               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.7.2017
            COM(2017) 388 final
            2017/0167(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 610/2013
                  1
                (Šengenas Robežu kodeksa grozījumi) tika grozīta Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu
                  2
                (CISA), Regula (EK) Nr. 562/2006
                  3
                (Šengenas Robežu kodekss [ŠRK]) un Regula (EK) Nr. 810/2009
                  4
                (Vīzu kodekss) un – cita starpā – tika pārformulēts “īstermiņa uzturēšanās” jēdziens attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem Šengenas zonā. No 2013. gada 18. oktobra trešo valstu valstspiederīgie (neatkarīgi no tā, vai viņiem ir nepieciešama vīza vai nav), kuri plāno ieceļot Šengenas zonā saskaņā ar īstermiņa uzturēšanās režīmu, drīkst uzturēties Šengenas zonā uz laiku, kas nav ilgāks par “90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā”. Pretēji definīcijai, kas bija spēkā līdz 2013. gada 18. oktobrim (trīs mēneši sešu mēnešu laikposmā, skaitot no pirmās ieceļošanas dienas), jaunā pieeja ir precīzāka, nosakot ilgumu dienās, nevis mēnešos. Turklāt no definīcijas ir izņemts termins “skaitot no pirmās ieceļošanas dienas”, kas bija radījis neskaidrības un jautājumus.

               Ar ŠRK grozījumiem ES vīzu un robežu tiesību aktos, t. i. CISA, ŠRK, Vīzu kodeksā un Regulā (EK) Nr. 539/2001
                  5
                tika ieviestas visas nepieciešamās izmaiņas. Tomēr jēdziens “īstermiņa uzturēšanās” ir nostiprināts arī Eiropas Savienības noslēgtajos starptautiskajos nolīgumos. Ar Antigvu un Barbudu
                  6
               , Bahamu Salām
                  7
               , Barbadosu
                  8
               , Brazīliju
                  9
               , Maurīciju
                  10
               , Sentkitsu un Nevisu
                  11
                un Seišelām
                  12
                noslēgtajos nolīgumos par vīzu režīma atcelšanu, definējot bezvīzu īstermiņa uzturēšanās ilgumu, joprojām minēta vecā definīcija (“trīs mēnešus sešu mēnešu laikposmā pēc dienas, kad pirmo reizi ieceļots valsts teritorijā”
                  13
               ).

               Komisija 2014. gada 16. jūlijā pieņēma ieteikumu Padomes Lēmumam, ar ko pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem nolīgumos par īstermiņa vīzu atcelšanu, kuri noslēgti starp Eiropas Savienību un iepriekšminētajām valstīm
                  14
               , Padome lēmumu pieņēma 2014. gada 9. oktobrī
                  15
               . Mērķis ir attiecībā uz šīm septiņām valstīm īstenot jauno “īstermiņa uzturēšanās” definīciju, kas noteikta ŠRK grozījumos. Turklāt “īstermiņa uzturēšanās” definīcija dienās, nevis mēnešos vīzu režīma atcelšanas nolīgumos ir vieglāk pārbaudāma un aprēķināma ar elektroniskiem/IT līdzekļiem un tādējādi tā ir piemērotāka centralizētajām robežu pārvaldības sistēmām, piemēram, ierosinātajai Ieceļošanas/izceļošanas sistēmai (IIS)
                  16
               .

               Pēc Padomes pilnvarojuma saņemšanas Komisija sāka sarunas par to, lai grozītu nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu ar septiņām valstīm (Antigvu un Barbudu, Bahamu Salām, Barbadosu, Brazīliju, Maurīciju, Sentkitsu un Nevisu un Seišelām).

               Sarunas ar Maurīcijas Republiku tika sekmīgi noslēgtas, parafējot grozošo nolīgumu 2017. gada 8. februārī. Abas puses ir vienojušās pieņemt jauno “īstermiņa uzturēšanās” definīciju visā vīzu režīma atcelšanas nolīgumā starp ES un Maurīcijas Republiku. Turklāt nolīgumā iekļautas dažu tehnisku aspektu izmaiņas (skat. turpmāk), bet ceļotājiem visi nolīguma grozījumi ir maznozīmīgi.

                  Apvienotās Karalistes un Īrijas īpašā situācija ir atspoguļota nolīguma preambulā.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN SAMĒRĪGUMS

               •Juridiskais pamats

               Atbilstoši nolīguma prasībām ir nepieciešams abu līgumslēdzēju pušu apstiprinājums, ko pauž saskaņā ar to attiecīgajām procedūrām. Savienības gadījumā ir nepieciešams Padomes lēmums par nolīguma parakstīšanu un noslēgšanu.

               Šis priekšlikums ir iesniegts Padomei, lai pilnvarotu Nolīguma, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu, noslēgšanu.

               Nolīgums nodrošina juridisko saskaņotību, kā arī harmonizāciju starp dalībvalstīm, piemērojot jauno ŠRK grozījumos noteikto “īstermiņa uzturēšanās” definīciju, kas piedāvā skaidru “īstermiņa uzturēšanās” interpretāciju.

               Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 77. panta 2. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tā 218. pantu.

               Savienībai nav pilnvaru, lai grozītu nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu, kas būtu saistoši četrām valstīm, kuras ir asociētās valstis Šengenas acquis, tostarp kopējās vīzu politikas īstenošanā. Lai attiecībā uz noteikumiem par atļautās uzturēšanās ilgumu Šengenas zonā nodrošinātu saskaņotu pieeju un tos īstenotu, nolīgumam ir pievienota kopīga deklarācija, kurā norādīts, ka būtu vēlams, ka Maurīcijas Republika, no vienas puses, un Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice, no otras puses, attiecīgi groza savus spēkā esošos divpusējos nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu.

               Pievienotais priekšlikums ir juridiskais instruments nolīguma noslēgšanai. Padome pieņems lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu pēc tam, kad nolīgumu Savienības vārdā parakstīs Padomes prezidentūras iecelta persona un no Eiropas Parlamenta būs saņemta piekrišana saskaņā ar LESD 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Ja viena no starptautiska nolīguma līgumslēdzējām pusēm ir Eiropas Savienība, tad dalībvalstis pašas nevar juridiski īstenot šāda nolīguma grozījumus. Nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu ar Maurīciju ir noslēgusi Eiropas Savienība. Tādēļ ir nepieciešama rīcība Savienības līmenī.

               Turklāt, dalībvalstu noslēgtie nolīgumi par vīzu režīma atcelšanu ietekmētu Savienības acquis vīzu jomā (LESD 3. panta 2. punkts).

               •Proporcionalitāte

               Šis priekšlikums paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai sasniegtu izvirzīto mērķi, proti, grozīt spēkā esošo nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu starp Maurīciju un Savienību.

               3.IETEKME UZ BUDŽETU

               Šis priekšlikums nerada papildu izmaksas ES budžetā.

               4. EX POST NOVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Padome 2014. gada 9. oktobrī pieņēma sarunu norādes, ar ko pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Maurīcijas Republiku, lai grozītu nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu starp abām pusēm. Dalībvalstis Vīzu jautājumu darba grupas sanāksmēs tika informētas par sarunu norisi.

               5.CITI ELEMENTI

               •Sarunu iznākums

                  Komisija uzskata, ka mērķi, ko Padome bija izvirzījusi sarunu norādēs, tika sasniegti un ka nolīguma projekts ir Savienībai pieņemams.

                  Nolīguma projekta galīgo saturu var apkopot šādi.

                  a. Uzturēšanās ilgums

                  Nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Eiropas Savienības pilsoņiem un Maurīcijas Republikas pilsoņiem, kas ceļo uz otras līgumslēdzējas puses teritoriju uz laikposmu, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā (nevis uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikposmā pēc dienas, kad pirmo reizi ieceļots valsts teritorijā). Jauno definīciju piemēro visā nolīgumā starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu.

                  b. Nobeiguma noteikumi – nolīguma apturēšana (8. panta 4. punkts)

               Nolīguma 8. panta 4. punkta pēdējo teikumu groza šādi: “Līgumslēdzēja puse, kas apturējusi šā nolīguma piemērošanu, nekavējoties informē otru Līgumslēdzēju pusi, ja minētās apturēšanas iemesli vairs nepastāv, un minēto apturēšanu atceļ”. Pievienojot esošajam tekstam vārdus “minēto apturēšanu atceļ”, grozītajā nolīgumā precizē, ka bezvīzu režīma apturēšanu faktiski atceļ, ja zūd minētās apturēšanas iemesli. Ar šo grozījumu nolīguma par vīzu režīma atcelšanu ar Maurīciju redakcija tiek saskaņota ar visiem pārējiem vīzu režīma atcelšanas nolīgumiem, kurus Savienība parakstīja 2015. un 2016. gadā. Ar Vīzu jautājumu darba grupa 2016. gada 14. jūnijā apspriedās par šo grozījumu, un neviena dalībvalsts nav cēlusi iebildumus.

                  c. Aizvietot “Kopiena” ar “Savienību”

                  Kopš 2009. gada 1. decembra, kad stājies spēkā Lisabonas līgums, Eiropas Savienība pati par sevi ir ieguvusi konsolidētu juridisko statusu. Tomēr jēdziens “Eiropas Kopiena” joprojām ir ietverts starptautiskajos nolīgumos, kas stājās spēkā pirms Lisabonas līguma, kā tas ir attiecībā uz Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu. Tādēļ visā nolīgumā par vīzu režīma atcelšanu vārdu “Kopiena” ar grozošo nolīgumu aizstāj ar “Savienība”.

                  d. Kopīgās deklarācijas

                  Nolīgumam ir pievienotas divas kopīgās deklarācijas:

                  – par to, kā interpretēt 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, un

                  – par Islandi, Norvēģiju, Šveici un Lihtenšteinu.

                  e. Stāšanās spēkā

                  Šis nolīgums stāsies spēkā sestā mēneša pirmajā dienā pēc dienas, kad pēdējā līgumslēdzēja puse paziņo otrai, ka ratifikācijas procedūras ir pabeigtas. Lai nodrošinātu juridisko noteiktību un ļautu ceļotājiem saprast un ievērot tiesību aktus, ir vajadzīgs pietiekami ilgs pārejas periods. Kad tiks pabeigta nolīguma ratifikācija, sešu mēnešu laikposms ļaus ceļotājiem pabeigt saskaņā ar veco definīciju aprēķināto īstermiņa uzturēšanos, pirms stājas spēkā jaunā īstermiņa uzturēšanās definīcija un tās 180 dienu retrospektīvais atsauces periods.

                  Visus citus noteikumus esošajā nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu, tostarp to teritoriālo piemērošanas jomu, grozošais nolīgums neskar.

               6.SECINĀJUMS

               Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, Komisija ierosina Padomei pēc Eiropas Parlamenta piekrišanas saņemšanas apstiprināt Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu (“nolīgums”).

               2017/0167 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu saistībā ar 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta v) punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu
                  17
               ,

               tā kā:

               (1)Ar 2009. gada 30. novembra lēmumu Padome noslēdza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu. Nolīgums paredz bezvīzu ceļošanu Eiropas Savienības pilsoņiem un Maurīcijas pilsoņiem, kas ceļo uz otras līgumslēdzējas puses teritoriju, “ne vairāk kā uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikposmā”.

               (2)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 610/2013
                  18
                Savienības vīzu un robežu tiesību aktos tika ieviestas horizontālas izmaiņas un īstermiņa uzturēšanās ilgums noteikts ne ilgāks par 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā.

               (3)Nolīgumā starp Savienību un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu ir nepieciešams iekļaut šo jauno definīciju, lai pilnībā harmonizētu Savienības īstermiņa uzturēšanās režīmu.

               (4)Komisija Savienības vārdā ir risinājusi sarunas ar Maurīcijas Republiku par nolīgumu, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu (“nolīgums”).

               (5)Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) Nr. 2017/[...] nolīgums ir parakstīts.

               (6)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK
                  19
               . Tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (7)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK
                  20
               . Tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (8)Tāpēc nolīgums būtu jāapstiprina,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināts Nolīgums starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu (“nolīgums”).

               Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.

               2. pants

               Padomes priekšsēdētājs Savienības vārdā sniedz nolīguma 2. pantā paredzēto paziņojumu
                  21
               .

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 182, 29.6.2013., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 239, 22.9.2000., 19. lpp.

                     (3)
                  OV L 105, 13.4.2006., 1. lpp.

                     (4)
                  OV L 243, 15.9.2009., 1. lpp.

                     (5)
                  OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.

                     (6)
                  OV L 169, 30.6.2009., 3. lpp.

                     (7)
                  OV L 169, 30.6.2009., 24. lpp.

                     (8)
                  OV L 169, 30.6.2009., 10. lpp.

                     (9)
                  Ar Brazīliju Eiropas Savienība noslēdza divus nolīgumus. Vienu attiecībā uz parasto pasu turētājiem (OV L 255, 21.9.2012., 4. lpp.) un vienu diplomātisko, dienesta vai oficiālo pasu turētājiem (OV L 66, 12.3.2011., 2. lpp.).

                     (10)
                  OV L 169, 30.6.2009., 17. lpp.

                     (11)
                  OV L 169, 30.6.2009., 38. lpp.

                     (12)
                  OV L 169, 30.6.2009., 31. lpp.

                     (13)
                  Sal. “Mērķis” un “Uzturēšanās ilgums” nolīgumos.

                     (14)
                  COM(2014)468 final.

                     (15)
                  Padomes Lēmums, ar ko Komisiju pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem nolīgumos par īstermiņa vīzu atcelšanu, kuri noslēgti starp Eiropas Savienību/Kopienu un Antigvu un Barbudu, Bahamu Salu Sadraudzību, Barbadosu, Brazīlijas Federatīvo Republiku, Maurīcijas Republiku, Sentkitsas un Nevisas Federāciju un Seišelu Republiku, ko Padome pieņēma 2014. gada 9. oktobrī.

                     (16)
                  COM(2016)194 final.

                     (17)
                  Piekrišana sniegta […].

                     (18)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), Konvenciju, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, Padomes Regulu (EK) Nr. 1683/95 un Regulu (EK) Nr. 539/2001, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 767/2008 un Regulu (EK) Nr. 810/2009 (OV L 182, 29.6.2013., 1. lpp.).

                     (19)
                  Padomes Lēmums 2000/365/EK (2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.).

                     (20)
                  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

                     (21)
                  Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.7.2017
            COM(2017) 388 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               PIELIKUMS

               dokumentam

               Priekšlikums Padomes lēmumam

               par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               NOLĪGUMS

               starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu

               EIROPAS SAVIENĪBA,

               no vienas puses, un

               MAURĪCIJAS REPUBLIKA (turpmāk Maurīcija)

               no otras puses,

               turpmāk kopā “Līgumslēdzējas puses”,

               ŅEMOT VĒRĀ Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīciju par īstermiņa vīzu atcelšanu (turpmāk “nolīgums”), kas stājās spēkā 2010. gada 1. martā,

               ATKĀRTOTI APSTIPRINOT, cik svarīgi ir atvieglot tiešos personiskos kontaktus,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka šā nolīguma mērķis ir apmierināt līgumslēdzēju pušu pilsoņu vajadzības,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka “īstermiņa uzturēšanās” definīcija, kas sniegta nolīgumā (trīs mēneši sešu mēnešu laikposmā no pirmās ieceļošanas dienas) nav pietiekami precīza, un jo īpaši jēdziens “pirmā ieceļošanas diena” var radīt neskaidrības un jautājumus,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka ES “iekšējos” vīzu un robežu tiesību aktos ar Regulu (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs) ir ieviestas horizontālas izmaiņas un tajā īstermiņa uzturēšanās ir definēta šādi: “90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā”,

               ŅEMOT VĒRĀ, ka ieceļošanas/izceļošanas sistēmas mērķiem, kuru paredzēts ieviest Eiropas Savienībā, ir nepieciešama vienota un skaidri definēta “īstermiņa uzturēšanās” definīcija, kas ir piemērojama visiem trešo valstu valstspiederīgajiem,

               VĒLOTIES nodrošināt ceļotāju netraucētu plūsmu Līgumslēdzēju pušu robežšķērsošanas vietās,

               VĒLREIZ APSTIPRINOT to, ka nolīgums attiecas uz visu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju,

               ŅEMOT VĒRĀ Protokolu par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu un Protokolu par Šengenas acquis, kas iekļauts Eiropas Savienības sistēmā, kuri pievienoti Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, un apstiprinot, ka šā nolīguma noteikumi neattiecas uz Apvienoto Karalisti un Īriju,

               IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.

               1. pants

               Nolīgumu groza saskaņā ar šā panta noteikumiem:

               (1)nosaukumā un 3. panta 5. punktā, 6. panta 1. punktā un 8. panta 7. punktā vārdu “Kopiena” aizstāj ar vārdu “Savienība” attiecīgajā locījumā;

               (2)nolīguma 1. panta vārdus “uz trīs mēnešiem sešu mēnešu laikā” aizstāj ar vārdiem “uz 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā”;

               (3)nolīguma 4. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:

               “Eiropas Savienības pilsoņi var uzturēties Maurīcijā uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā.”;

               (4)nolīguma 4. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:

               “Maurīcijas pilsoņi var uzturēties dalībvalstu teritorijā, kas pilnībā piemēro Šengenas acquis, uz laiku, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā. Minēto laikposmu aprēķina neatkarīgi no jebkuras uzturēšanās reizes dalībvalstī, kura Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā.

               Maurīcijas pilsoņi var uzturēties katras dalībvalsts teritorijā, kas Šengenas acquis vēl nepiemēro pilnā mērā, uz laiku, kurš nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, neatkarīgi no uzturēšanās laika, kas aprēķināts attiecībā uz to dalībvalstu teritoriju, kurās pilnībā piemēro Šengenas acquis.”;

               (5)nolīguma 4. panta 3. punktā vārdus “trim mēnešiem” aizstāj ar vārdiem “90 dienām” un vārdu “Kopienas” aizstāj ar vārdu “Savienības”;

               (6)nolīguma 8. panta 4. punkta pēdējo teikumu aizstāj ar šādu:

               “Līgumslēdzēja puse, kas apturējusi šā nolīguma piemērošanu, nekavējoties informē otru Līgumslēdzēju pusi, ja minētās apturēšanas iemesli vairs nepastāv, un minēto apturēšanu atceļ”.

               2. pants

               Līgumslēdzējas puses ratificē vai apstiprina šo nolīgumu saskaņā ar to attiecīgajām procedūrām, un tas stājas spēkā sestā mēneša pirmajā dienā pēc datuma, kad pēdējā Puse paziņo otrai Pusei par iepriekš minēto procedūru pabeigšanu.

               Nolīgums ir sagatavots divtūkstoš septiņpadsmitā gada … … …., divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāliešu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.

               Eiropas Savienības vārdā –

               Maurīcijas Republikas vārdā –

               KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR ISLANDI, NORVĒĢIJU, ŠVEICI UN LIHTENŠTEINU

               Ir vēlams, ka Norvēģijas, Islandes, Šveices un Lihtenšteinas iestādes, no vienas puses, un Maurīcija, no otras puses, nekavējoties groza esošos divpusējos nolīgumus par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šajā nolīgumā.

               Kopīga deklarācija par to, kā interpretēt 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā

               Līgumslēdzējas puses saprot, ka laiks, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, kā paredzēts šā nolīguma 4. pantā, nozīmē vai nu nepārtrauktu apmeklējumu vai vairākus secīgus apmeklējumus, kuru ilgums nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā kopumā.

               Jēdziens “jebkurš” nozīmē, ka tiek piemērots “kustīgs” 180 dienu atsauces laikposms, skaitot atpakaļ katru uzturēšanās dienu pēdējo 180 dienu laikposmā, lai pārbaudītu, vai joprojām tiek izpildīta prasība par 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā. Tas cita starpā nozīmē, ka pēc nepārtrauktas 90 dienu ilgas prombūtnes var atkal uzturēties uz laiku līdz 90 dienām.

               ________


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 3.7.2017
            COM(2017) 360 final
            2017/0150(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro Rumāniju Eiropas Savienības interesēs akceptēt Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencijas par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada konvencija”), kuru līdz šim ir ratificējušas 97 valstis, tostarp visas ES dalībvalstis, mērķis ir atjaunot iepriekšējo stāvokli, nodrošinot nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanos, kas panākams, izmantojot sistēmu sadarbībai starp centrālajām iestādēm, kuras norīko konvencijas dalībvalstis.

               Tā kā bērnu nolaupīšanas novēršana ir būtiska ES bērnu tiesību veicināšanas politikas sastāvdaļa, Eiropas Savienība aktīvi darbojas starptautiskā līmenī, lai uzlabotu 1980. gada konvencijas piemērošanu, un aicina trešās valstis tai pievienoties.

               Čīle savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1994. gada 23. februārī. Konvencija Čīlē stājās spēkā 1994. gada 1. maijā.

               1980. gada konvencija jau ir spēkā attiecībās starp Čīli un 27 ES dalībvalstīm. Tikai Rumānija vēl nav akceptējusi Čīles pievienošanos konvencijai.

               Islande savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1996. gada 14. augustā. Konvencija Islandē stājās spēkā 1996. gada 1. septembrī.

               1980. gada konvencija jau ir spēkā attiecībās starp Islandi un 27 ES dalībvalstīm. Tikai Rumānija vēl nav akceptējusi Islandes pievienošanos konvencijai.

               Bahamu Salas savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1993. gada 1. oktobrī. Konvencija Bahamu Salās stājās spēkā 1994. gada 1. janvārī.

               1980. gada konvencija jau ir spēkā attiecībās starp Bahamu Salām un 26 ES dalībvalstīm. Tikai Dānija un Rumānija vēl nav akceptējušas Bahamu Salu pievienošanos konvencijai.

               1980. gada konvencijas 38. panta ceturtajā daļā ir noteikts, ka konvencija ir piemērojama attiecībām starp valsti, kas tai pievienojas, un konvencijas dalībvalstīm, kuras būs deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

               Pēc Komisijas ierosmes notika apspriešanās ar Eiropas Savienības Tiesu, kas apstiprināja, ka akcepts par kādas trešās valsts pievienošanos 1980. gada konvencijai ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē.

               Eiropas Savienības Tiesa savā 2014. gada 14. oktobra atzinumā 1/13 norāda, ka akcepts par kādas trešās valsts pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvajā kompetencē.

               Tiesa uzstāja uz nepieciešamību šajā jomā nodrošināt vienotu ES mēroga pieeju, tādējādi izvairoties no pieeju dažādības (géométrie variable) dalībvalstu vidū.

               Tā kā starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājums ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē, lēmums par to, vai akceptējama Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanās, ir jāpieņem ES mērogā Padomes lēmuma veidā. Tādēļ Rumānijai būtu jādeklarē, ka tās Eiropas Savienības interesēs akceptē Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos.

               Līdz ar Rumānijas akceptu 1980. gada konvencija kļūtu piemērojama Bahamu Salu attiecībās ar visām ES dalībvalstīm, izņemot Dāniju. Čīles un Islandes gadījumā 1980. gada konvencija kļūs piemērojama attiecībās ar visām ES dalībvalstīm.

               •Saskanība ar šajā politikas jomā spēkā esošajiem noteikumiem

                  Attiecībā uz vecāku veiktu bērnu nolaupīšanu 1980. gada Hāgas konvencija ir starptautiskais ekvivalents Padomes Regulai Nr. 2201/2003
                     1
                   (pazīstama kā “Briseles IIa regula”), kas ir ES tiesu iestāžu sadarbības stūrakmens laulības lietās un lietās par vecāku atbildību.

                  Viens no galvenajiem regulas mērķiem ir bērnu nolaupīšanas novēršana dalībvalstīs, ieviešot procedūras, ar kurām paredzēts nodrošināt bērna nekavējošu atpakaļatdošanu uz dalībvalsti, kurā atrodas viņa/viņas parastā dzīvesvieta. Šajā nolūkā Briseles IIa regulas 11. pants ietver 1980. gada konvencijā izklāstīto procedūru un to papildina, precizējot dažus tās aspektus, it īpaši bērnu uzklausīšanu, termiņus lēmuma pieņemšanai pēc atpakaļatdošanas pieteikuma iesniegšanas un bērna atpakaļneatdošanas pamatojumu. Tajā ir ietverti arī noteikumi, kas reglamentē situācijas, kad dažādās dalībvalstīs izdoti atšķirīgi rīkojumi – par atpakaļatdošanu un neatdošanu atpakaļ.

                  Starptautiskā mērogā Eiropas Savienība atbalsta trešo valstu pievienošanos 1980. gada konvencijai, lai ES dalībvalstis, risinot starptautiskas bērnu nolaupīšanas lietas, varētu paļauties uz kopīgu tiesisko regulējumu.

                  Laikā no 2015. gada 1jūnija līdz 2016. gada decembrim jau tika pieņemti desmit Padomes lēmumi, ar kuriem akceptēta 10 trešo valstu (Marokas, Singapūras, Krievijas Federācijas, Albānijas, Andoras, Seišelu, Armēnijas, Korejas Republikas, Kazahstānas un Peru) pievienošanās 1980. gada Hāgas konvencijai par starptautisko bērnu nolaupīšanu.
                     2

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

               Šis priekšlikums acīmredzami ir saistīts ar vispārīgo mērķi, kas nostiprināts Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā, proti, bērnu tiesību aizsardzību. 1980. gada Hāgas konvencijas sistēmas nolūks ir aizsargāt bērnus no vecāku veiktas bērnu nolaupīšanas nelabvēlīgās ietekmes un nodrošināt, ka bērns var uzturēt sakarus ar abiem vecākiem, piemēram, nodrošinot saskarsmes tiesību iedarbīgu īstenošanu.

               Jāmin arī tas, ka pastāv saikne ar mediācijas izmantojuma veicināšanu pārrobežu ģimenes strīdu izšķiršanā. Kopējās Eiropas tieslietu telpas ietvaros Direktīva par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās
                  3
                attiecas arī uz ģimenes tiesībām. Arī 1980. gada Hāgas konvencijā ir pausts iedrošinājums ģimenes strīdus risināt ar izlīguma palīdzību. Viena no rokasgrāmatām par labu praksi 1980. gada Hāgas konvencijas kontekstā, ko publicējusi Hāgas Starptautisko privāttiesību konference, ir veltīta mediācijas izmantošanai konvencijas darbības jomā ietilpstošu starptautisko ģimenes strīdu izšķiršanā attiecībā uz bērniem. Lai atbalstītu dialogu ar valstīm, kuras konvenciju vēl nav ratificējušas, un lai palīdzētu rast konkrētus veidus, kā risināt problēmas, ko rada starptautiskā bērnu nolaupīšana valstīs, kas nav ratificējušas konvenciju, pēc Eiropas Komisijas ierosmes šī rokasgrāmata ir pārtulkota visās ES valodās (papildus angļu un franču valodai), kā arī arābu valodā.
                  4

               2.TIESISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Tiesiskais pamats

                  Ņemot vērā, ka lēmums attiecas uz starptautisku nolīgumu, piemērojamais tiesiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. pants kopsakarā ar tā 81. panta 3. punktu. Padome pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu pieņem vienprātīgu lēmumu.

                  Apvienotajai Karalistei un Īrijai Regula (EK) Nr. 2201/2003 ir saistoša, un tāpēc tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

                  Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               •Proporcionalitāte

                  Šis priekšlikums ir izstrādāts, balstoties uz jau pieņemtajiem Padomes lēmumiem par šo pašu jautājumu, un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai panāktu saskaņotu ES rīcību starptautiskās bērnu nolaupīšanas jautājumā, nodrošinot, ka Rumānija noteiktā termiņā akceptē Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai.

               •3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANAS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešana ar ieinteresētajām personām

                  Rumānija pēc tam, kad Komisija ar to apspriedās par tās gatavību akceptēt Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada konvencijai, sniedza labvēlīgu atzinumu.

                  Apspriešana, kas notika ekspertu tikšanās ietvaros 2017. gada 24. aprīlī, liecināja, ka pašlaik dalībvalstīm nav iebildumu pret to, ka Rumānija akceptētu Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada konvencijai.

               •Ekspertu atzinumu apkopošana un izmantošana

                  Tā kā konvencija jau ir spēkā attiecībās ar 27 dalībvalstīm Čīles un Islandes gadījumā un 26 dalībvalstīm Bahamu Salu gadījumā, Komisija un dalībvalstu eksperti uzskatīja, ka šādā gadījumā nav nepieciešams konkrēts novērtējums par stāvokli attiecīgajā trešā valstī.

                  Dalībvalstu eksperti nenorādīja, ka saistībā ar 1980. gada konvencijas piemērošanu attiecībā uz Čīli, Islandi un Bahamu Salām būtu konstatētas kādas problēmas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Attiecībā uz jau 2015. un 2016. gadā pieņemtajiem desmit Padomes lēmumiem, ar kuriem akceptēta vairāku trešo valstu pievienošanās 1980. gada Hāgas konvencijai, nekāds konkrēts ietekmes novērtējums nav veikts, ņemot vērā šā tiesību akta būtību. Katrā ziņā konkrēts novērtējums par stāvokli Čīlē, Islandē un Bahamu Salās šķita lieks, ņemot vērā gan to, ka konvencija jau ir spēkā attiecībās ar 27 vai 26 ES dalībvalstīm, gan to, ka Rumānija ir gatava akceptēt Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos.

               •4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Ierosinātais lēmums neietekmē ES budžetu.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Tā kā priekšlikums attiecas tikai uz Rumānijas pilnvarošanu akceptēt Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada konvencijai, tā īstenošanas uzraudzība paredz tikai pārbaudīt, ka Rumānija ievēro deklarācijas formulējumu, paredzētajā termiņā deponē deklarāciju un informē Komisiju par deklarācijas deponēšanu, kā noteikts Padomes lēmumā.

               2017/0150 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro Rumāniju Eiropas Savienības interesēs akceptēt Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. panta 3. punktu saistībā ar tā 218. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu
                  5
               ,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienība bērnu tiesību aizsardzības veicināšanu ir izvirzījusi par vienu no saviem mērķiem, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā. Pasākumi bērnu aizsardzībai pret nelikumīgu aizvešanu vai aizturēšanu ir minētās politikas būtiska sastāvdaļa.

               (2)Padome ir pieņēmusi Regulu (EK) Nr. 2201/2003
                  6
                (turpmāk “Briseles IIa regula”), kuras mērķis ir aizsargāt bērnus no nelabvēlīgās ietekmes, ko rada nelikumīga aizvešana vai aizturēšana, un ieviest procedūras, ar kurām paredzēts nodrošināt viņu nekavējošu atpakaļatdošanu uz dalībvalsti, kurā atrodas viņa/viņas parastā dzīvesvieta, kā arī nodrošināt saskarsmes tiesību un aizgādības tiesību aizsardzību.

               (3)Briseles IIa regula papildina un pastiprina 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvenciju par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Hāgas konvencija”), kas starptautiskā mērogā izveido saistību un sadarbības sistēmu attiecībās starp konvencijas dalībvalstīm un starp centrālajām iestādēm un kas tiecas nodrošināt nelikumīgi aizvestu vai aizturētu bērnu ātru atgriešanu.

               (4)Visas Savienības dalībvalstis ir 1980. gada Hāgas konvencijas dalībvalstis.

               (5)Savienība mudina trešās valstis pievienoties 1980. gada Hāgas konvencijai un atbalsta 1980. gada Hāgas konvencijas pareizu īstenošanu, kopā ar dalībvalstīm citstarp piedaloties speciālajās komisijās, kuras regulāri organizē Hāgas Starptautisko privāttiesību konference.

               (6)Kopīgu tiesisko regulējumu, kas piemērojams attiecībās starp Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm, varētu uzskatīt par vislabāko risinājumu sensitīvos starptautiskās bērnu nolaupīšanas gadījumos.

               (7)1980. gada Hāgas konvencijā ir noteikts, ka to piemēro attiecībās starp valsti, kas tai pievienojas, un konvencijas dalībvalstīm, kuras ir deklarējušas, ka akceptē šo pievienošanos.

               (8)1980. gada Hāgas konvencija liedz tādām reģionālām ekonomiskās integrācijas organizācijām kā Savienība kļūt par tās dalībnieci. Tāpēc Savienība konvencijai nevar pievienoties, un tā nevar arī deponēt deklarāciju, ar ko tā akceptē attiecīgas valsts pievienošanos.

               (9)Kā norādīts Eiropas Savienības Tiesas atzinumā 1/13, 1980. gada Hāgas konvencijā paredzētā pievienošanās akcepta deklarācija ietilpst Savienības ekskluzīvajā ārējā kompetencē.

               (10)Čīle savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1994. gada 23. februārī. Konvencija Čīlē stājās spēkā 1994. gada 1. maijā.

               (11)Visas attiecīgās dalībvalstis, izņemot Rumāniju, jau ir akceptējušas Čīles pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai. Čīle ir akceptējusi Bulgārijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Maltas un Slovēnijas pievienošanos. Pēc Čīles situācijas novērtēšanas tika secināts, ka Rumānija var Savienības interesēs akceptēt Čīles pievienošanos saskaņā ar 1980. gada Hāgas konvencijas noteikumiem.

               (12)Islande savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1996. gada 14. augustā. Konvencija Islandē stājās spēkā 1996. gada 1. septembrī.

               (13)Visas attiecīgās dalībvalstis, izņemot Rumāniju, jau ir akceptējušas Islandes pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai. Islande ir akceptējusi Bulgārijas, Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Maltas pievienošanos. Pēc Islandes situācijas novērtēšanas tika secināts, ka Rumānija var Savienības interesēs akceptēt Islandes pievienošanos saskaņā ar 1980. gada Hāgas konvencijas noteikumiem.

               (14)Bahamu Salas savu pievienošanās instrumentu attiecībā uz 1980. gada konvenciju deponēja 1993. gada 1. oktobrī. Konvencija Bahamu Salās stājās spēkā 1994. gada 1. janvārī.

               (15)Visas attiecīgās dalībvalstis, izņemot Rumāniju, jau ir akceptējušas Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai. Bahamu Salas ir akceptējušas Bulgārijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Maltas un Slovēnijas pievienošanos. Pēc Bahamu Salu situācijas novērtēšanas tika secināts, ka Rumānija var Savienības interesēs akceptēt Bahamu Salu pievienošanos saskaņā ar 1980. gada Hāgas konvencijas noteikumiem.

               (16)Tādēļ Rumānija būtu jāpilnvaro saskaņā ar šajā lēmumā ietvertajiem noteikumiem deponēt savu deklarāciju, ar ko tā Savienības interesēs akceptē Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos. Pārējām Savienības dalībvalstīm, kas jau akceptējušas Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, nav jādeponē jauna pievienošanās akcepta deklarācija, jo saskaņā ar starptautiskajām publiskajām tiesībām līdzšinējās deklarācijas paliek spēkā.

               (17)Apvienotajai Karalistei un Īrijai Briseles IIa regula ir saistoša, un tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

               (18)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1.
                     Rumānija ar šo tiek pilnvarota Savienības interesēs akceptēt Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (turpmāk “1980. gada Hāgas konvencija”).

               2.
                     Rumānija ne vēlāk kā … [divpadsmit mēneši no šā lēmuma pieņemšanas dienas] deponē deklarāciju, ar ko Savienības interesēs akceptē Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencijai un kas formulēta šādi:

               “[Pilns DALĪBVALSTS nosaukums] deklarē, ka tā saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2017/...* akceptē Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada 25. oktobra Hāgas Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem.”

                  73.
                     Rumānija divu mēnešu laikā no dienas, kad deponēta attiecīgā deklarācija, ar ko akceptēta Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanās, informē Padomi un Komisiju par šādu deponēšanu un dara zināmu Komisijai deklarācijas tekstu.

               2. pants

               Ikviena dalībvalsts, kas savu deklarāciju, ar ko tā akceptē Čīles, Islandes un Bahamu Salu pievienošanos 1980. gada Hāgas konvencijai, ir deponējusi pirms šā lēmuma pieņemšanas dienas, jaunu deklarāciju nedeponē.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Rumānijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 338, 23.12.2003., 31. lpp.

                     (2)
                  Jau ir pieņemti desmit Padomes lēmumi, ar kuriem dalībvalstis pilnvarotas akceptēt to, ka 1980. gada konvencijai pievienojas Andora (Padomes Lēmums 2015/1023, pieņemts 2015. gada 15. jūnijā); Seišelas (Padomes Lēmums 2015/2354, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Krievija (Padomes Lēmums 2015/2355, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Albānija (Padomes Lēmums 2015/2356, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Singapūra (Padomes Lēmums 2015/1024, pieņemts 2015. gada 15. jūnijā); Maroka(Padomes Lēmums 2015/2357, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Armēnija (Padomes Lēmums 2015/2358, pieņemts 2015. gada 10. decembrī); Korejas Republika (Padomes Lēmums 2016/2313, pieņemts 2016. gada 8. decembrī), Kazahstāna (Padomes Lēmums 2016/2311, pieņemts 8.12.2016.) un Peru (Padomes Lēmums 2016/2312, pieņemts 8.12.2016.).

                     (3)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/52/EK par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās (OV L 136, 24.5.2008., 3. lpp.).

                     (4)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (5)
                  OV C […], […], […]. lpp.

                     (6)
                  Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 23.12.2003., 1. lpp.).

                     (7)
                  OV: ierakstīt šā lēmuma numuru.


				|

		52013PC0252

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem Divpusējā uzraudzības padomē atbilstīgi Nolīgumam starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Eiropas Kopienu par sadarbību civilās aviācijas drošības reglamentēšanā attiecībā uz Lēmumu Nr. 0004, ar ko groza minētā nolīguma 1. pielikumu /* COM/2013/0252 final - 2013/0132 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PRIEKŠLIKUMA
KONTEKSTS
1.1.      Vispārīga
informācija
ASV aviācijas
nozare 2007. gadā pauda bažas par to, ka ES noteikumos par
maksām un atlīdzību, ko iekasē Eiropas Aviācijas
drošības aģentūra (EASA), nav paredzēta
diferenciācija starp Eiropas sertifikācijas projektiem un EASA validējumu
attiecībā uz Federālās aviācijas administrācijas
(FAA) apstiprinātajiem ASV izstrādājumiem.
Pēc
viedokļu apmaiņas šajā jautājumā Eiropas Komisija (EK)
beidzot piekrita tam, ka EASA maksas par validāciju būtu
jāapspriež atbilstīgi Nolīgumam starp Amerikas Savienotajām
valstīm un Eiropas Kopienu par sadarbību civilās aviācijas
drošības reglamentēšanā (turpmāk — „nolīgums”).
Divpusējā
uzraudzības padome (turpmāk — „padome”) savā 2011. gada
jūnija sanāksmē nolēma aplūkot maksas, ko EASA iekasē
no personām no ASV, kuras iesniedz pieteikumu uz FAA apstiprinājumu
validāciju atbilstīgi nolīguma 1. pielikuma noteikumiem.
Vēlāk — 2011. gada 11. decembrī — uzraudzības
padomes sanāksmē tika apstiprinātas pilnvaras, ar ko izveido
darba grupu validācijas maksu jautājumos (Validation Fees Team —
VFT).
Divpusējā
uzraudzības padome VFT darba grupai, kurā piedalās FAA,
EK un EASA pārstāvji, uzdeva pārskatīt
pašreizējās EASA izmantotās procedūras un metodes to
maksu un atlīdzību noteikšanai, ko piemēro par
ASV izstrādājumu validāciju, un sagatavot ieteikumus
nolīguma grozījumiem, ar kuriem izdotos atrisināt problēmas
saistībā ar EASA iekasēto maksu par
ASV izstrādājumu validāciju.
1.2.      EASA
maksu un atlīdzības sistēmu skaidrojums
Visas EASA
iekasētās maksas ir paredzētas Komisijas Regulā (EK)
Nr. 593/2007 (ar attiecīgiem grozījumiem), ar ko nosaka maksas
un atlīdzību, ko iekasē EASA par visiem ar
sertifikāciju saistītajiem uzdevumiem.
Regulā ir
noteiktas precīzas maksas, kas jāiekasē par katru attiecīgu
sertifikātu (ik gadus daudzgadu projektu gadījumā) un
apstiprinājumu, kā arī stundas likme par tādu uzdevumu
pildīšanu, kuriem piemēro maksu stundā. Pieteikumu
iesniedzējiem, kas pieprasa attiecīgos
sertifikātus/apstiprinājumus, ir jāfinansē visi ar
izstrādājumu, daļu un ierīču sertifikāciju
(tostarp remonta datu apstiprināšanu) saistītie uzdevumi, kā
arī ar organizāciju (tostarp projekta organizāciju, izgatavošanas
organizāciju, tehniskās apkopes organizāciju u. c.) apstiprinājumu
saistītās darbības. Pie tam šajā regulā ir
pilnībā jāietver un jāregulē EASA izmaksas
saistībā ar šo izstrādājumu, daļu un ierīču
lidojumderīguma uzturēšanu, kā arī apstiprināto
organizāciju uzraudzību.
Regulā (EK)
Nr. 593/2007 paredzētās maksas ik gadus koriģē,
tām piemērojot koeficientu, lai ņemtu vēra inflāciju.
Turklāt, lai nodrošinātu, ka iekasētās maksas joprojām
atsver EASA radušās izmaksas, šīs maksas regulāri
pārskata, un vajadzības gadījumā Komisija var tās
koriģēt saskaņā ar regulatīvo kontroles
procedūru. Maksu izstrādā un atjaunina, kombinējot
šādus faktorus: datus par faktisko sertifikācijas darbību un
izmaksām, kas radušās pagātnē, ar
uzņēmējdarbības plānotajiem datiem par prognozēm
nākotnē. Pamatojoties uz minētajiem datiem, tiek aprēķinātas
stundas likmes, ka arī piemērojamā fiksētā maksa. Ar
šo metodi maksu var gan palielināt, gan samazināt, ja vien dati, uz
kuru pamata šī maksa noteikta, to attaisno.
1.3.      Samazinājuma
koeficienta ieviešana nolīguma tekstā
VFT darba grupas sarunu gaitā kļuva skaidrs, ka ne EASA,
ne FAA nav pilnā mērā iekļāvušas nolīguma
noteikumus savā iekšējā kārtībā. Lai gan abu pušu
tehniskie aģenti strādā pie tā, lai izveidotu kopēju
validācijas principu kopumu, kuram būtu jāatspoguļo
nolīguma nolūks un gars, ir skaidrs, ka patiesībā
nolīguma optimālie rezultāti nav sasniegti.
Protams, EASA maksu
listēs dažās jomās ir ņemtas vērā
sertifikācijas darbības ārpus ES. Piemēram, par papildu
tipa sertifikātiem (Supplemental Type Certificates — STC), kam ir
„pamata” klasifikācija, tiek iekasēta tāda pati maksa kā
par vienkāršiem tipa sertifikātiem, neraugoties uz to, cik
sarežģītas ir projektā ieviestās izmaiņas. Arī
maksu par darbībām saistībā ar tādu
lidojumderīguma sertifikātu uzturēšanu, kas izsniegti ārpus
ES, iekasē, piemērojot samazinātu likmi. Pieņemot
organizāciju apstiprinājumus, samazinātu maksu piemēro
arī Part 145 apstiprinājumiem.
Tomēr
Regulā (EK) Nr. 593/2007 ir noteikts, ka EASA ir
jāiekasē maksas tādā apjomā, kas atbilst
kopējām sertifikācijas izmaksām. Sertifikātu un
apstiprinājumu gadījumā maksas aprēķina,
galvenokārt izmantojot vēsturiskos datus par resursiem, kas iepriekš
iesaistīti līdzīgos projektos, tos kombinējos ar
uzņēmējdarbības plānotajiem rādītājiem.
Izmantojot šādu metodi, EASA pašai nav iespējas paredzēt
īpašus noteikumus tās divpusējiem partneriem, tostarp arī
Amerikas Savienotajām Valstīm, maksu un atlīdzību
regulējuma jomā. Ja ir nepieciešami īpaši noteikumi, kas
ļauj atkāpties no šīs regulas, šādi noteikumi ir
jāparedz ar jaunu regulējumu, kas aizstāj iepriekšējos
noteikumus, vai ar starptautisku līgumu, kas ir pārāks par
regulu.
Šajā
sakarā, kā arī lai pilnveidotu atbilstību nolīguma 14. panta
mērķim, kurā noteikts, ka maksām jābūt
taisnīgām, pamatotām un samērojamām ar pakalpojumiem, VFR
ir panākusi vienprātību un nākusi klajā ar
ieteikumu Divpusējās uzraudzības padomes lēmumam par
samazinājuma koeficienta piemērošanu attiecīgajās Regulas
(EK) Nr. 593/2007 tabulās norādītajām maksām, lai
nolīgumā ņemtu vērā ar validācijas procesu
efektivitāti saistītos ieguvumus. Šo samazinājuma koeficientu
iestrādātu I pielikuma noteikumos, lai, izmantojot nolīguma
noteikumus, iedibinātu nepieciešamo atkāpi no Regulas (EK) Nr. 593/2007
noteikumiem.
1.4.      Procedūras
jautājumi
Attiecīgais Padomes lēmums un nolīgums
stājās spēkā 2011. gada 1. maijā pēc
tam, kad puses bija paziņojušas, ka to attiecīgās
iekšējās procedūras, kas nepieciešamas, lai memorands
stātos spēkā, ir pabeigtas.
Līguma par
Eiropas Savienības darbību 218. panta 9. punktā ir
noteikts, ka Padome pēc Komisijas priekšlikuma pieņem lēmumu, ar
ko nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem
ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda
struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām
sekām.
4. panta 4. punktā
Padomes Lēmumā 2011/719/ES par to, lai noslēgtu Nolīgumu
starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Eiropas Kopienu par
sadarbību civilās aviācijas drošības
reglamentēšanā[1],
ir noteikts, ka Padome pieņem lēmumu par grozījumiem
nolīguma pielikumos tad, ja no šiem grozījumiem izriet jebkādi
grozījumi attiecīgajos Savienības tiesību aktos.
Attiecīgi
Padomei ir jāpieņem lēmums par nostāju, kas ES
jāieņem Divpusējā uzraudzības padomē
attiecībā uz lēmumu grozīt nolīguma 1. pielikumu
atbilstīgi Lēmuma Nr. 0004 priekšlikumam, kas iekļauts
šā ierosinātā Padomes lēmuma pielikumā.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMS
Darba gaitā dalībvalstis tika
regulāri informētas.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
1.1.        Ierosināto pasākumu
kopsavilkums
Ar ierosināto grozījumu
nolīguma 1. pielikumā ieviesīs samazinājuma
koeficientu, kas tiks piemērots EASA iekasētajām
maksām un atlīdzībai saistībā ar
ASV izstrādājumu validāciju (aviācijas jomā),
tādējādi atspoguļojot nolīguma garu un
priekšrocības, kam no tā jāizriet.
1.2.        Juridiskais pamats
Līguma par Eiropas Savienības
darbību 100. panta 2. punkts saistībā ar 218. panta
9. punktu.
1.3.        Subsidiaritātes princips
Vienošanās attiecas uz jautājumiem,
kuros ES ir kompetence un kuros ES līmenī ir jāuztur
attiecības ar Amerikas Savienotajām Valstīm.
1.4.        Ietekme uz spēkā
esošajiem ES tiesību aktiem
Atbilstoši pašreiz spēkā esošajiem
noteikumiem, kas paredzēti Regulā (EK) Nr. 593/2007, nav
nodalītas EASA maksas un atlīdzība, ko iekasē par
(Eiropas) sertifikācijas projektiem, no maksas un atlīdzības par
tādu izstrādājumu validāciju, kuru izcelsme ir trešās
valstis, ar kurām ES ir divpusēji aviācijas drošības
nolīgumi. Lai būtu iespējams noslēgt šādus
nolīgumus, pirmkārt, ir nepieciešama savstarpēja
uzticēšanās un, otrkārt, ir jāatzīst, ka
attiecīgās otrās puses drošības līmenis ir
līdzvērtīgs; tomēr šādos nolīgumos kritiskais
elements ir ieguvumi efektivitātes ziņā, kuriem ir jāizriet
no paļaušanās uz otras puses darba procesiem un šo procesu
iznākumiem un kuru rezultātā ir jāsamazinās ar
validācijas darbībām saistītajai slodzei un izmaksām.
Juridiskā ietekme, kas veidotos,
paredzēto samazinājuma koeficientu iestrādājot
nolīguma 1. pielikumā, — tā kā šim nolīgumam ir
starptautiska līguma statuss — būtu tāda, ka nolīguma
noteikumi būtu pārāki par pašreiz spēkā esošajiem
Regulā (EK) Nr. 593/2007 paredzētajiem noteikumiem. Lai šo
noteikumu piemērošanas pamatā nebūtu vienīgi (ES/ASV)
nolīgums, Regulā (EK) Nr. 593/2007 būs jāiekļauj
attiecīgs noteikums; nepieciešamā procedūra tiek
izstrādāta pašlaik, kamēr tiek sagatavots šā dokumenta
teksts.
Jautājumā par iespējamo ietekmi
uz budžetu sk. 4. punktu.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
Ir paredzams, ka EASA maksu un
atlīdzību deficīts, kas veidotos, stājoties spēkā
nolīguma 1. pielikuma grozījumiem, atbilstu aptuveni 450 000 euro,
ko pilnībā segtu, pārdalot aģentūras maksu un
atlīdzību budžeta resursus.
2013/0132 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS
par nostāju, kas Eiropas Savienībai
jāieņem Divpusējā uzraudzības padomē
atbilstīgi Nolīgumam starp Amerikas Savienotajām Valstīm un
Eiropas Kopienu par sadarbību civilās aviācijas drošības
reglamentēšanā attiecībā uz Lēmumu Nr. 0004, ar
ko groza minētā nolīguma 1. pielikumu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu
saistībā ar 218. panta 9. punktu,
ņemot vērā
Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)       Padomes 2011. gada 7. marta
Lēmums 2011/719/ES par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Amerikas
Savienotajām Valstīm un Eiropas Kopienu par sadarbību
civilās aviācijas drošības reglamentēšanā[2] (turpmāk —
„nolīgums”), stājās spēkā 2011. gada 1. maijā.
(2)       Nolīguma 3. panta
C. punkta 2. apakšpunktā noteikts, ka ar nolīguma 3. panta
A. punktu izveidotā Divpusējā uzraudzības padome var
izdarīt grozījumus nolīguma pielikumos saskaņā ar
nolīguma 19. panta B. punktu.
(3)       Saskaņā Padomes
Lēmuma 2011/719/ES 4. panta 4. punktu ir jāparedz
nostāja, kas Eiropas Savienībai jāieņem Divpusējā
uzraudzības padomē attiecībā uz šo konkrēto
lēmumu grozīt nolīguma 1. pielikumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Nostāja, kas Eiropas Savienībai
jāieņem Divpusējā uzraudzības padomē, kā
minēts 3. panta A. punktā Nolīgumā starp Amerikas
Savienotajām Valstīm un Eiropas Kopienu par sadarbību
civilās aviācijas drošības reglamentēšanā,
attiecībā uz Divpusējās uzraudzības padomes
lēmuma pieņemšanu par grozījumiem nolīguma 1. pielikumā,
balstās uz Divpusējās uzraudzības padomes Lēmuma
Nr. 0004 projektu, kas pievienots šim lēmumam.
2. pants
Šis lēmums stājas spēkā
tā pieņemšanas dienā.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts
dalībvalstīm.
.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
PIELIKUMS
DIVPUSĒJĀ UZRAUDZĪBAS PADOME
NOLĪGUMAM
STARP
AMERIKAS SAVIENOTAJĀM VALSTĪM
UN EIROPAS SAVIENĪBU
PAR SADARBĪBU CIVILĀS AVIĀCIJAS
DROŠĪBAS REGLAMENTĒŠANĀ
LĒMUMA PROTOKOLS
LĒMUMS Nr. 0004
Saskaņā
ar Nolīguma starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Eiropas
Kopienu par sadarbību civilās aviācijas drošības
reglamentēšanā (turpmāk — „nolīgums”) 19. panta
B punktu, kurā paredzēts, ka nolīguma pielikumus var
grozīt ar Divpusējās uzraudzības padomes lēmumu, kura
izveidota ar nolīguma 3. pantu, Divpusējā uzraudzības
padome pieņem šādu lēmumu.
1.      Grozīt
nolīguma 1. pielikumu, pievienojot jaunu 3.2.11. punktu, kas ir
šāds:
„3.2.11. a)     Ar 2013. gada
1. janvāri maksas, ko kalendārajā gadā noteicis
tehniskais aģents pieteikuma iesniedzējam vai reglamentētajai
organizācijai par šā tehniskā aģenta veiktu validāciju
atbilstīgi 3.2.4. punktam, lai apstiprinātu:
                     i)       gaisa
kuģu, gaisa kuģa dzinēju, propelleru vai ierīču
projektus;
                     ii)      papildu
tipa sertifikātu;
                     iii)      noteiktas
lielas tipa projekta izmaiņas, kā noteikts tehniskās
īstenošanas procedūrās; un
                     iv)     trokšņu
un emisijas līmeņu izmaiņas,
nepārsniedz 95 %
no maksām, ko tehniskais aģents būtu noteicis pieteikuma
iesniedzējam vai reglamentētajai organizācijai tā paša
kalendārā gada laikā, izdodot līdzvērtīgu
apstiprinājumu kādam projektam, papildu tipa sertifikātam,
lielām izmaiņām vai trokšņu un emisijas līmeņu
izmaiņām sertifikācijas procesa ceļā.
b)      Maksas, ko
kalendārā gada laikā tehniskais aģents noteicis pieteikuma
iesniedzējam vai reglamentētajai organizācijai par šā
tehniskā aģenta veiktu validāciju atbilstīgi 3.2.4. punktam,
atspoguļo efektivitātes ieguvumus, kas radušies, izmantojot
validācijas procesu, nevis sertifikācijas procesu. Šādi ieguvumi
efektivitātes ziņā un ar tiem saistītie maksu
samazinājumi jāpamato ar attiecīgiem datiem. Tālab
Divpusējai uzraudzības padomei periodiski jāpārskata un
attiecīgi ar lēmumu jākoriģē iepriekš
a) apakšpunktā minētā procentuālā
attiecība.”
2.      Jaunajā 3.2.11. punkta b) apakšpunktā
minēto periodisko pārskatīšanu veic ne biežāk kā reizi
divos gados. Kā noteikts nolīguma 1. pielikuma 2.2.1. punktā,
Divpusējai uzraudzības padomei, veicot šādu
pārskatīšanu un izstrādājot vajadzīgos lēmumus,
palīdz Sertifikācijas uzraudzības padome.
Pārskatīšanas un lēmumu pamatā ir tehnisko aģentu
sniegtie dati.
Šis grozījums stājas spēkā no dienas, kad to
parakstījusi pēdējā no minētajām pusēm.
Divpusējās
uzraudzības padomes vārdā —
 FEDERĀLĀ AVIĀCIJAS ADMINISTRĀCIJA TRANSPORTA DEPARTAMENTS AMERIKAS SAVIENOTĀS VALSTIS ||   || EIROPAS KOMISIJA EIROPAS SAVIENĪBA
   PARAKSTS: ||     ||   ||   PARAKSTS: ||
     AMATS: ||     Asociētais administrators aviācijas drošības jautājumos ||   ||     AMATS: ||     Aviācijas un starptautiskā transporta jautājumu direktors, Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorāts
   DATUMS: ||     ||   ||   DATUMS: ||
   VIETA: ||   Vašingtonā ||   ||   VIETA: ||   Briselē, Beļģijā
[1]               OV L 291, 9.11.2011.,
1. lpp.
[2]               OV L 291, 9.11.2011., 1. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.10.2017
            COM(2017) 599 final
            2017/0261(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par finanšu iemaksām, kas jāveic dalībvalstīm, lai finansētu Eiropas Attīstības fondu, tostarp trešo maksājumu 2017. gadam

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Priekšlikums attiecas uz Padomes lēmuma projektu par finanšu iemaksu trešo daļu Eiropas Attīstības fondā (EAF), kas dalībvalstīm jāiemaksā 2017. gadā.

                  11. EAF un citi EAF, kas vēl nav pabeigti (t. i., 8., 9. un 10. EAF), tiek pārvaldīti saskaņā ar turpmāk minētajiem noteikumiem:

                  – pašreizējo Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses („ĀKK un ES partnerattiecību nolīgums”), ar pēdējiem grozījumiem
                     1
                  ,

                  – Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju iekšējo nolīgumu par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kurām piemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturto daļu
                     2
                   (11. EAF „Iekšējais nolīgums”),

                  – Padomes Regulu (ES) 2015/323 par finanšu regulu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam
                     3
                   („11. EAF finanšu regula”).

                  Iepriekš minētie dokumenti ietver daudzgadu saistības, ko dalībvalstis uzņēmušās attiecībā uz finansiāla atbalsta sniegšanu EAF kasei. 11. EAF finanšu regulā ir noteikts, ka dalībvalstīm jāveic regulāras iemaksas EAF kasē saskaņā ar iepriekš noteiktām finanšu saistībām. Regulāro iemaksu pamatā ir tehniski Padomes lēmumi, kas atspoguļo iepriekš noteikto finanšu saistību īstenošanu.

                  Tādēļ dažas no paskaidrojuma rakstā minētajām pozīcijām nav piemērojamas tādiem aicinājumiem veikt regulārās iemaksas kā, piemēram, šim aicinājumam.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā

                  Skatīt 1. punktu. Priekšlikuma pamatojums un mērķi.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Skatīt 1. punktu. Priekšlikuma pamatojums un mērķi.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Saskaņā ar 11. EAF finanšu regulas 21. panta 7. punktu Komisijas pārvaldīto summu un Eiropas Investīciju bankas (EIB) pārvaldīto summu precizē atsevišķi.

                  Saskaņā ar 11. EAF finanšu regulas 52. pantu EIB nosūtīja Komisijai tās atjauninātās saistību un maksājumu aplēses par tās pārvaldītajiem instrumentiem.

                  11. EAF finanšu regulas 22. panta 1. punktā ir noteikts, ka, aicinot veikt iemaksas, vispirms vienu pēc otras izlieto summas, kas pieejamas iepriekšējos EAF. Tā kā Komisijas gadījumā ir izlietotas visas summas no iepriekšējiem EAF, šajā priekšlikumā iekļautais aicinājums veikt iemaksas attiecas uz summām 11. EAF.

                  Saskaņā ar 11. EAF finanšu regulas 21. panta 5. punktu Padome lēmumu par šo priekšlikumu pieņem ne vēlāk kā 21. kalendārajā dienā pēc Komisijas priekšlikuma iesniegšanas.

                  Saskaņā ar 2. pantu Padomes Lēmumā (ES) 2017/1206
                     4
                   attiecīgi samazina 8. un 9. EAF iekšējo nolīgumu 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā noteiktās dalībvalstu iemaksu daļas. Šo samazinājumu īsteno, veicot trešo maksājumu 2017. gadam un/vai pirmo maksājumu 2018. gadam, atbilstoši katras dalībvalsts izvēlētajam koriģējošajam risinājumam.

                  11. EAF finanšu regulas 23. panta 1. punktā ir noteikts, ka, ja iemaksas daļa netiek samaksāta noteiktajā termiņā, attiecīgajai dalībvalstij ir jāmaksā procenti par nesamaksāto summu; procentu maksāšanas kārtība ir noteikta tajā pašā pantā.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Skatīt 1. punktu. Priekšlikuma pamatojums un mērķi.

               •Proporcionalitāte

                  Skatīt 1. punktu. Priekšlikuma pamatojums un mērķi.

               •Instrumenta izvēle

                  Skatīt 1. punktu. Priekšlikuma pamatojums un mērķi.

               3.EX-POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex-post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude

                  Nepiemēro

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Nepiemēro

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Nepiemēro

               •Ietekmes novērtējums

                  Nepiemēro

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Nepiemēro

               •Pamattiesības

                  Nepiemēro

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Nepiemēro

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Nepiemēro

               •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām)

                  Nepiemēro

               •Konkrēto priekšlikuma noteikumu detalizēts skaidrojums

                  Nepiemēro

               2017/0261 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par finanšu iemaksām, kas jāveic dalībvalstīm, lai finansētu Eiropas Attīstības fondu, tostarp trešo maksājumu 2017. gadam

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kurām piemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturto daļu
                  5
                („Iekšējais nolīgums”), un jo īpaši tā 7. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (ES) 2015/323 (2015. gada 5. marts) par finanšu regulu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam („11. EAF finanšu regula”)
                  6
               , un jo īpaši tās 21. panta 5. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar 11. EAF finanšu regulas 21. panta 5. punktā noteikto procedūru Komisijai līdz 2017. gada 10. oktobrim jāiesniedz priekšlikums, ar ko precizē a) 2017. gadam paredzētās iemaksas trešo daļu un b) pārskatīto ikgadējo iemaksas summu 2017. gadam gadījumos, kad summa atšķiras no faktiskajām vajadzībām.

               (2)Saskaņā ar 11. EAF finanšu regulas 52. pantu Eiropas Investīciju banka nosūtīja Komisijai tās atjauninātās saistību un maksājumu aplēses par tās pārvaldītajiem instrumentiem.

               (3)11. EAF finanšu regulas 22. panta 1. punktā ir noteikts, ka, aicinot veikt iemaksas, vispirms vienu pēc otras izlieto summas, kas pieejamas iepriekšējos EAF. Tāpēc aicinājums veikt iemaksas Eiropas Komisijai būtu jāsniedz saskaņā ar 11.  EAF.

               (4)Ar Lēmumu (ES) 2016/2026 Padome 2016. gada 11. novembrī, pamatojoties uz Eiropas Komisijas priekšlikumu, pieņēma lēmumu noteikt gada apjomu dalībvalstu iemaksām EAF 2017. gadam EUR 3 850 000 000 Eiropas Komisijai un EUR 150 000 000 Eiropas Investīciju bankai
                  7
               .

               (5)Padome ir pieņēmusi lēmumu par iemaksu samazinājumu no 8. un 9. EAF, atbrīvojot līdzekļus EUR 200 000 000 apmērā
                  8
               ,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Individuālās Eiropas Attīstības fonda iemaksas, ko dalībvalstis veic Komisijai un Eiropas Investīciju Bankai kā trešo maksājumu par 2017. gadu, ir norādītas šā lēmuma pielikumā iekļautajā tabulā.

               Šo iemaksu maksājumus var apvienot ar korekcijām, kas izriet no iemaksu samazinājuma par summu EUR 200 000 000 apmērā no 8. un 9. EAF atbrīvotajiem līdzekļiem, saskaņā ar korekciju plānu, ko paziņojusi katra dalībvalsts.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

                     (2)
                  OV L 210, 6.8.2013., 1. lpp.

                     (3)
                  OV L 58, 3.3.2015., 17.–38. lpp.

                     (4)
                  OV L 173/15, 6.7.2017.

                     (5)
                  OV L 210, 6.8.2013., 1. lpp.

                     (6)
                  OV L 58, 3.3.2015., 17.–38. lpp.

                     (7)
                  OV L 313, 19.11.2016., 25.–27. lpp.

                     (8)
                  OV L 173/15, 6.7.2017.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.10.2017
            COM(2017) 599 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmumam
            par finanšu iemaksām, kas jāveic dalībvalstīm, lai finansētu Eiropas Attīstības fondu, tostarp trešo maksājumu 2017. gadam

               PIELIKUMS

                        DALĪBVALSTIS

                        10. EAF sadalījums %

                        11. EAF sadalījums %

                        3. maksājums 2017. gadā (EUR)

                        Kopā

                        Komisija

                        EIB

                        11. EAF

                        10. EAF

                        BEĻGIJA

                        3,53

                        3,24927

                        27 618 795,00

                        0,00

                        27 618 795,00

                        BULGĀRIJA

                        0,14

                        0,21853

                        1 857 505,00

                        0,00

                        1 857 505,00

                        ČEHIJAS REPUBLIKA

                        0,51

                        0,79745

                        6 778 325,00

                        0,00

                        6 778 325,00

                        DĀNIJA

                        2,00

                        1,98045

                        16 833 825,00

                        0,00

                        16 833 825,00

                        VĀCIJA

                        20,50

                        20,57980

                        174 928 300,00

                        0,00

                        174 928 300,00

                        IGAUNIJA

                        0,05

                        0,08635

                        733 975,00

                        0,00

                        733 975,00

                        ĪRIJA

                        0,91

                        0,94006

                        7 990 510,00

                        0,00

                        7 990 510,00

                        GRIEĶIJA

                        1,47

                        1,50735

                        12 812 475,00

                        0,00

                        12 812 475,00

                        SPĀNIJA

                        7,85

                        7,93248

                        67 426 080,00

                        0,00

                        67 426 080,00

                        FRANCIJA

                        19,55

                        17,81269

                        151 407 865,00

                        0,00

                        151 407 865,00

                        HORVĀTIJA

                        0,00

                        0,22518

                        1 914 030,00

                        0,00

                        1 914 030,00

                        ITĀLIJA

                        12,86

                        12,53009

                        106 505 765,00

                        0,00

                        106 505 765,00

                        KIPRA

                        0,09

                        0,11162

                        948 770,00

                        0,00

                        948 770,00

                        LATVIJA

                        0,07

                        0,11612

                        987 020,00

                        0,00

                        987 020,00

                        LIETUVA

                        0,12

                        0,18077

                        1 536 545,00

                        0,00

                        1 536 545,00

                        LUKSEMBURGA

                        0,27

                        0,25509

                        2 168 265,00

                        0,00

                        2 168 265,00

                        UNGĀRIJA

                        0,55

                        0,61456

                        5 223 760,00

                        0,00

                        5 223 760,00

                        MALTA

                        0,03

                        0,03801

                        323 085,00

                        0,00

                        323 085,00

                        NĪDERLANDE

                        4,85

                        4,77678

                        40 602 630,00

                        0,00

                        40 602 630,00

                        AUSTRIJA

                        2,41

                        2,39757

                        20 379 345,00

                        0,00

                        20 379 345,00

                        POLIJA

                        1,30

                        2,00734

                        17 062 390,00

                        0,00

                        17 062 390,00

                        PORTUGĀLE

                        1,15

                        1,19679

                        10 172 715,00

                        0,00

                        10 172 715,00

                        RUMĀNIJA

                        0,37

                        0,71815

                        6 104 275,00

                        0,00

                        6 104 275,00

                        SLOVĒNIJA

                        0,18

                        0,22452

                        1 908 420,00

                        0,00

                        1 908 420,00

                        SLOVĀKIJA

                        0,21

                        0,37616

                        3 197 360,00

                        0,00

                        3 197 360,00

                        SOMIJA

                        1,47

                        1,50909

                        12 827 265,00

                        0,00

                        12 827 265,00

                        ZVIEDRIJA

                        2,74

                        2,93911

                        24 982 435,00

                        0,00

                        24 982 435,00

                        APVIENOTĀ KARALISTE

                        14,82

                        14,67862

                        124 768 270,00

                        0,00

                        124 768 270,00

                        KOPĀ ES-28

                        100,00

                        100,00

                        850 000 000,00

                        0,00

                        850 000 000,00