā labuma struktūras nosaukums un adrese;
(b)
plānotais FE nosaukums un
juridiskā adrese;
(c)
ierosinātie FE statūti;
(d)
veidi, kā tiks aizsargātas
apvienošanā iesaistīto struktūru kreditoru un darbinieku
tiesības.
3.
Katra kompetentā iestāde
apstrādā apvienošanas pieprasījumu saskaņā ar tām
pašām procedūrām un principiem, ko piemēro tādas
apvienošanas pieprasījumam, kuras rezultātā tiek izveidota
valsts sabiedriskā labuma struktūra.
4.
Katrā iesaistītajā
dalībvalstī kompetentā iestāde bez liekas
kavēšanās izsniedz apliecinājumu, ka ir pabeigtas darbības
un formalitātes, kas veicamas pirms apvienošanas.
5.
Pēc tam, kad 21., 22. un
23. panta kārtībā ir veikta FE
reģistrācija, reģistrs nekavējoties par to informē
1. punktā minētās kompetentās iestādes un
attiecīgos gadījumos iestādi, kas ir atbildīga par to
sabiedriskā labuma struktūru reģistrāciju, kuras beidz
darbību apvienošanas rezultātā.
Iepriekšējā reģistrācijas
ieraksta dzēšanu attiecīgos gadījumos veic nekavējoties,
bet ne ātrāk kā pirms paziņojuma saņemšanas.
16. pants
Apvienošanas sekas
1.
Ja apvienošana notiek, dibinot jaunu juridisko
personu, katras sabiedriskā labuma struktūras visi aktīvi un
saistības tiek nodoti jaunajam FE, un apvienošanā
iesaistītās struktūras pārstāj pastāvēt.
2.
Ja apvienošana notiek, veicot pievienošanu, visi
pievienojamās sabiedriskā labuma struktūras aktīvi un
saistības tiek nodoti iegūstošajai sabiedriskā labuma
struktūrai. Pievienojamā sabiedriskā labuma struktūra beidz
pastāvēt, un iegūstošā sabiedriskā labuma
struktūra kļūst par FE.
17. pants
Dibināšana, veicot pārveidi
1.
FE var dibināt,
veicot dalībvalstī juridiski nodibinātas sabiedriskā labuma
struktūras pārveidi, ja tas ir atļauts saskaņā ar
pārveidojamās struktūras statūtiem.
2.
Struktūras valde lemj par struktūras
pārveidi par FE un par statūtos nepieciešamajiem
grozījumiem.
3.
Ja FE dibina, veicot pārveidi,
pārveidojamā sabiedriskā labuma struktūra netiek
likvidēta, tās juridiskais statuss netiek zaudēts vai
pārtraukts un tās tiesības vai pienākumi, kas bija
spēkā pirms pārveides, netiek ietekmēti.
18. pants
Pārveides pieprasījums
1.
Sīki izstrādātu pārveides
pieprasījumu, par kuru lēmumu ir pieņēmusi valde
saskaņā ar 17. panta 2. punktu, iesniedz kompetentajai
iestādei tajā dalībvalstī, kurā struktūra ir
juridiski nodibināta, un šādu pieprasījumu attiecīgos
gadījumos publicē saskaņā ar šīs dalībvalsts
noteikumiem.
2.
Pārveides pieprasījumā ietver
17. panta 2. punktā minēto valdes ziņojumu un
tādu pārveides noteikumu projektu, kuros ir iekļautas vismaz
šādas ziņas:
(a)
pārveidojamās sabiedriskā labuma
struktūras nosaukums un adrese;
(b)
FE plānotais nosaukums
un juridiskā adrese;
(c)
ierosinātie FE statūti;
(d)
veidi, kā tiks aizsargātas
pārveidojamās struktūras kreditoru un darbinieku tiesības.
3.
Kompetentā iestāde apstrādā
pārveides pieprasījumu saskaņā ar tām pašām
procedūrām un principiem, ko piemēro pieprasījumam par
grozījumu veikšanu sabiedriskā labuma struktūras statūtos.
4.
Kompetentā iestāde bez liekas
kavēšanās izsniedz apliecinājumu, ka ir pabeigtas darbības
un formalitātes, kas veicamas pirms pārveides.
5.
Pēc tam, kad 21., 22. un
23. panta kārtībā ir veikta FE
reģistrācija, reģistrs nekavējoties par to informē
1. punktā minēto kompetento iestādi un attiecīgos
gadījumos iestādi, kas ir atbildīga par pārveidojamās
sabiedriskā labuma struktūras reģistrāciju.
Iepriekšējā reģistrācijas
ieraksta dzēšanu attiecīgos gadījumos veic nekavējoties,
bet ne ātrāk kā pirms paziņojuma saņemšanas.
2. iedaļa
Statūti
19. pants
Statūtu minimālais saturs
1.
FE statūtos
iekļauj vismaz šādu informāciju:
(a)
dibinātāju vārds un uzvārds vai
nosaukums;
(b)
FE nosaukums;
(c)
juridiskā adrese;
(d)
FE sabiedriskā
labuma mērķa apraksts;
(e)
aktīvu apjoms dibināšanas
brīdī;
(f)
FE finanšu gads;
(g)
valdes locekļu skaits;
(h)
noteikumi valdes locekļu iecelšanai un
atlaišanai;
(i)
attiecīgos gadījumos, citas FE
struktūras (izņemot valdi) un to funkcijas;
(j)
procedūra grozījumu izdarīšanai
statūtos;
(k)
FE darbības
periods, ja FE netiek dibināts uz nenoteiktu laiku;
(l)
neto aktīvu sadalījums pēc
likvidācijas;
(m)
statūtu pieņemšanas datums.
2.
FE statūti ir
rakstveidā un uz tiem attiecas piemērojamo valsts tiesību aktu
prasības.
20. pants
Statūtu grozījumi
1.
Ja spēkā esošie statūti vairs
neatbilst FE darbībai, valde var pieņemt lēmumu par
grozījumu izdarīšanu statūtos.
2.
FE mērķi
drīkst mainīt tikai tad, ja spēkā esošais mērķis
ir sasniegts vai to nav iespējams sasniegt, vai tas vairs nenodrošina
atbilstīgu vai efektīvu FE aktīvu izmantošanas metodi.
3.
Jebkurš statūtu grozījums, kurš
ietekmē FE mērķi, ir saskaņā ar
dibinātāja gribu.
4.
Jebkuru FE mērķa maiņu valde
pieņem vienprātīgi un to iesniedz uzraudzības iestādei
apstiprināšanai.
3. iedaļa
Reģistrācija
21. pants
Reģistrācija
1.
FE reģistrē
vienā dalībvalstī.
2.
FE, kurš ir
dibināts, veicot tādu divu sabiedriskā labuma struktūru
apvienošanu, kuras juridiski nodibinātas vienā un tajā pašā
dalībvalstī, tiek reģistrēts šajā
dalībvalstī.
3.
FE, kurš ir
dibināts, veicot pārrobežu apvienošanu, tiek reģistrēts
vienā no tām dalībvalstīm, kurās ir juridiski
nodibinātas apvienojamās struktūras.
4.
FE, kurš ir
dibināts, veicot pārveidi, tiek reģistrēts
dalībvalstī, kurā tas ir sākotnēji juridiski
nodibināts.
22. pants
Reģistrs
1.
Katra dalībvalsts norīko reģistru,
kurā veicama FE reģistrācija, un par to informē
Komisiju.
2.
Reģistri, kas norīkoti saskaņā
ar 1. punktu, ir atbildīgi par FE reģistrācijas
informācijas glabāšanu.
Reģistri savstarpēji sadarbojas
attiecībā uz dokumentiem, informāciju un ziņām, kas
saistītas ar FE.
3.
Katru gadu līdz 31. martam reģistri
sniedz Komisijai informāciju par to FE nosaukumu, juridisko adresi,
reģistrācijas numuru un darbības nozari, kuri ir
reģistrēti vai dzēsti no reģistra iepriekšējā
kalendārajā gadā, kā arī par kopējo
reģistrēto FE skaitu iepriekšējā gada
31. decembrī.
23. pants
Ar reģistrāciju
saistītās formalitātes
1.
FE
reģistrācijas pieteikumam pievieno šādus dokumentus un
ziņas valodā, kas noteikta piemērojamos valsts tiesību
aktos:
(a)
FE nosaukumu un FE
plānoto juridisko adresi Eiropas Savienībā;
(b)
dibināšanas dokumentus;
(c)
parakstītu paziņojumu par aktīviem,
kas tiks rezervēti FE mērķiem, vai citu
pierādījumu par to, ka veikts atlīdzības maksājums
naudā vai ka atlīdzība nodrošināta natūrā,
kā arī sīkāka informācija par to;
(d)
FE statūtus;
(e)
vārdu un uzvārdu, adresi un jebkuru citu
informāciju, kas saskaņā ar piemērojamiem valsts
tiesību aktiem ir nepieciešama, lai identificētu šādas personas:
i)        visus valdes locekļus un to
aizstājējus, ja tādi ir,
ii)       jebkuru citu personu, kas ir pilnvarota
pārstāvēt FE darījumos ar trešām personām
un tiesas procesos,
iii)      FE revidentu(-us);
(f)
vai e) apakšpunkta i) un ii) punktā
minētās personas var pārstāvēt FE
atsevišķi vai kopā;
(g)
dibinātāju organizāciju nosaukumus,
mērķus un adreses, ja tās ir juridiskās personas, vai citu
svarīgu informāciju attiecībā uz sabiedriskām
organizācijām;
(h)
FE biroju nosaukumus un
adreses, ja tādi ir, un informāciju, kas nepieciešama, lai
identificētu kompetento reģistru un ieraksta numuru;
(i)
ja FE ir dibināts, veicot apvienošanu,
šādus dokumentus:
i)        apvienošanas noteikumus;
ii)       regulas 15. panta
4. punktā minētos apliecinājumus, kas izsniegti ne
agrāk kā sešus mēnešus pirms pieteikuma iesniegšanas datuma;
iii)      pierādījumu, ka
piemērojamo tiesību aktu prasības attiecībā uz
kreditoru un darbinieku aizsardzību ir ievērotas;
(j)
ja FE ir dibināts, veicot
pārveidi, šādus dokumentus:
i)        pārveides noteikumus;
ii)       regulas 18. panta
4. punktā minēto apliecinājumu, kas izsniegts ne agrāk
kā sešus mēnešus pirms pieteikuma iesniegšanas datuma;
iii)      pierādījumu, ka
piemērojamo tiesību aktu prasības attiecībā uz
darbinieku aizsardzību ir ievērotas;
(k)
izziņu no sodāmības reģistra un
valdes locekļu deklarāciju par to, ka viņiem nav ticis aizliegts
pildīt valdes locekļa pienākumus.
Lai veiktu reģistrāciju,
dalībvalstis nepieprasa citus dokumentus vai ziņas.
Reģistrs vai attiecīgos gadījumos
cita kompetentā iestāde pārbauda dokumentu un ziņu
atbilstību šīs regulas un piemērojamo valsts tiesību aktu
prasībām.
2.
Reģistrs vai attiecīgos gadījumos
jebkura cita kompetentā iestāde pārbauda, vai pieteikuma
iesniedzējs atbilst šīs regulas prasībām.
3.
Reģistrs 12 nedēļu laikā
no pieteikuma datuma reģistrē FE, ja tas ir iesniedzis visus 1. punktā
minētos dokumentus un ziņas un ja tas atbilst šīs regulas
prasībām.
Pēc reģistrācijas veikšanas nav
jāsaņem papildu atļauju no dalībvalsts.
4.
Reģistra lēmumu dara publiski pieejamu
kopā ar šā panta 1. punkta a) un d)–h) apakšpunktā
minēto informāciju.
24. pants
Izmaiņas reģistrācijas
vajadzībām iesniegtajos dokumentos un ziņās
1.
Valde vai jebkura cita persona, kas ir pilnvarota
pārstāvēt FE, iesniedz reģistram izmaiņas
23. panta 1. punktā minētajos dokumentos un ziņās
14 kalendāro dienu laikā no izmaiņu spēkā
stāšanās dienas.
2.
Pēc katra grozījuma veikšanas
statūtos FE iesniedz reģistram pilnu statūtu tekstu,
kurā veikti visi līdz iesniegšanas brīdim veiktie
grozījumi. Iesniedzot informāciju par izmaiņām
reģistrētajā informācijā, iesniedz arī dokumentārus
pierādījumus par to, ka lēmums par izmaiņu veikšanu ir
bijis likumīgs.
3.
Izmaiņas, kas reģistrētas
attiecībā uz 23. panta 4. punktā minētajiem
dokumentiem un ziņām, dara publiski pieejamas.
25. pants
FE nosaukums
1.
FE nosaukumā
iekļauj saīsinājumu „FE”.
2.
Tikai FE savā nosaukumā var lietot
saīsinājumu „FE”.
Tomēr struktūrām, kuru
nosaukumā ir iekļauts saīsinājums „FE” vai kuru
nosaukumam seko šāds saīsinājums un kuras ir
reģistrētas dalībvalstī pirms šīs regulas
spēkā stāšanās datuma, netiek noteikta prasība
mainīt nosaukumu vai šo saīsinājumu.
26. pants
Atbildība par darbībām, kas
veiktas pirms FE reģistrācijas
Atbildību par darbībām, kas
veiktas pirms FE reģistrācijas, reglamentē
piemērojamie valsts tiesību akti.
III nodaļa
FE
organizācija
27. pants
Valde
1.
FE saskaņā ar
statūtiem pārvalda valde, un tās sastāvā esošo
locekļu skaits ir nepāra skaitlis, kas nav mazāks par trīs.

2.
Balsojot par lēmumiem, katram valdes loceklim
ir viena balss.
3.
Ja FE statūtos vai šajā
regulā nav noteikts citādi, valde pieņem lēmumu ar balsu
vairākumu.
28. pants
Valdes locekļi
1.
Valdes locekļiem ir pilna
tiesībspēja un rīcībspēja, un tiem nevar aizliegt
pildīt valdes locekļa pienākumus saskaņā ar kādas
dalībvalsts tiesību aktiem, tiesas nolēmumu vai administratīvu
lēmumu.
2.
Valdes locekļi var atkāpties no amata
jebkurā laikā.
Valdes loceklis atkāpjas no amata
jebkurā no šīm situācijām:
(a)
valdes loceklis neatbilst 1. punktā
noteiktajām prasībām;
(b)
valdes loceklis neatbilst pieņemšanas
prasībām, kas noteiktas dibināšanas dokumentos vai FE statūtos;

(c)
tiesa ir atzinusi, ka valdes loceklis ir
pārkāpis finanšu profesionālās ētikas normas;
(d)
ir pierādīts, ka valdes loceklis savas
darbības vai bezdarbības dēļ nepārprotami ir
nepiemērots valdes locekļa pienākumu pildīšanai.
3.
Valde vai uzraudzības padome var atlaist
valdes locekli 2. punkta otrajā daļā minēto iemeslu
dēļ, ja FE statūtos tas ir paredzēts.
Uzraudzības iestāde var atlaist valdes
locekli 2. punkta otrajā daļā minēto iemeslu
dēļ vai var kompetentā tiesā ierosināt atlaišanu, ja
tas paredzēts piemērojamos valsts tiesību aktos.
29. pants
Valdes un tās locekļu
pienākumi
1.
Valdei ir šādi pienākumi:
(a)
uzņemties atbildību par FE
darbības atbilstīgu pārvaldību, vadību un veikšanu;
(b)
nodrošināt atbilstību FE
statūtiem, šai regulai un piemērojamiem valsts tiesību aktiem.
2.
Valdes locekļi darbojas FE
interesēs un tā sabiedriskā labuma mērķa labā un
ievēro lojalitāti, veicot savus pienākumus.
30. pants
Izpilddirektori
1.
Valde var iecelt vienu vai vairākus
izpilddirektorus, kas ir atbildīgi par FE ikdienas vadību
saskaņā ar valdes norādījumiem.
Valdes priekšsēdētājs un valdes
locekļu vairākums vienlaikus nevar būt arī izpilddirektori.
2.
Izpilddirektori darbojas FE interesēs
un tā sabiedriskā labuma mērķa labā un ievēro
lojalitāti, veicot savus pienākumus.
31. pants
Citas FE struktūras
FE statūtos
var būt noteikta iespēja veidot uzraudzības padomi un citas
struktūras.
32. pants
Interešu konflikts
1.
Dibinātājs un citi valdes locekļi,
kam var būt uzņēmējdarbības, ģimeniskas vai citas
attiecības ar dibinātāju vai šādas savstarpējas
attiecības, kuras var radīt tādu faktisku vai potenciālu
interešu konfliktu, kurš var ietekmēt viņa/viņas lēmumus,
neveido valdes vairākumu.
2.
Neviena persona nevar vienlaikus būt valdes un
uzraudzības padomes loceklis.
3.
Nekādu labumu — ne tiešu, ne netiešu — nevar
sadalīt dibinātājam, valdes vai uzraudzības padomes
loceklim, izpilddirektoram vai revidentam vai nodot kādai personai, kam ir
uzņēmējdarbības vai ciešas ģimeniskas attiecības
ar minētajām personām, ja vien tas nav paredzēts šo personu
pienākumu pildīšanai FE.
33. pants
FE pārstāvība
attiecībās ar trešām personām
Valde, kā arī jebkura cita persona,
kuru valde ir pilnvarojusi un kura darbojas saskaņā ar valdes
norādījumiem, var pārstāvēt FE
attiecībās ar trešām personām un tiesas procesos.
34. pants
Pārredzamība un
pārskatatbildība
1.
FE uztur pilnīgu
un precīzu visu finanšu darījumu uzskaiti.
2.
FE sagatavo un
nosūta kompetentajam valsts reģistram un uzraudzības
iestādei gada finanšu pārskatus un gada darbības pārskatu
sešu mēnešu laikā pēc finanšu gada beigām.
Pirmais pārskata periods sākas
dienā, kad saskaņā ar 21., 22. un 23. pantu
reģistrā ir veikts ieraksts par FE reģistrāciju, un
ilgst līdz pēdējai finanšu gada dienai, kā paredzēts FE
statūtos.
3.
Gada darbības pārskatā iekļauj
vismaz šādu informāciju:
(a)
informāciju par FE darbību;
(b)
aprakstu par to, kā sabiedriskā labuma
mērķis, kuram ir nodibināts FE, ir sekmēts
attiecīgajā finanšu gadā;
(c)
sniegto piešķīrumu sarakstu,
ievērojot labuma guvēju tiesības uz privāto dzīvi.
4.
FE gada finanšu
pārskatus revidē viena vai vairākas personas, kas ir
apstiprinātas kā obligātās revīzijas veicēji,
ievērojot valsts noteikumus, kuri ir pieņemti saskaņā ar
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK.
5.
Gada finanšu pārskatus, ko atbilstīgi
apstiprinājusi valde, dara publiski pieejamus kopā ar atzinumu, ko
sniegusi par gada finanšu pārskatu revīziju atbildīgā
persona, un publisko arī darbības pārskatu.
IV nodaļa
Juridiskā adrese un tās
pārcelšana
35. pants
FE juridiskā adrese
FE juridiskā
adrese un centrālā pārvalde vai galvenā darbības
veikšanas vieta ir Eiropas Savienībā.
36. pants
FE juridiskās adreses pārcelšana
1.
FE var pārcelt
savu juridisko adresi no vienas dalībvalsts un citu dalībvalsti.
Šāda pārcelšana nenozīmē FE
darbības izbeigšanu vai jaunas juridiskās personas dibināšanu,
un tā neietekmē nekādas tiesības vai pienākumus, kas
pastāvēja pirms pārcelšanas.
2.
Juridiskās adreses pārcelšana stājas
spēkā dienā, kurā FE tiek reģistrēts
uzņēmējā dalībvalstī.
3.
FE nepārceļ
savu juridisko adresi, ja tam ir piemērota 46. panta 2. punkta
otrajā daļā noteiktā uzraudzība, ja saskaņā
ar 40. pantu ir uzsākta darbības izbeigšana, ja ir uzsākta
tiesvedība par likvidāciju, maksātnespēju vai ir
uzsākts līdzīgs process vai ja pārcelšana ir pretrunā
ar FE statūtiem vai apdraud FE mērķa sasniegšanu.
4.
Informāciju par reģistrāciju
uzņēmējā dalībvalstī un dzēšanu no
reģistra piederības dalībvalstī dara publiski pieejamu.
37. pants
Pārcelšanas procedūra
1.
FE valde iesniedz
pārcelšanas priekšlikumu piederības dalībvalsts kompetentajai
iestādei.
2.
Pārcelšanas priekšlikumā iekļauj
vismaz šādas ziņas:
(a)
FE nosaukumu, juridisko
adresi piederības dalībvalstī, informāciju, kas
nepieciešama 22. panta 1. punktā minētā reģistra
identifikācijai, un FE reģistrācijas numuru šajā
reģistrā;
(b)
ierosināto FE nosaukumu un FE
plānoto juridisko adresi uzņēmējā
dalībvalstī;
(c)
FE grozītos
statūtus, ja tādi ir;
(d)
ierosināto pārcelšanas laiku;
(e)
ziņojumu, kurā izskaidro un pamato
ierosinātās pārcelšanas tiesiskos un ekonomiskos aspektus,
kā arī izskaidro, kā šī pārcelšana ietekmēs FE
kreditorus un darbiniekus.
3.
Piederības dalībvalsts kompetentā
iestāde bez liekas kavēšanās pārbauda, vai spēkā
nav 36. panta 3. punktā noteiktās situācijas, un izdod
apliecinājumu, kas apstiprina, ka ir pabeigtas visas darbības un
formalitātes, kas veicamas pirms pārcelšanas.
4.
FE
uzņēmējas dalībvalsts kompetentajai iestādei iesniedz
šādus dokumentus:
(a)
regulas 3. punktā minēto
apliecinājumu;
(b)
valdes apstiprinātu pārcelšanas
priekšlikumu;
(c)
regulas 23. panta 1. punktā
minētos dokumentus un ziņas.
5.
Uzņēmējas dalībvalsts
kompetentā iestāde bez liekas kavēšanās pārbauda, vai
ir izpildīti šajā nodaļā paredzētie būtiskie un
formālie nosacījumi juridiskās adreses pārcelšanai, un
paziņo savu lēmumu uzņēmējas dalībvalsts
kompetentajam reģistram.
Uzņēmējas dalībvalsts
kompetentā iestāde var nepiekrist pārcelšanas veikšanai tikai
tad, ja nav ievēroti šā punkta pirmajā daļā
minētie nosacījumi.
6.
Uzņēmējas dalībvalsts
kompetentais reģistrs veic FE reģistrāciju.
Uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde bez
kavēšanās informē piederības dalībvalsts kompetento
reģistru par FE reģistrāciju uzņēmējā
dalībvalstī.
Piederības dalībvalsts kompetentais
reģistrs bez kavēšanās, bet ne ātrāk kā pirms
attiecīgā paziņojuma saņemšanas, dzēš FE no
reģistra.
V nodaļa
Darbinieku un brīvprātīgo
iesaistīšana
                                                                    38. pants
Darbinieku un brīvprātīgo
pārstāvība
1.
Ja to darbinieku kopējais skaits, kurus FE
un tā biroji nodarbina Savienībā, sasniedz vai pārsniedz 50
un vismaz 10 no tiem ir nodarbināti katrā no vismaz divām
dalībvalstīm, FE nodibina Eiropas Uzņēmumu padomi,
kas saskaņā ar 2. punktu pārstāv FE
darbiniekus.
2.
FE, kura darbinieku
skaits ir līdz 200 cilvēku, nodibina Eiropas Uzņēmumu
padomi pēc vismaz 20 darbinieku, kas atrodas vismaz divās
dalībvalstīs, vai šo darbinieku pārstāvju pieprasījuma.
FE, kura darbinieku
skaits pārsniedz 200 cilvēku, nodibina Eiropas
Uzņēmumu padomi pēc vismaz 10 % darbinieku, kas atrodas
vismaz divās dalībvalstīs, vai šo darbinieku pārstāvju
pieprasījuma.
Valsts pasākumi saistībā ar papildu
prasībām, kas ietvertas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas
2009/38/EK I pielikuma 1. punkta a)–e) apakšpunktā, ir
piemērojami attiecība uz Eiropas Uzņēmumu padomes
nodibināšanu.
3.
To brīvprātīgo
pārstāvjiem, kuri FE ir ilgstoši iesaistīti
formālās brīvprātīgo darbībās, piešķir
novērotāja statusu Eiropas Uzņēmumu padomē.
Šādu pārstāvju skaits ir vismaz
viens uz katru dalībvalsti, kurā ir vismaz 10 šādu
brīvprātīgo.
39. pants
Darbinieku un brīvprātīgo
informēšana un uzklausīšana
1.
FE darbiniekus un
brīvprātīgos informē un uzklausa Savienības
līmenī par attiecīgā FE situāciju,
attīstību, organizāciju un nodarbinātību, izmantojot
Eiropas Uzņēmumu padomi, kas ir nodibināta saskaņā ar
38. pantu.
2.
Eiropas Uzņēmumu padome un valde vai
attiecīgos gadījumos FE izpilddirektori var noslēgt
vienošanos par praktiskiem pasākumiem FE darbinieku
informēšanai un uzklausīšanai.
3.
Ja nav noslēgta šāda vienošanās vai
ja tajā nav aptvertas atsevišķas jomas, piemēro valsts
pasākumus saistībā ar papildu prasībām, kas ietvertas
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/38/EK I pielikuma
2.–6. punktā.
VI nodaļa
FE
darbības izbeigšana
40. pants
Darbības izbeigšanas metodes
FE darbību
var izbeigt saskaņā ar vienu no šīm metodēm:
(a)
FE tiek pārveidots
par sabiedriskā labuma struktūru saskaņā ar valsts
tiesību aktiem, kā paredzēts 41. un 42. pantā;
(b)
FE tiek likvidēts,
kā paredzēts 43. un 44. pantā.
41. pants
Darbības izbeigšana, veicot
pārveidi
1.
FE var pārveidot
par sabiedriskā labuma struktūru, kuras darbību reglamentē
tās dalībvalsts tiesību akti, kurā atrodas FE
juridiskā adrese, ja FE statūtos ir atļauta
pārveide.
Pārveidi var veikt ne ātrāk kā
divus gadus pēc FE reģistrācijas.
2.
FE valde pieņem
lēmumu par pārveidi un statūtos veicamajiem grozījumiem.
3.
Pārveides rezultāts nav struktūras
darbības izbeigšana vai jaunas juridiskās personas dibināšana,
kā arī tā neietekmē nekādas tiesības vai
pienākumus, kas pastāvēja pirms pārveides.
42. pants
Pieprasījums darbības
izbeigšanai, veicot pārveidi
1.
Saskaņā ar attiecīgās
dalībvalsts tiesību aktiem FE iesniedz tās
dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas tā
juridiskā adrese, sīki izstrādātu pieprasījumu
darbības izbeigšanai, veicot pārveidi.
2.
Pieprasījumā darbības izbeigšanai,
veicot pārveidi, iekļauj 41. panta 2. punktā
minēto FE valdes lēmumu, pārveidojamā FE
nosaukumu un juridisko adresi, ierosināto nosaukumu, adresi un jaunās
sabiedriskā labuma struktūras statūtus, kā arī veidus,
kā tiks aizsargātas pārveidojamā FE kreditoru un
darbinieku tiesības
3.
Kad kompetentā iestāde apstiprina
pieprasījumu darbības izbeigšanai, veicot pārveidi, tā šo
pieprasījumu nosūta reģistram un attiecīgos gadījumos
arī iestādei, kas ir atbildīga par jaunās sabiedriskā
labuma struktūras reģistrāciju.
4.
Pēc tam, kad saņemts apstiprinātais
pieprasījums darbības izbeigšanai, veicot pārveidi,
reģistrs nekavējoties dzēš FE no reģistra, ja
jaunās sabiedriskā labuma struktūras dibināšana ir
pabeigta.
5.
Pārveide stājas spēkā
dienā, kad FE ir dzēsts no kompetentā reģistra.
Pārveidi dara zināmu
atklātībai.
43. pants
Lēmums par likvidāciju
1.
FE valde var
pieņemt lēmumu likvidēt FE vienā no šiem
gadījumiem:
(a)
FE mērķis ir
sasniegts vai to nav iespējams sasniegt;
(b)
ir beidzies periods, uz kuru FE ir
izveidots;
(c)
FE ir zaudējis
visus savus aktīvus.
Valde iesniedz savu lēmumu par FE
likvidāciju uzraudzības iestādei apstiprināšanai.
2.
Uzraudzības iestāde pēc FE
valdes uzklausīšanas var pieņemt lēmumu par FE
likvidāciju vai gadījumā, ja tā paredzēts
piemērojamos valsts tiesību aktos, ierosināt tā
likvidāciju kompetentajā tiesā vienā no šiem
gadījumiem:
(a)
valde nav rīkojusies 1. punktā
minētajos gadījumos;
(b)
FE ilgstoši
pārkāpj savus statūtus, šo regulu vai piemērojamos valsts
tiesību aktus.
44. pants
Likvidācija
1.
Ja uzraudzības iestāde ir
apstiprinājusi valdes lēmumu saskaņā ar 43. panta
1. punkta otro rindkopu vai uzraudzības iestāde vai
attiecīgos gadījumos tiesa ir pieņēmusi lēmumu par FE
likvidāciju, FE aktīvus izmanto saskaņā ar šā
panta 2. punktu.
2.
Pēc tam, kad FE kreditori ir
saņēmuši pilnu atmaksu, jebkurus FE atlikušos aktīvus
nodod citai sabiedriskā labuma struktūrai ar līdzīgu
sabiedriskā labuma mērķi vai citādā veidā izmanto
sabiedriskā labuma mērķiem, kas pēc iespējas tuvi
mērķiem, kuriem FE bija nodibināts.
3.
Valde un likvidators, kurš ir atbildīgs par
likvidāciju, nosūta uzraudzības iestādei finanšu
pārskatus par periodu līdz dienai, ar kuru spēkā
stājas darbības izbeigšana, kopā ar pārskatu, kurā
ietverta informācija par atlikušo aktīvu sadalīšanu. Šos
dokumentus dara publiski pieejamus.
VII nodaļa
Dalībvalstu uzraudzība
45. pants
Uzraudzības iestāde
Katra dalībvalsts norīko
uzraudzības iestādi, kas veic dalībvalstī
reģistrēto FE uzraudzību, un par to paziņo
Komisijai.
46. pants
Uzraudzības iestādes pilnvaras un
pienākumi
1.
Uzraudzības iestāde nodrošina, ka valde
rīkojas saskaņā ar FE statūtiem, šo regulu un
piemērojamiem valsts tiesību aktiem.
2.
Uzraudzības iestādei ir pilnvaras
apstiprināt FE mērķa izmaiņas saskaņā ar
20. panta 4. punktu un FE likvidāciju saskaņā
ar 43. panta 1. punktu.
Lai nodrošinātu 1. punktā noteiktos
mērķus, uzraudzības iestādei ir vismaz šādas
pilnvaras:
(a)
ja uzraudzības iestādei ir pamatoti
iemesli uzskatīt, ka FE valde nerīkojas saskaņā ar FE
statūtiem, šo regulu vai piemērojamiem valsts tiesību aktiem,
pārbaudīt attiecīgā FE veiktās darbības un
šim nolūkam pieprasīt, lai FE direktori un darbinieki, kā
arī tā revidents(-i) sniedz visu nepieciešamo informāciju un
pierādījumus;
(b)
ja ir pierādījumi par finanšu
profesionālās ētikas normu pārkāpumiem, nopietnu
nesaimniecisku darbību vai ļaunprātīgu rīcību,
norīkot neatkarīgu ekspertu, kurš par FE līdzekļiem
izmeklē FE lietas;
(c)
ja ir pierādījumi, ka FE valde nav
rīkojusies saskaņā ar FE statūtiem, šo regulu vai
piemērojamiem valsts tiesību aktiem, izteikt brīdinājumu
valdei un dot rīkojumu valdei ievērot FE statūtus, šo
regulu vai piemērojamos valsts tiesību aktus;
(d)
atlaist valdes locekli vai gadījumos, kad tas
ir paredzēts piemērojamos valsts tiesību aktos, ierosināt
valdes locekļa atlaišanu kompetentajā tiesā saskaņā ar
28. panta 3. punkta otro daļu;
(e)
pieņemt lēmumu par FE
likvidāciju vai gadījumos, kad tas ir paredzēts
piemērojamos valsts tiesību aktos, ierosināt FE
likvidāciju kompetentajā tiesā saskaņā ar
43. panta 2. punktu.
3.
Neraugoties uz 2. punktu, uzraudzības
iestādei nav pilnvaru darboties FE administrācijā.
47. pants
Sadarbība starp uzraudzības
iestādēm
1.
Lai īstenotu uzraudzības pilnvaras un
veiktu 46. pantā paredzētās darbības, tās
dalībvalsts uzraudzības iestāde, kurā atrodas FE
juridiskā adrese, un tās dalībvalsts uzraudzības
iestāde, kurā FE veic savu darbību, savstarpēji
sadarbojas.
2.
Uzraudzības iestādes viena otrai sniedz
visu nepieciešamo informāciju, ja FE ir pārkāpis savus
statūtus, šo regulu vai piemērojamos valsts tiesību aktus vai ja
pastāv aizdomas par šādu pārkāpumu.
3.
FE iespējamos
pārkāpumus izmeklē tās dalībvalsts uzraudzības
iestāde, kurā atrodas FE juridiskā adrese, pēc
tās dalībvalsts uzraudzības iestādes pieprasījuma,
kurā FE veic savu darbību.
Uzraudzības iestāde, kura
saņēmusi pieprasījumu, sniedz pieprasītājai
uzraudzības iestādei informāciju par secinājumiem, ko
tā izdarījusi, pamatojoties uz pieejamo informāciju, un par
veiktajām darbībām.
48. pants
Sadarbība ar nodokļu
iestādēm
1.
Tās dalībvalsts uzraudzības
iestāde, kurā atrodas FE juridiskā adrese, informē
šīs dalībvalsts nodokļu iestādi, tiklīdz tā
uzsāk pārbaudīt iespējamos pārkāpumus
saskaņā ar 46. panta 2. punkta otrās daļas
a) apakšpunktu, kā arī tad, kad tā norīko
neatkarīgu ekspertu saskaņā ar 46. panta 2. punkta
otrās daļas b) apakšpunktu.
2.
Tā arī informē attiecīgās
nodokļu iestādes par šīs pārbaudes gaitu un
rezultātiem, kā arī par izteiktajiem brīdinājumiem vai
piemērotajām sankcijām.
3.
Reģistrs, kā arī tās
dalībvalsts uzraudzības iestāde, kurā atrodas FE
juridiskā adrese, nodrošina, ka jebkuri dokumenti vai informācija par
FE pēc pieprasījuma ir pieejama jebkuras dalībvalsts
nodokļu iestādei.
VIII nodaļa
Nodokļu režīms
49. pants
FE piemērojamais nodokļu režīms
1.
Attiecībā uz ienākuma un
kapitāla ienākumu nodokļiem, dāvinājumu un mantojuma
nodokļiem, īpašuma un zemes nodokļiem, maksājumiem par
aktīvu atsavināšanu, reģistrācijas nodokļiem,
zīmognodevām un līdzīgiem nodokļiem, dalībvalsts,
kurā atrodas FE juridiskā adrese, piemēro FE
tādu pašu nodokļu režīmu, kāds tiek piemērots
šajā dalībvalstī dibinātajām sabiedriskā labuma
struktūrām.
2.
Attiecībā uz 1. punktā
minētajiem nodokļiem dalībvalstis, kas nav dalībvalsts,
kurā atrodas FE juridiskā adrese, piemēro FE
tādu pašu nodokļu režīmu, kāds tiek piemērots
šajās dalībvalstīs dibinātajām sabiedriskā labuma
struktūrām.
3.
Šā panta 1. un 2. punkta izpratnē FE
ir līdzvērtīgi sabiedriskā labuma struktūrām, kas
dibinātas saskaņā ar attiecīgo dalībvalstu
tiesību aktiem.
50. pants
FE ziedotājiem piemērotais nodokļu režīms
1.
Attiecībā uz ienākuma
nodokļiem, dāvinājumu nodokļiem, maksājumiem par
aktīvu atsavināšanu, reģistrācijas nodokļiem,
zīmognodevām un līdzīgiem nodokļiem jebkurai
fiziskajai vai juridiskajai personai, kas ziedo FE attiecīgās
dalībvalsts robežās vai ārpus tām, piemēro tādu
pašu nodokļu režīmu, kāds tiek piemērots ziedojumiem, ko
saņēmušas sabiedriskā labuma struktūras, kas dibinātas
dalībvalstī, kurā ziedotājs ir rezidents nodokļu
vajadzībām.
2.
Šā panta 1. punkta izpratnē FE,
kas saņem nodokļus, ir līdzvērtīgs sabiedriskā
labuma struktūrām, kas dibinātas saskaņā ar tās
dalībvalsts tiesību aktiem, kurā ziedotājs ir rezidents
nodokļu vajadzībām.
51. pants
FE labuma guvējiem piemērotais nodokļu režīms
FE labuma guvējiem attiecībā uz
piešķīrumiem un citiem saņemtajiem labumiem piemēro tādu
režīmu, kā sabiedriskā labuma struktūrai, kas dibināta
dalībvalstī, kurā labuma guvējs ir rezidents nodokļu
vajadzībām.
IX nodaļa
Nobeiguma noteikumi
52. pants
Efektīva piemērošana
Dalībvalstis paredz attiecīgus
noteikumus, lai nodrošinātu šīs regulas efektīvu
piemērošanu vēlākais divus gadus pēc tās
spēkā stāšanās.
53. pants
Sankcijas
Dalībvalstis paredz noteikumus par
sankcijām, kas piemērojamas par šīs regulas noteikumu
pārkāpumiem, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai
nodrošinātu to īstenošanu. Paredzētajām sankcijām
jābūt efektīvām, samērīgām un
preventīvām. Dalībvalstis vēlākais [divu gadu
laikā pēc regulas spēkā stāšanās] par šiem
noteikumiem paziņo Komisijai un nekavējoties paziņo tai par
jebkādiem turpmākiem grozījumiem, kas uz tiem attiecas.
54. pants
Regulas pārskatīšana
Ne vēlāk kā septiņu gadu
laikā pēc šīs regulas spēkā stāšanās dienas
Komisija nosūta Padomei un Eiropas Parlamentam ziņojumu par regulas
piemērošanu un attiecīgos gadījumos grozījumu
priekšlikumus.
55. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības
Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no [2 gadi no
spēkā stāšanās dienas].
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši
piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 8.2.2012
                                                                       Padomes
vārdā
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               COM(2010) 2020.
[2]               COM(2011) 206.
[3]               COM(2010) 603.
[4]               COM(2011) 682.
[5]               Eiropas Parlamenta 2011. gada
6. aprīļa rezolūcija par vienotu tirgu Eiropas
iedzīvotājiem (2010/2278(INI)), rakstiskais paziņojums 84/2010,
P7_DCL(2010)0084, Eiropas Parlamenta 2009. gada 19. februāra
rezolūcija par sociālo ekonomiku (2008/2250(INI)), un Eiropas
Parlamenta 2006. gada 4. jūlija rezolūciju par
pašreizējo un paredzamo attīstību
uzņēmējdarbības tiesību jomā (2006/2051(INI)).
[6]               INT/498 - CESE 634/2010 – 2010. gada
aprīlis.
[7]               CdR 330/2010 galīgā redakcija.
[8]               Sk. 2007. gada 18. decembra Regulu
(EK) Nr. 1524/2007, ar kuru groza 2003. gada 4. novembra
Regulu (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas
līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu.
[9]               Komisijas darba programma 2012. gadam,
76. punkts.
[10]             Sk. http://ec.europa.eu/internal_market/company/docs/eufoundation/feasibilitystudy_en.pdf,
turpmāk – priekšizpēte.
[11]             CLEG ir apvienoti
uzņēmējdarbības tiesību eksperti no valstu
pārvaldes, un tās sanāksmes, ko vada Iekšējā tirgus un
pakalpojumu ģenerāldirektorāts, notiek trīs reizes
gadā.
[12]             Lieta C-436/03 Eiropas Parlaments pret Eiropas
Savienības Padomi.
[13]             OV C , , . lpp.
[14]             OV C , , . lpp.
[15]             OV C , , . lpp.
[16]             2010/2278(INI).
[17]             2008/2250(INI).
[18]             2006/2051(INI).
[19]             Rakstiskā deklarācija 84/2010, P7_DCL(2010)0084.
[20]             INT/498 – CESE 634/2010 – 2010. gada
aprīlis.
[21]             CdR 330/2010 galīgā redakcija.
[22]             OV L 157, 9.6.2006., 87. lpp.
[23]             OV L 122, 16.5.2009., 28. lpp.
[24]             OV L 297, 15.11.2003., 1. lpp.