               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 30.9.2021
            COM(2021) 597 final
            2021/0306(NLE)

            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas 72. sesijā saistībā ar secinājuma pieņemšanu par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.Priekšlikuma priekšmets

               Šis priekšlikums attiecas uz lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas (turpmāk — “Izpildu komiteja”) 72. sesijā saistībā ar paredzēto secinājumu pieņemšanu par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā.

               2.Priekšlikuma konteksts

               2.1.Apvienoto Nāciju Organizācijas Ekonomikas un sociālo lietu padomes 1958. gada 30. aprīļa rezolūcija par Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas izveidi

               Izpildu komiteja tika izveidota ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Ekonomikas un sociālo lietu padomes 1958. gada 30. aprīļa rezolūciju par Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas izveidi (E/RES/672 (XXV)). Saskaņā ar minēto rezolūciju Izpildu komiteja darbojas kā padomdevēja struktūra attiecībā uz normām un politiku par bēgļu starptautisko aizsardzību.2.2.
                     Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komiteja

               Izpildu komitejas sastāvā ir gan dalībnieki, gan novērotāji. Dalībnieces var būt tikai valstis. Novērotāja statusu piešķir gan valstīm, gan citām struktūrām. Izpildu komitejā pašlaik ir 107 dalībvalstis, tostarp 27 ES dalībvalstis, 16 novērotājvalstis un 39 nevalstiski novērotāji, tostarp Eiropas Savienība.

               Novērotājiem atšķirībā no dalībniekiem nav tiesību balsot, bet ir tiesības uzstāties Izpildu komitejas atklātajās sanāksmēs. Attiecībā uz starpvaldību organizācijām, kurām Izpildu komitejā ir novērotāja statuss, Izpildu komitejas reglamenta, kurā jaunākie grozījumi izdarīti 2016. gada oktobrī, 38. noteikuma otrajā daļā ir paredzēts: “Komiteja pēc Pastāvīgās komitejas ieteikuma ik gadu var lemt uzaicināt starpvaldību organizācijas, kurām ir novērotāja statuss Komitejā, piedalīties tās slēgtajās sanāksmēs par patvēruma un bēgļu jautājumiem, kas ir to kompetencē.” Pamatojoties uz šo noteikumu, Izpildu komiteja 2017. gada 5. maijā uzaicināja Eiropas Savienību piedalīties slēgtajās sanāksmēs par patvēruma un bēgļu jautājumiem, kas ir Eiropas Savienības kompetencē.

               Izpildu komiteja regulāri ar tās locekļu vienprātību pieņem tematiskos secinājumus par bēgļu aizsardzību. Izpildu komitejas dalībnieki un starpvaldību organizācijas, kas novērotāja statusā ir uzaicinātas piedalīties šajās slēgtajās sanāksmēs, sadarbībā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos (turpmāk — UNHCR) ekspertiem sagatavo šos secinājumus vairāku slēgto sanāksmju gaitā.

               2.2.Akts, ko paredzēts pieņemt Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejā

               Izpildu komitejai 72. sesijā 2021. gada 4.–8. oktobrī ir jāpieņem secinājums par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā (turpmāk — “paredzētais secinājums”).

               Pamatojoties uz Izpildu komitejas uzaicinājumu saskaņā ar reglamenta 38. noteikuma otro daļu, Eiropas Savienība piedalās paredzētā secinājuma sagatavošanā. ES dalībvalstis, kas ir arī Izpildu komitejas dalībnieces, piedalās paredzētā secinājuma pieņemšanā.

               Mērķis paredzētā secinājuma projektam, kas tika izstrādāts slēgtajās sanāksmēs 2021. gada 12. un 18. maijā, 1. jūnijā, 16. jūnijā un 8. jūlijā, ir atzīt Covid-19 pandēmijas ietekmi uz bēgļiem, patvēruma meklētājiem, bēgļiem repatriantiem, bezvalstniekiem un iekšzemē pārvietotām personām (turpmāk — “UNHCR uzmanības lokā esošas personas”) un uzņēmējkopienām, atgādināt par starptautisko bēgļu un humanitāro tiesību galvenajiem principiem, kuri ir jāievēro veselības ārkārtas situācijas kontekstā, gūt atziņas no UNHCR, valstu un citu ieinteresēto personu veiktajiem pasākumiem Covid-19 pandēmijas novēršanā, vienlaikus cenšoties nodrošināt piekļuvi starptautiskajai aizsardzībai, t. sk. izmantojot inovatīvus rīkus, un mudināt valstis turpināt atbalstīt ilgtspējīgus risinājumus un piekļuvi veselības aprūpes pakalpojumiem UNHCR uzmanības lokā esošajām personām.

               Par visiem preambulu punktiem un darbības punktu lielāko daļu vienošanās ir panākta ad referendum, četri darbības punkti joprojām ir atklāti.

               Secinājumu punktos, par kuriem panākta vienošanās, ir atzīts, ka starptautiska mēroga sabiedrības veselības ārkārtas situācija, piemēram, Covid-19 pandēmija, prasa globālu reakciju, kuras pamatā ir vienotība, solidaritāte un pastiprināta daudzpusēja sadarbība, un atkārtoti apliecināta valstu apņemšanās ievērot starptautisko solidaritāti, atbildību un sloga sadali. Tajā atzītas valstu tiesības veikt pasākumus sabiedrības veselības aizsardzībai, vienlaikus atgādinot, ka šādi pasākumi ir jāīsteno atbilstīgi valstu saistībām saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, tostarp starptautiskajām bēgļu tiesībām, cilvēktiesībām un attiecīgā gadījumā starptautiskajām humanitārajām tiesībām. Secinājumos ir atgādināts, ka valstīm ir suverēnas pilnvaras reglamentēt ārvalstnieku ieceļošanu, pilnībā ievērojot neizraidīšanas principu un ievērojot piemērojamās starptautiskās tiesības, tostarp starptautiskās bēgļu tiesības.

               Attiecībā uz plašākas ietekmes novēršanu, ko rada sabiedrības veselības ārkārtas situācijas, paredzētajā secinājumā valstis tiek mudinātas strādāt pie tā, lai veselības aprūpes pakalpojumos vairāk iekļautu UNHCR uzmanības lokā esošas personas, un apzināt un risināt konkrētas veselības vajadzības un šķēršļus sabiedrības veselības ārkārtas situāciju kontekstā, ieskaitot garīgo veselību un psihosociālo labklājību, un aicina valstis un citus partnerus steidzami atbalstīt finansējumu, drošas un efektīvas diagnostikas, terapijas un vakcīnu taisnīgu sadali.

               Attiecībā uz ieceļošanas, pārvietošanās un patvēruma pieejamības ierobežojumiem paredzētajā secinājumā ir atzinīgi vērtēti pasākumi, ko valstis veikušas, lai nodrošinātu, ka pasākumi, kas īstenoti, lai ierobežotu ieceļošanu pie robežām saistībā ar sabiedrības veselības ārkārtas situācijām, ir īslaicīgi, nediskriminējoši, nepieciešami, samērīgi un konkrētajiem apstākļiem atbilstoši, un tos piemēro, ievērojot tiesības meklēt un izmantot patvērumu un neizraidīšanas principu. Tajā arī atzinīgi vērtēti valstu un UNHCR veiktie adaptīvie pasākumi, lai nodrošinātu nepārtrauktu piekļuvi patvēruma un bezvalstniecības noteikšanas procedūrām un to darbību, reģistrāciju un dokumentu izsniegšanu. Paredzētajā secinājumā ir atzīmēts, cik svarīgi ir nodrošināt, lai jebkādi pārvietošanās ierobežojumi attiecībā uz UNHCR uzmanības lokā esošām personām sabiedrības veselības aizsardzības nolūkā būtu nediskriminējoši, paredzēti tiesību aktos, nepieciešami, konkrētajiem apstākļiem atbilstoši un citādi saskanīgi ar starptautiskajām tiesībām, un atzinīgi vērtēts tas, ka tiek izmantotas alternatīvas aizturēšanai, kas nodrošina sabiedrības veselības aizsardzības pasākumu ievērošanu.

               Attiecībā uz ilgtspējīgiem risinājumiem paredzētajā secinājumā ir paustas bažas par Covid-19 ietekmi uz ilgtspējīgu risinājumu meklējumiem, uzsvērta to nozīme un aicināts vairāk iesaistīties, lai veicinātu labvēlīgus apstākļus izcelsmes valstīs (t. sk. centienus novērst pamatcēloņus), un īstenot bēgļu brīvprātīgu repatriāciju drošā un cieņpilnā veidā, kā arī ilgtspējīgu reintegrāciju, un lai atbalstītu pārmitināšanu un atvieglotu piekļuvi papildu kanāliem, t. sk. ģimenes atkalapvienošanai, darba tirgum un studiju iespējām, saskaņā ar valsts tiesību aktiem.

               Jautājumi, kuros ES ir kompetenta un par kuriem līdz šim slēgtās sanāksmēs nav panākta ad referendum vienošanās, ir šādi:

               1. personu, kas pārcietušas seksuālu un ar dzimumu saistītu vardarbību, iekļaušana “UNHCR uzmanības lokā esošo personu” kategorijā, kad valstis tiek mudinātas veicināt garīgās veselības un psihosociālā neatliekamā atbalsta pieejamību šādām personām un mudinātas vēl vairāk stiprināt šādus pasākumus, t. sk. izmantojot starptautisku atbalstu (OP6);

               2. Irānas ierosinātajā punktā visas valstis tiek stingri mudinātas atturēties no jebkādu vienpusēju piespiedu pasākumu veikšanas, kas varētu negatīvi ietekmēt uzņēmējvalstu spēju aizsargāt bēgļus un samazinātu humanitāro telpu, jo īpaši pašreizējās pandēmijas laikā (OP7.terAlt). Irāna šo priekšlikumu iesniedza ļoti vēlā sarunu procesa posmā, un to joprojām varētu noraidīt procesuālu iemeslu dēļ;

               3. atsauce, lai iekļautu seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumus un vakcīnas UNHCR uzmanības lokā esošo personu un viņu uzņēmējkopienu humānajās vajadzībās, kuras secinājumos valstis aicinātas izvērtēt un risināt kā humānās palīdzības komponentus sabiedrības veselības ārkārtas situācijās (pārnumurēts par OP13);

               4. atsauce uz seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumiem kā papildinājumu veselības aprūpes pamatpakalpojumiem un psihosociālajam atbalstam, kam dalībvalstis sadarbībā ar UNHCR un ar citu ieinteresēto personu atbalstu tiek mudinātas nodrošināt drošu un uzticamu piekļuvi UNHCR uzmanības lokā esošām personām (OP14).

               3.Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā

               Savienībai būtu jāatbalsta Izpildu komitejas secinājumu pieņemšana par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā.

               Savienībai būtu jāatbalsta tās secinājumu daļas, par kurām jau panākta vienošanās, un būtu jānosaka sava nostāja attiecībā uz vēl neatrisinātajiem jautājumiem, kas ir ES kompetencē.

               ES būtu jāatbalsta, ka veselības ārkārtas situācijas kontekstā tiek saglabāti starptautisko bēgļu tiesību principi, jo īpaši neizraidīšanas princips, kas ir arī princips ES patvēruma tiesībās, kurš nostiprināts Līguma par Eiropas Savienības darbību 78. pantā, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvā 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai
                  1
                (“Patvēruma procedūru direktīva”) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīvā 2011/95/ES par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu
                  2
                (“Kvalifikācijas direktīva”), un garantēts kā pamattiesības Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. pantā un 19. panta 2. punktā.

               Saskaņā ar spēkā esošo ES acquis un politiku ES būtu arī jāatbalsta tas, ka ieceļošanas ierobežojumi un citi pasākumi, kas veikti, lai ierobežotu ieceļošanu pie robežām saistībā ar sabiedrības veselības ārkārtas situācijām, tiek piemēroti tādā veidā, kas aizsargā sabiedrības veselību, vienlaikus nodrošinot, ka tiek ievērotas tiesības meklēt un saņemt patvērumu un neizraidīšanas princips. ES būtu arī atzinīgi jānovērtē un jāatbalsta tas, ka valstis ir veikušas adaptīvus pasākumus, lai nodrošinātu nepārtrauktu piekļuvi patvēruma un bezvalstniecības noteikšanas procedūrām un to darbību, dokumentu reģistrēšanu un izdošanu un citus attiecīgus procesus UNHCR uzmanības lokā esošām personām, tostarp tehnoloģiju izmantošanu attālinātai iztaujāšanai.

               Piekļuve patvēruma procedūrai ir paredzēta Patvēruma procedūru direktīvā (2013/32/ES) kā pamatprincips un garantija, jo īpaši 3. pantā par direktīvas darbības jomu, kas attiecas uz visiem pieteikumiem, kuri iesniegti dalībvalstu teritorijā, t. sk. pie robežas, teritoriālajos ūdeņos vai tranzīta zonās, un 6. pantā par piekļuves procedūrai piešķiršanu, izmantojot reģistrāciju, un efektīvu iesniegšanas iespēju nodrošināšanu. Neizraidīšanas princips saskaņā ar 1951. gada 28. jūlija Ženēvas Konvenciju par bēgļa statusu
                  3
               , kurā grozījumi izdarīti ar 1967. gada 31. janvāra Ņujorkas protokolu
                  4
                (“1951. gada Konvencija un tās 1967. gada Protokols”), ir apstiprināts šajā direktīvā, un tas jo īpaši būtu jāievēro gadījumos, kad pieteikumu izskatīšanas laikā vai piemērojot drošas izcelsmes valsts vai drošas trešās valsts jēdzienus ir paredzēti izņēmumi attiecībā uz tiesībām palikt. Komisija 2016. gadā nāca klajā ar priekšlikumu, ar ko izveido kopīgu procedūru starptautiskajai aizsardzībai Savienībā un atceļ Direktīvu 2013/32/ES
                  5
               , kurā ir saglabāti tie paši principi un garantijas.

               Lai gan Šengenas Robežu kodeksā paredzētie nosacījumi trešo valstu valstspiederīgo regulārai ieceļošanai Šengenas zonā ietver prasību, ka persona neapdraud sabiedrības veselību nevienā no dalībvalstīm
                  6
               , tas neskar bēgļu un personu, kas lūdz starptautisko aizsardzību, tiesības, jo īpaši attiecībā uz neizraidīšanu
                  7
               . Komisija 2020. gada 16. martā pieņēma paziņojumu Eiropas Parlamentam, Eiropadomei un Padomei, kurā tā aicināja piemērot pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz Eiropas Savienību, ņemot vērā Covid-19
                  8
               , un 2020. gada 30. jūnijā Padome pieņēma Ieteikumu
                  9
                par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu, kuri paredz izņēmumus no šiem pagaidu ierobežojumiem personām, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība vai kuras jāuzņem dalībvalstu teritorijā citu humānu iemeslu dēļ. Komisijas 2020. gada 16. aprīļa norādījumos
                  10
                ir noteikts, ka pasākumiem, ko dalībvalstis veic, lai apturētu un ierobežotu Covid-19 tālāku izplatību, vajadzētu būt balstītiem uz riska novērtējumiem un zinātniskiem ieteikumiem, un tiem joprojām jābūt samērīgiem. Ierobežojumiem patvēruma, atgriešanas un pārmitināšanas jomā jābūt samērīgiem, īstenotiem nediskriminējošā veidā un tādiem, kuros ņemts vērā neizraidīšanas princips un starptautiskajās tiesībās noteiktās saistības.

               ES būtu jāatbalsta atgādinājums par to, cik svarīgi ir nodrošināt, lai jebkādi pārvietošanās ierobežojumi attiecībā uz UNHCR uzmanības lokā esošām personām nolūkā aizsargāt sabiedrības veselību, būtu nediskriminējoši, paredzēti tiesību aktos, nepieciešami, samērīgi konkrētajos apstākļos un citādi saskanīgi ar starptautiskajām tiesībām, un būtu atzinīgi jāvērtē alternatīvas aizturēšanai. Uz aizturēšanu un brīvas pārvietošanās ierobežojumiem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/33/ES, ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai
                  11
                (“Uzņemšanas nosacījumu direktīva”), — uz ko atsaucas Patvēruma procedūru direktīvas 26. pants par aizturēšanu —, un jo īpaši 7. pants par dzīvesvietu un pārvietošanās brīvību un 8.–11. pants par aizturēšanu. Pirms izdot rīkojumu par patvēruma meklētāju aizturēšanu, dalībvalstīm ir pienākums vispirms apsvērt mazāk ierobežojošus alternatīvus pasākumus. Šīs direktīvas 8. panta 3. punkta e) apakšpunktā ir paredzēta aizturēšanas iespēja, ja tas nepieciešams valsts drošības vai sabiedriskās kārtības aizsardzībai.

               ES saskaņā ar spēkā esošajiem ES noteikumiem būtu jāatbalsta tas, ka valstis nodrošina UNHCR uzmanības lokā esošajām personām uzticamu un drošu piekļuvi veselības aprūpes pamatpakalpojumiem un psihosociālajam atbalstam. Attiecībā uz uzņemšanas apstākļiem dalībvalstis var izmantot Uzņemšanas nosacījumu direktīvā 2013/33/ES paredzēto iespēju izņēmuma kārtā, pienācīgi pamatotos gadījumos un uz saprātīgu laikposmu, kam vajadzētu būt pēc iespējas īsākam, noteikt izmaiņas uzņemšanas materiālajos nosacījumos, kas atšķiras no parasti prasītajiem. Šādām izmaiņām jebkurā gadījumā ir jāaptver pamatvajadzības, tostarp veselības aprūpe, attiecībā uz kurām Uzņemšanas nosacījumu direktīvas 19. pantā ir paredzēti sīki izstrādāti noteikumi.

               Attiecībā uz ilgtspējīgiem risinājumiem un saskaņā ar pastāvošajiem ES noteikumiem un politiku — jo īpaši dažādajiem Eiropadomes
                  12
                un Tieslietu un iekšlietu padomes secinājumiem, Migrācijas un patvēruma paktu
                  13
               , ES stratēģiju par brīvprātīgu atgriešanos un reintegrāciju
                  14
               , Rīcības plānu par integrāciju un iekļaušanu 2021.–2027. gadam
                  15
               , priekšlikumu regulai, ar ko izveido Savienības pārmitināšanas sistēmu
                  16
               , — ES būtu jāatbalsta tas, ka tiek paustas bažas par Covid-19 ietekmi uz ilgtspējīgu risinājumu meklējumiem, uzsverot to nozīmi un aicinot vairāk iesaistīties, lai a) veicinātu labvēlīgus apstākļus izcelsmes valstīs, t. sk. centienus novērst pamatcēloņus, un īstenot bēgļu brīvprātīgu repatriāciju, b) atbalstītu pārmitināšanu, c) atvieglotu piekļuvi papildu kanāliem, t. sk. ģimenes atkalapvienošanai, darba tirgum un studiju iespējām, saskaņā ar valsts tiesību aktiem un d) veicinātu patstāvību un nodrošinātu integrācijas iespējas.

               Attiecībā uz vēl neatrisinātajiem jautājumiem ES būtu:

               1. jāatbalsta personu, kas pārcietušas seksuālu un ar dzimumu saistītu vardarbību, iekļaušana “UNHCR uzmanības lokā esošo personu” kategorijā, kad valstis tiek mudinātas veicināt garīgās veselības un psihosociālā neatliekamā atbalsta pieejamību šādām personām un mudinātas vēl vairāk stiprināt šādus pasākumus, t. sk. izmantojot starptautisku atbalstu (OP6);

               Kā norādīts ES Dzimumu līdztiesības stratēģijā 2020.–2025. gadam, Eiropas Savienība darīs visu iespējamo, lai novērstu un apkarotu ar dzimumu saistītu vardarbību, atbalstītu un aizsargātu cietušos un sauktu vainīgos pie atbildības.

               Ierosinātais 6. darbības punkts (OP6) nerada juridisku pienākumu un tikai mudina dalībvalstis to reakcijā uz pandēmiju pievērsties garīgajai veselībai un psihosociālajai labklājībai, veicinot garīgās veselības un psihosociālā neatliekamā atbalsta pieejamību UNHCR uzmanības lokā esošām personām. Dalībvalstīm jau ir pienākums saskaņā ar Uzņemšanas nosacījumu direktīvu nodrošināt slimību un nopietnu garīgu traucējumu primāro ārstēšanu starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējiem un ņemt vērā ar dzimumu un vecumu saistītus apsvērumus. Saskaņā ar Kvalifikācijas direktīvu starptautiskās aizsardzības saņēmējiem būtu jānodrošina piekļuve veselības aprūpei, t. sk. fiziskās un garīgās veselības aprūpei. Vajadzības gadījumā tas ietver garīgu traucējumu ārstēšanu starptautiskās aizsardzības saņēmējiem, kuriem ir īpašas vajadzības, piemēram, personām, kas ir spīdzinātas, izvarotas vai ir tikušas pakļautas citu veidu nopietnai psiholoģiskai, fiziskai vai seksuālai vardarbībai;

               2. jāatbalsta seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumu, kā arī vakcīnu iekļaušana UNHCR uzmanības lokā esošo personu un viņu uzņēmējkopienu humānajās vajadzībās, kuras secinājumos valstis aicinātas izvērtēt un risināt kā humānās palīdzības komponentus sabiedrības veselības ārkārtas situācijās (pārnumurēts par OP13).

               Tā kā ES ierosinātā nostāja (1. punktā) paredz, ka personas, kas pārcietušas seksuālu un ar dzimumu saistītu vardarbību, būtu jāuzskata par “UNCHR uzmanības lokā esošām personām”, šo personu aizsardzības vajadzības ietver arī atbalstu, ko nodrošina seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumi.

               Veselība ir humānās palīdzības pamatnozare. Kopš Covid-19 pandēmijas sākuma “Eiropas komanda”, kurā apvienoti ES, tās dalībvalstu un Eiropas finanšu iestāžu resursi, sniedza finansiālu atbalstu pandēmijas sociālekonomisko seku mazināšanai. Visā pasaulē nodrošināt drošas un cenas ziņā pieejamas Covid-19 vakcīnas — jo īpaši valstīm ar zemiem un vidējiem ienākumiem — Eiropas Savienībai ir prioritāte, kuru īsteno galvenokārt ar COVAX starpniecību;

               3. jāatbalsta skaidra atsauce uz seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumiem UNHCR uzmanības lokā esošām personām kā veids, kādā veicināt dzimumu līdztiesību un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanu sievietēm visos reaģēšanas uz sabiedrības veselības ārkārtas situācijām posmos (OP14).

               Nedz Uzņemšanas nosacījumu direktīva (19. pants), Kvalifikācijas direktīva (30. pants), nedz 2016. gada priekšlikums pārstrādātajai direktīvai
                  17
                (18. pants) skaidri neparedz seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu. Tajās ir noteikts, ka dalībvalstis nodrošina nepieciešamo veselības aprūpi, kas ietver vismaz neatliekamo medicīnisko palīdzību un slimību un nopietnu garīgo traucējumu primāro ārstēšanu, un sniedz nepieciešamo medicīnisko vai cita veida palīdzību pieteikuma iesniedzējiem ar īpašām uzņemšanas vajadzībām, tostarp vajadzības gadījumā atbilstošu garīgās veselības aprūpi. Tādēļ ir lietderīgi noteikt ES nostāju šajā jautājumā.

               4. jānoraida jebkurš OP7.terAlt ietverts priekšlikums secinājumā iekļaut atsauci, kas mudina valstis neizmantot vienpusējus piespiedu pasākumus, kuri var negatīvi ietekmēt uzņēmējvalstu spēju aizsargāt bēgļus un samazina humanitāro telpu.

               Ierobežojošie pasākumi (sankcijas) ir būtisks ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) līdzeklis, kuru izmantojot ES vajadzības gadījumā var iejaukties, lai novērstu konfliktus vai reaģētu uz jaunām vai pašreizējām krīzēm.

               Jebkurā gadījumā ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Izpildu komitejā, jo paredzētais secinājums var ietekmēt kopīgos noteikumus, kas ietverti Uzņemšanas nosacījumu direktīvā, kā arī Patvēruma procedūru direktīvā, kā izklāstīts iepriekš.

               4.Juridiskais pamats

               4.1.Procesuālais juridiskais pamats

               4.1.1.Principi

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

               LESD 218. panta 9. punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai Savienība ir attiecīgās struktūras vai nolīguma dalībniece
                  18
               .

               Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kas nav saistoši saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”
                  19
               .

               4.1.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Izpildu komiteja ir struktūra, kas izveidota uz nolīguma, proti, Apvienoto Nāciju Organizācijas Ekonomikas un sociālo lietu padomes 1958. gada 30. aprīļa rezolūcijas par Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas izveidi, pamata.

               Secinājums, kuru Izpildu komiteja ir aicināta pieņemt, ir akts ar juridiskām sekām. Kaut arī Izpildu komitejas secinājumi nav juridiski saistoši, tie palīdz interpretēt un pilnveidot starptautiskos standartus par bēgļu aizsardzību. Tiem ir svarīga loma, nosakot, kādā veidā tiek interpretēta un piemērota 1951. gada Konvencija un 1967. gada Protokols. Augstā komisāra bēgļu jautājumos (UNHCR) birojs izmanto Izpildu komitejas secinājumus, pildot savu pienākumu uzraudzīt 1951. gada Konvencijas un 1967. gada Protokola noteikumu piemērošanu, kurus līgumslēdzējas valstis veicina saskaņā ar 1951. gada Konvencijas 35. pantu. Izpildu komitejas secinājumiem ir nozīme arī bēgļu starptautiskās aizsardzības sistēmas pilnveidošanā tādā veidā, kas papildina un stiprina 1951. gada Konvenciju un tās 1967. gada protokolu, kurus līgumslēdzējas valstis ir apņēmušās ievērot
                  20
                un kuru ir atzinīgi novērtējusi ANO Ģenerālā asambleja
                  21
               . Tie sniedz pierādījumus par jau iedibinātām starptautisko paražu tiesību normām vai ved pie tiesību jaunrades. Tiem dažkārt piešķir ievērojamu nozīmi valstu un starptautiskās tiesas, tostarp Eiropas Cilvēktiesību tiesa
                  22
               .

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. pants garantē patvēruma tiesības, pienācīgi ievērojot 1951. gada Konvencijas un 1967. gada Protokola noteikumus. ES sekundāro tiesību aktu pamatā ir 1951. gada Konvencija un tās 1967. gada Protokols:

               Kopējās Eiropas patvēruma sistēmas pamatā ir 1951. gada Konvencijas un 1967. gada Protokola pilnīga un ietveroša piemērošana, tādējādi apstiprinot neizraidīšanas principu (sk. Kvalifikācijas direktīvas, Uzņemšanas nosacījumu direktīvas un Patvēruma procedūru direktīvas 3. apsvērumu).

               Kvalifikācijas direktīvā ir noteikti standarti bēgļa statusa definēšanai un saturam, lai dotu norādījumu dalībvalstu kompetentajām struktūrām 1951. gada Konvencijas piemērošanā (23. apsvērums). Tajā ir noteikti arī standarti alternatīvās aizsardzības statusa definēšanai un saturam, kura ir komplementāra un papildus tai bēgļu aizsardzībai, kas paredzēta 1951. gada Konvencijā (33. apsvērums, skat. arī Patvēruma procedūru direktīvas 25. apsvērumu). Visbeidzot, tās īstenošana būtu jānovērtē, jo īpaši ņemot vērā dalībvalstu starptautisko saistību attīstību attiecībā uz neizraidīšanu (48. apsvērums).

               Saskaņā ar Uzņemšanas nosacījumu direktīvu (15. apsvērums) pieteikuma iesniedzēju aizturēšana būtu jāveic saskaņā ar pamatprincipu, ka personu nedrīkst aizturēt tikai tāpēc, ka viņa vēlas iegūt starptautisko aizsardzību, īpaši saskaņā ar dalībvalstu starptautiskajām juridiskajām saistībām un 1951. gada Konvencijas 31. pantu.

               Šie apsvērumi ir piemērojami paredzētajam secinājumam. Paredzētajā secinājumā, pamatojoties uz Covid-19 pandēmijas pieredzi, ir noteikti standarti un saskaņota valsts prakse attiecībā uz to, kā UNCHR uzmanības lokā esošām personām nodrošina piekļuvi patvēruma procedūrām, piemēro ieceļošanas un pārvietošanās ierobežojumus un sniedz veselības aprūpi veselības ārkārtas situācijas kontekstā. Tajā pilnveidota bēgļu starptautiskās aizsardzības sistēma, atzīstot, cik svarīgi ir veselības ārkārtas situācijas kontekstā ievērot starptautisko bēgļu tiesību principus, jo īpaši neizraidīšanas principu, piemērojot ieceļošanas ierobežojumus un citus pasākumus, kas veikti, lai ierobežotu ieceļošanu pie robežām saistībā ar sabiedrības veselības ārkārtas situācijām, tādā veidā, kas ievēro tiesības meklēt un saņemt patvērumu un neizraidīšanas principu, piemērojot UNCHR uzmanības lokā esošām personām pārvietošanās ierobežojumus, lai aizsargātu sabiedrības veselību, nediskriminējošā veidā un tikai tad, ja tie paredzēti tiesību aktos, ir nepieciešami un konkrētajiem apstākļiem atbilstoši, nodrošinot UNHCR uzmanības lokā esošām personām veselības aprūpi veselības ārkārtas situācijas kontekstā un atzinīgi vērtējot adaptīvus pasākumus, lai nodrošinātu nepārtrauktu piekļuvi patvēruma un bezvalstniecības noteikšanas procedūrām un to darbību. Iepriekš minētos aspektus reglamentē ES tiesību akti, kas būtu konsekventi jāpiemēro saskaņā ar 1951. gada Konvenciju un 1967. gada 31. janvāra Protokolu. Šajā ziņā paredzētais secinājums var būtiski ietekmēt ES tiesību aktu saturu un to piemērošanu.

               Paredzētais akts nepapildina un negroza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu.

               Tādēļ ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 9. punkts.

               4.2.Materiālais juridiskais pamats

               4.2.1.Principi

               Lēmuma, kas pieņemams saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, materiālais juridiskais pamats galvenokārt ir atkarīgs no tā, kāds mērķis un saturs ir paredzētajam aktam, attiecībā uz kuru Savienības vārdā tiek ieņemta nostāja. Ja paredzētajam aktam ir divi mērķi vai divi komponenti, no kuriem viens ir klasificējams kā galvenais, bet otrs ir pakārtots, lēmums saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu jābalsta uz viena materiālā juridiskā pamata, proti, tā, kas nepieciešams galvenajam vai dominējošajam mērķim vai komponentam.

               4.2.2.Piemērošana konkrētajā gadījumā

               Ierosinātā lēmuma galvenie mērķi un saturs attiecas uz Savienības kopējo patvēruma politiku.

               Tātad ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 78. panta 2. punkts.

               4.3.Secinājums

               Par ierosinātā lēmuma juridisko pamatu būtu jānosaka LESD 78. panta 2. punkts saistībā ar 218. panta 9. punktu.

               2021/0306 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas 72. sesijā saistībā ar secinājuma pieņemšanu par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 78. panta 2. punktu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Rezolūciju par Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas izveidi (turpmāk — UNCHR) pieņēma Apvienoto Nāciju Organizācijas Ekonomikas un sociālo lietu padome ar 1958. gada 30. aprīļa rezolūciju.

               (2)Saskaņā ar minēto rezolūciju Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komiteja darbojas kā padomdevēja struktūra attiecībā uz normām un politiku par bēgļu starptautisko aizsardzību.

               (3)Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komiteja 2021. gada 4.–8. oktobrī tās 72. sesijā ir paredzējusi pieņemt secinājumu par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā.

               (4)Izpildu komitejas dalībnieki un starpvaldību organizācijas, kas novērotāja statusā ir uzaicinātas piedalīties šajās slēgtajās sanāksmēs, sadarbībā ar UNHCR ekspertiem sagatavo šo secinājumu vairāku slēgto sanāksmju gaitā. Eiropas Savienībai kā novērotājai nav balsstiesību, bet tai ir tiesības izteikties Izpildu komitejas publiskajās sanāksmēs, un tā ir aicināta piedalīties Izpildu komitejas slēgtajās sanāksmēs par patvēruma un bēgļu jautājumiem, kas ir tās kompetencē.

               (5)Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejā, jo paredzētais secinājums var būtiski ietekmēt Savienības tiesību aktu saturu.

               (6)Savienībai būtu jāatbalsta paredzētā secinājuma par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā pieņemšana.

               (7)Savienībai būtu jāatbalsta tas, ka veselības ārkārtas situācijas kontekstā tiek saglabāti starptautisko bēgļu tiesību principi un jo īpaši neizraidīšanas princips, kā arī tiesības meklēt un saņemt patvērumu, un ka pārvietošanās ierobežojumi ir nediskriminējoši, paredzēti tiesību aktos, nepieciešami, konkrētajiem apstākļiem atbilstoši un atbilstīgi starptautiskajām tiesībām.

               (8)Savienībai būtu arī jāatbalsta tas, ka ieceļošanas ierobežojumi un citi pasākumi, kas veikti, lai ierobežotu ieceļošanu pie robežām saistībā ar sabiedrības veselības ārkārtas situācijām, ir pagaidu, nediskriminējoši, nepieciešami, samērīgi un konkrētajiem apstākļiem atbilstoši un tiek piemēroti tādā veidā, kas aizsargā sabiedrības veselību, vienlaikus nodrošinot, ka tiek ievērotas tiesības meklēt un saņemt patvērumu un neizraidīšanas princips, un tie atbilst piemērojamām saistībām saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, tostarp starptautiskajām bēgļu tiesībām.

               (9)“UNCHR uzmanības lokā esošas personas” ir bēgļi, patvēruma meklētāji, bēgļi repatrianti, bezvalstnieki un iekšzemē pārvietotas personas. Savienībai būtu jāatbalsta personu, kas pārcietušas seksuālu un ar dzimumu saistītu vardarbību, iekļaušana “UNHCR uzmanības lokā esošo personu” kategorijā, kad valstis, reaģējot uz pandēmiju, tiek mudinātas risināt garīgās veselības un psihosociālās labklājības jautājumus, veicinot garīgās veselības un psihosociālā neatliekamā atbalsta pieejamību šādām personām, un mudinātas vēl vairāk stiprināt šādus pasākumus, t. sk. izmantojot starptautisku atbalstu.

               (10)Savienībai būtu jāatbalsta seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumu, kā arī vakcīnu iekļaušana UNCHR uzmanības lokā esošo personu un to uzņēmējkopienu humānajās vajadzībās, kas valstīm jāizvērtē un jārisina kā humānās palīdzības komponenti sabiedrības veselības ārkārtas situācijās.

               (11)Savienībai būtu jāatbalsta seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumu iekļaušana papildus veselības aprūpes pamatpakalpojumu un psiholoģiskā atbalsta sniegšanai UNHCR uzmanības lokā esošām personām, tikai reaģējot uz sabiedrības veselības ārkārtas situāciju.

               (12)Savienībai būtu jānoraida jebkurš priekšlikums, kas saistīts ar vienpusēju piespiedu pasākumu izmantošanu.

               (13)Savienības nostāju izsaka Savienības dalībvalstis, kuras ir Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas dalībnieces, rīkojoties kopīgi.

               (14)[Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 21 par Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību (LES) un LESD, un neskarot minētā protokola 4. pantu, Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un šis lēmums tai nav saistošs un nav jāpiemēro.] VAI [Saskaņā ar 3. pantu 21. protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Īrija ir paziņojusi, ka vēlas piedalīties šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.]

               (15)
                     Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Nostājas, kas Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas 72. sesijā saistībā ar secinājumu pieņemšanu par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā, pamatā ir šim lēmumam pievienoto Izpildu komitejas secinājumu projekts.

               2. pants

               Ja Izpildu komitejas 72. sesijā vai pirms tās tiek iesniegti jauni priekšlikumi par pielikumā minēto tematu, par kuriem vēl nav Savienības nostājas, Savienības nostāju precizē, izmantojot Savienības koordināciju, pirms Izpildu komiteja pieņem secinājumus. Šādos gadījumos Savienības nostāja ir saskaņā ar spēkā esošo Savienības politiku un tiesību aktiem.

               3. pants

               Nostāju, kas minēta 1. pantā, izsaka Savienības dalībvalstis, kuras ir Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas dalībnieces un kuras piedalās tās 72. sanāksmē, rīkojoties kopīgi.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                  priekšsēdētājs

                     (1)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV L 180, 29.6.2013., 60.–95. lpp.).

                     (2)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris ) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (pārstrādāta versija) (OV L 337, 20.12.2011., 9.–26. lpp.).

                     (3)

                        1951. gada Konvencija par bēgļa statusu, 189 U.N.T.S. 137, stājās spēkā 1954. gada 22. aprīlī.

                     (4)

                        1967. gada Protokols par bēgļa statusu, 606 U.N.T.S. 267, stājās spēkā 1967. gada 4. oktobrī.

                     (5)

                        COM(2016) 467 final, grozīts ar priekšlikumu COM(2020) 611 final 2016/0224(COD), Brisele, 23.9.2020.

                     (6)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 77, 23.3.2016., 1.–52. lpp.), 6. pants.

                     (7)

                        Šengenas Robežu kodekss, 3. pants.

                     (8)

                        COM(2020) 115 final

                     (9)

                        Padomes Ieteikums (ES) 2020/912 (2020. gada 30. jūnijs) par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu, ST/9208/2020/INIT (OV L 208I, 1.7.2020., 1.–7. lpp.).

                     (10)

                        Covid-19: norādījumi par attiecīgo ES noteikumu īstenošanu patvēruma un atgriešanas procedūru jomā un par pārmitināšanu, Brisele, 2020. gada 16. aprīlis, C(2020) 2516 final.

                     (11)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzēju uzņemšanai (pārstrādāta redakcija) (OV L 180, 29.6.2013., 96.–116. lpp.).

                     (12)

                        Piemēram, Eiropadomes 2021. gada 24. jūnija secinājumi.

                     (13)

                        Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par jaunu Migrācijas un patvēruma paktu (COM(2020) 609 final).

                     (14)

                        COM(2021) 120 final

                     (15)

                        COM(2020) 758 final

                     (16)

                        COM(2016) 468 final

                     (17)

                        Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai (pārstrādāta redakcija) COM(2016)0465 final – 2016/0222 (COD).

                     (18)

                        Lieta C-399/12, Vācija/Padome (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, 64. punkts.

                     (19)

                        Lieta C-399/12, Vācija/Padome (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, 61.–64. punkts.

                     (20)

                        1951. gada Konvencijas un/vai tās 1967. gada Protokola par bēgļa statusu līgumslēdzēju valstu 2001. gada 13. decembra Deklarācijas 7. punkts.

                     (21)

                        Rezolūcija A/RES/57/187, 4. punkts, 2001. gada 18. decembris.

                     (22)

                        ECT (Lielā palāta), 2008. gada 29. janvāris, Saadi pret Apvienoto Karalisti (prasība Nr. 13229/03).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 30.9.2021
            COM(2021) 597 final

            PIELIKUMS
            dokumentam
            Priekšlikums Padomes lēmumam
            par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos programmas Izpildu komitejas 72. sesijā saistībā ar secinājuma pieņemšanu par starptautisko aizsardzību un ilgtspējīgiem risinājumiem sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā

               PIELIKUMS

               IZPILDU KOMITEJAS SECINĀJUMS PAR STARPTAUTISKO AIZSARDZĪBU UN ILGTSPĒJĪGIEM RISINĀJUMIEM SABIEDRĪBAS VESELĪBAS ĀRKĀRTAS SITUĀCIJAS KONTEKSTĀ

               Izpildu komiteja,

               PP1. Atzīstot, ka Covid-19 pandēmija apdraud cilvēku veselību, drošību un labklājību ar nepieredzētām un daudzšķautņainām sekām, tostarp humanitāro ietekmi uz bēgļiem, patvēruma meklētājiem, bēgļiem repatriantiem, bezvalstniekiem un — daudzās situācijās — iekšzemē pārvietotām personām (turpmāk “UNHCR uzmanības lokā esošas personas”), t. sk. palielinātu aizsardzības risku.

               PP2. Atzīstot arī to, ka visvairāk skarti ir nabadzīgie un visneaizsargātākie cilvēki un ka pandēmijas sekas ietekmēs attīstības ieguvumus, kavējot progresu ilgtspējīgas attīstības mērķu, tostarp 3.8. mērķa
                  1
                sasniegšanā.

               PP2.bis. Atzīstot arī to, ka lielāko daļu pasaules bēgļu un citu pārvietoto personu uzņem valstis ar zemiem un vidējiem ienākumiem, kuras ir Covid-19 pandēmijas vissmagāk skarto valstu skaitā ar smagām sekām sabiedrības veselības jomā, kā arī sociālekonomiskām sekām.

               PP3. Atzīstot arī Covid-19 īpašo ietekmi un tā daudzšķautņainās sekas UNHCR uzmanības lokā esošām personām, kā arī daudzām uzņēmējkopienām, t. sk. attiecībā uz veselību, palielinātiem seksuālās un ar dzimumu saistītas vardarbības un diskriminācijas riskiem, uz ekonomikām un humānās palīdzības piekļuvi, kā arī piekļuvi izglītībai.

               PP4. Atkārtoti apstiprinot ikviena cilvēka tiesības bez jebkādas atšķirības izmantot visaugstāko sasniedzamo fiziskās un garīgās veselības standartu.

               PP4.bis. Atzīstot arī, ka drošu un iedarbīgu vakcīnu, zāļu, veselības aprūpes tehnoloģiju un terapiju pieejamība un laicīga piekļuve tām ir svarīga šo tiesību attīstībai, paturot prātā, ka plaša imunizācija pret Covid-19 ir pasaules mēroga sabiedriskais labums veselībai, kura mērķis ir novērst, ierobežot un apturēt pārnesi, lai izbeigtu pandēmiju.

               PP5. Atzīstot, ka starptautiska mēroga sabiedrības veselības ārkārtas situācijai, piemēram, Covid-19 pandēmijai, ir vajadzīga globāla reakcija, kuras pamatā ir vienotība, solidaritāte un pastiprināta daudzpusēja sadarbība.

               PP6. Atkārtoti apstiprinot savu apņemšanos ievērot starptautisko solidaritāti un atbildības un sloga dalīšanu, iesaistot visus starptautiskās sabiedrības locekļus, un atgādinot, cik svarīga ir starptautiskā sadarbība, jo īpaši, lai atbalstītu kopienas un valstis, kas uzņem lielu skaitu bēgļu, lai nodrošinātu aizsardzību un palīdzību un rastu risinājumus, jo īpaši sabiedrības veselības ārkārtas situācijas kontekstā.

               PP7. Atzīstot, ka valstīm ir tiesības veikt pasākumus sabiedrības veselības aizsardzībai, vienlaikus atgādinot, ka šādi pasākumi ir jāīsteno atbilstīgi valstu saistībām saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, tostarp starptautiskajām bēgļu tiesībām, cilvēktiesībām un attiecīgā gadījumā starptautiskajām humanitārajām tiesībām.

               PP8. Atgādinot, ka valstīm ir suverēnas pilnvaras reglamentēt ārvalstnieku ieceļošanu, pilnībā ievērojot neizraidīšanas principu un ievērojot piemērojamās starptautiskās tiesības, tostarp starptautiskās bēgļu tiesības.

               PP9. Atgādinot par Globālo paktu par bēgļiem, tostarp sloga un atbildības dalīšanas principu.

               PP10. Atgādinot attiecīgos Izpildu komitejas secinājumus, tostarp Nr. 64 (XLI)(1990) par sievietēm bēglēm un starptautisko aizsardzību; Nr. 84 (XLVIII)(1997) par bērniem bēgļiem un pusaudžiem bēgļiem; Nr. 105 (LVII)(2006) par sievietēm un meitenēm riska grupā; Nr. 106 (LVII)(2006) par bezvalstniecības identificēšanu, novēršanu un samazināšanu un bezvalstnieku aizsardzību; Nr. 107 (LVIII)(2007) par bērniem riska grupā; Nr. 110 (LXI)(2010) par bēgļiem ar invaliditāti un citām personām ar invaliditāti, ko aizsargā un kam palīdz UNHCR; Nr. 109 (LX)(2009) par ieilgušām bēgļu situācijām; Nr. 111 (LXIV)(2013) par civilstāvokļa reģistrāciju un Nr. 112 (LXVII) (2016) par starptautisko sadarbību no aizsardzības un risinājumu perspektīvas.

               Iekļaujoša politika un piekļuve veselības aprūpei un citiem pakalpojumiem

               OP1. Atzinīgi vērtē valstu veiktos pasākumus, lai atvieglotu piekļuvi veselības aprūpes pakalpojumiem un iekļaušanu tajos, un pasākumus, kuru mērķis ir ierobežot un novērst inficēšanos, kā arī nodrošināt vakcināciju nediskriminējošā veidā UNHCR uzmanības lokā esošām personām, ievērojot ikviena cilvēka tiesības uz visaugstāko sasniedzamo fiziskās un garīgās veselības standartu.

               OP2. Mudina valstis strādāt pie tā, lai veselības aprūpes pakalpojumos vēl vairāk iekļautu UNHCR uzmanības lokā esošas personas, un aicina turpināt sniegt atbalstu valstīm, lai tās varētu veidot un paplašināt veselības aprūpes sistēmu spējas ar mērķi apmierināt UNHCR uzmanības lokā esošo personu, kā arī kopienu, kuras tās uzņem, vajadzības.

               OP3. Mudina valstis nodrošināt, ka bezvalstniecība vai ar to saistītais dokumentu trūkums neliedz bezvalstniekiem piekļuvi veselības aprūpes pakalpojumiem un infrastruktūrai.

               OP4. Atzinīgi vērtē un aicina veikt papildu efektīvus pasākumus, lai novērstu infekciju izplatīšanos un pārvaldītu veselības apdraudējumus UNHCR uzmanības lokā esošo personu, t. sk. personu, kuras dzīvo nometnēs, kolektīvajās patversmēs un citās apmetnēs, starpā, un vajadzības gadījumā nodrošināt izmitināšanu, profilaktiskus pasākumus un ārstēšanu, kā arī droša ūdens un sanitārijas pieejamību, t. sk. higiēniskos apstākļos, kas atbilst attiecīgiem standartiem.

               OP5. Mudina veikt pasākumus, lai apzinātu un risinātu konkrētas veselības vajadzības un novērstu šķēršļus sabiedrības veselības ārkārtas situāciju kontekstā, kā arī veicinātu bērnu, sieviešu, pusaugu meiteņu, vecāka gadagājuma cilvēku, personu ar invaliditāti un personu ar ilgstošām veselības problēmām prioritātes un spējas.

               OP5.bis. Mudina UNHCR un tā partnerus uzturēt pienācīgas spējas atbalstīt reaģēšanu veselības jomā, t. sk. izmantojot valstu dienestus, lai sniegtu labumu UNHCR uzmanības lokā esošām personām un uzņēmējkopienām sagatavotības, plānošanas un reaģēšanas uz ārkārtas situācijām sabiedrības veselības jomā laikā.

               OP6. Mudina valstis un UNHCR, reaģējot uz pandēmiju, risināt garīgās veselības un psihosociālās labklājības jautājumus, veicinot garīgās veselības un psihosociālā ārkārtas atbalsta pieejamību UNHCR uzmanības lokā esošām personām [tostarp seksuālu un ar dzimumu saistītu vardarbību pārcietušām personām], kā arī uzņēmējkopienām, un mudina vēl vairāk stiprināt šādus pasākumus, t. sk. izmantojot starptautisku atbalstu.

               OP6.bis. Mudina UNHCR un tā partnerus turpināt nodrošināt, ka Covid-19 pandēmijas laikā, kā arī citās sabiedrības veselības ārkārtas situācijās gūtā pieredze un mācības sniedz informāciju un stiprina plānošanu, sagatavotību un reaģēšanu uz šādām ārkārtas situācijām, t. sk. attiecībā uz garīgo veselību un psihosociālo atbalstu.

               Starptautiskā sadarbība un sloga un atbildības dalīšana

               OP7. Novērtē uzņēmējvalstu pastāvīgo viesmīlību, bēgļus iekļaujošu reakciju sabiedrības veselības jomā un līdzekļu devēju dāsnumu, reaģējot uz UNHCR uzmanības lokā esošo personu aizsardzības vajadzībām Covid-19 pandēmijas laikā; uzsver starptautiskās sadarbības centrālo nozīmi bēgļu aizsardzības un ilgstošu risinājumu sistēmai un atkārtoti pauž savu apņemšanos nodrošināt starptautisko solidaritāti un taisnīgu sloga un atbildības sadali.

               OP7.bis. Aicina valstis un citus partnerus steidzami atbalstīt finansējumu, drošas un iedarbīgas diagnostikas, terapijas un vakcīnu taisnīgu sadali un turpināt pētīt inovatīvus finansēšanas mehānismus, kuru mērķis ir nodrošināt cenas ziņā pieejamu, savlaicīgu, vienlīdzīgu un universālu piekļuvi Covid-19 vakcīnām un to taisnīgu sadali visiem, ieskaitot UNHCR uzmanības lokā esošas personas un uzņēmējkopienas.

               ES IR JĀNORAIDA: [OP7.terAlt: Stingri mudina visas valstis atturēties no jebkādu vienpusēju piespiedu pasākumu veikšanas, kas varētu negatīvi ietekmēt uzņēmējvalstu spēju aizsargāt bēgļus un samazinātu humanitāro telpu, jo īpaši pašreizējās pandēmijas laikā, kad savlaicīga un vienlīdzīga piekļuve iedarbīgai un cenas ziņā pieejamai Covid-19 vakcīnai ir sevišķi svarīga, lai aizsargātu bēgļus un uzņēmējkopienas pret vīrusa izplatīšanos.]

               Ieceļošanas un pārvietošanās ierobežojumi un piekļuve patvērumam 4

               OP8. Atzinīgi vērtē valstu veiktās darbības, lai nodrošinātu, ka pasākumi, kas veikti ieceļošanas ierobežošanai pie robežām saistībā ar sabiedrības veselības ārkārtas situācijām, ir pagaidu, nediskriminējoši, nepieciešami, samērīgi un saprātīgi konkrētajos apstākļos un tiek piemēroti tādā veidā, kas aizsargā sabiedrības veselību, vienlaikus ievērojot tiesības meklēt un saņemt patvērumu un neizraidīšanas principu, un nodrošinot atbilstību piemērojamām saistībām saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, tostarp starptautiskajām bēgļu tiesībām;

               OP9. Atzinīgi vērtē valstu un UNHCR veiktos adaptīvos pasākumus, lai nodrošinātu nepārtrauktu piekļuvi patvēruma un bezvalstniecības noteikšanas procedūrām un to darbību, dokumentu reģistrēšanu un izdošanu un citus attiecīgus procesus uzmanības lokā esošām personām, tostarp tehnoloģiju izmantošanu attālinātai iztaujāšanai un dzimšanas reģistrācijas, valstspiederības un uzturēšanās dokumentu derīguma termiņu pagarināšanu, un mudina citas valstis, UNHCR un partnerus vajadzības gadījumā turpināt atbalstīt valstis šajā jomā.

               OP10. Atzīmē, cik svarīgi ir nodrošināt, lai jebkādi pārvietošanās ierobežojumi attiecībā uz uzmanības lokā esošām personām sabiedrības veselības aizsardzības nolūkā būtu nediskriminējoši, paredzēti tiesību aktos, nepieciešami, saprātīgi konkrētajos apstākļos un citādi saskanīgi ar starptautiskajām tiesībām, un atzinīgi vērtē to, ka tiek izmantotas alternatīvas aizturēšanai, kas nodrošina sabiedrības veselības aizsardzības pasākumu ievērošanu.

               OP11. Uzsver nepieciešamību pilnībā ievērot cilvēktiesības un uzsver, ka, reaģējot uz pandēmiju, nav vietas nekāda veida diskriminācijai, rasismam un ksenofobijai.

               Sabiedrības veselības ārkārtas situāciju plašākas ietekmes novēršana

               Pārnumurēts par OP12. Pauž bažas par Covid-19 daudzšķautņainajām sekām uz UNHCR uzmanības lokā esošajām personām, kā arī viņu uzņēmējkopienām, t. sk. par lielāku nabadzību un būtiskiem izglītības traucējumiem, lielāku pārtikas nodrošinājuma trūkumu, ierobežotām iztikas iespējām un pieaugošu seksuālu un ar dzimumu saistītu vardarbību.

               Pārnumurēts par OP13. Aicina dalībvalstis sadarbībā ar UNHCR un ar citu ieinteresēto personu atbalstu nodrošināt, ka UNHCR uzmanības lokā esošo personu un viņu uzņēmējkopienu humānās palīdzības vajadzības, ieskaitot tīru ūdeni, pārtiku un uzturu, pajumti, izglītību, iztikas līdzekļus, enerģiju, veselību, [arī seksuālās un reproduktīvās veselības] [aprūpes pakalpojumus] [ieskaitot vakcīnas], un citas aizsardzības vajadzības, tiek risinātas kā humānās palīdzības komponenti sabiedrības veselības ārkārtas situācijās, tai skaitā nodrošinot savlaicīgus un pienācīgus resursus, vienlaikus gādājot par to, ka to sadarbības centieni pilnībā atbilst humanitārajiem principiem.

               Pārnumurēts par OP14. Atzinīgi vērtē un aicina valstis, UNHCR un citas ieinteresētās personas veicināt dzimumu līdztiesību un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanu sievietēm visos reaģēšanas uz sabiedrības veselības ārkārtas situācijām posmos, un šajā sakarībā mudina dalībvalstis sadarbībā ar UNHCR un ar citu ieinteresēto personu atbalstu nodrošināt UNHCR uzmanības lokā esošajām personām uzticamu un drošu piekļuvi [seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpes pakalpojumiem, kā arī] veselības aprūpes pamatpakalpojumiem un psihosociālajam atbalstam jau pašā ārkārtas situācijas sākumā, vienlaikus atzīstot, ka attiecīgie pakalpojumi ir svarīgi, lai efektīvi apmierinātu sieviešu, pusaugu meiteņu un mazuļu vajadzības un pasargātu viņus no profilaktiski novēršamas mirstības un morbiditātes, kas vērojama ārkārtas humanitārajās situācijās.

               Pārnumurēts par OP15. Mudina visus dalībniekus divkāršot centienus atbalstīt valstis, lai mazinātu un risinātu sabiedrības veselības ārkārtas situāciju ietekmi uz UNHCR uzmanības lokā esošām personām, arī bērniem, citstarp samazinātu piekļuvi izglītībai, palielinātu nabadzību, bērnu laulības, agrīnas un piespiedu laulības un cilvēku tirdzniecību, citu veidu vardarbību, ekspluatāciju un ļaunprātīgu izmantošanu, ieskaitot bērnu darbu, bērnu vervēšanu, ģimenes šķiršanu, un strādāt pie tā, lai nodrošinātu viņiem pamatu labākai nākotnei.

               Ilgtspējīgi risinājumi

               OP16. Pauž bažas par to, ka Covid-19 pandēmija ir būtiski ietekmējusi centienus rast ilgtspējīgus risinājumus, uzsverot to nozīmi, jo šādu risinājumu nodrošināšana ir viens no galvenajiem starptautiskās aizsardzības mērķiem; un aicinot vairāk iesaistīties, t. sk. valstis, UNHCR un citus partnerus, sabiedrības veselības ārkārtas situāciju kontekstā, lai:

               a. veicinātu labvēlīgus apstākļus izcelsmes valstīs, t. sk. centienus novērst pamatcēloņus, un īstenotu bēgļu brīvprātīgu repatriāciju drošā un cieņpilnā veidā, kā arī repatriantu ilgtspējīgu reintegrāciju, t. sk. atbilstošus sabiedrības veselības pasākumus;

               b. atbalstītu pārmitināšanu, ieskaitot lielāku pārmitināšanas vietu skaitu pašreizējās pārmitināšanas valstīs un jaunas vietas papildu valstīs, izmantotu vai paplašinātu elastīgas apstrādes metodes un atvieglotu savlaicīgu izceļošanu, vienlaikus ņemot vērā sabiedrības veselību;

               c. atvieglotu piekļuvi papildu kanāliem, t. sk. ģimenes atkalapvienošanai, darba tirgum un studiju iespējām, saskaņā ar valsts tiesību aktiem un atbalstītu ilgtspējīgus risinājumus, un

               d) attiecīgā gadījumā veicinātu patstāvību un nodrošinātu integrācijas iespējas UNHCR uzmanības lokā esošām personām.

               OP16.bis. Pauž bažas arī par to, ka Covid-19 pandēmija ir būtiski ietekmējusi centienus rast ilgtspējīgus risinājumus valsts iekšienē pārvietotām personām, un aicina sniegt turpmāku atbalstu valstu iestādēm, lai radītu labvēlīgus apstākļus ilgstošiem risinājumiem iekšzemē pārvietotām personām, tostarp viņu brīvprātīgai, drošai un cieņpilnai atgriešanai, vietējai integrācijai vai pārmitināšanai citā valsts daļā.

               Saziņa ar uzmanības lokā esošām personām un viņu ieguldījums

               OP22. Norāda uz ieguvumiem, ko sniedz divvirzienu saziņa ar UNHCR uzmanības lokā esošām personām, un iespējām informēt šīs personas un apspriesties ar tām par jautājumiem, kas viņas skar, tostarp nolūkā uzlabot veselības aizsardzības pasākumu ietekmi.

               OP23. Atzinīgi vērtē un mudina veikt pasākumus, kas ļauj UNHCR uzmanības lokā esošām personām piedāvāt prasmes un pozitīvu ieguldījumu, t. sk. kā medicīnas, mācīšanas un citu pakalpojumu sniedzējiem, kuru atbalsts var palīdzēt novērst sabiedrības veselības ārkārtas situācijas un stiprināt viņu uzņēmējkopienu labklājību, un aicina UNHCR iekļaut viņu viedokli un speciālās zināšanas tā aizsardzības reakcijas veidošanā.

               OP23.bisAlt. Norāda, ka arvien plašāka digitālo rīku izmantošana ir ļāvusi turpināt pakalpojumu sniegšanu un ir palielinājusi piekļuvi UNHCR uzmanības lokā esošām personām, mudina UNHCR sadarbībā ar attiecīgajām valstīm un citām attiecīgajām ieinteresētajām personām turpināt pētīt papildu veidus, kā izmantot piemērotus digitālos rīkus, kā arī īstenot inovatīvas pieejas datu vākšanai, pārvaldībai un apmaiņai saskaņā ar valstu tiesību aktiem un piemērojamiem starptautiskajiem privātuma un datu aizsardzības standartiem un principiem; un

               OP23.ter. Norāda uz maldinošas informācijas risku sabiedrības veselības ārkārtas situācijā un to, cik svarīgi ir vērsties pret maldinošu informāciju, izmantojot uz faktiem balstītu saziņu, kas uzmanības lokā esošajām personām ir viegli saprotama un piekļūstama, un atzīst centrālo nozīmi, kāda ir uzmanības lokā esošām personām šādas informācijas tālāknodošanā.

                     (1)

                        Skatīt arī ANO Ģenerālās asamblejas Rezolūciju A/RES/70/1.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 4.10.2021
            COM(2021) 604 final
            2021/0307(NLE)

            Priekšlikums
            PADOMES LĒMUMS
            par finanšu iemaksām, kas Eiropas Attīstības fonda pusēm jāveic, lai finansētu minēto fondu attiecībā uz iemaksas trešo daļu 2021. gadam

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Priekšlikums attiecas uz Padomes lēmuma projektu par finanšu iemaksu trešo daļu 11. Eiropas Attīstības fondā, kas Eiropas Attīstības fonda (“EAF”) pusēm jāiemaksā 2021. gadā.

               11. EAF un citi vēl pieejamie EAF (t. i., 9. un 10. EAF) tiek pārvaldīti saskaņā ar šādiem noteikumiem:

               (a)pašreizējais Partnerattiecību nolīgums starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu (ĀKK) grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (“ĀKK un ES partnerattiecību nolīgums”), ar jaunākajiem grozījumiem
                  1
               ;

               (b)ĀKK un ES Vēstnieku komitejas 2020. gada 4. decembra Lēmums Nr. 2/2020
                  2
                grozīt ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmumu Nr. 3/2019
                  3
                pieņemt pārejas posma pasākumus, ievērojot ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma 95. panta 4. punktu; ar minēto lēmumu ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma noteikumu piemērošana tika vēlreiz pagarināta līdz 2021. gada 30. novembrim vai līdz jauna ĀKK un ES nolīguma (“jaunais nolīgums”) spēkā stāšanās brīdim, vai līdz jaunā nolīguma provizoriskas piemērošanas brīdim starp Savienību un ĀKK valstīm atkarībā no tā, kas notiek agrāk;

               (c)Padomes Lēmums (ES) 2020/2233 par saistībām attiecībā uz līdzekļiem, kas rodas no atmaksājumiem saskaņā ar ĀKK ieguldījumu mehānismu no operācijām 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fonda ietvaros
                  4
               ;

               (d)Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējais nolīgums par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kurām piemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturto daļu
                  5
                (11. EAF “Iekšējais nolīgums”);

               (e)Padomes Regula (ES) 2018/1877 par finanšu regulējumu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam
                  6
                (“11. EAF finanšu regula”).

               Dokumentos, kas minēti a) līdz e) apakšpunktā, ir ietvertas daudzgadu saistības, ko EAF puses uzņēmušās attiecībā uz finansiāla atbalsta sniegšanu EAF kasei. 11. EAF finanšu regulā ir noteikts, ka EAF pusēm jāveic regulāras iemaksas EAF kasē saskaņā ar iepriekš noteiktām finanšu saistībām. Regulāro iemaksu pamatā ir tehniski Padomes lēmumi, kas atspoguļo iepriekš noteikto finanšu saistību īstenošanu.

               Tādēļ dažas no paskaidrojuma rakstā minētajām pozīcijām nav piemērojamas tādiem aicinājumiem veikt regulārās iemaksas kā, piemēram, šim aicinājumam.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Saskaņā ar 11. EAF finanšu regulas 19. panta 5. punktu Padomei lēmums par šo priekšlikumu jāpieņem ne vēlāk kā 21. kalendārajā dienā pēc tam, kad Eiropas Komisija, kas rīkojas Eiropas Savienības vārdā, ir iesniegusi šo priekšlikumu.

               2021/0307 (NLE)

               Priekšlikums

               PADOMES LĒMUMS

               par finanšu iemaksām, kas Eiropas Attīstības fonda pusēm jāveic, lai finansētu minēto fondu attiecībā uz iemaksas trešo daļu 2021. gadam

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kurām piemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturto daļu
                  7
               , un jo īpaši tā 7. panta 2. punktu saistībā ar 14. panta 3. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (ES) 2018/1877 (2018. gada 26. novembris) par finanšu regulējumu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam, un ar ko atceļ Regulu (ES) 2015/323
                  8
               , un jo īpaši tās 19. panta 5. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Padomes Regulas (ES) 2018/1877
                  9
                19.–22. pantā noteikto procedūru Komisijai līdz 2021. gada 10. oktobrim ir jāiesniedz priekšlikums, norādot iemaksas trešās daļas summu 2021. gadam.

               (2)Saskaņā ar Regulas (ES) 2018/1877 46. pantu Eiropas Investīciju bankai (EIB) jānosūta Komisijai atjauninātās saistību un maksājumu aplēses par tās pārvaldītajiem instrumentiem.

               (3)Regulas (ES) 2018/1877 20. panta 1. punktu ir noteikts, ka, aicinot veikt iemaksas, vispirms izlieto summas, kas paredzētas iepriekšējos Eiropas Attīstības fondos (“EAF”). Tāpēc būtu jāsniedz aicinājums veikt iemaksas EIB un Komisijai saskaņā ar Regulu (ES) 2018/1877.

               (4)Saskaņā ar Līguma par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Izstāšanās līgums”) 152. pantu Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei (“Apvienotā Karaliste”) ir jāpaliek EAF pusei līdz 11. EAF un visu iepriekšējo neslēgto EAF slēgšanai. Tomēr saskaņā ar Izstāšanās līguma 153. pantu Apvienotās Karalistes daļu 11. EAF vai iepriekšējo EAF projektu līdzekļos, par kuriem saistības ir atceltas, neizmanto atkārtoti neizmanto gadījumos, kad saistības par minētajiem līdzekļiem ir atceltas pēc 2020. gada 31. decembra.

               (5)Padomes Lēmumā (ES) 2020/1708
                  10
                EAF pušu gada iemaksu summa 2021. gadam Eiropas Komisijai ir noteikta 3 700 000 000 EUR apmērā un Eiropas Investīciju bankai – 300 000 000 EUR apmērā.

               (6)Lai šajā lēmumā paredzētos pasākumus varētu piemērot nekavējoties, šim lēmumam būtu jāstājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Eiropas Attīstības fonda puses individuālās iemaksas Eiropas Attīstības fondā kā iemaksas trešo daļu 2021. gadam Eiropas Komisijai un Eiropas Investīciju bankai veic saskaņā ar pielikumu.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

                     (2)

                        OV L 420, 14.12.2020., 32. lpp.

                     (3)

                        OV L 1, 3.1.2020., 3. lpp.

                     (4)

                        OV L 438, 28.12.2020., 188.–191. lpp.

                     (5)

                        OV L 210, 6.8.2013., 1. lpp.

                     (6)

                        OV L 307, 3.12.2018., 1.-21. lpp.

                     (7)

                        OV L 210, 6.8.2013., 1. lpp.

                     (8)

                        OV L 58, 3.3.2015., 17.–38. lpp.

                     (9)

                        Padomes Regula (ES) 2018/1877 (2018. gada 26. novembris) par finanšu regulējumu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam, un ar ko atceļ Regulu (ES) 2015/323 (OV L 307, 3.12.2018., 7. lpp.).

                     (10)

                        Padomes Lēmums (ES) 2020/1708 (2020. gada 13. novembris) par finanšu iemaksām, kas dalībvalstīm jāveic, lai finansētu Eiropas Attīstības fondu, tajā skaitā maksimālo apjomu 2022. gadam, gada summu 2021. gadam, pirmo daļu 2021. gadam un provizorisku un nesaistošu prognozi attiecībā uz gaidāmajām gada iemaksu summām 2023. un 2024. gadam (OV L 385, 17.11.2020., 13. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 4.10.2021
            COM(2021) 604 final

            PIELIKUMS
            dokumentam
            PriekšlikumsPADOMES LĒMUMAM
            par finanšu iemaksām, kas Eiropas Attīstības fonda pusēm jāveic, lai finansētu minēto fondu attiecībā uz iemaksas trešo daļu 2021. gadam

               PIELIKUMS

                        DALĪBVALSTIS un Apvienotā Karaliste

                        11. EAF sadalījums %

                        3. daļa 2021. gadā (EUR)

                        Kopā

                        EIB

                        Komisija

                        11. EAF

                        11. EAF

                        BEĻĢIJA

                        3,24927

                        3 249 270,00

                        29 243 430,00

                        32 492 700,00

                        BULGĀRIJA

                        0,21853

                        218 530,00

                        1 966 770,00

                        2 185 300,00

                        ČEHIJA

                        0,79745

                        797 450,00

                        7 177 050,00

                        7 974 500,00

                        DĀNIJA

                        1,98045

                        1 980 450,00

                        17 824 050,00

                        19 804 500,00

                        VĀCIJA

                        20,57980

                        20 579 800,00

                        185 218 200,00

                        205 798 000,00

                        IGAUNIJA

                        0,08635

                        86 350,00

                        777 150,00

                        863 500,00

                        ĪRIJA

                        0,94006

                        940 060,00

                        8 460 540,00

                        9 400 600,00

                        GRIEĶIJA

                        1,50735

                        1 507 350,00

                        13 566 150,00

                        15 073 500,00

                        SPĀNIJA

                        7,93248

                        7 932 480,00

                        71 392 320,00

                        79 324 800,00

                        FRANCIJA

                        17,81269

                        17 812 690,00

                        160 314 210,00

                        178 126 900,00

                        HORVĀTIJA

                        0,22518

                        225 180,00

                        2 026 620,00

                        2 251 800,00

                        ITĀLIJA

                        12,53009

                        12 530 090,00

                        112 770 810,00

                        125 300 900,00

                        KIPRA

                        0,11162

                        111 620,00

                        1 004 580,00

                        1 116 200,00

                        LATVIJA

                        0,11612

                        116 120,00

                        1 045 080,00

                        1 161 200,00

                        LIETUVA

                        0,18077

                        180 770,00

                        1 626 930,00

                        1 807 700,00

                        LUKSEMBURGA

                        0,25509

                        255 090,00

                        2 295 810,00

                        2 550 900,00

                        UNGĀRIJA

                        0,61456

                        614 560,00

                        5 531 040,00

                        6 145 600,00

                        MALTA

                        0,03801

                        38 010,00

                        342 090,00

                        380 100,00

                        NĪDERLANDE

                        4,77678

                        4 776 780,00

                        42 991 020,00

                        47 767 800,00

                        AUSTRIJA

                        2,39757

                        2 397 570,00

                        21 578 130,00

                        23 975 700,00

                        POLIJA

                        2,00734

                        2 007 340,00

                        18 066 060,00

                        20 073 400,00

                        PORTUGĀLE

                        1,19679

                        1 196 790,00

                        10 771 110,00

                        11 967 900,00

                        RUMĀNIJA

                        0,71815

                        718 150,00

                        6 463 350,00

                        7 181 500,00

                        SLOVĒNIJA

                        0,22452

                        224 520,00

                        2 020 680,00

                        2 245 200,00

                        SLOVĀKIJA

                        0,37616

                        376 160,00

                        3 385 440,00

                        3 761 600,00

                        SOMIJA

                        1,50909

                        1 509 090,00

                        13 581 810,00

                        15 090 900,00

                        ZVIEDRIJA

                        2,93911

                        2 939 110,00

                        26 451 990,00

                        29 391 100,00

                        APVIENOTĀ KARALISTE

                        14,67862

                        14 678 620,00

                        132 107 580,00

                        146 786 200,00

                        KOPĀ ES-27 un Apvienotā Karaliste

                        100,00

                        100 000 000,00

                        900 000 000,00

                        1 000 000 000,00