               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.10.2016
            COM(2016) 684 final
            2016/0341(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāapstiprina attiecīgajās Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas komitejās attiecībā uz priekšlikumiem par grozījumiem ANO Noteikumos Nr. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 un 129, vienu priekšlikumu jauniem ANO Noteikumiem par smagdarba divu degvielu dzinēja modifikācijas sistēmām (HDDF-ERS), ANO Vispārējo tehnisko noteikumu Nr. 15 un 16 grozījumu priekšlikumiem, priekšlikumiem par diviem jauniem ANO Vispārējiem tehniskiem noteikumiem par mērījumu procedūru divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem attiecībā uz respektīvi dažu veidu emisijām un iebūvēto diagnostiku un vienu priekšlikumu par jaunu Rezolūciju par gaismas avotu kategoriju kopīgo specifikāciju (R.E.4)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisija (ANO EEK) starptautiskā līmenī izstrādā saskaņotas prasības, kuru mērķis ir likvidēt tehniskos šķēršļus tirdzniecībā ar mehāniskajiem transportlīdzekļiem starp Pārskatītā 1958. gada nolīguma līgumslēdzējām pusēm un nodrošināt augstu šo transportlīdzekļu drošuma līmeni un vides aizsardzību.

               Ar Padomes 1997. gada 27. novembra Lēmumu 97/836/EK Savienība ir pievienojusies Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām (“Pārskatītais 1958. gada nolīgums”), un ar Padomes 2000. gada 31. janvāra Lēmumu 2000/125/EK par noslēgto Nolīgumu par vispārēju tehnisko noteikumu apstiprināšanu riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos (“Paralēlais nolīgums”), Savienība ir pievienojusies Paralēlajam nolīgumam.

               ANO EEK Transportlīdzekļu noteikumu saskaņošanas pasaules foruma (WP.29) sanāksmes notiek trīs reizes katrā kalendārajā gadā: martā, jūnijā un novembrī. Lai ņemtu vērā tehnikas attīstību, katrā sanāksmes sesijā pieņem jaunus ANO noteikumus, grozījumus spēkā esošajiem ANO noteikumiem vai ANO vispārējos tehniskos noteikumus (VTN). Pirms katras WP.29 sanāksmes šos grozījumus jau iepriekš apstiprina kāda no sešām WP.29 darba grupām.

               Līdz ar to, ja ir sasniegts nepieciešamais kvorums un starp līgumslēdzējām pusēm ir kvalificēts balsu vairākums, WP.29 sanāksmē notiek galīgais balsojums par grozījumu, papildinājumu un labojumu pieņemšanu. ES ir līgumslēdzēja puse divos WP.29 nolīgumos (1958. gada un 1998. gada nolīgums). Katru reizi tiek sagatavots Padomes lēmums, t. s. “megalēmums”, kurā ietverts noteikumu, grozījumu, papildinājumu un labojumu saraksts un ar kuru Komisiju pilnvaro katrā WP.29 sanāksmē balsot Savienības vārdā.

               Ar šo Padomes lēmumu nosaka, kāda nostāja Savienībai jāieņem balsojumā par noteikumiem, grozījumiem, papildinājumiem un labojumiem, kas iesniegti balsošanai WP.29 2016. gada novembra sanāksmē, kura notiks no 2016. gada 14. līdz 20. novembrim.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

               Šis priekšlikums papildina un pilnībā saskan ar Savienības iekšējā tirgus politiku autobūves nozarē.

               WP.29 sistēma stiprina transportlīdzekļu standartu starptautisko saskaņošanu. Šā mērķa sasniegšanā būtiska nozīme ir 1958. gada nolīgumam, jo ES ražotāji var darboties atbilstoši vienotam tipa apstiprināšanas noteikumu kopumam, apzinoties, ka līgumslēdzējas puses atzīs ES ražotāju ražojumus, pamatojoties uz to, ka tie atbilst ražotāju valsts tiesību aktiem. Uz šīs shēmas pamata ar Regulu (EK) Nr. 661/2009 par mehānisko transportlīdzekļu vispārējo drošumu ir atceltas vairāk nekā 50 ES direktīvas, kas ir aizstātas ar attiecīgajiem noteikumiem, kuri pieņemti saskaņā ar 1958. gada nolīgumu.

               Līdzīga pieeja ir izmantota saistībā ar Direktīvu 2007/46/EK, ar kuru dalībvalstu apstiprināšanas sistēmas aizstāja ar Savienības apstiprināšanas procedūru un izveidoja saskaņotu sistēmu, kas ietver administratīvus noteikumus un vispārējas tehniskās prasības visiem jaunajiem transportlīdzekļiem, sistēmām, sastāvdaļām un atsevišķām tehniskām vienībām. Ar minēto direktīvu ANO noteikumus iekļāva ES tipa apstiprināšanas sistēmā vai nu kā tipa apstiprināšanas prasības, vai kā Savienības tiesību aktu alternatīvas. Kopš ir pieņemta minētā direktīva, Savienības tiesību aktos ES tipa apstiprināšanas sistēmā aizvien biežāk iekļauj ANO noteikumus.

               •Saskanība ar citām ES politikas jomām

               WP.29 sistēma ir sasaistīta ar Savienības konkurētspējas politiku, un šai iniciatīvai ir pozitīva ietekme uz to. Šis priekšlikums saskan arī ar Savienības transporta un enerģētikas politiku, kuras tiek ņemtas vērā, kad tiek izstrādāti un pieņemti noteikumi saskaņā ar 1958. gada nolīgumu.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pants saistībā ar tā 218. panta 9. punktu.

               •Subsidiaritāte

               Tikai Savienība ir pilnvarota balsojumā atbalstīt starptautiskos instrumentus, piemēram, priekšlikumus par ANO noteikumiem, ANO noteikumu grozījumus un Vispārējo tehnisko noteikumu projektus, un to iekļaušanu Savienības mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprināšanas sistēmā. Tas ne tikai nepieļauj iekšējā tirgus sadrumstalotību, bet nodrošina arī vienādus vides un drošuma standartus visā Savienībā. Turklāt tas sniedz apjomradītus ietaupījumus, proti, ražojumus var izgatavot visam Savienības tirgum un pat starptautiskajam tirgum, nepielāgojot tos valsts tipa apstiprināšanas prasībām katrā atsevišķā dalībvalstī.

               Tāpēc šis priekšlikums atbilst subsidiaritātes principam.

               •Proporcionalitāte

                  Šis Padomes lēmums pilnvaro Komisiju balsot Savienības vārdā un ir samērīgs instruments saskaņā ar Padomes Lēmuma 97/836/EK 5. panta 1. punktu nolūkā definēt vienotu ES nostāju ANO EEK attiecībā uz balsojumu par WP.29 sanāksmes darba kārtībā iekļautajiem darba dokumentiem. Tāpēc šis priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tas paredz vienīgi tos pasākumus, kuri ir vajadzīgi, lai sasniegtu mērķus, kas saistīti ar iekšējā tirgus pareizas darbības nodrošināšanu, vienlaikus nodrošinot augstu sabiedrības drošības un aizsardzības līmeni.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

               Saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, nosakot nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar starptautisku nolīgumu izveidotā struktūrā, ir jāizmanto Padomes lēmums.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi/spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude

               Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Neattiecas.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Šim priekšlikumam neatkarīgu ekspertu atzinums nav vajadzīgs. Tomēr šo priekšlikumu ir izskatījusi Mehānisko transportlīdzekļu tehniskā komiteja.

               •Ietekmes novērtējums

               Šim priekšlikumam nav jāveic ietekmes novērtējums, jo tas nav leģislatīvs dokuments un alternatīvi politikas risinājumi nav pieejami vai iespējami.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

               Šī iniciatīva neietekmē administratīvo slogu, jo ar “megalēmumam” pievienotajām atsaucēm uz grozījumiem uzņēmumiem, tostarp MVU, netiks ieviesti jauni ziņošanas vai citi administratīvi pienākumi. Šīs iniciatīvas mērķis ir administratīvā sloga samazināšana, jo pasaules mērogā saskaņotu prasību piemērošana dod ražotājiem iespēju sistēmu un sastāvdaļu apstiprinājumu dokumentus izmantot ne tikai ES, bet arī eksporta tirgū, ko veido 1958. gada nolīguma līgumslēdzējas puses, kas nav ES dalībvalstis.

               Šim priekšlikumam ir ļoti pozitīva ietekme uz ES autobūves nozares konkurētspēju un starptautisko tirdzniecību. Ir atzīts, ka starptautiski saskaņotu transportlīdzekļu noteikumu pieņemšana, ko veic ES tirdzniecības partneri, ir vislabākais veids, kā novērst ar tarifiem nesaistītus tirdzniecības šķēršļus un atvērt ES autobūves nozares uzņēmumiem piekļuvi tirgum vai paplašināt to.

               •Pamattiesības

               Šim priekšlikumam nav ietekmes uz pamattiesību aizsardzību.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Šī iniciatīva neietekmē budžetu.

               5.CITI JAUTĀJUMI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, novērtēšanas un ziņošanas kārtība

               Neattiecas.

               •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām)

               Neattiecas.

               •Konkrētu priekšlikuma noteikumu sīks skaidrojums

               Ar priekšlikumu nosaka Savienības nostāju balsojumā par:

               –grozījumiem ANO Noteikumos Nr. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 un 129;

               –priekšlikumu jauniem ANO Noteikumiem par smagdarba divu degvielu dzinēja modifikācijas sistēmām (HDDF-ERS);

               –ANO Vispārējo tehnisko noteikumu Nr. 15 un 16 grozījumu priekšlikumiem;

               –priekšlikumiem par diviem jauniem ANO Vispārējiem tehniskiem noteikumiem par mērījumu procedūru divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem attiecībā uz respektīvi emisijām un iebūvēto diagnostiku; un

               –priekšlikumu par jaunu Rezolūciju par gaismas avotu kategoriju kopīgo specifikāciju (R.E.4).

               2016/0341 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāapstiprina attiecīgajās Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas komitejās attiecībā uz priekšlikumiem par grozījumiem ANO Noteikumos Nr. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 un 129, vienu priekšlikumu jauniem ANO Noteikumiem par smagdarba divu degvielu dzinēja modifikācijas sistēmām (HDDF-ERS), ANO Vispārējo tehnisko noteikumu Nr. 15 un 16 grozījumu priekšlikumiem, priekšlikumiem par diviem jauniem ANO Vispārējiem tehniskiem noteikumiem par mērījumu procedūru divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem attiecībā uz respektīvi dažu veidu emisijām un iebūvēto diagnostiku un vienu priekšlikumu par jaunu Rezolūciju par gaismas avotu kategoriju kopīgo specifikāciju (R.E.4)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Padomes Lēmumu 97/836/EK
                  1
                Savienība ir pievienojusies Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām (“Pārskatītais 1958. gada nolīgums”).

               (2)Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/125/EK
                  2
                Savienība ir pievienojusies Nolīgumam par vispārēju tehnisko noteikumu apstiprināšanu riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos (“Paralēlais nolīgums”).

               (3)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/46/EK
                  3
                dalībvalstu apstiprināšanas sistēmas aizstāja ar Savienības apstiprināšanas procedūru un izveidoja saskaņotu sistēmu, kas ietver administratīvus noteikumus un vispārējas tehniskās prasības visiem jaunajiem transportlīdzekļiem, sistēmām, sastāvdaļām un atsevišķām tehniskām vienībām. Ar minēto direktīvu noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar Pārskatīto 1958. gada nolīgumu (turpmāk “ANO noteikumi”), iekļāva ES tipa apstiprināšanas sistēmā vai nu kā tipa apstiprināšanas prasības, vai kā Savienības tiesību aktu alternatīvas. Kopš ir pieņemta minētā direktīva, Savienības tiesību aktos ES tipa apstiprināšanas sistēmā aizvien biežāk iekļauj ANO noteikumus.

               (4)Ņemot vērā pieredzi un tehnikas sasniegumus, ir jāpielāgo tehnikas attīstībai prasības attiecībā uz dažiem elementiem vai rādītājiem, uz kuriem attiecas ANO Noteikumi Nr. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 un 129, kā arī ANO Vispārējie tehniskie noteikumi (VTN) Nr. 15 un 16.

               (5)Lai paredzētu vienotus noteikumus par smagdarba divu degvielu dzinēja modifikācijas sistēmām (HDDF-ERS), būtu jāpieņem jauni ANO noteikumi.

               (6)Lai paredzētu vienotus tehniskos noteikumus par mērījumu procedūru divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem attiecībā uz respektīvi dažu veidu emisijām un iebūvēto diagnostiku, būtu jāpieņem divi jauni VTN.

               (7)Lai paredzētu vienotus noteikumus par gaismas avotu kategoriju kopīgo specifikāciju, būtu jāpieņem jauna rezolūcija (R.E.4).

               (8)Tādēļ ir atbilstīgi noteikt nostāju, kas attiecībā uz iepriekš minēto ANO aktu pieņemšanu Savienības vārdā jāieņem attiecīgajās ANO EEK komitejās, proti, Pārskatītā 1958. gada nolīguma Administratīvajā komitejā un Paralēlā nolīguma Izpildu komitejā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Pārskatītā 1958. gada nolīguma Administratīvajā komitejā un Paralēlā nolīguma Izpildu komitejā laikposmā no 2016. gada 14. līdz 20. novembrim, ir atbalstīt priekšlikumus, kuri uzskaitīti šā lēmuma pielikumā.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  Padomes 1997. gada 27. novembra Lēmums 97/836/EK par Eiropas Kopienas pievienošanos ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām (“Pārskatītais 1958. gada Nolīgums”) (OV L 346, 17.12.1997., 78. lpp.).

                     (2)
                  Padomes 2000. gada 31. janvāra Lēmums 2000/125/EK par noslēgto Nolīgumu par vispārēju tehnisko noteikumu apstiprināšanu riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos (“Paralēlais nolīgums”) (OV L 35, 10.2.2000., 12. lpp.).

                     (3)
                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīva 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (“pamatdirektīva”) (OV L 263, 9.10.2007., 1. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.10.2016
            COM(2016) 684 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes Lēmumam
            ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāapstiprina attiecīgajās Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas komitejās attiecībā uz priekšlikumiem par grozījumiem ANO Noteikumos Nr. 7, 16, 37, 44, 45, 46, 48, 53, 78, 80, 83, 86, 87, 99, 105, 107, 110, 121, 128 un 129, vienu priekšlikumu jauniem ANO Noteikumiem par smagdarba divu degvielu dzinēja modifikācijas sistēmām (HDDF-ERS), ANO Vispārējo tehnisko noteikumu Nr. 15 un 16 grozījumu priekšlikumiem, priekšlikumiem par diviem jauniem ANO Vispārējiem tehniskiem noteikumiem par mērījumu procedūru divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem attiecībā uz respektīvi dažu veidu emisijām un iebūvēto diagnostiku un vienu priekšlikumu par jaunu Rezolūciju par gaismas avotu kategoriju kopīgo specifikāciju (R.E.4)

               PIELIKUMS

                        Nosaukums darba kārtībā

                        Dokumenta atsauce

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 7 (Gabarītgaismas lukturi, bremžu signāllukturi un kontūrgaismas lukturi) 02. grozījumu sērijas 25. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/75

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 16 (Drošības jostas, ISOFIX un i-Size) 06. grozījumu sērijas 8. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/98

                        un neoficiāls dokuments WP.29-170-04

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 16 (Drošības jostas, ISOFIX un i-Size) 07. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/99

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 37 (Kvēlspuldzes) 03. grozījumu sērijas 45. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/76

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 44 (Bērnu ierobežotājsistēmas) 3. pārskatītās redakcijas 2. labojumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/100

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 44 (Bērnu ierobežotājsistēmas) 04. grozījumu sērijas 12. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/101

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 44 (Bērnu ierobežotājsistēmas) 04. grozījumu sērijas 12. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/102

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 45 (Priekšējo lukturu tīrītāji) 01. grozījumu sērijas 10. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/77

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 46 (Netiešās redzamības ierīces) 04. grozījumu sērijas 4. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/89

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 48 (Apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšana) 04. grozījumu sērijas 17. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/78

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 48 (Apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšana) 05. grozījumu sērijas 10. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/79

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 48 (Apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšana) 06. grozījumu sērijas 8. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/80

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 53 (Apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšana L3 transportlīdzekļos) 01. grozījumu sērijas 19. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/81

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 53 (Apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšana L3 transportlīdzekļos) 02. grozījumu sērijas 1. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/82

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 78 (L kategorijas transportlīdzekļu bremžu sistēma) 04. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/114 un neoficiālais dokuments

                        GRRF-82-06

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 80 (Sēdekļu un to stiprinājumu izturība (autobusi)) 03. grozījumu sērijas 2. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/103

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 83 (M1 un N1 kategorijas transportlīdzekļu emisijas) 06. grozījumu sērijas 8. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/108

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 83 (M1 un N1 kategorijas transportlīdzekļu emisijas) 07. grozījumu sērijas 4. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/109

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 86 (Apgaismes ierīču un gaismas signālierīču uzstādīšana lauksaimniecības transportlīdzekļos) 01. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/83

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 87 (Dienas gaitas lukturi) 18. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/84

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 99 (Gāzizlādes gaismas avoti) sākotnējās redakcijas 12. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/85

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 105 (ADR transportlīdzekļi) 06. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/90

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 107 (Autobusu un tālsatiksmes autobusu vispārējā konstrukcija) 04. grozījumu sērijas 5. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/91

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 107 (Autobusu un tālsatiksmes autobusu vispārējā konstrukcija) 05. grozījumu sērijas 6. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/92

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 107 (Autobusu un tālsatiksmes autobusu vispārējā konstrukcija) 06. grozījumu sērijas 6. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/93

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 107 (Autobusu un tālsatiksmes autobusu vispārējā konstrukcija) 07. grozījumu sērijas 1. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/94

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 110 (Saspiestas dabasgāzes un sašķidrinātas dabasgāzes transportlīdzekļi) 01. grozījumu sērijas 5. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/95

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 121 (Vadības ierīču, optisko signālu un indikatoru apzīmējumi) 9. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/96

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 121 (Vadības ierīču, optisko signālu un indikatoru apzīmējumi) 01. grozījumu sērijas 1. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/97

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 128 (Gaismas diodes (LED) gaismas avoti) sākotnējās redakcijas 6. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/86

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 129 (Uzlabotās bērnu ierobežotājsistēmas) 2. labojumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/104

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 129 (Uzlabotās bērnu ierobežotājsistēmas) 5. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/105

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 129 (Uzlabotās bērnu ierobežotājsistēmas) 01. grozījumu sērijas 1. papildinājumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/106

                        Priekšlikums par ANO Noteikumu Nr. 129 (Uzlabotās bērnu ierobežotājsistēmas) 02. grozījumu sēriju

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/107

                        Priekšlikums jauniem Noteikumiem par vienotiem noteikumiem attiecībā uz smagdarba dīzeļdzinējos un transportlīdzekļos uzstādāmu smagdarba divu degvielu dzinēja modifikācijas sistēmu (HDDF-ERS) apstiprināšanu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/110

                        Priekšlikums par projektu Rezolūcijai par gaismas avotu kategoriju kopīgo specifikāciju (R.E.4).

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/111

                        Priekšlikums par ANO Vispārējo tehnisko noteikumu (VTN) Nr. 15 (Vieglo transportlīdzekļu vispārējā saskaņotā testa procedūra (WLTP)) 1. grozījumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/68

                        Priekšlikums par ANO Vispārējo tehnisko noteikumu (VTN) Nr. 16 (Riepas) 1. grozījumu

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/117

                        Priekšlikums par jauniem ANO Vispārējiem tehniskiem noteikumiem (VTN) par mērījumu procedūru divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem attiecībā uz iebūvēto diagnostiku

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/112

                        Priekšlikums par jauniem ANO Vispārējiem tehniskiem noteikumiem (VTN) par mērījumu procedūru ar sadedzes dzinēju aprīkotiem divriteņu vai trīsriteņu mehāniskajiem transportlīdzekļiem attiecībā uz kartergāzu un iztvaikošanas emisijām

                        ECE/TRANS/WP.29/2016/66


				|

		52011PC0540

			Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS ar ko izveido informācijas apmaiņas mehānismu attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas jomā /* COM/2011/0540 galīgā redakcija - 2011/0238 (COD) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
Eiropadome 2011. gada
4. februāra sēdē secināja, ka, lai nodrošinātu
konsekvenci un saskaņotību ES ārējās
attiecībās ar galvenajām ražotājvalstīm,
tranzītvalstīm un patērētājvalstīm
enerģētikas jomā, ir labāk jākoordinē
Savienības un dalībvalstu darbības. Tādēļ Padome
aicināja dalībvalstis no 2012. gada 1. janvāra
informēt Komisiju par visiem saviem jauniem un spēkā esošiem
divpusējiem nolīgumiem ar trešām valstīm enerģētikas
jomā[1].
Šis priekšlikums Eiropadomes secinājumus
ietver mehānismā ar sīki izstrādātām procedūrām
informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm un Komisiju
saistībā ar starpvaldību nolīgumiem, t.i., juridiski
saistošiem nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām
valstīm, kas, visticamāk, ietekmēs iekšējā enerģijas
tirgus darbību vai energoapgādes drošību Savienībā.
Priekšlikums pievienots Komisijas
paziņojumam par energoapgādes drošību un starptautisko
sadarbību — "ES
enerģētikas politika: attiecību veidošana ar partneriem
ārpus mūsu robežām"[2].

1.
POLITIKAS MĒRĶIS

Savienībā importētās
enerģijas daļa pastāvīgi pieaug[3].
Dalībvalstis un enerģētikas uzņēmumi meklē jaunus
energoresursu avotus ārpus ES. Parasti sarunām ar ietekmīgiem
trešo valstu enerģijas piegādātājiem ir nepieciešams
politisks atbalsts starpvaldību nolīgumu veidā, kas
noslēgti starp dalībvalstīm un trešām valstīm. Šie
starpvaldību nolīgumi tiek apspriesti divpusējās
sarunās, un tie bieži ir sīkāk izstrādātu
komerclīgumu pamatā.
Pēc elektroenerģijas un gāzes
tirgu liberalizācijas Eiropas Savienībā, jo īpaši
īstenojot Trešās enerģētikas tiesību aktu paketes[4] prasības,
dalībvalstis ir ieviesušas būtiskas izmaiņas savos tiesību
aktos enerģētikas jomā. Šo tiesību aktu izmaiņu
ievērošana ne vienmēr ietilpst trešo valstu enerģijas
piegādātāju komercinteresēs.
Ņemot vērā iespējamo piegādes deficītu,
dalībvalstis arvien vairāk izjūt spiedienu pieņemt savos
starpvaldību nolīgumos ar trešām valstīm regulatīvus kompromisus,
kas nav saderīgas ar Savienības tiesību aktiem
enerģētikas jomā. Šādi regulatīvie kompromisi apdraud
Savienības iekšējā enerģijas tirgus pienācīgu
darbību.
Piemēram, ja
starpvaldību nolīgums tiek noslēgts, lai atbalstītu
konkrētu gāzes cauruļvada projektu, tajā nebūtu
jāiekļauj neviena klauzula, kas patur tiesības konkrētam
nosūtītājam slēgt līgumus par gāzes cauruļvada
kopējo ietilpību vai ietilpības daļu, izņemot, ja
šāda klauzula ir pieļaujama saskaņā ar Savienības
tiesību aktiem pēc attiecīgo iestāžu labvēlīga
lēmuma pieņemšanas valsts un Savienības līmenī par atbrīvojumu no prasībām, ko Savienības tiesību
akti enerģētikas jomā paredz trešām personām
saistībā ar piekļuves tiesībām,
un uz to attiecas šajos tiesību aktos paredzētie nosacījumi.
Pretējā gadījumā nolīgums būs pretrunā
Savienības tiesību aktiem, un rezultātā tas
ieguldītājiem nenodrošinās tiesisko noteiktību.
Turklāt cauruļvada projekts zaudēs tiesības uz
iespējamā ES finansējuma saņemšanu. Tā kā
dalībvalstis nevar vienkārši vienpusēji grozīt
starpvaldību nolīgumus, kas noslēgti ar trešām
valstīm, ja tiek konstatēts, ka noteikumi tajos pārkāpj
iekšējā tirgus normas, starpvaldību nolīgumi, kas ietver
pretlikumīgus noteikumus, nostāda dalībvalstis
situācijā, kas rada pretrunīgas tiesiskās saistības un
apdraud Savienības iekšējā enerģijas tirgus
pienācīgu darbību. Tāpēc
dalībvalstis nedrīkst šādus nolīgumus parakstīt.
Turklāt,
kā parādīja Krievijas Federācijas un
Ukrainas strīds par gāzi, kas norisinājās 2009. gada janvārī, ja iekšējais tirgus
pienācīgi nedarbojas, ES ir daudz neaizsargātāka pret
piegādes drošības riskiem. Tāpēc ir svarīgi, lai dalībvalstis un Komisija būtu
informētas par importētās enerģijas daudzumu un avotiem.
Lai risinātu šīs problēmas, ir
svarīgi uzlabot informācijas apmaiņu starp
dalībvalstīm, kā arī starp dalībvalstīm un
Komisiju par spēkā esošiem, provizoriski
piemērotiem un plānotiem starpvaldību nolīgumiem. Tas veicinās koordināciju Savienības līmenī
un Savienības enerģētikas politikas efektīvu
īstenošanu. Turklāt tas stiprinās atsevišķu
dalībvalstu pozīciju sarunās ar trešām valstīm, lai
nodrošinātu piegādes drošību un Savienības iekšējā enerģijas tirgus pienācīgu darbību, kā
arī radītu tiesisko noteiktību ieguldījumu
lēmumiem un padarītu iespējamu potenciālu ES
finansējuma piešķiršanu projektam. Uzlabota
pārredzamība saistībā ar starpvaldību nolīgumiem galu galā arī
palielinās konsekvenci un saskaņotību solidaritātes
garā ES ārējās attiecībās
enerģētikas jomā un ļaus dalībvalstīm labāk
izmantot Savienības politisko un ekonomisko ietekmi un Komisijas pieredzi
saistībā ar Savienības tiesību aktiem. Šā iemesla
dēļ tiek paredzēts, ka dalībvalstis sarunās var
prasīt Komisijas palīdzību. Tāpēc jaunais instruments
ļaus Komisijai efektīvi atbalstīt dalībvalstis.

2.
POLITIKAS SCENĀRIJI UN APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM

Ņemot
vērā šā priekšlikuma ierobežoto ekonomisko un sociālo ietekmi,
netika uzskatīts par nepieciešamu veikt oficiālu ietekmes
novērtējumu. Tomēr, ņemot vērā paustos politikas mērķus, Komisija
novērtēja vairākas iespējas pareizas Eiropadomes
secinājumu transponēšanas panākšanai. Sabiedriskā
apspriešana par ES enerģētikas politikas
ārējo dimensiju notika laikposmā no 2010. gada
21. decembra līdz 2011. gada 7. martam. Apspriešanās
raisīja jautājumus par koordinācijas nepieciešamību starp
dalībvalstīm un Komisiju saistībā ar starpvaldību
nolīgumiem, lai nodrošinātu piegādes drošību un
Savienības iekšējā enerģijas tirgus pienācīgu darbību. Kopumā tika saņemtas
vairāk nekā 90 atbildes. Saņemtajās atbildēs tika
uzsvērta Savienības nozīmīgā loma uzticama
tiesiskā regulējuma un institucionālās sistēmas
veicināšanā, lai panāktu abpusēji izdevīgas
attiecības ar tās galvenajiem energoresursu piegādātājiem un tranzītvalstīm.
2011. gada 6. aprīlī Briselē notika arī
sanāksme, kurā piedalījās enerģētikas eksperti.
Status quo
Sakarā ar to, ka nav uzlikts par
pienākumu vispusīgi informēt Komisiju par starpvaldību
nolīgumiem[5],
Komisijas rīcībā pašlaik nav informācijas par lielāko
daļu starpvaldību nolīgumu starp dalībvalstīm un
trešām valstīm. Komisija ļoti aptuveni lēš, ka apmēram
30 starpvaldību nolīgumi varētu būt noslēgti
starp dalībvalstīm un trešām valstīm naftas sektorā un
apmēram 60 nolīgumi gāzes sektorā[6]. Visticamāk, tie attiecas
vai nu uz naftas un gāzes apjomiem, kas Savienībā importēti
no trešām valstīm, vai uz šo apjomu piegādes, ko veic,
izmantojot fiksētu infrastruktūru, nosacījumiem.
Saistībā ar starpvaldību nolīgumiem starp
dalībvalstīm un trešām valstīm attiecībā uz
elektroenerģiju tiek lēsts, ka to kopējais skaits ir
mazāks. Šie nolīgumi ietver tā sauktos BRELL RING nolīgumus
starp Baltkrieviju, Krieviju, Igauniju, Lietuvu un Latviju par tīklu
darbību un izmantošanu Baltijas valstīs. Visticamāk, ka
līdzvērtīgi nolīgumi ir noslēgti arī ar
Balkānu reģiona valstīm, kurās trešo valstu tīkli ir
sinhroni savienoti ar Savienības dalībvalstu tīkliem. Nav
iespējams aptuveni noteikt, cik bieži šie starpvaldību nolīgumi
tiek grozīti vai cik daudz var tikt noslēgti jauni.
Dalībvalstīm arī trūkst mehānisma, lai sekotu
līdzi situācijai šajā jomā 27 dalībvalstīs.
Lai gan dažas pārredzamības
nodrošināšanas prasības jau ir pieņemtas[7], tās attiecas tikai uz
gāzes nozari (spēkā esošie starpvaldību nolīgumi un
jaunie noslēgtie nolīgumi) un informācijas apmaiņu starp
Komisiju un dalībvalstīm (apmaiņa nenotiek starp pašām
dalībvalstīm), un šo iemeslu dēļ vien nespēj
transponēt Eiropadomes secinājumus.
Tādēļ status quo ir uzskatāms par neapmierinošu, un
Komisija uzskata par nepieciešamu ieteikt jauna, sīkāk
izstrādāta un vispusīgāka informācijas apmaiņas
mehānisma izveidošanu.
Juridisks instruments vai
brīvprātīgi pasākumi
Tikai skaidri noteiktas saistības
attiecībā uz informācijas apmaiņu par starpvaldību
nolīgumiem starp dalībvalstīm, kā arī starp
dalībvalstīm un Komisiju var nodrošināt nepieciešamo
pārredzamību, kas vajadzīga koordinācijai Savienības
līmenī. Lai gan ierosinātajā mehānismā ir ietvertas arī nesaistošās tiesību
normas, piemēram, standarta klauzulu kopīga izstrāde,
brīvprātīgi pasākumi paši par sevi līdz šim nav
izrādījušies pietiekami efektīvi, lai garantētu tādu
informācijas apmaiņu, kāda nepieciešama, lai nodrošinātu,
ka nolīgumi, kas noslēgti starp dalībvalstīm un trešām
valstīm, ir likumīgi un neapdraud Savienības
iekšējā enerģijas tirgus pienācīgu darbību. Tādēļ juridisks instruments obligātas informācijas apmaiņai ir vienīgā iespēja, kas
garantēs, ka paustie politikas mērķi tiks sasniegti, un
vispiemērotākā forma tam būtu lēmums[8].
Darbības joma
Lai precīzi transponētu Padomes
secinājumus, tiek ierosināts, ka lēmums attiecas uz visiem spēkā esošiem, provizoriski piemērotiem un jauniem
starpvaldību nolīgumiem, kas, visticamāk, ietekmēs
iekšējā enerģijas tirgus
darbību vai energoapgādes drošību Savienībā, jo šie
divi faktori savā starpā ir cieši saistīti. Jo īpaši
svarīgi ir, lai lēmums ietvertu visus
starpvaldību nolīgumus, kas ietekmē gāzes, naftas vai
elektroenerģijas piegādi, ko veic, izmantojot fiksētu
infrastruktūru (piemēram, cauruļvadus un tīklus), vai ES
importētās enerģijas kopējo daudzumu.
Atbilstīgi informācijas
apmaiņas termiņi
Svarīgi ir laikus sniegt informāciju
par plānotiem starpvaldību nolīgumiem pārējām
dalībvalstīm un Komisijai. Ir nepieciešams arī pilnībā
pārzināt pašlaik spēkā esošo starpvaldību
nolīgumu saturu. Tādēļ par būtisku faktoru tiek
uzskatīts tas, ka dalībvalstis vispirms informē Komisiju par
savu nodomu sākt sarunas un paziņo starpvaldību nolīguma
ratificēto variantu. Komisijai jābūt galvenajai lomai šīs
informācijas tūlītējā izplatīšanā pārējām
dalībvalstīm, ņemot vērā dalībvalstu
pieprasījumus ievērot informācijas konfidencialitāti.
Tomēr, neveicot informācijas
apmaiņu sarunu laikā, būs sarežģīti panākt
turpmāko starpvaldību nolīgumu atbilstību Savienības
tiesību aktiem enerģētikas jomā un Savienības politikai
piegādes drošības jomā. Turklāt tiktu zaudēta
iespēja nodrošināt nepieciešamo tiesisko noteiktību
attiecībā uz starpvaldību nolīgumu statusu un spēkā
esamību galvenajiem enerģētikas nozares projektiem un
turpmākajam finansējumam. Tas kaitētu Savienības
ieguldījumiem un tādējādi Savienības
energoapgādes drošībai.
Pašreizējais ex-post kontroles
mehānisms pārkāpumu procedūru veidā šo problēmu
nerisina pietiekami efektīvi[9].
Tas notiek tādēļ, ka, tiklīdz starpvaldību
nolīgumi ir parakstīti vai tiklīdz tie tiek ratificēti, dalībvalstis nevar tos vienpusēji grozīt, ja tiek
konstatēts, ka tajos ietvertie konkrētie noteikumi ir pretrunā
iekšējā tirgus normām un starpvaldību
nolīgumi ar attiecīgām trešām
valstīm būtu jāpārskata. Tādēļ par
būtisku faktoru tiek uzskatīta nepārtraukta
saziņa un informācijas apmaiņa sarunu laikā, kā arī
iespēja pēc attiecīgās dalībvalsts vai Komisijas
pieprasījuma veikt saderības pārbaudi, pirms starpvaldību
nolīgums tiek parakstīts. Turklāt tiek ierosināts, ka
dalībvalstis sarunās var prasīt Komisijas dienestu
palīdzību. Pieredze, ko iegūst, izmantojot šos apmaiņas
mehānismus, dos iespēju kopīgi izstrādāt
brīvprātīgas standarta klauzulas, ko dalībvalstis var izmantot turpmākos starpvaldību nolīgumos. Šādu
standarta klauzulu izmantošana palīdzētu novērst to, ka starpvaldību nolīgumi ir pretrunā
Savienības tiesību aktiem.
Obligāta ex-ante kontrole vai
elastīgāka saderības pārbaude
Ar šo priekšlikumu netiek ierosināts
izveidot pilnīgu, obligātu ex-ante kontroles mehānismu,
kas piemērojams visiem attiecīgajiem starpvaldību
nolīgumiem, jo šāds mehānisms uzliktu pārāk lielu
slogu dalībvalstīm un aizkavētu visu turpmāko
starpvaldību nolīgumu noslēgšanu vismaz par vairākiem
mēnešiem.
Tā vietā tiek uzskatīts par
pietiekamu paredzēt elastīgāku saderības kontroles
mehānismu, atbilstīgi kuram Komisija, pēc pašas
pieprasījuma vai pēc tās dalībvalsts pieprasījuma, kas
apspriež starpvaldību nolīgumu noslēgšanu, novērtē
panāktā nolīguma saderību ar Savienības tiesību
aktiem, pirms nolīgums tiek parakstīts. Ja saderības
pārbaude ir veikta pēc attiecīgās dalībvalsts vai
Komisijas pieprasījuma un ja Komisija četru mēnešu laikā
nepieņem nepārprotamu atzinumu, lai nepamatoti neaizkavētu
sarunas, tiek uzskatīts, ka tai nav iebildumu.
Ierosinātais variants ievērojami
palielinās Savienības spēju saglabāt tās
iekšējā enerģijas tirgus
pienācīgu darbību un aizsargāt energoapgādes
drošību, kā arī galveno enerģētikas nozares projektu īstenošanu, izmantojot koordinētu un tādēļ
efektīvu Savienības spēju panākt
izdevīgus nosacījumus. Šajā ziņā
priekšlikuma pozitīvā ietekme ir lielāka par diezgan ierobežoto
papildu slogu attiecībā uz pārredzamības
saistībām, kas noteiktas dalībvalstīm, apspriežot
starpvaldību nolīgumu noslēgšanu ar trešām valstīm.

3.
PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

Šā priekšlikuma mērķis ir
pārvērst Eiropadomes 2011. gada 4. februāra
secinājumus mehānismā ar sīki izstrādātām
procedūrām informācijas apmaiņai starp
dalībvalstīm un Komisiju saistībā ar starpvaldību
nolīgumiem, lai Savienības līmenī veicinātu
koordināciju, kas nodrošinātu piegādes
drošību un Savienības iekšējā enerģijas tirgus
pienācīgu darbību, kā arī radītu tiesisko
noteiktību attiecībā uz ieguldījumu
lēmumiem.
Dalībvalstīm individuālā
līmenī ir grūti nodrošināt šo politikas mērķu
sasniegšanu. Dalībvalstu rīcībā pašlaik nav pietiekamas
informācijas, lai izvērtētu savu starpvaldību nolīgumu
vispārējo ietekmi uz piegādes drošības situāciju ES.
Dalībvalstu pašu novērtējumi par Savienības
enerģētikas jomas noteikumu pareizu īstenošanu
saistībā ar šiem starpvaldību nolīgumiem nesniedz arī
pietiekamu tiesisko noteiktību ieguldītājiem. Taču Savienības
līmeņa koordinācija labvēlīgi ietekmēs visu
pausto mērķu sasniegšanu. Tā kā ierosinātā
informācijas apmaiņa stiprinās dalībvalstu pozīciju
sarunās ar trešām valstīm, tā
nodrošinās Savienības noteikumu un politiku pareizu ieviešanu.
Informācijas apmaiņas rezultātā kolektīvās piegādes drošības stāvokļa
jautājumus varēs aplūkot ne tikai valsts, bet arī ES mērogā.
Turklāt kopīgi izstrādātu standarta klauzulu un
ierosinātās saderības pārbaudes izmantošana nodrošinās
ieguldītājiem lielāku tiesisko noteiktību
attiecībā uz starpvaldību nolīguma atbilstību ES tiesību
aktiem. Tāpēc priekšlikums ir pamatots subsidiaritātes
principa ziņā. Priekšlikumā
arī tiek ievērots proporcionalitātes princips, jo
pārbaudītās brīvprātīgās alternatīvas
negarantē, ka tiks veikta pietiekama informācijas apmaiņa, lai
nodrošinātu, ka politikas mērķi tiek sasniegti.
Starpvaldību nolīgumi tiek
definēti kā visi juridiski saistoši nolīgumi
starp dalībvalstīm un trešām valstīm, kas, visticamāk,
ietekmēs iekšējā enerģijas tirgus darbību vai energoapgādes drošību ES.
Lai izvairītos no noteikumu dublēšanās,
tie starpvaldību nolīgumi, attiecībā uz kuriem citos
Savienības tiesību aktos jau ir paredzētas konkrētas
paziņošanas procedūras Komisijai,
tiek izslēgti no priekšlikuma, izņemot starpvaldību
nolīgumus, kas jāiesniedz Komisijai
saskaņā ar Gāzes piegādes drošības regulu[10]. Tiek arī
ierosināts, ka jaunais mehānisms neattiecas uz nolīgumiem starp
komersabiedrībām, izņemot tiktāl, ciktāl
starpvaldību nolīgums nepārprotami atsaucas uz šiem
komercnolīgumiem.
Dalībvalstis nosūta Komisijai visus spēkā esošus un provizoriski piemērotus
starpvaldību nolīgumus starp dalībvalstīm un trešām
valstīm ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc
ierosinātā lēmuma stāšanās spēkā. Komisija iespējami
agrāk arī jāinformē par dalībvalstu nodomiem sākt
sarunas par turpmāku starpvaldību nolīgumu noslēgšanu vai
spēkā esošu starpvaldību nolīgumu grozīšanu. Komisija
pastāvīgi tiek informēta par sarunu gaitu. Pēc
pieprasījuma Komisija piedalās sarunās kā
novērotājs. Šajā kontekstā dalībvalstis ir arī
tiesīgas prasīt Komisijas palīdzību
sarunās ar trešām valstīm.
Pēc starpvaldību
nolīguma ratifikācijas ratificēto dokumentu nekavējoties
nosūta Komisijai. Starpvaldību nolīgumi jāiesniedz
pilnībā, tostarp to pielikumi, citi dokumenti,
uz kuriem tie atsaucas, un visi to grozījumi. Komisija
visu saņemto informāciju dara pieejamu dalībvalstīm,
izmantojot datubāzi. Sniedzot informāciju Komisijai, dalībvalsts
var norādīt, vai kāda
informācijas daļa iesniegtajos nolīgumos ir uzskatāma par
konfidenciālu.
Komisija veicina
koordināciju starp dalībvalstīm, lai pārskatītu
situāciju starpvaldību nolīgumu jomā, identificētu kopīgas problēmas un
risinājumus un izstrādātu standarta klauzulas, kuras dalībvalstis var izmantot turpmākajos starpvaldību
nolīgumos.
Turklāt Komisija
pēc savas ierosmes ne vēlāk kā četru nedēļu
laikā pēc informācijas saņemšanas par sarunu pabeigšanu vai
pēc to dalībvalstu pieprasījuma, kas apsprieda starpvaldību
nolīguma noslēgšanu, ir tiesīga novērtēt
apspriestā nolīguma saderību ar Savienības tiesību aktiem, lai nodrošinātu,
ka nolīgums ir likumīgs. Šajā gadījumā
dalībvalstīm jāiesniedz Komisijai pilnībā apspriestais starpvaldību nolīgums, pirms tas tiek parakstīts. Komisija novērtējumu veic četru
mēnešu laikā. Ja šāda saderības pārbaude ir pieprasīta
un ja Komisija šajā novērtēšanas
laikposmā nepieņem atzinumu, tiek uzskatīts,
ka tai nav iebildumu.
Komisija sagatavo ziņojumu par
ierosinātā lēmuma piemērošanu četrus gadus pēc
tā spēkā stāšanās dienas.
Ierosinātais lēmums stājas
spēkā divdesmit dienas pēc tā publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

4.
PRIEKŠLIKUMA IETEKME UZ BUDŽETU

Priekšlikums neietekmē Savienības
budžetu. Ierobežotais papildu administratīvais slogs Eiropas Komisijai
nerada papildu izmaksas.
2011/0238 (COD)
Priekšlikums
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
ar ko izveido informācijas apmaiņas
mehānismu attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem starp
dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas
jomā
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 194. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta
projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu[11],

ņemot vērā Reģionu
komitejas atzinumu[12],
saskaņā ar parasto likumdošanas
procedūru,
tā kā:
(1)
Eiropadome ir pieprasījusi
dalībvalstīm no 2012. gada 1. janvāra informēt
Komisiju par visiem saviem jauniem un spēkā esošiem divpusējiem
enerģētikas nozares nolīgumiem ar trešām valstīm.
Komisija šo informāciju dara pieejamu visām pārējām
dalībvalstīm atbilstīgā veidā, ņemot
vērā sensitīvās komercinformācijas aizsardzības
nepieciešamību.
(2)
Savienības tiesību akti pieprasa
dalībvalstīm veikt visus atbilstīgos pasākumus, lai nodrošinātu
no Līgumiem vai Savienības iestāžu aktiem izrietošo
saistību izpildi. Tādēļ dalībvalstīm
jāizvairās vai jānovērš jebkura nesaderība starp
Savienības tiesību aktiem un starptautiskiem nolīgumiem, kas
noslēgti starp dalībvalstīm un trešām valstīm.
(3)
Iekšējā enerģijas
tirgus pienācīgai darbībai ir
vajadzīgs, lai enerģijas importu Savienībā no trešām
valstīm pilnībā reglamentētu noteikumi, ar ko izveido
iekšējo enerģijas tirgu.
Iekšējais enerģijas tirgus,
kas pienācīgi nedarbojas, nostāda ES neaizsargātā
stāvoklī attiecībā uz
energoapgādes drošību. Augsts pārredzamības līmenis
saistībā ar nolīgumiem starp dalībvalstīm un
trešām valstīm enerģētikas jomā ļautu Savienībai
solidaritātes garā saskaņoti rīkoties,
lai nodrošinātu, ka šādi nolīgumi atbilst Savienības
tiesību aktiem un efektīvi aizsargā enerģijas piegādi.
(4)
Jaunajam informācijas apmaiņas
mehānismam būtu jāattiecas tikai uz starpvaldību
nolīgumiem, kas varētu ietekmēt iekšējo enerģijas tirgu vai energoapgādes
drošību, jo šie divi jautājumi savā starpā ir cieši
saistīti. Mehānismam jo īpaši jāietver visi starpvaldību
nolīgumi, kas ietekmē gāzes, naftas vai elektroenerģijas
piegādi, ko veic, izmantojot fiksētu infrastruktūru, vai kas
ietekmē Savienībā importēto enerģijas daudzumu no
trešām valstīm.
(5)
Starpvaldību nolīgumus, kas
pilnībā jāpaziņo Komisijai, pamatojoties uz citiem Savienības
aktiem, piemēram, [Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu
(ES) Nr. …/…, ar ko nosaka pārejas
pasākumus divpusējiem ieguldījumu nolīgumiem starp
dalībvalstīm un trešām valstīm[13]], būtu jāizslēdz no informācijas apmaiņas
mehānisma, ko izveido ar šo lēmumu.
(6)
Atbrīvojums no minētā
paziņošanas pienākuma neattiecas uz starpvaldību
nolīgumiem, kas jāiesniedz Komisijai saskaņā ar Eiropas
Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Regulas (ES)
Nr. 994/2010 par gāzes piegādes drošības aizsardzības
pasākumiem un Padomes Direktīvas 2004/67/EK atcelšanu 13. panta
6. punktu[14].
Šādi starpvaldību nolīgumi ar trešām valstīm, kas
ietekmē gāzes infrastruktūras un gāzes piegādes
attīstību un izmantošanu, turpmāk būtu jāpaziņo
saskaņā ar šajā lēmumā paredzētajiem noteikumiem.
Lai izvairītos no noteikumu dublēšanās, gadījumos, kad paziņojums
iesniegts saskaņā ar šo lēmumu, ir uzskatāms, ka
Regulā (ES) Nr. 994/2010 noteiktais paziņošanas pienākums
ir izpildīts.
(7)
Šis lēmums neattiecas uz nolīgumiem starp
komercstruktūrām, izņemot tiktāl, ciktāl
starpvaldību nolīgumi nepārprotami atsaucas uz šādiem
komercnolīgumiem. Neskatoties uz to, komercsabiedrības, apspriežot
komercnolīgumu noslēgšanu ar trešo valstu operatoriem, var
vērsties Komisijā konsultācijas saņemšanai, lai
novērstu iespējamās pretrunas ar Savienības tiesību
aktiem.
(8)
Dalībvalstis iesniedz Komisijai visus
spēkā esošus, Vīnes konvencijas 25. panta nozīmē[15] provizoriski piemērotus
nolīgumus, kā arī jaunus starpvaldību nolīgumus.
(9)
Dalībvalstis savlaicīgi paziņo Komisijai savu nodomu sākt sarunas
saistībā ar jaunu starpvaldību nolīgumu noslēgšanu vai
grozījumu veikšanu spēkā esošajos starpvaldību
nolīgumos. Komisija pastāvīgi
jāinformē par turpmāk paredzētajām sarunām. Komisija
ir tiesīga piedalīties sarunās kā novērotājs.
Dalībvalstis sarunās ar trešām valstīm var arī
prasīt Komisijas palīdzību.
(10)
Komisijai ir jābūt tiesīgai pēc
savas ierosmes vai tās dalībvalsts pieprasījuma, kas apspriedusi
starpvaldību nolīguma noslēgšanu, novērtēt panāktā
nolīguma saderību ar Savienības tiesību aktiem, pirms
nolīgums tiek parakstīts.
(11)
Visus galīgos, ratificētos
nolīgumus, uz kuriem attiecas šis lēmums, būtu
jāpārsūta Komisijai, lai informāciju varētu
pilnībā paziņot visām pārējām
dalībvalstīm.
(12)
Komisijai visa saņemtā informācija
jādara pieejama visām pārējām dalībvalstīm
elektroniskā veidā. Komisijai jāņem vērā
dalībvalstu pieprasījumi ievērot informācijas, jo
īpaši komercinformācijas, konfidencialitāti. Tomēr
konfidencialitātes pieprasījumi nedrīkst ierobežot pašas
Komisijas piekļuvi konfidenciālajai informācijai, jo Komisijai,
lai veiktu novērtējumu, ir vajadzīga vispusīga
informācija. Konfidencialitātes pieprasījumi neierobežo
piekļuves tiesības dokumentiem, kā paredzēts Eiropas
Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulā (EK)
Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un
Komisijas dokumentiem[16].
(13)
Pastāvīga informācijas apmaiņa
par starpvaldību nolīgumiem Savienības līmenī
ļauj attīstīt paraugprakses. Pamatojoties uz šīm
paraugpraksēm, Komisijai jāiesaka standarta klauzulas izmantošanai
starpvaldību nolīgumos starp dalībvalstīm un trešām
valstīm. Šo juridiski nesaistošo standarta klauzulu izmantošanai būtu
jānovērš pretrunas starp starpvaldību nolīgumiem un
Savienības tiesību aktiem.
(14)
Uzlabotas savstarpējas zināšanas par
spēkā esošiem un jauniem starpvaldību nolīgumiem ļauj
labāk koordinēt enerģētikas jautājumus starp
pašām dalībvalstīm, kā arī dalībvalstīm un
Komisiju. Šāda uzlabota koordinācija dos iespēju
dalībvalstīm labāk izmantot Savienības politisko un
ekonomisko ietekmi.
(15)
Šajā lēmumā paredzētais
mehānisms informācijas apmaiņai neierobežo Savienības
noteikumu par pārkāpumiem un konkurenci piemērošanu,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Šis lēmums izveido mehānismu
informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm un Komisiju saistībā
ar starpvaldību nolīgumiem.
2. Šis lēmums neattiecas uz
starpvaldību nolīgumiem, uz kuriem saskaņā ar
Savienības tiesību aktiem pilnībā jau tiek
attiecinātas citas konkrētas paziņošanas procedūras,
izņemot starpvaldību nolīgumus, kas jāiesniedz Komisijai
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 994/2010 13. panta
6. punktu.
2. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā piemēro
šādas definīcijas:
1) "starpvaldību
nolīgumi" ir jebkuri juridiski saistoši nolīgumi starp
dalībvalstīm un trešām valstīm, kas, iespējams,
ietekmēs iekšējā enerģijas tirgus darbību vai energoapgādes drošību Savienībā;
2) "spēkā esoši
starpvaldību nolīgumi" ir starpvaldību nolīgumi, kas
stājušies spēkā pirms šā lēmuma stāšanās
spēkā.
3. pants
Informācijas apmaiņa starp Komisiju un dalībvalstīm
1. Dalībvalstis ne vēlāk
kā trīs mēnešus pēc šā lēmuma stāšanās
spēkā iesniedz Komisijai pilnībā visus spēkā
esošus un provizoriski piemērotus starpvaldību nolīgumus starp
dalībvalstīm un trešām valstīm, tostarp to pielikumus un
citus dokumentus, kas nepārprotami pieminēti, kā arī visus
to grozījumus. Komisija saņemtos dokumentus
dara pieejamus visām pārējām dalībvalstīm
elektroniskā veidā. Spēkā esoši vai provizoriski
piemēroti starpvaldību nolīgumi, kas
jau ir paziņoti Komisijai saskaņā ar Regulu (ES)
Nr. 994/2010 līdz šā lēmuma
stāšanās spēkā dienai un kas atbilst šā punkta
prasībām, ir uzskatāmi par paziņotiem saskaņā ar
šo lēmumu.
2. Ja
dalībvalsts plāno sākt sarunas ar trešo valsti, lai grozītu
spēkā esošu starpvaldību nolīgumu vai noslēgtu jaunu
starpvaldību nolīgumu, dalībvalsts iespējami agrāk
pirms paredzētā sarunu sākuma rakstiski informē Komisiju
par savu nodomu. Komisijai sniedzamā informācija ietver
attiecīgo dokumentāciju, norādi uz noteikumiem, kuri tiks
aplūkoti sarunās, sarunu mērķus un pārējo
būtisko informāciju. Ja tiek
grozīts spēkā esošs nolīgums, Komisijai sniegtajā
informācijā norāda noteikumus, kuri tiks pārskatīti. Komisija saņemto informāciju dara pieejamu
visām dalībvalstīm elektroniskā veidā. Attiecīgā
dalībvalsts pastāvīgi informē Komisiju par
notiekošajām sarunām. Pēc Komisijas vai attiecīgās
dalībvalsts pieprasījuma Komisija var piedalīties sarunās
kā novērotājs.
3. Pēc
starpvaldību nolīguma vai grozījumu starpvaldību
nolīgumā ratifikācijas attiecīgā dalībvalsts
iesniedz nolīgumu vai nolīguma grozījumus, tostarp to pielikumus
un citus dokumentus, kas nepārprotami pieminēti nolīgumā vai nolīguma grozījumos,
Komisijai, kas saņemtos dokumentus dara pieejamus visām
pārējām dalībvalstīm elektroniskā veidā,
izņemot informācijas konfidenciālās daļas, kas
norādītas kā konfidenciālas saskaņā ar
7. pantu.
4. pants
Komisijas palīdzība
Ja dalībvalsts
saskaņā ar 3. panta 2. punktu informē Komisiju par
savu nodomu sākt sarunas, lai grozītu spēkā esošu starpvaldību
nolīgumu vai noslēgtu jaunu starpvaldību nolīgumu, dalībvalsts
sarunās ar trešo valsti var prasīt Komisijas palīdzību.
5. pants
Ex-ante saderības kontrole
Komisija pēc savas
ierosmes ne vēlāk kā četru nedēļu laikā
pēc informācijas saņemšanas par sarunu noslēgšanu vai
pēc tās dalībvalsts pieprasījuma, kas apspriedusi
starpvaldību nolīguma noslēgšanu, novērtē panāktā
nolīguma saderību ar Savienības
tiesību aktiem, pirms nolīgums tiek
parakstīts. Ja Komisija vai attiecīgā dalībvalsts prasa
veikt šādu panāktā starpvaldību nolīguma ex-ante
novērtējumu par tā atbilstību Savienības
tiesību aktiem, panāktais, bet vēl neparakstītais
starpvaldību nolīguma projekts jāiesniedz Komisijā
pārbaudei. Attiecīgā dalībvalsts atliek nolīguma
parakstīšanu uz laikposmu līdz četriem mēnešiem no dienas,
kad Komisijai iesniegts starpvaldību nolīguma projekts. Vienojoties
ar attiecīgo dalībvalsti, pārbaudes laikposms var tikt
pagarināts. Ja ir pieprasīta saderības kontrole, taču
Komisija pārbaudes laikposmā nav pieņēmusi atzinumu, tiek uzskatīts,
ka tai nav iebildumu.
6. pants
Koordinācija ar dalībvalstīm
1. Komisija veicina koordināciju starp
dalībvalstīm, lai:
a) pārskatītu norises
saistībā ar starpvaldību nolīgumiem;
b) identificētu kopīgas
problēmas saistībā ar starpvaldību nolīgumiem un
apsvērtu atbilstošas darbības, lai risinātu šīs
problēmas;
c) pamatojoties uz
paraugpraksi, izstrādātu standarta klauzulas, kuru lietojums
nodrošinātu turpmāko starpvaldību nolīgumu pilnīgu
atbilstību Savienības tiesību aktiem enerģētikas jomā.
7. pants
Konfidencialitāte
Dalībvalsts, sniedzot Komisijai
informāciju saskaņā ar šā lēmuma 3. pantu, var
norādīt, vai kāda informācijas daļa, jo īpaši
komercinformācija, ir uzskatāma par konfidenciālu un vai sniegto
informāciju var darīt zināmu pārējām dalībvalstīm.
Komisija ievēro šīs norādes. Konfidencialitātes
pieprasījumi neierobežo pašas Komisijas piekļuvi
konfidenciālajai informācijai.
8. pants
Pārskatīšana
1. Komisija četrus gadus pēc
lēmuma stāšanās spēkā iesniedz Eiropas Parlamentam,
Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ziņojumu par
šā lēmuma piemērošanu.
2. Ziņojumā jo īpaši
jābūt novērtētam, vai šis lēmums paredz
pienācīgu regulējumu, lai nodrošinātu starpvaldību nolīgumu pilnīgu saderību ar Savienības
tiesību aktiem un augstu koordinācijas līmeni starp
dalībvalstīm attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem.
9. pants
Stāšanās spēkā
Šis lēmums stājas spēkā
divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas
Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
10. pants
Adresāti
Šis lēmums
ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē,
Eiropas Parlamenta vārdā —                       Padomes vārdā —
priekšsēdētājs                                                priekšsēdētājs

[1]               Šo secinājumu apstiprināja
Enerģētikas padomes 2011. gada 28. februāra
sēdē: "Uzlabota un savlaicīgi sniegta informācijas
apmaiņa starp Komisiju un dalībvalstīm, tostarp dalībvalstu
sniegtā informācija Komisijai par to jauniem un spēkā
esošiem divpusējiem enerģētikas nozares nolīgumiem ar
trešām valstīm".
[2]               COM(2011) 539.
[3]               Saskaņā ar scenāriju 2030. gadam
kopējais enerģijas imports no trešām valstīm var sasniegt 57 %.
[4]               OV L 211, 14.8.2009.
[5]               Vienīgais līdz šim pastāvošais
pienākums ir paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada
20. oktobra Regulas (ES) Nr. 994/2010 par gāzes piegādes
drošības aizsardzības pasākumiem un Padomes Direktīvas
2004/67/EK atcelšanu 13. panta 6. punktā (Gāzes
piegādes drošības regula), OV 295, 12.11.2010., 1.-22. lpp.
Šis noteikums uzliek dalībvalstīm par pienākumu paziņot
Komisijai starpvaldību nolīgumus, kas noslēgti gāzes
jomā. Spēkā esošie starpvaldību nolīgumi
jāpaziņo tikai līdz 2011. gada 3. decembrim.
[6]               Ņemot vērā dažus zināmos starpvaldību
nolīgumus starp dalībvalstīm un trešām valstīm,
piemēram, saistībā ar "South Stream" gāzes
cauruļvadu, šis ļoti konservatīvais novērtējums tiek
veikts, pieņemot, ka vairākām dalībvalstīm ir šādi
starpvaldību nolīgumi ar galvenajiem naftas un gāzes piegādātājiem,
jo īpaši tajos gadījumos, ja nafta vai gāze tiek
piegādāta pa cauruļvadiem.
[7]               Skatīt Gāzes piegādes drošības regulas
13. panta 6. punktu.
[8]               Gan regula, gan lēmums abi būtu piemēroti
instrumenti, taču lēmums tiek uzskatīts par
atbilstīgāku, jo kā juridisks instruments tas tiek adresēts
vienīgi dalībvalstīm un tam nebūs tiešas ietekmes uz
indivīdiem.
[9]               Jānorāda, ka spēkā esošu starpvaldību
nolīgumu paziņošana neatturēs Komisiju nepieciešamības
gadījumā uzsākt pārkāpumu procedūras, t.i., ja
attiecīgajā gadījumā ir redzams, ka ar konkrēto
nolīgumu tiek pārkāpti iekšējā tirgus noteikumi.
[10]             Noteikumu dublēšanās tiek novērsta arī
saistībā ar Gāzes piegādes drošības regulu, jo
paziņojums saskaņā ar sīki izstrādātajiem
noteikumiem, kas paredzēti šajā priekšlikumā, izpildītu
Gāzes piegādes drošības regulā noteiktās prasības.
[11]             OV C, . . . lpp.
[12]             OV C, . . . lpp.
[13]             [COM 2010 (344) galīgā redakcija, vēl nav
pieņemta].
[14]             OV L 295, 12.11.2010., 1. lpp.
[15]             Vīnes konvencija par starptautisko līgumu
tiesībām (1969).
[16]             OV L 8, 12.1.2001., 28. lpp.


				|

		52012PC0078

			Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko groza Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmumu, ar ko daļēji aptur starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Sīrijas Arābu Republiku noslēgtā sadarbības nolīguma piemērošanu /* COM/2012/078 final - 2012/0032 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
(1)
Eiropas Ekonomikas kopiena un Sīrijas
Arābu Republika 1977. gada 18. janvārī noslēdza
sadarbības nolīgumu („sadarbības nolīgums”)[1], lai veicinātu
vispārējo sadarbību un stiprinātu abu pušu attiecības.
(2)
Padome 2011. gada 2. septembrī nolēma,
ka sadarbības nolīguma[2]
piemērošana būtu daļēji jāaptur līdz brīdim,
kad Sīrijas iestādes izbeigs sistemātiskos
cilvēktiesību pārkāpumus un panāks atbilstību
vispārējām starptautisko tiesību normām un
sadarbības nolīguma pamatā esošajiem principiem.
(3)
Kopš minētā datuma un ņemot
vērā situācijas pasliktināšanos Sīrijā,
Savienība ir nolēmusi pieņemt papildu ierobežojošus
pasākumus, kas vērsti pret Sīrijas režīmu.
(4)
Šajā saistībā arī turpmāk
būtu jāpiemēro sadarbības nolīguma daļēja
apturēšana. Saskaņā ar 2011. gada 2. septembra pieeju
apturēšanai vajadzētu būt vērstai pret Sīrijas
iestādēm, nevis iedzīvotājiem, un tā būtu
attiecīgi jāierobežo. Tā kā no tirdzniecības ar zeltu,
dārgmetāliem un dimantiem īpašu labumu gūst Sīrijas
režīms un līdz ar to tiek atbalstīta Sīrijas
represīvā politika, apturēšana būtu jāpaplašina, to
attiecinot arī uz šo preču tirdzniecību.
2012/0032 (NLE)
Priekšlikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko groza Padomes 2011. gada 2. septembra
Lēmumu, ar ko daļēji aptur starp Eiropas Ekonomikas kopienu un
Sīrijas Arābu Republiku noslēgtā sadarbības
nolīguma piemērošanu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu
saistībā ar 218. panta 9. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Eiropas Ekonomikas kopiena un Sīrijas
Arābu Republika 1977. gada 18. janvārī noslēdza
sadarbības nolīgumu („sadarbības nolīgums”)[3], lai veicinātu
vispārējo sadarbību un stiprinātu abu pušu attiecības.
(2)
Padome 2011. gada 2. septembrī
nolēma, ka sadarbības nolīguma[4]
piemērošana būtu daļēji jāaptur līdz brīdim,
kad Sīrijas iestādes izbeigs sistemātiskos
cilvēktiesību pārkāpumus un panāks atbilstību
vispārējām starptautisko tiesību normām un
sadarbības nolīguma pamatā esošajiem principiem.
(3)
Kopš minētā datuma un ņemot
vērā situācijas pasliktināšanos Sīrijā,
Savienība ir nolēmusi pieņemt papildu ierobežojošus
pasākumus, kas vērsti pret Sīrijas režīmu.
(4)
Šajā saistībā arī turpmāk
būtu jāpiemēro sadarbības nolīguma daļēja
apturēšana. Saskaņā ar 2011. gada 2. septembra pieeju
apturēšanai vajadzētu būt vērstai pret Sīrijas
iestādēm, nevis iedzīvotājiem, un tā būtu
attiecīgi jāierobežo. Tā kā no tirdzniecības ar zeltu,
dārgmetāliem un dimantiem īpašu labumu gūst Sīrijas
režīms un līdz ar to tiek atbalstīta Sīrijas represīvā
politika, apturēšana būtu jāpaplašina, to attiecinot arī uz
šo preču tirdzniecību,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Pielikumā uzskaitītos pasākumus
iekļauj pielikumā Padomes 2011. gada 2. septembra
Lēmumam, ar ko daļēji aptur starp Eiropas Ekonomikas kopienu un
Sīrijas Arābu Republiku noslēgtā sadarbības
nolīguma piemērošanu.
2. pants
Šo lēmumu paziņo Sīrijas
Arābu Republikai.
3. pants
Šis lēmums stājas spēkā
dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
PIELIKUMS
Lēmuma
1. pantā minēto pasākumu saraksts
(1)          Sīrijas
valdībai, tās valsts struktūrām, uzņēmumiem un
aģentūrām, Sīrijas Centrālajai bankai un
personām, vienībām vai struktūrām, kas rīkojas to
vārdā vai to vadībā, vai vienībām, vai
struktūrām, kas ir to īpašumā vai kontrolē, tieši vai
netieši pārdot, piegādāt, nodot vai eksportēt zeltu,
dārgmetālus un dimantus, kā uzskaitīts turpmāk,
neatkarīgi no tā, vai to izcelsme ir Savienībā vai
ārpus tās.
(2)          Sīrijas valdībai, tās
valsts struktūrām, uzņēmumiem un aģentūrām,
Sīrijas Centrālajai bankai un personām, vienībām vai
struktūrām, kas rīkojas to vārdā vai to vadībā,
vai vienībām, vai struktūrām, kas ir to īpašumā
vai kontrolē, iepirkt, importēt vai transportēt zeltu,
dārgmetālus un dimantus, kā uzskaitīts turpmāk,
neatkarīgi no tā, vai to izcelsme ir Sīrijā vai ārpus
tās, un
(3)          Sīrijas valdībai, tās
valsts struktūrām, uzņēmumiem un aģentūrām,
Sīrijas Centrālajai bankai un personām, vienībām vai
struktūrām, kas rīkojas to vārdā vai to
vadībā, vai vienībām, vai struktūrām, kas ir to
īpašumā vai kontrolē, tieši vai netieši sniegt tehnisku
palīdzību vai starpniecības pakalpojumus, finansējumu vai
finansiālu palīdzību saistībā ar a) un
b) punktā uzskaitītajām precēm.
Šā pielikuma aptvertais zelts,
dārgmetāli un dimanti ir uzskaitīti turpmāk.
HS kods          Apraksts
7102      Apstrādāti vai
neapstrādāti dimanti, bet neiedarināti un nenostiprināti.
7106      Sudrabs (ieskaitot ar zeltu vai
platīnu pārklātu sudrabu), neapstrādāts,
daļēji apstrādāts vai pulverveidā.
7108      Zelts (ieskaitot platinētu
zeltu), neapstrādāts, daļēji apstrādāts vai
pulverveidā.
7109      Ar zeltu plaķēti
parastie metāli vai sudrabs, tikai daļēji apstrādāts.
7110      Platīns,
neapstrādāts, pusapstrādāts vai pulverveidā.
7111      Ar platīnu
plaķēti parastie metāli, sudrabs vai zelts, tikai
daļēji apstrādāts.
7112      Dārgmetālu vai ar
dārgmetālu plaķētu metālu lūžņi un
atlūzas; citādi atkritumi un lūžņi, kas satur
dārgmetālus vai dārgmetālu savienojumus un kurus izmanto
galvenokārt dārgmetālu reģenerēšanai.
7502      Neapstrādāts
niķelis.
7503      Niķeļa atgriezumi un
lūžņi.
7504      Niķeļa pulveris un
plēksnes.
8103      Tantals un tā
izstrādājumi, ieskaitot atgriezumus un lūžņus.
8112      Rēnijs, indijs,
germānijs."
[1]               OV L 269, 27.9.1978.,
2. lpp.
[2]               OV L 228, 3.9.2011.,
19. lpp.
[3]               OV L 269, 27.9.1978.,
2. lpp.
[4]               OV L 228, 3.9.2011.,
19. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 29.4.2016
            COM(2016) 233 final
            2016/0123(NLE)
            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienībai Pasaules Tirdzniecības organizācijas Vispārējā padomē jāieņem par Eiropas Savienības lūgumu pagarināt PTO atbrīvojumu attiecībā uz autonomajām tirdzniecības preferencēm Rietumbalkānu valstīm

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Šā priekšlikuma mērķis ir noteikt nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) Vispārējā padomē, saistībā ar PTO atbrīvojuma pagarināšanu attiecībā uz autonomajām tirdzniecības preferencēm, kas Eiropas Savienībai līdz 2021. gada 31. decembrim būtu jāpiešķir Rietumbalkānu valstīm.

               Tādējādi PTO trešo reizi pagarinātu atbrīvojumu.

               PTO Vispārējā padome 2000. gada 8. decembrī piekrita piešķirt Eiropas Savienībai atbrīvojumu no pienākumiem, kas izriet no GATT 1994 I panta 1. punkta, ciktāl tas ir nepieciešams, lai Eiropas Savienībai ļautu piešķirt preferenciālu režīmu saņēmējvalstīm laikposmā līdz 2006. gada 31. decembrim
                  1
               . 2006. gada 28. jūlijā Eiropas Savienībai tika piešķirts pagarinājums līdz 2011. gada 31. decembrim
                  2
               . 2011. gada 5. decembrī Eiropas Savienībai tika piešķirts pagarinājums līdz 2016. gada 31. decembrim
                  3
               .

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

               Eiropas Savienība ir piešķīrusi preferenciālus tarifus Rietumbalkānu valstīm, pamatojoties uz Padomes 2000. gada 18. septembra Regulu (EK) Nr. 2007/2000, ar ko ievieš beznodokļu vai preferenciālu režīmu precēm, kuru izcelsme ir Rietumbalkānu valstīs (Albānija, Bosnija un Hercegovina, Horvātija, bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Kosova
                  4
               , Melnkalne un Serbija). Regula (EK) Nr. 2007/2000 ir vairākkārt būtiski grozīta, un tā tika kodificēta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1215/2009
                  5
               . Turklāt 2011. gadā tika izdarīti grozījumi Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Regulā (ES) Nr. 1336/2011
                  6
               , proti, līdz 2015. gada 31. decembrim pagarinot autonomās tirdzniecības preferences. Ar Regulu (ES) Nr. 517/2013
                  7
                Horvātiju pēc tās pievienošanās ES izslēdza no Padomes Regulas (EK) Nr. 1215/2009 darbības jomas.

               Eiropas Savienība ir pieņēmusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 16. decembra Regulu (ES) Nr. 2423/2015, ar ko papildus groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1215/2009 un līdz 2020. gada 31. decembrim atjauno autonomo preferenču režīmu attiecībā uz Rietumbalkānu valstīm.

               •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

               neattiecas

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā ir noteikts, ka gadījumā, kad ar starptautisku nolīgumu izveidotā struktūrā jāpieņem lēmums ar juridiskām sekām, Padome pēc Komisijas vai Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikuma pieņem lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kura jāieņem Savienības vārdā. Šis punkts attiecas arī uz atbrīvojuma piešķiršanu attiecībā uz papildu autonomajām tirdzniecības preferencēm, ko Eiropas Savienība piešķir Rietumbalkānu valstīm, jo lēmums tiek pieņemts ar starptautisku nolīgumu izveidotā struktūrā (PTO Vispārējā padomē vai Ministru konferencē) un ietekmē Eiropas Savienības tiesības un pienākumus.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               neattiecas

               •Proporcionalitāte

               neattiecas

               •Instrumenta izvēle

               neattiecas

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               neattiecas

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               neattiecas

               5.CITI ELEMENTI

               neattiecas

               2016/0123 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienībai Pasaules Tirdzniecības organizācijas Vispārējā padomē jāieņem par Eiropas Savienības lūgumu pagarināt PTO atbrīvojumu attiecībā uz autonomajām tirdzniecības preferencēm Rietumbalkānu valstīm

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Marrākešas līguma par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu (“PTO līgums”) IX panta 3. un 4. punktā ir noteiktas procedūras, saskaņā ar kurām atbrīvo no pienākumiem, kas pusei uzlikti ar PTO līgumu vai jebkuriem citiem daudzpusējiem tirdzniecības līgumiem.

               (2)Padomes 2000. gada 18. septembra Regula (EK) Nr. 2007/2000, ar ko ievieš beznodokļu vai preferenciālu režīmu precēm, kuru izcelsme ir Rietumbalkānu valstīs (Albānija, Bosnija un Hercegovina, Horvātija, bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Kosova
                  8
               *, Melnkalne un Serbija) ir vairākkārt būtiski grozīta, un tā tika kodificēta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1215/2009
                  9
               . Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Regulu (ES) Nr. 1336/2011
                  10
                līdz 2015. gada 31. decembrim tika pagarināts laikposms, kurā piešķir autonomas tirdzniecības preferences. Ar Regulu (ES) Nr. 517/2013
                  11
                Horvātiju pēc tās pievienošanās Eiropas Savienībai izslēdza no Padomes Regulas (EK) Nr. 1215/2009 darbības jomas. Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 16. decembra Regulu (ES) Nr. 2423/2015 līdz 2020. gada 31. decembrim tika pagarināts laikposms, kurā piešķir autonomas tirdzniecības preferences. Padomes Regula (EK) Nr. 1215/2009 ar jaunākajiem grozījumiem paredz brīvu piekļuvi Savienības tirgum produktiem, kuru izcelsme ir Rietumbalkānu valstīs un teritorijās, izņemot konkrētus lauksaimniecības produktus, uz kuriem attiecas ierobežotas koncesijas beznodokļu tarifa kvotu veidā.

               (3)Vajadzīgajā apmērā nepastāvot atbrīvojumam no pienākumiem, ko Eiropas Savienība uzņēmusies saskaņā ar GATT 1994 I panta 1. punktu un XIII pantu, šo autonomo tirdzniecības preferenču ietvaros paredzētais režīms būtu jāattiecina uz visām citām Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) dalībvalstīm.

               (4)Lūgt pagarinājumu PTO atbrīvojumam attiecībā uz autonomajām tirdzniecības preferencēm, kuras saskaņā ar PTO līguma IX panta 3. punktu Eiropas Savienība piešķīrusi Rietumbalkānu valstīm, ir Eiropas Savienības interesēs.

               (5)Eiropas Savienībai jāiesniedz šāds lūgums PTO.

               (6)Tādēļ ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem PTO Vispārējā padomē attiecībā uz minēto lūgumu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostāja, kas Eiropas Savienībai jāieņem Pasaules Tirdzniecības organizācijas Vispārējā padomē, ir lūgt pagarinājumu spēkā esošajam PTO atbrīvojumam attiecībā uz autonomajām tirdzniecības preferencēm, kuras Eiropas Savienība līdz 2021. gada 31. decembrim piešķīrusi Rietumbalkānu valstīm, un atbalstīt šā lūguma pieņemšanu.

               Šo nostāju pauž Komisija.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  WT/L/380.

                     (2)
                  WT/L/654.

                     (3)
                  WT/L/836.

                     (4)
                  Saskaņā ar Apvienoto Nāciju organizācijas Drošības padomes Rezolūciju 1244/99.

                     (5)
                  OV L 328, 15.12.2009., 1. lpp.

                     (6)
                  OV L 347, 30.12.2011., 1. lpp.

                     (7)
                  OV L 158, 10.6.2013., 1. lpp.

                     (8)
                  *Šis nosaukums neskar nostājas par statusu un atbilst ANO DP rezolūcijai 1244(1999) un Starptautiskās tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju.

                     (9)
                  OV L 328, 15.12.2009., 1. lpp.

                     (10)
                  OV L 347, 30.12.2011., 1. lpp.

                     (11)
                  OV L 158, 10.6.2013., 1. lpp.